SUD-ÀFRICA - viatgesbigsur.com\nEl Cap de Bona Esperança, on durant segles es va creure que s’acabava el món, és la porta d’entrada a Sud-àfrica. Aquest país et fascinarà per l’espectacularitat de la seva naturalesa i la riquesa de la seva fauna, pels contrastos culturals de la seva convulsa i singular història. Envoltada per un entorn natural privilegiat, amb la meravellosa silueta de la Table Mountain a l’horitzó, Ciutat del Cap, la capital sentimental del país, et rebrà disposada a sorprendre’t amb els seus encants. Els grafits, instal·lacions artístiques i museus són els principals atractius culturals d’una ciutat que desborda creativitat i multiculturalitat. Passejar pels seus barris de moda i pel passeig marítim, ple de restaurants i cafès a l’aire lliure, serà un magnífic manera de gaudir de l’ambient de la ciutat que els sud-africans anomenen afectuosament “Mother City”. La visita imprescindible a Robben Island, on es troba el centre penitenciari en què Nelson Mandela va passar disset anys reclòs, et permetrà conèixer més de prop la vida d’una de les personalitats històriques més importants del segle XX, a més de les particularitats de la Sud-àfrica de l’Apartheid. La Península del Cap és un enclavament amb una gran biodiversitat i més de comptar amb una gran varietat de flora, a l’explorar-descobrirem racons meravellosos com la platja Boulders Beach, on resideix una colònia de pingüins africans.\nSi el vi i el món de l’enologia és una de les teves passions, gaudiràs coneixent els cellers més selectes de Sud-àfrica i degustant els seus vins exquisits en entorns naturals de gran bellesa. Després d’alguns dies, les varietats Shiraz, Chardonnay i Pinnotage ja no tindran secrets per a tu. La Ruta Jardí que recorre la costa sud del país està considerada una de les carreteres panoràmiques més belles del món i et obsequiarà amb unes vistes esplèndides de l’espectacular costa sud-africana i de les seves millors platges. Seguint el seu bell contorn arribaràs fins Hermanus, una localitat que és un referent mundial en biologia marina i on podràs viure experiències tan fascinants com fer immersions per veure taurons blancs o albirar balenes fins i tot des de terra. Però l’experiència de naturalesa que segur que sempre recordaràs seran els teus safaris per les reserves del Parc Nacional Kruger, considerat una biosfera natural per la Unesco. Aquí podràs fotografiar els Cinc Grans (lleó, elefant, rinoceront, lleopard i búfal) en uns paisatges d’una bellesa que et deixaran bocabadat i que estan habitats per més de 200 espècies d’aus i més de 100 de rèptils diferents. Sud-àfrica et captivarà per la seva màgia. En ella gaudiràs d’una combinació perfecta de natura, cultura i oci que segur que et marcarà. Si vols saber més, consulta els nostres viatges exclusius a mida a Sud-àfrica.\nLes següents propostes són un punt de partida del que podria ser el teu viatge a Sud-àfrica. Tracta-les com a inspiració, ja que dissenyarem una ruta únicament per a tu.\nHas imaginat ja com seria la teva lluna de mel perfecta? Tanca els ulls per un instant i imagina't que estàs gaudint d'aquest viatge de lluna de mel exclusiu a Sud-àfrica i Moçambic.\nLLUNA DE MEL A\nSUD-ÁFRICA I MOÇAMBIC\nUn recorregut que et mostrarà l'essència de Sud-àfrica, des de Johannesburg fins l'exclusiva reserva de Sabi Sands i finalitzant a la bonica Ciutat del Cap.\nPlena de cultures fascinants i eternament salvatge, Sud-àfrica ofereix una extraordinària varietat d'aventures per a tota la família.\nDADES PRÀCTIQUES DEL PAÍS


Les últimes declaracions de Brines - À Punt\nLes últimes declaracions de Brines\nEl poeta Francisco Brines va celebrat amb paella i cava la concessió del màxim guardó de les lletres castellanes\nEl brindis del primer premi Cervantes valencià / À Punt NTC\n12 de maig 2021 - 22:47\nL'escriptor valencià que ha fet poesia de la carnalitat i versos que toquen l'ànima ha rebut en un jardí ple d'arbres fruiters i a un pas de la mar, el premi Cervantes. Els reis lliuraven a Francisco Brines les medalles que l'acrediten com a guanyador del reconeixement més important en llengua castellana.\nQuan els protocols havien acabat, la veu apagada de Brines expressava gratitud. També la voluntat de compartir amb els més íntims paella i brindis. En petit comité, amb els més pròxims de la Fundació que du el seu nom i els seus escrits, el poeta d'Oliva ha celebrat de forma serena la concessió del guardó. À Punt Mèdia va poder captar eixe moment.\nFrancisco Brines, amb 89 anys i una salut que li va impedir arreplegar el premi a Alcalá de Henares, va ser el primer valencià que rep el Cervantes.


Santa Coloma de Queralt comença el 8-M amb una desena d’activitats programades | EFMR.cat\nInici Notícies Santa Coloma de Queralt comença el 8-M amb una desena d’activitats programades\nSanta Coloma de Queralt comença el 8-M amb una desena d’activitats programades\nSanta Coloma de Queralt s’avança a la resta de poblacions per iniciar les activitats relacionades amb el 8-M aquest mateix dimecres 3 de març. Durant tota la setmana i fins al mateix dilluns el municipi realitzarà una desena d’activitats per commemorar el Dia Internacional de la Dona.\nEls actes començaran aquest dimecres 3 de març amb una sessió per ‘Reconnectar amb la teva essència femenina’ amb Griselda Figuerola. La següent activitat es desplaça al divendres 5 de març amb una Sessió ‘Afro Yin’ amb @paula.villodres. Dissabtes se celebrarà una xerrada-taller anomenada ‘Reflexionem sobre privilegis i discriminacions en relació al gènere’ amb Júlia Mullerat. Les tres activitats es duran a terme a partir de les sis i mitja de la tarda a la sala gran del castell.\nDiumenge 7 de març serà el dia gros i començarà a les 11 del matí amb un contacontes infantil a càrrec de Nuruia de la Cia, seguit a les 11:30h de lectures amb la companyia de teatre Cia i a les 12h membres d’entitats colomines realitzaran una foto de dones per visibilitzar la presència femenina. Just després hi haurà un col·loqui amb la DJ Marta Salicrú per parlar de la falta de representació femenina en aquest sector. El dia acabarà amb una ballada de gegantes amb l’associació de gegants de Santa Coloma i una encesa de dones de la colla Diables Keresus per acomiadar la jornada.\nEls últims actes seran el dilluns, moment en què l’ajuntament il·luminarà la seva façana de color lila en homenatge de totes les dones i es farà entrega d’un ram de flors a la dona més gran de Santa Coloma de Queralt.\nPer participar en els actes de dimecres, divendres i dissabte, és necessari reservar plaça a través de Code-tickets, ja que hi haurà places limitades.\nArticle anteriorClub 8 del dimarts 2 de març del 2021\nArticle següentSegueix en augment el nombre d’aturats a la Conca durant el febrer de 2021


> Recursos > convertir > com convertir AVI a DivX\nHi ha un munt de productes de compatible amb el DivX, des de reproductors de DVD a telèfons mòbils així com intèrprets de raig de Blu i HDTVs. Si teniu un dispositiu que està certificada amb el logo de DivX, el més probable és que necessitarà convertir el teu vídeos o pel·lícules en el format de DivX per endavant. No ets l'únic que pot ser confós pel que fa a per què alguns arxius d'AVI es pot jugar en els dispositius de DviX, però altres no.\nCom a qüestió de fet, un arxiu d'AVI és un format de vídeo o contenidor, mentre DivX és a còdec de vídeo. Un arxiu de AVI poden ser codificats amb una de les diferents còdecs de vídeo com DivX, Xvid, h. 264 o MJPEG. Els arxius d'AVI codificats amb no-DivX codec naturalment no admeten DivX ha certificat dispositius. Aquesta és la raó principal. Prou d'això, permet baixar a com vostè serà capaç de resoldre la incompatibilitat d'arxius AVI amb el DivX Certificava dispositius.\nLa millor solució és utilitzar un convertidor de vídeo. Si teniu un convertidor de vídeo, fins i tot no cal saber quin és el millor format de sortida o codec exigit. Pot fàcilment convertir els fitxers de vídeo d'AVI a DivX a tres passos simples. Serà una reproducció suau en el DivX ha certificat dispositius després d'això.\nPart 1: Millor AVI a Convertidor de DivX vídeo\nPart 2: AVI lliure a Convertidor de DivX\nPart 3: En línia AVI al convertidor de DivX\nPart 4: Knowlege extensa AVI i DivX\nConfiguracions amb escenes optimitzades per DivX i altres formats de sortida o dispositius.\nUna reproducció suau amb el DivX Certificava dispositius.\nConversió ultraràpid fins i tot per un arxiu d'AVI gran.\nConvertir a altres dispositius populars per a la reproducció com telèfons mòbils i tablets.\nCom convertir un AVI DivX\nS'ha preparat la classe per sota per a usuaris de Windows. Si us plau seguir aquí per a un guia de Mac.\n1. carregui arxius\nPot provar un del mètode següent per carregar els seus arxius AVI:\nEn el menú principal, aneu a fitxer>Afegeix fitxersi navegar a través del vostre directori local.\nDrag-and-drop els fitxers AVI directament sobre el convertidor.\n2. seleccioni producció de valors predefinits\nEn el vidre de Format de sortida , hi trobareu que diversos suport de formats d'àudio i vídeo així com model de dispositius. Per seleccionar DivX com el seu format de sortida, simplement cap al Format>vídeode categoria i faci clic a la icona de format DivX.\nAra, he seleccionat DivX com el format de sortida. Vostè pot començar el procés de conversió prement el botó de convertir en la part inferior dreta de la interfície. Vostè serà capaç de veure el progrés de la conversió i el temps restant durant el procés.\nVídeo Tutorial: Com utilitzar l'arxiu AVI a Convertidor de vídeo de DivX per a Windows\nPart 2: Més opcions: AVI lliure a Convertidor de DivX, Online AVI al convertidor de DivX\n# 1. Convertidor de vídeo lliure: Wondershare AVI lliure a Convertidor de DivX\nTot i no podria ser capaç de gaudir de la velocitat de conversió ultra-ràpid, encara podeu editar i convertir els fitxers AVI DivX sense pèrdua de qualitat. També podeu descarregar els teus vídeos favorits de llocs en línia populars.\n1. elecció de formats de producció limitada.\n2. no es pot recuperar les metadades per a vídeos.\nPart 4: Coneixement estesa per l'AVI i DivX Format\nAVI és un contenidor multimèdia que conté les dades d'àudio i vídeo. Permet play back de vídeo d'àudio amb sincrònic. Arxius d'AVI suport múltiples corrent d'àudio i vídeo El DivX es pot utilitzar com a còdec com bé d'un contenidor. Com una extensió de vídeos en format AVI, també dóna suport a múltiples pistes de vídeo, àudio i substitle.\nInformació detallada sobre el format de fitxer DivX


“L’alcalde no incentiva l’ocupació, posa sobre la taula el problema” - Diari de Sabadell\n“L’alcalde no incentiva l’ocupació, posa sobre la taula el problema”\nL'alcalde Maties Serracant contestant preguntes dels alumnes del Sant Nicolau / Victòria Rovira\nClasse de 3r d’ESO de l’escola Sant Nicolau\nSom els alumnes de l’Agrupació Pedagògica de Sant Nicolau i hem fet una entrevista a l’alcalde de Sabadell, sota la direcció de l’Albert Solé i la Montse P. Creus, que ens han ensenyat les bases del periodisme en general.\nQuè va fer que es presentés a l’alcaldia?\nSi tens una colla de gent que tinguin energia, il·lusió, que en tinguin ganes, i que aquella colla de gent decideixin, en aquest cas, que jo encapçali la llista… Després han passat mil coses i he acabat fent d’alcalde, però tampoc estava dins la previsió inicial. La idea era dir: “anem-hi, som-hi! Responsabilitat, il·lusió…!”. I a partir d’aquí, jo estava al davant d’una colla, i el més visible al final és el cap de llista i l’alcalde. A mi em feia molta il·lusió poder estar a l’Ajuntament, és una etapa relativament curta de la vida però és una etapa en què s’aprenen moltes coses.\nQuina creu que és la mancança més gran de Sabadell?\nHi ha moltes mancances, però una és que hi ha molta gent que pateix per arribar a final de mes. Hi ha molta gent que no té feina, hi ha molta gent que no té una casa on viure i se l’ha de buscar on sigui. La majoria de nosaltres no tenim aquest problema, els que estem aquí arribem a casa, tenim un sostre, tenim menjar a la nevera… però hi ha mil famílies a Sabadell que han d’anar a buscar el menjar perquè no el poden comprar. Aquesta és una mancança. Tothom ha de tenir una casa, poder tenir llibres a l’escola, tothom ha de poder moure’s, tothom ha de poder fer unes coses que són bàsiques.\nQuina és la reacció de l’Ajuntament quan hi ha denúncies d’ocupació il·legal d’habitatges?\nLa denúncia d’una ocupació inicialment és un tema policial. La policia, tan bon punt hi ha una denúncia, hi va i pren les determinacions que li correspon. A nosaltres què ens correspon? Identificar les persones que volen empadronar-se. Tothom pot empadronar-se, ni que sigui sota un pont, perquè és un dret bàsic. Empadronar-se et dona dret a l’educació, a la sanitat… A partir d’aquí, nosaltres fem diverses coses. Per exemple, quan hi ha una ocupació sobre un immoble que és d’una entitat financera, nosaltres intentem que s’arribi a un acord i, per tant, que aquesta entitat proposi a aquesta persona un lloguer. Per què? Perquè hi ha més de 7.000 habitatges buits a la ciutat i hi ha 1.000 famílies empadronades en un habitatge que no és seu i que no està llogat. La dimensió del problema és brutal. I si és de propietat privada, el que hem intentat també és intervenir entre la família i el propietari, i amb la policia.\nLi preocupa l’augment de les ocupacions?\nEm preocupa que hi hagi més de tres mil persones que viuen ocupant. Em preocupa molt. Una persona que està ocupant és una persona que està en una situació d’inseguretat. La majoria de gent no ho fa per voluntat pròpia, ho fa perquè l’administració no li pot garantir aquest dret bàsic. L’alcalde no incentiva l’ocupació: posa sobre la taula el problema i el fet que l’administració va lenta.\nQuè pensa de la presumpta corrupció que hi va haver en l’anterior mandat? El quadripartit ja l’ha arreglada?\nQui ha d’arreglar la corrupció és la justícia, que ha de passar comptes. El govern tenia com a objectiu fer una auditoria dels diferents serveis: repassar com es van fer les coses i quins mecanismes s’han de proposar a l’Ajuntament per evitar el que va passar.\nPer què hi ha tan pocs carrils bici funcionals?\nEls carrils bici que s’havien fet en aquesta ciutat eren trossets: un tros aquí, un tros allà… Nosaltres hem fet un pla de tots els carrils bici que pensem que hi hauria d’haver a la ciutat i que ara estem fent. I en aquesta ciutat estem aquí: recomençant moltes coses. Hi ha un mapa general que està en aquests moments en curs: les connexions amb la Ronda Ponent i l’Eix Macià amb Sant Quirze.\nQuè fem quan trobem un gos abandonat al carrer?\nEl procés és que si hi ha una denúncia d’un gos abandonat, la policia avisa el servei de recollida. Ara, hi ha un tema de responsabilitat, de civisme: ningú hauria de deixar animals abandonats al carrer. Si us els trobeu, s’ha de comunicar a la policia o al 010.\nQuè opina sobre la independència? És l’única preocupació de l’Ajuntament?\nÉs clar que per a l’Ajuntament no és una prioritat, però també és clar que vam viure i estem vivint una situació excepcional. La major part del govern pot ser independentista, però no tot el conjunt del govern.\nQuins són els nous projectes per millorar Sabadell?\nUn cop a l’any, l’alcalde va a la Cambra de Comerç perquè li demanen l’estat de la qüestió. L’any passat vaig dir que aquesta ciutat no tenia un projecte de futur, sinó que tenia una suma de projectes: té un projecte que en aquests moments s’està acabant de materialitzar, que és un canvi a l’entrada de la ciutat; la recuperació de la Gran Via; la transformació del centre; la transformació de l’espai central; la transformació de la mobilitat; la recuperació de l’activitat econòmica comercial…\nEn aquest moment, el meu sou l’hem marcat amb el meu partit polític i està al web. Nosaltres [els regidors de la Crida] el que estem cobrant són dues vegades i mitja el salari mínim. Un tema molt interessant que vaig trobar era que abans, un alcalde podia cobrar quatre mil euros, per exemple, el senyor Bustos podia cobrar més de cent mil euros l’any. No es tracta que l’alcalde hagi de cobrar molt poc: el sou de l’alcalde ha de ser un sou digne. Però la percepció que tenim de la realitat també depèn del que vivim en el nostre entorn.\nGràcies per assistir a aquesta entrevista i que li vagi molt bé.\nMoltes gràcies a vosaltres, és un gran exercici. No ho sabeu prou! L’alcalde té poques oportunitats, al final, per intentar fer un repàs així dels temes de l’actualitat. Crec que, a més, les preguntes eren de molta actualitat. He procurat no allargar-me gaire en les respostes, però trobo igualment molt important aquest exercici de corresponsabilitat política, d’acostar-se als càrrecs i que ens puguem escoltar entre tots per solucionar els nostres problemes. Tota la ciutadania tenim la responsabilitat de millorar la ciutat on vivim.\nTemes:Maties Serracant, Sant Nicolau, SBD Ràdio Lab\nDetenen un home després d’intentar entrar en un habitatge i encarar-se a agents de policia a Sabadell


L'Ajuntament d'Alcalà-Alcossebre disposa cartells indicatius sobre aforament i pràctiques segures per a locals comercials i d'hostaleria - Diari del Maestrat\nInici Comarques Alcalà - Alcossebre L’Ajuntament d’Alcalà-Alcossebre disposa cartells indicatius sobre aforament i pràctiques segures per a locals...\nPodran descarregar-se del web municipal i serviran perquè els clients coneguen quin aforament té cada local i quines mesures de protecció han de seguir-se en qualsevol establiment obert al públic\nL’Ajuntament d’Alcalà-Alcossebre posa a la disposició dels locals comercials i d’hostaleria de la localitat cartells indicatius, editats pel propi consistori, en els quals cada local posarà indicar quantes persones poden estar en el seu interior -depenent del percentatge d’aforament que se li permeta, segons la fase de la desescalada en la qual es trobe-. El cartell informa, a més, que en cas d’estar l’aforament complet, els clients hauran d’esperar al carrer guardant la distància de seguretat de dos metres. Els propietaris podran descarregar-se els documents en la web municipal, imprimir-los i emplenar l’apartat amb l’aforament del seu establiment. Els cartells són vàlids per a qualsevol mena d’establiment obert al públic.\nEls cartells també reuneixen diferents mesures de seguretat a adoptar per part dels clients, com llavar-se les mans amb gel hidroalcohòlic a l’entrada del local, respectar la distància de seguretat, no tocar els productes o pagar preferiblement amb targeta de crèdit.\n“Volem ajudar als comerciants i locals d’hostaleria sumant-nos als esforços que estan realitzant perquè siguen completament segurs i que els clients puguen tindre la confiança que s’estan complint totes les mesures de seguretat i higiene”, ha explicat el regidor de Comerç, Miguel Martorell.


Corea del Sud planeja retirar el Japó de la seva "llista blanca" de comerç\nPublicat 12/8/2019 11:01:16CET\nSEÜL, 12 ago. (Reuters/EP) -\nCorea del Sud ha anunciat aquest dilluns que planeja retirar el Japó de la seva "llista blanca" de països amb un estat comercial accelerat a partir de setembre, alguna cosa que eleva les tensions entre Seül i Tòquio.\nEl Ministeri d'Indústria, Comerç i Energia de Corea del Sud ha assenyalat que s'aplicarien normes comercials més estrictes, com processos llargs de sol·licitud de permisos, les exportacions relacionades amb la producció d'armes, entre altres coses.\nLa setmana passada, el Japó va eliminar Corea del Sud de la seva "llista blanca" de països amb mínimes restriccions comercials. Segons el Japó, aquestes mesures es basen en la protecció de la seguretat nacional davant la falta de controls suficients sobre les exportacions per part de Corea del Sud.


El cas d'Instalaza\nLes investigacions de Setem denuncien la relació directa entre bancs catalans i guerres tan recents com la de Líbia. Segons l'annex a l'informe “Negocios Sucios”, les bombes de dispersió MAT-120 que Gadafi va utilitzar per bombardejar Misrata van ser finançades per un grup de bancs espanyols d'entre els quals s'hi troben dues entitats catalanes: La Caixa i Banc Sabadell. Human Rights Watch ha demostrat que les bombes van ser fabricades per l'empresa espanyola Instalaza al 2007. L'informe de Profundo assegura l'any de la fabricació els bancs atorgaren 12 milions d'euros en préstecs, suma que representaria el 37% dels actius de la companyia. D'aquesta quantitat hi trobem un préstec d'1.602.438 euros de la Caja de Ahorros del Mediterráneo (CAM, ara dins del Sabadell), un de 87.900 de Banc Sabadell i un altre de 33.000 euros de La Caixa.\nLes inversions citades es poden traduir en participació en bons i accions, però també en préstecs. Tot això permet mantenir el funcionament del bollant comerç d'armes. Els mateixos bancs també figuren com a accionistes d'algunes d'aquestes empreses\nGRÀFIC: Percentatge de les empreses de producció amb destinació militar o dels seus intermediaris financers que pertanyen a bancs catalans. Bancs: Caixa Penedès, “Sa Nostra” Caixa de Balears, CAM (Caixa d’Estalvis del Mediterrani), Bancaja (Caixa d’Estalvis de València, Castelló i Alacant), Bankia, Banc Sabadell. Intermediaris financers: Vector Capital, BMN (Banco Mare Nostrum), BEF (Banc Europeu de Finances) i Liquidambar. Empreses de producció amb destinació militar: Gas Gas, Alestis, Amper, EMTE Sistemas.\nLa banca catalana, com es veu a la infografia, té accions d'empreses de l'Estat. Gas Gas Motos realitza una producció militar que no passa del 3%., però hi és: fabrica motocicletes que són utilitzades per l'exèrcit. Alestis fabrica components en fibra per a l'avió militar A400M. Emte Sistemas fabrica un 15% del seus productes per a la producció militar i destaca en les instal•lacions de ràdio per a navegació aèria. Amper, per la seva part, s'especialitza en radiocomunicacions militars i sistemes per al control de fronteres. Aquestes inversions “menys dures” fan que augmenti el nombre de bancs que participen en el negoci directe o indirectament militar. A part dels esmentats s'hi sumen en els darrers anys caixes més petites com Sa Nostra, Penedès, Bancaja i CAM.\nCarrión, membre de l'Observatori del Deute en la Globalització, manté que la seva experiència en el funcionament intern de les grans empreses financeres el comporta a deduir que tots aquests bancs són conscients d'aquestes relacions. Carrión creu que “és una pràctica que igualment s'ha de vigilar i on tampoc hi ha excusa”. Conclou la reflexió afirmant que “la participació, encara que sigui en segon nivell, segueix essent participació i s'ha de controlar de igual forma”.\nUn recent informe de la Fundació per la Pau explica que el comerç d'armes és únic al món perquè pot acabar fàcilment amb vides humanes. Pel que fa a les armes convencionals venudes, en els millors dels casos no s'utilitzen mai fins que al cap d'un temps queden obsoletes. En canvi, en el pitjor dels casos, si aquestes armes es fan servir es converteixen en la causa directa de la pèrdua de vides humanes. Aquesta és la singularitat de la indústria militar. Tots els sectors industrials van dirigits a generar bens o serveis d'utilitat per a la persona o a la societat. En canvi, els bens produïts per la indústria armamentista són bens que o no s'utilitzen o únicament serveixen per generar mort.\nEls bancs esgrimeixen que participen en armament perquè així ho dictamina el mercat lliure capitalista. Com més gran és el banc, més possible és que tingui participacions significatives en armament. En termes purament econòmics, la guerra és una qüestió de rendibilitat alta, és un valor segur i per això és una de les indústries més rendibles. Carrión conclou que “és una lògica perversa però alhora econòmica”. Si l'inversor busca no arriscar-se invertirà en armament ja que, almenys fins ara, els conflictes violents segueixen d'actualitat.


Hotel Wetterhorn Grindelwald Suïssa - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nObere Gletscherstrasse 159, Altres, Grindelwald, Suïssa, 3818 - Veure al mapa\n"The location is magic. The hotel has modern amenities; very..."\nBarri Altres Altres Area de Gydisdorf Grindelwald Centre Area de Gydisdorf Grindelwald Centre Altres Grindelwald Centre Grindelwald Centre Grindelwald Centre\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Grindelwald, Hotel Wetterhorn és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Els visitants d'aquest hotel, poden gaudir d'anar a les atraccions més importants de la ciutat: Bachalpsee Lake, Eiger Mountain.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Hotel Wetterhorn és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. L'hotel ofereix express check-in/check-out, aparcament de cotxes, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, restaurant per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, servei de despertador, escriptori, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de camp de golf (a 3 km), esquí, parc infantil, jardí. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Hotel Wetterhorn.\nCal que informeu el Hotel Wetterhorn de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (93) Parelles (44) Viatgers en solitari (22) Famílies amb infants petits (8) Famílies amb infants grans (4) Grups (16)


COCA DE SANT JOAN SENSE GLUTEN - Masas, panes y repostería - Blog de OLGA CASANOVA MARTINEZ de Thermomix® Tarragona\nHome › Delegación Tarragona › Olga Casanova Martinez › Masas, panes y repostería › COCA DE SANT JOAN SENSE GLUTEN\nA l'última classe online especial de Sant Joan que vam fer les companyes de l' #equipVBenet vaig preparar una coca sense gluten.\nEm vaig basar en una recepta de la blogosfera de Lleida i li vaig fer alguns canvis. Un dels ingredients que porta és el Pysillium, que fa una funció molt semblant a la del gluten: dona esponjositat, consistència i elasticitat.\n•\t100g sucre\n•\tPell de ½ llimona i ½ taronja\n•\t200g de llet sencera\n•\t50g de mantega a temperatura ambient\n•\t1cdta d’essència de taronja o d’aigua d’Azahar (opcional)\n•\t1 ou L\n•\t30g llevat fresc\n•\t400g g de farina panificable\n•\t80g de patata crua trossejada fina\n•\t1 polsim de sal\n•\t1cdta de Pysillium\n1.\tEscalfem el forn dalt i baix, sense ventilador a 180º i folrem la llanda de forn amb paper vegetal.\n2.\tPosem dins del got el sucre i la pell de llimona i taronja. Ho pulveritzem 20 segons a Vel.10 (ho fem progressivament).\n3.\tA continuació afegim la llet i la mantega. Ho barregem i ho fem tebi durant 1min./37º/Vel.2.\n4.\tTot seguit incorporem l’ou i el llevat. Barregem 5segons/Vel.2.\n5.\tFinalment afegim la farina, la patata, la sal i el Pysillium. Ho barregem 15segons/Vel. 6 i ho amassem durant 2 minuts.\n6.\tUna vegada ha finalitzat l’amassat aboquem la massa amb l’ajuda de l’espàtula a la llanda del forn. És una massa molt tova que no us caldrà ni manipular-la amb les mans. Amb l’ajuda de l’espàtula li doneu forma ovalada.\n7.\tDecoreu-la amb un mica de crema (una capa molt fina), sucre torronat, fruita confitada, pinyons...al vostre gust. Deixeu-la reposar fins que augmenti el volum. Enforneu-la durant uns 20 minuts. Finalitzada la cocció poseu-la a refredar sobre una reixeta.\nA Cookidoo disposeu de col·leccions específiques SENSE GLUTEN. Cliqueu aquí i les descobrireu.


Nosaltres direm la llum i la fosca, la meravellosa cantonada on es troben Roc Casagran i Lu Rois | Ràdio Sabadell\nNosaltres direm la llum i la fosca, la meravellosa cantonada on es troben Roc…\nLu Rois i Roc Casagran | Roger Benet\n30.05.2018 17:07 Aleix Graell\nNosaltres direm la llum i la fosca, la meravellosa cantonada on es troben Roc Casagran i Lu Rois\nRoc Casagran i Lu Rois s'ha unit per un espectacle únic. El poeta i la cantautora de Sabadell s'han trobat per crear Nosaltres direm la llum i la fosca, un recital que combina poesia i versos dels seus últims treballs, Direm nosaltres de Roc Casagran i Clarobscur, el tercer treball discogràfic editat per Lu Rois. "Sempre he defensat que la poesia l'hem de treure del gueto – diu Casagran –, que hem de treure la por de molta gent, que la poesia no diu res, que no interessa, i una manera de fer-ho és acompanyant-la de música i en aquest cas del piano que la Lu toca meravellosament bé i d'algunes de les seves cançons".\nLa col·laboració va néixer per un projecte polític. La Crida per Sabadell els va posar en contacte perquè fessin un poema per muntar un vídeo amb el piano de Lu Rois i els versos de Casagran. "Ens hem torbat sense pretendre-ho, llavors a les meves cançons del disc parlo amb molta honestedat de certes situacions de la vida, més clares i més fosques, i en el seu poemari també si donen" ha explicat Lu Rois. Arran d'aquesta sinergia van trobar que els seus universos artístics quadraven perfectament, com explica Roc Casagran. Per Casagran"hi ha una visió del món semblant, cadascú amb el seu gènere i el seu estil, però hi ha temes que compartim com la nostàlgia, les pors o la voluntat d'anar endavant".\nUn altre punt de trobada ha estat Pere Quart. Tots dos creadors senten admiració per la figura i la literatura de Joan Oliver a qui fins i tot Lu Rois ha musicat alguns dels seus versos. Tot i que l'experiència ha estat molt enriquidora, ara per ara només serà una col·laboració espontània "Ara estem en moments vitals de tenir molta calma, ens ho prenem amb calma i que tot sigui molt natural, si es dóna la situació, ho repetirem" diu la pianista i cantant. L'espectacle es podrà veure diumenge en una sessió única a dos quarts de 7 de la tarda.


Del cep a la copa - Club TR3SC\nPosa a prova el teu paladar amb un tast sensorial a una de les vinyes més emblemàtiques de la Familia: la vinya Mas La Plana. Descobriràs les singularitats de cada raïm, comparant el propi fruit amb un tast d'alguns dels vins més exclusius i reconeguts, tots ells elaborats a partir de les mateixes varietats. A més, podràs conèixer la història d'aquest celler de 5 generacions dedicades al món del vi i gaudir d'un dinar al nou Jardí Restaurant El Celleret, ideal per assaborir una cuina mediterrània i de proximitat i alhora contemplar un paisatge únic.\n· Taller per identificar les varietats de raïm a la vinya\n· Tast comentat de 4 tipologies de raïm i 4 vins de les mateixes varietats: Mas La Plana, Salmos, Waltraud i Sons de Prades.\n· Dinar al nou Jardí Restaurant El Celleret\nEs recomana anar amb calçat còmode\nActivitat guardonada com a Millor Experiència entorn al vi als Food Trekking Awards 2018 de la World Food Travel Association\nCeller Família Torres al Penedès (Pacs del Penedès) Finca el Maset, s/n - 08796 Pacs del Penedès (Barcelona) - a 3 km. de Vilafranca del Penedès\nDATA 15/09 11.00h a 15.00h - Català\n- Taller identificatiu de varietats de raïm a la vinya\n- Tast comentat de 4 tipologies de raïm i 4 vins de les mateixes varietats: Mas La Plana, Salmos, Wlatraud i Sons de Prades\n- Aperitiu tipus brunch amb maridatge\n- Dinar al nou Jardí Restaurant El Celleret\n· Més detalls:\n- Es recomana anar amb calçat còmode\n- Activitat guardonada com a Millor Experiència entorn al vi als Food Trekking Awards 2018 de la World Food Travel Association\n15/09 11.00h a 15.00h - Català\n11:00 h Centre de Visites Celler Família Torres\n11:00 h Centre de Visites Celler Família Torres - Pacs Del Penedes


Ensenyant 144 de 1.920 Propietats - PAG 12/160\nPis - Arcos de la Frontera (CAMINO DE LAS NIEVES) , Superfície Construïda 88m2, 3 Habitacions, 1 Banys.\nCasa - Ubrique (EL TREN) , Superfície Construïda 48m2, 1 Habitació , 1 Banys.\nPis - Ubrique (PASEO DEL PRADO) , Superfície Construïda 112m2, 3 Habitacions, 1 Banys.\nVenda 65.700 €\nLocal comercial - Puerto Serrano (Centro) , Superfície Construïda 144m2.\nCasa - Puerto Serrano (Sin Zona) , Superfície Construïda 375m2, 6200m2, 5 Habitacions, 2 Banys.\nLocal comercial - Puerto Serrano (Centro) , Superfície Construïda 182m2.\n106.800 € - 30 %\nSolar - Ubrique (La vega) , 214m2, Urbanització.\n136.000 € - 50 %


Realitzen un simulacre per fuita química a Tortosa\nProtecció Civil ha realitzat el simulacre juntament amb l'empresa Ercros\nSimulacre de Protecció Civil de la Generalitat i Ercros a Tortosa | Protecció Civil\nUna fuita en un dipòsit de metanol a les instal·lacions d'Ercros a Tortosa. Aquest ha estat el motiu del simulacre realitzat per Protecció Civil i l'empresa química situada a la capital del Baix Ebre, amb l'objectiu de provar el pla d'autoprotecció (PAU) de l'empresa.\nSimulen el trencament d'un braç de descàrrega d'un dipòsit de metanol\nL'exercici, a més de posar a prova el PAU, també ha volgut comprovar el sistema d'avisos i les actuacions del personal de l'empresa davant de situacions d'emergència, així com la coordinació entre l'equip d'intervenció (EI) d'Ercros i els Bombers de la Generalitat.\nEl simulacre s'ha fet a partir del trencament parcial d'un braç de descàrrega d'un dipòsit de metanol, el qual ha provocat la posterior fuita de producte i la formació d'un núvol tòxic. En detectar-se l'incident, s'ha posat en pràctica el que estableix el PAU de l'empresa amb els avisos, intervenció, concentració i recompte del personal al punt de reunió i el seu posterior confinament. Seguint el protocol, Ercros ha sol·licitat ajuda al 112 i al Centre de Coordinació Operativa de Catalunya (Cecat) de Protecció Civil de la Generalitat.\nL'equip d'intervenció d'Ercros i els Bombers han delimitat la zona afectada i han fet un apantallament hidràulic per mitigar el núvol tòxic. A més, han segellat i tancat la vàlvula per tallar el pas del metanol.\nEn arribar els Bombers a l'empresa s'han posat en contacte amb els responsables i han començat la intervenció assumint la gestió de l'emergència. Conjuntament amb l'EI d'Ercros, mitjançant binomis mixtes entre bombers i personal, han iniciat les tasques per tal de controlar la fuita de metanol de la canonada trencada a la línia de producció. Amb equipament de protecció de nivell 2, han realitzat la zonificació de l'espai i l'apantallament hidràulic per tal de mitigar el núvol tòxic.\nPer acabar, han segellat i controlat la fuita tancant la vàlvula, i s'ha revisat que no hi hagués cap persona ferida a causa de la fuita. Un cop controlada, s'ha fet una inspecció de la zona per valorar l'abast de l'afectació, assegurant que no hi hagi risc i es pugui restablir el normal funcionament de l'empresa, la qual ha realitzat totes les tasques previstes d'avís i actuació al seu PAU.\nGran desplegament en el simulacre\nEls Bombers de la Generalitat, conjuntament amb l'EI d'Ercros, els Mossos d'Esquadra i la Policia Local de Tortosa, s'han mobilitzat per fer el simulacre en l'empresa química. En total, s'han desplegat tres dotacions dels Bombers, l'autoescala, un vehicle d'aigua del parc de Tortosa i un de comandament; 42 treballadors de la fàbrica d'Ercros a Tortosa, dues patrulles dels Mossos d'Esquadra i agents de la Policia Local de Tortosa.\nIndústria química Bombers Protecció Civil Baix Ebre Tortosa


La fe i el destí | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nAfavorit primer i condicionat després per ells, el “pinyol” va acabar sent l'os d'Artur Mas\n10 GEN 2018 - 19:38\tCET\nArtur Mas ha anunciat, a la seu del PDeCAT dimarts. Massimiliano Minocri\nNingú camina de costat. Ho sabem perquè ho veiem. Fer un pas al costat és un eufemisme. I quan algú vol fer creure el contrari és perquè ens està indicant que pretén seguir una ruta paral·lela a la que les circumstàncies l’han obligat a abandonar per intentar tornar més endavant al carrer principal. Però també hem après que les línies paral·leles són aquelles que no es troben mai, per això intuïm que tornar sobre els passos perduts és un impossible. La geometria marca la vida i la poesia, el camí. Aquell en què, segons Machado, en mirar enrere veuràs la senda que no tornaràs a trepitjar.\nQue Artur Mas repeteixi per segona vegada en dos anys que fa un pas al costat no vol dir que ignori aquest principi elemental. Només vol dissimular públicament el que li cou personalment. És comprensible. Sap que el fan fora, però es resisteix a admetre-ho. Les circumstàncies polítiques han estat infaustes amb ell. Pacient aspirant, ha vist allargar totes les seves esperes més enllà del que era previsible. També doblement com a oponent de Maragall: per delegació a l’Ajuntament, primer, i com a candidat a la Generalitat directament, després. Només una constància a força d’esforç fruit d’una contenció a prova de temptacions podien fer que es mantingués a flotació enmig d’un mar remogut per borrasques intempestives. D’aquí el timó de referència i la seva consigna marinera. Però el mar és traïdor, fins i tot per als navegants més experimentats. I la política és un oceà. Els corrents coneguts conviuen amb els inadvertits, i els temporals anunciats, amb els canvis imprevistos de vent.\nAixí s’ha vist ell mateix solcant les aigües turbulentes del destí, que, com a creient confés, ha hagut d’acceptar, però que, com a persona altiva, concep injust. La seva insistència a projectar una imatge d’humilitat ha contrastat amb la seva resistència a reconèixer públicament els seus errors, el principal dels quals ha estat confiar excessivament en uns col·laboradors que s’han demostrat assessors poc encertats i companys massa interessats. Rellegir el retrat, gens complaent llavors, que li va fer Pilar Rahola a La màscara del rei Artur (2010) ajuda a adonar-se’n i a desxifrar-lo amb la lupa del temps. Allà el protagonista insistia que no es devia a ningú i que el “pinyol” del pujolisme, en cas d’existir, no li limitaria una vegada aconseguís la presidència. No va ser així. Afavorit primer i condicionat després per ells, el “pinyol” va acabar sent el seu os. I tan dur de rosegar que per salvar-los va haver de fer el primer gest fa ara just un any. La sentència del cas Palau, prevista per a la setmana vinent, l’obliga a fer el segon, provocat per altres raons judicials. Una de ja sentenciada, altres d’amenaçadores.\nAixí, el que ell va voler fer creure que esquivava hàbilment de la política l'hi ha arrabassat eficientment la justícia. Al mig de tot això, l’ungit Puigdemont, que s’ha rebel·lat a ser l’obedient delegat assignat. Lògic. També la vida demostra que de tan difícil és gairebé impossible exercir el poder per persona interposada. Arribat el moment, aquesta ha de prendre decisions que no sempre es poden concertar ni tan sols consultar. I encara menys si aquestes audàcies obeeixen a conviccions pròpies en moments crucials que ajuden a matar el pare. Per errònies que es demostrin posteriorment, com així ha estat i així s’està pagant. Artur Mas, el primer.\nPresentat avui pels seus contraris com el responsable del deliri independentista no trigarà a conèixer el veredicte dels seus detractors, que se n’allunyaran verbalment, com han fet aquests últims mesos subtilment en adonar-se que no hi havia marxa enrere i que les úniques possibilitats de mantenir-se en el poder eren acostar-se a qui el pogués exercir. I aquí en tenim alguns, assessorant a Brussel·les el que no poden imposar a Catalunya. Aquest país virulent que Mas coneix i pateix. Aquest calvari social ple de corrents subterranis, dels quals emergeixen les urpades més doloroses per inimaginables. Aquest món desagraït en el qual és ingrat sobreviure al teu propi llegat quan el temps el va difuminant. I aquesta ha estat l’altra ensopegada de qui no ha sabut llegir les escriptures electorals i no ha volgut cedir a l’evidència del veredicte.\nCom a centre d’un triangle pervers, Artur Mas ha anat veient com cadascun dels vèrtexs se li allunyava inexorablement. La presumpció d’innocència judicial, la generositat que esperava dels beneficiaris de les seves concessions econòmiques i la llunyania d’uns hereus polítics que el van donar per amortitzat quan van entendre que s’havien de refundar en unes altres sigles impossibles. Reivindicant-se com a màrtir de la causa que ell mateix va encapçalar només ha aconseguit semblar una víctima recreant-se en el seu egocentrisme. Per això diu que només torna a fer un pas al costat però que no es retira. I és cert. El retiren.


Dificil cap de setmana per a Bicorp en el Diputació de Raspall\nEls representants d’aquesta entitat en la máxima categoria, tant masculina com femenina, juguen importants partides aquesta semana, dins el Campionat Autonòmic de Raspall, trofeu Diputació de Valencia.\nEn el cas dels homes del primer equip hauran d’enfrontar una complicada visita al trinquet de Xeraco, on els espera un dels clàssics i sempre favorits al triomf final. El primer equip del club de la Safor haurà d’escollir entre Antonio, Juan, Trini, Blasco i Ibiza per a formar davant l’actual campió del trofeu. Armando, Victor i Rafa, habituals titulars en l’equip de Bicorp hauran de donar-ho tot per a traure alguna cosa de profit en esta complicada visita, on jugaran dos equips empatats en la part alta de la taula. La partida entre Villalonga i Planes, els dos últims classificats, completarà la jornada que tanca la primera volta de partides de la lliga regular. El calendari ha determinat que Oliva siga l’equip que descanse aquesta setmana.\nRespecte a la categoria absoluta femenina, la primera formació de Bicorp, formada per Mar i Victòria, últimes campiones del torneig per parelles, jugaran en casa davant el vigent subcampió de la competició, el trio de Borbotó, Anabel, Monica i Amparo. Les de Bicorp, després de sumar un punt en la seua visita la setmana pasada a Beniparrell, hauran de fer valer el factor canxa per a no perdre el ritme dels candidats al títol. Ana i Noelia, les germanes del Beniparrell defensores del títol, jugaran fora, en el carrer de pilota del Verger, davant el combinat de la Marina. Tavernes Blanques rebrà en el seu recinte a Montserrat, en un duel per fugir de les places de descens, mentre que l’Alqueria d’Asnar es desplaçarà al trinquet de Moixent en la última partida de la jornada prèvia al descans per les pasqües.


Repliques als debats sobre la meva intervenció al programa Àgora | DidacCosta's Blog\nRepliques als debats sobre la meva intervenció al programa Àgora\nJuny 13, 2011\nHola. Per al•lusions a un forum del Diari Ara sobre la meva intervenció al programa Àgora http://www.ara.cat/societat/indignats-decidiran-dema-futur-lacampada_0_496150542.html.\nAlgunes de les frases en teoria textuals que es citen aquí de la meva intervenció a l’Àgora estan distorsionades. Només cal sentir el programa. Mai vaig dir que visquem en un sistema pitjor que una dictadura. Vaig dir en tot cas que era més perillós. I ara matitzaria que ho és en alguns aspectes.\nAls països àrabs es tira a matar, és cert; no hi ha drets politics que aquí si tenim, com va matissar bé l’Oliveres. Ara bé, els dictadors d’allí son peons del nostre sistema geopolític neo-imperialista, treballen per nosaltres. I els seus caps, a la CIA, OTAN, OCDE, FMI, WB, Bilderberg, Davos, USA, UE, G8, etc, tenen molts més recursos i poder. En principi al Nord no es maten ciutadans que volen\nprofunditzar i avançar en les seves democràcies, com a Síria, però tenen un control profund dels ciutadans amb altres mitjans. I és mes fàcil de contenir la reivindicació quan som els beneficiaris de l’esclavisme que admetem en l’economia global, i que ens resulta tant favorable. Tenim més drets politics, però patim la mateixa dictadura financera, econòmica i mediàtica; règims de partits múltiples i amb premsa gairebé sempre en mans dels grans poders.\nI sobre el tema llibertari, com a sociòleg no puc mentir quan em pregunten si “som” comunistes. Assemblearisme, autogestió, col•lectivització econòmica, obertura, llibertat i igualtat completa del moviment, antiparlamentarisme i rebuig frontal a la banca, el gran capital i multinacionals, que és una realitat a totes les places alliberades de l’Estat, en el diccionari de ciència política rep el nom de pensament llibertari, més enllà de la mala premsa que li ha fet a aquesta idea la resta de corrents politics, que el tenen com a enemic comú. Per mi, personalment, junt amb el hippisme, és la millor expressió de veritable cristianisme al segle XX. Per això ha combatut també tan frontalment, com els càtars, els usurpadors de les idees de Jesús, els mercaders del temple per l’expansió de l’Imperi Romà & Co.\nAra bé, es tracta d’un nou tipus de cultura eco llibertària, oberta a tots els corrents d’indignació, i que es combina amb els que defensen una reforma profunda del sistema. Totes dues corrents invisibles políticament fins fa 20 dies, malgrat la gran estafa bancària i corporativa de la dita crisis.\nI en qualsevol cas, una política llibertaria, encara per construir, és lliure i inclusiva, no una dictadura, com s’ha dit en altres fòrums d’aquest programa. Dictadura llibertària és un oxímoron, una contradicció en termes, com llibertat totalitària. I si, responent a una\npregunta d’en Cardús al programa, tindria, si fos llibertària, per definició, els mecanismes de control democràtics apropiats, no com ara en els assumptes financers i econòmics. Pitjor control social que el d’avui sobre els que veritablement ens governen, es difícil.\nI crec que sí és cert que sense els moviments socials de llarga trajectòria, diversos i en moltes àrees, però que comparteixen una visió del mon del tipus dels Fòrums Socials (economia social, ecologia, drets universals, etc), la protesta d’indignació no hauria pogut durar més de tres dies ni canalitzar-se i expressar-se en assemblees endreçades i propostes constructives i no violentes\nde canvi social.\nI per últim, sobre la meva intervenció a l’Àgora, cal tenir present la pressió i la rapidesa del directe, diferent a un debat més calmat i profund – o a un text-, la meva inexperiència en això, i el fet que no soc cap portaveu, però si una de les moltes veus, milers; que no n’hi hagi cap d’única, no vol dir que no n’hi hagi cap. Tots som lliures d’expressar la nostra veu, sense faltar al nucli del que ens uneix a les places. Que com m’han dit molts company/es allí i a d’altres places de Catalunya, no ha estat el cas. Només he rebut entre els acampats/des dos o tres matisos, i centenars de felicitacions per sentir les seves idees a la televisió. Però contentar alhora els que no estan tan indignats i mobilitzats no es fàcil. Algunes de les veus focalitzaran sobre el dret a l’habitatge, la reforma\nelectoral, el feminisme, als abusos de la banca, les alternatives ja existents, etc. Jo, en ús de la meva llibertat i del respecte pel que interpreto de les àgores, ho faig, entre altres coses, en els paral•lelismes amb un dels episodis més grans de la nostra historia, les col•lectivitzacions i la Revolució Social Catalana del 36, extraient el tràgic context de guerra civil. I no per plantejar una societat així aquí i ara, però si per rescatar-ne de la desmemòria històrica espanyola i catalana, les ànsies i la voluntat de construir una societat diferent, plenament lliure i igualitària, humanista. Que també fugia, infeliçment amb les armes, però en legítima defensa davant d’un cop d’estat feixista, de l’esclavisme a que els sotmetia el capitalisme i el feixisme internacional agressiu dels anys 30; o en el nostre cas, de manera pacífica i deixant ben clar qui son els violents, del neolliberalisme financer que ens governa avui. Que ens domina de maneres diferents, com al mon àrab, però amb la mateixa lògica; només canvia el color de la gàbia, i alguns drets politics conquerits als barris rics del mon, que amb personatges com Puig, Berlusconi, Putin o Sarkozy semblen penjar d’un fil.\n← Arcadi Oliveres, Salvador Cardús i Dídac S.-Costa al programa Àgora de Tv3\nNota de premsa del moviment 15 M en relació als fets del Parc de la Ciutadella del 15 J →


Fes-te'n soci Club 4x4 Muntanyes de Prades\nbokepvideoshd long haired twink wanking off. antarvasna videos busty latin babe pounded for some cash. kissjav\nReunir el major nombre d’amants del 4×4 i promoure aquesta disciplina, organitzar sortides per les nostres muntanyes i rutes de llarga distancia, així com organització d’esdeveniments i trobades, i sempre, sota el lema «Si surts al camp, que no es noti que hi has estat”. Si tens qualsevol dubte posa’t en contacte amb nosaltres.\nDescomptes en recanvis i mà d’obra dels diferents col·laboradors del club.\nPreus especials en les diferents entitats col·laboradores.\nPrioritat i descomptes en les inscripcions dels esdeveniments del club.\nGratuïtat en les rutes organitzades.\nEntrada automàtica en els sorteigs interns i publics.\nDescarrega de tracks de les diferents rutes.\nEntrega del carnet del nostre club.\nComunicació entre els socis mitjançant un grup privat.\nEntrega d’adhesiu per el vehicle així com samarreta oficial del club.\nPròximament: entrada gratuita a la finca privada.\nEs paga una quota anual de 50€ la qual es farà cada any el mes d’octubre. Els socis que es donin d’alta en un altre mes pagaran la part proporcional de 5€ per mes.\nPer fer-te soci et pots posar en contacte amb nosaltres i et direm els passos a seguir. Després s’haurà de fer l’ingrés o transferència al nº de compte del club posant en el concepte el nom del soci inscrit.\nA més a més després del primer sorteig, estem preparant una altra sorpresa per a tots els nous i els socis actuals.\nNota: Aquestes dades passaran a formar part del fitxer confidencial del Club Esportiu 4×4 Muntanyes de Prades, i no seran comunicades a cap altra entitat. D’acord amb la llei de protecció de dades personals, podràs accedir a les mateixes sempre que vulguis per modificar-les o eliminar-les, tan sols ens ho has de comunicar.\nEn cas que volguéssiu ser col·laborador o patrocinador us podeu posar en contacte mitjançant el mail : hola@4x4muntanyesdeprades.com\nnice sexy teacher fucking students.http://bizontube.net


Relat "Com un taulell d'escacs"\nInici > detall del relat: Com un taulell d'escacs\nHavia plogut tota la tarda de diumenge mandrós, humit, trist. A quarts de set, però, la tempesta va escampar, els núvols es van dispersar pel cel i el sol va lluir durant la seva davallada cap al capvespre, que encara trigaria a arribar. Eren primers de maig i encara se li feia estrany tenir claror fins quasi les nou. El seu estat d'ànim llòbrec s'havia sentit mitjanament acompanyat pel clima fins llavors. Ara, el sol la convidava a treure's de sobre el mal humor, a somriure i a deixar enrere els pensaments negatius, però no s'hi veia amb cor. Va sortir a la terrassa, a respirar aire fresc i a provar d'animar-se, però no en va treure res.\nSense rumiar-s'ho massa, va sortir al carrer, amb les sabatilles d'estar per casa, sense agafar claus ni moneder, i va començar a caminar amb parsimònia per l'asfalt xop. Mirava a terra, pensant que se li farien malbé les sabatilles, sospirava, llavors, agafava una glopada d'aire, mirava el cel i es deixava acaronar per aquella brisa fresca i neta. Els seus passos la van dur a la plaça, i va jugar, com quan era petita, a caminar només per sobre dels quadres blancs. Sempre havia somniat presenciar una gran partida d'escacs sobre aquell terra de rajoles blanques i negres. Es va asseure en un banc de pedra, potser aquell que havia estat testimoni del seu primer petó d'adolescent no feia tants anys, conscient que es mullaria el darrere dels pantalons. Des d'allí estant va passejar la mirada pels arbres, les fulles d'un verd intens, primaverals, que en dansa amb el vent agraïen als núvols l'aigua que els havien dut. Una parella d'avis instaven al seu nét a recollir les joguines, que era hora de tornar a casa, i esperaven pacients sobre el taulell d'escacs, com el rei i la reina que, imponents, cuiden la resta de peces. Va perdre la mirada un cop més en aquell terra. Blanc i negre, blanc i negre. Aquí i allà es formaven bassals, i les rajoles negres feien llavors de mirall, reflectint retalls d'aquell cel, ara clar i net.\nEls avis i el nen havien marxat, i es va trobar sola a la plaça que l'havia vist créixer. El nus d'angoixa seguia dins seu, ja sense motius, sense pensaments negatius que el reforcessin. Notava que si cedia tan sols un moment, esclafiria a plorar allí mateix. Li va venir al cap, guaridor, el record de la Plaça del Diamant i, emulant el gest de la Colometa, es va plantar al bell mig de la plaça enrajolada de blanc i negre i va cridar ben fort, ben fort.\nDesfeta i sense forces va caure de genolls, i finalment es vaig ajaure al terra per omplir-se de blau del cel, i núvols blancs i flonjos, i lluïssor de sol de maig. Dues llàgrimes van lliscar-li galta avall.\nVa treure's les sabatilles que, completament inutilitzades, feien xof-xof si caminava amb elles, i amb la roba xopa i bruta va tornar xino-xano cap a casa, cantussejant, amb el cor net i un somriure als llavis.\nFlanagan | 04-05-2007 | Valoració: 10\ndeus comptades vegades, però és que realment t'ho mereixes, almenys per a mi. Dels millors relats que he llegit.\nI no sé ben bé dir-te per què: està ben escrit, però el que s'hi explica m'agrada molt. Barreja de nostàlgia, tristesa, alegria, etc.\nA destacar: el xof-xof i el xino-xano...m'agraden aquestes expressions, les veig com una mena d'onomatopeies.\nI el títol el trobo molt encertat. M'atreu molt.\nDoncs res, noieta, que felicitats:)


TRIBUNA BERGUEDANA: EL NEN QUE VOLIA AGAFAR UNA ESTRELLA\n( Conte infantil )\nEl Lluis només té quatre anys, però ja li agrada molt al vespre de mirar el cel, veure la lluna i les estrelles. Li encanta contemplar com brillen a la nit, ell diu que quan sigui gran vol pujar en un gran coet i viatjar per l’univers , entre la lluna i les estrelles.\n- Que bonic poder jugar, passejar i caminar per la lluna i les estrelles -deia tot baixet.\nUn vespre que embadalit guaitava el cel, va veure com queia una estrella. El raig d’una estrella fugaç caient cap al terra. Al nen li va semblar que havia caigut molt a prop de casa, i tot hi ser de nit, i anar amb pijama, va obrir la porta i va sortir sense fer soroll de casa per anar a buscar l’estrella.\nLa va buscar pel jardí de casa, però aviat es va adonar que allà no hi era. Va veure el seu resplendor més lluny, allà entre uns camps i cap allà se’n va anar. Quan arribava allà l’estrella s’endinsava cap el bosc. El nen corria per un corriol per atrapar-la, però quan s’acostava al resplendor, aquest era cada vegada més lluny, el Lluis s’anava endinsant pel bosc, corria per agafar-la, però quan quasi la tenia, aquesta fugia de nou. El nen anava més ràpid, però l’estrella també, i així un cop i un altre.\nDe sobte el resplendor es va apagar , el nen és va posar molt trist, va mirar al seu voltant i va veure que ja clarejava. S’anava fent de dia.\n- Oh! Quina llàstima, amb la claror s’ha apagat l’estel.\nLlavors va mirar al voltant , i no sap on és. Ha caminat tant. Es deixa caure cansat damunt de l’herba en un prat allà en aquella clariana del bosc; rendit s’estira damunt l’herbam i llavors ... veu que al seu costat hi ha una cosa opaca, platejada, esmorteïda, té la forma d’una estrella amb cua i tot .\n- Oh! Que veig!!! –crida content- Per fi he trobat l’Estrella!!!\nEl nen intenta agafar-la amb les mans i estrenyem-la ben fort perquè no s’escapi, però aquella cosa blana li regalima d’entre les mans, se li esmuny d’entre els dits i cau de nou sobre l’herba. La recull de nou i altre vegada li rellisca per entre els dits. La torna a engrapar i altre vegada regalima cap al terra. La agafa i cau de nou.... i amb tot aquest tràfec de prendre i caure... el Lluis es va despertar al seu llit i va veure que tot només havia estat un somni.\n- 20 de gener de 2010-\nM. Roser 11 de desembre de 2012 a les 20:15\nQue bonic aquest somni de conte infantil...M'ha fet pensar quan de vegades perseguim una il·lusió i cada vegada que la tenim gairebé a l'abast de la mà, se'ns escapa...\nPetons Anna M.\nAnna Guilanyà 12 de desembre de 2012 a les 22:56\nEls somnis i les il·lusions sempre són macos, encara que sovint, quan quasi els tenim se'ns escapen.


Presentem el nou model de quiosc a Barcelona - ONCE Noticias de Catalunya\nL’ONCE va presentar el passat 27 de setembre, davant l’entrada principal de l’edifici ONCE Catalunya, el seu nou model de quiosc a Barcelona. Un model més accessible per a tots els agents venedors amb discapacitat, més ecològic per la tipologia de productes de construcció i els seus consums i que facilita la comunicació amb el públic. El del carrer Sepúlveda, número 1, és el primer que s’ha instal·lat a la capital catalana. Hi haurà uns 40 quan s’encenguin els llums de Nadal. La idea és que es vagin implantant progressivament a tot Catalunya.\nL’acte va comptar amb la participació de Jaume Collboni, primer tinent d’alcalde de Barcelona; Joan Ramon Riera, regidor d’Infància, Joventut i Persones Grans i president l’Institut Municipal de Persones amb Discapacitat (IMPD); Enric Botí, delegat territorial de l’ONCE a Catalunya; David Bernardo, president del Consell Territorial de l’ONCE a Catalunya i el venedor dels productes de joc d’aquest quiosc, Eric Villalón.\nL’ONCE vol destacar la col·laboració i el treball de l’Ajuntament de Barcelona per fer possible la integració i posada en marxa d’aquest nou model de quiosc a la ciutat.


Imatge a través de Corbis a través de Getty Images\nEl president dels Estats Units, Ronald Reagan, va dir una vegada: 'Sota cap pretext no s'haurien de lliurar armes i municions, s'hauria de detenir qualsevol intent de desarmament de la gent, si cal, amb la força'.\nAl novembre i desembre de 2020, els lectors van demanar a Snopes que examinés l’autenticitat d’una cita sobre el control de les armes obligat per l’estat atribuïda a l’expresident dels Estats Units Ronald Reagan.\nEn els darrers anys, la cita se li ha atribuït a Internet múltiple memes i xarxes socials publicacions . Es diu:\n'Sota cap pretext no s'haurien de lliurar armes i municions, s'haurà de detenir qualsevol intent de desarmament de la gent, si cal, per la força'.\nDe fet, aquesta cita es va originar en un discurs pronunciat pel filòsof comunista Karl Marx el març del 1850, que va proporcionar un cert grau d’ironia donada la reputació històrica de Reagan com un ferm opositor al comunisme soviètic durant els anys vuitanta.\nA finals del 2020, els lectors van presentar un nou suposat exemple de la mala atribució de la cita a Reagan, destacant un suposat Publicació d’Instagram per Act for America, un grup de dretes fundat per un controvertit activista Brigitte Gabriel que s'oposa al que caracteritza com a extremisme islàmic radical. No vam poder confirmar definitivament que Act for America havia publicat un meme que atribuïa falsament la cita a Reagan, però si ho feien, ja no era visible l’1 de desembre de 2020.\nEn el seu 'Discurs a la Lliga Comunista' del 1850, Marx va esbossar la seva proposta d'un aixecament violent del 'proletariat' (classe obrera) i en una secció advertit la seva audiència no permetrà als demòcrates “burgesos” (de classe mitjana) interferir o segrestar qualsevol victòria del proletariat (èmfasi afegit):\nPer tal que aquest partit [demòcrates burgesos], la traïció dels treballadors comenci amb la primera hora de la victòria, es vegi frustrat en la seva nefasta tasca, és necessari organitzar i armar el proletariat.\nL’armament de tot el proletariat amb rifles, armes i municions s’ha de dur a terme alhora, hem d’evitar el renaixement de l’antiga milícia burgesa, que sempre s’ha dirigit contra els treballadors. Quan no es pugui dur a terme aquesta última mesura, els treballadors han d’intentar organitzar-se en una guàrdia independent, amb els seus propis caps i estat major, per posar-se sota l’ordre, no del govern, sinó de les autoritats revolucionàries creades pel treballadors.\nQuan els treballadors treballen al servei de l'Estat, han d'armar-se i organitzar-se en cossos especials, amb caps escollits per ells mateixos, o formar part de la guàrdia proletària. Sota cap pretext han de renunciar a les seves armes i equips, i s’ha de resistir a la força a qualsevol intent de desarmament.\nDestrucció de la influència de la democràcia burgesa sobre els treballadors, organització independent i armada immediata dels treballadors i exacció dels termes més molestos i comprometedors de la democràcia burgesa, el triomf del qual és de moment inevitable - aquests són els principals punts que la el proletariat i, per tant, també la Lliga, han de mantenir-se a la vista durant i després de la propera convulsió.\nLa línia ressaltada anteriorment ('Sense cap pretext han de renunciar a les seves armes i equips, i s'ha de resistir amb força a qualsevol intent de desarmament') va ser clarament la font de la cita que posteriorment es va atribuir falsament a Reagan ('Amb cap pretext les armes i les municions no haurien de ser es rendeix qualsevol intent de desarmar la gent ha de ser detingut, per força si és necessari ”). Es va tergiversar com a suport als drets civils de propietat d'armes a l'Amèrica dels segles XX i XXI, un context històric i social molt diferent del que Marx va descriure.\nNo està clar com es va atribuir la cita a Reagan, però la resposta pot estar en un altre meme d’Internet que, de manera irònica, contrastat El suport de Marx a la revolta violenta amb una cita diferent de Reagan, aquesta vegada autèntica, en què parlava contra civils armats: 'No hi ha cap raó per la qual avui al carrer un ciutadà porti armes carregades'.\nReagan va fer aquestes declaracions el maig de 1967, quan era governador de Califòrnia, en referència a un incident en què membres del Partit de la Pantera Negra van descendir a la legislatura estatal, amb diverses armes de foc. The Associated Press reportat en el moment que (èmfasi afegit):\nPreguntat per la seva reacció, el governador va comentar que 'els nord-americans no van amb armes amb la idea que els fan servir per influir en altres nord-americans. No hi ha cap raó perquè avui al carrer un ciutadà porti armes carregades '. Va estar d’acord, però, amb l’argument del grup que tenen dret a portar armes. En l'actualitat no hi ha cap llei a Califòrnia contra la possessió d'una arma legal carregada sempre que no estigui oculta '.\nÉs possible que un altre internauta, potser motivat per les malifetes o la confusió, hagi extret la cita de Marx d’aquest meme i l’hagi atribuït incorrectament a Reagan, en lloc del propi Marx.\nés al sud-oest regalant entrades gratuïtes\nQuè val el patrimoni net dels boscos de tigre?


Dones en l'àmbit rural, motor econòmic | Consumer\nDones en l’àmbit rural, motor econòmic\nSón majoria en els treballs que es realitzen en l'entorn rural i, a causa d'aquesta raó, s'aposta per elles per impulsar aquestes activitats i noves oportunitats de negoci\nA pesar que els treballs relacionats amb l’entorn rural s’associen sovint amb el gènere masculí, són majoria les dones dedicades a l’agricultura. A més, en els últims anys han impulsat altres àrees com la ramaderia o l’artesania i, amb motiu de la commemoració del Dia Internacional de les Dones Rurals, s’aposta per elles per impulsar noves i antigues oportunitats de negoci, com el turisme rural.\nEn 2008, Nacions Unides va reconèixer el seu valor i va instaurar el Dia Internacional de les Dones Rurals. Ajuda en Acció les xifra en 1.600 milions, dels 6.000 que habiten el planeta. Cada 15 d’octubre, es recorda que elles contribueixen de manera decisiva a l’impuls d’aquest sector i que, segons la Federació d’Associacions de Dones Rurals (FADEMUR), “constitueixen la majoria de la població mundial dedicada a l’agricultura”. L’ONU reserva part de l’homenatge també a les dones indígenes, per la seva promoció del desenvolupament agrícola i rural, la millora de la seguretat alimentària i l’erradicació de la pobresa rural.\n“Són agricultores, pescadores, ramaderes i empresàries”, recorda Nacions Unides\nLes dones s’empren en diversos àmbits. “Són agricultores, pescadores, ramaderes i empresàries, dipositàries d’identitats ètniques, coneixements tradicionals i pràctiques sostenibles, cuidadores, mares i tutores”, ressalta l’ONU. FADEMUR afegeix que elles contraresten alguns dels efectes del canvi climàtic gràcies a pràctiques agrícoles sostenibles i estratègies de mitigació, “com la plantació d’arbres i el maneig sostenible dels boscos”.\nEl seu paper en les economies rurals s’estima fonamental perquè prenen part en la producció de cultius, però també cuiden del bestiar i desenvolupen una important labor en el terreny de l’artesania, a més d’encarregar-se de la cura dels seus fills i de la llar. El missatge llançat aquest any per l’ONU assegura que elles “realitzen la major part de les tasques agrícoles als països en desenvolupament, però pateixen les pitjors condicions de treball”. Són les productores de la majoria dels aliments al món, encara que en gran part del planeta manquen de la propietat de les terres.\nA Espanya, el Reial decret de titularitat compartida de les explotacions agràries ha canviat en part aquesta situació, ja que el seu objectiu és afavorir la independència econòmica de les dones. També el Consell de Ministres d’Agricultura de la Unió Europea ha analitzat per primera vegada el paper de la dona en el mitjà rural i ha apostat per prendre mesures en aquesta matèria, mentre que en el Cim sobre els Objectius de Desenvolupament del Mil·lenni de Nova York, es va aconseguir un compromís per assegurar l’accés en igualtat de condicions de les dones rurals als recursos productius, la terra, el finançament, les tecnologies, la capacitació i els mercats.\nFins al moment, la falta de reconeixement d’aquestes dones ha suposat l’absència d’igualtat d’oportunitats en bona part del planeta. Nacions Unides ha demanat que elles siguin beneficiàries, però també “col·laboradores en peus d’igualtat”. Defensa que les dones i nenes rurals gaudeixin d’una àmplia gamma de drets patrimonials i de successió, així com el dret a la salut o a l’educació.\nAquest organisme compta amb la Divisió per a l’Avançament de la Dona, com a ens encarregat d’aquesta qüestió. Amb motiu del primer Dia que es va dedicar a elles, va publicar ‘La dona rural en un món canviant: Oportunitats i desafiaments’, una edició que se centra als països en desenvolupament. L’informe destaca que la dona exerceix una funció “decisiva” en l’economia rural, encara que en molts països els estereotips de gènere i la discriminació li neguen un accés equitatiu i el control de la terra i d’altres recursos productius, així com oportunitats d’ocupació, activitats generadores d’ingressos, accés a l’educació, atenció de la salut i oportunitats de participació en la vida pública. Per això, es considera que solucionar les desigualtats de gènere “pot millorar l’eficiència en l’aprofitament dels recursos i els resultats del desenvolupament rural”.\nFins i tot es busca revitalitzar antigues oportunitats de negocis, com el turisme rural. En ell s’ha centrat la Federació de Col·lectius i Associacions de Dones de la Campiña de Jerez Sol Rural. Confia en aquest tipus de turisme com a iniciativa emprenedora perquè comporta importants expectatives, les dones poden aprofitar els recursos disponibles i suposa interessants possibilitats per a l’autoocupació.\nImpuls a l'artesania\nL’artesania és un dels àmbits amb major projecció. FADEMUR recolza la comercialització de productes artesans elaborats per dones del mitjà rural a través d’Artemur , una iniciativa en Internet que ha obtingut un dels Premis d’Excel·lència a la Innovació per a Dones Rurals, concedits per primera vegada pel Ministeri de Medi ambient, Mitjà Rural i Marí (MARM).\nEl guardó s’ha concedit a dues empreses de La Rioja que formen part del projecte des del principi, Artelar i Associació El Colletero-Hortes d’Iregua, encara que en l’actualitat participen més de 75 artesanes de 13 comunitats autònomes. Amb aquest premi es reconeix l’engegada d’una idea “original i innovadora”, que implica un model de negoci basat en la gestió sostenible dels recursos rurals. Es valora l’exploració de nous jaciments d’ocupació o que responen a les necessitats de les dones en el mitjà rural.\nDones rurals al món\nLes dones indígenes són els qui més sofreixen la discriminació per motius de gènere, raça i grup ètnic\nAls països en desenvolupament, l’agricultura suposa al voltant del 32% del creixement del producte intern brut (PIB) i el mitjà de subsistència del 70% de la població pobra. La majoria de la mà és femenina, un aspecte que diversos autors reflecteixen en l’article del Banc Mundial ‘Invertir en les Dones, Impulsores del Creixement Agrícola’. El document ressalta a Àfrica subsahariana com a exemple de regió que depèn en gran mesura de l’agricultura, “motor de creixement econòmic”, i advoca per l’apoderament econòmic de les dones com a prioritat.\nNomés un document, la Convenció sobre l’eliminació de totes les formes de discriminació contra la dona, recull mesures per millorar la situació de les dones rurals, mentre que l’informe de l’ONU recorda que les indígenes són els qui més sofreixen la discriminació per motius de gènere, raça i grup ètnic. A més, segons dades d’Ajuda en Acció, les dones proveeixen més de la meitat del menjar que es produeix al món -més del 80% en Africa, el 60% a Àsia i entre el 30% i el 40% a Llatinoamèrica i els països d’Occident-, però només són propietàries del 2% de la terra, gestionen el 5% de les explotacions agrícoles, reben el 1% dels crèdits destinats a aquest sector i des de 1970 s’ha doblegat el nombre de dones rurals que viuen en situació de pobresa.\nA Mèxic les dones treballen cada setmana 76,3 hores, enfront de les 58,4 dels homes, encara que cobren menys.\nA Equador, constitueixen dos terços del personal que treballa en els cultius de flors.\nA Xile, el sector d’exportació de fruites empra a un bon nombre de joves solteres i dones majors casades o divorciades.\nRespecte a les dones indígenes, un projecte de la FAO dut a terme a Moçambic, Swazilàndia i la República Unida de Tanzània va recopilar coneixements indígenes i, en el cas de Tanzània, es va centrar en els masai i la cria de bestiar oví i caprí, per concloure que les dones masai exerceixen “una funció clau” en la cura dels animals, ja que atenen als vedells nounats i tenen un coneixement profund del bestiar.\nagricultura artesania desenvolupament mujer-ca rural


El Club Hoquei Figueres obre el programa de la Santa Creu sobre patins - Empordà\nEl Club Hoquei Figueres obre el programa de la Santa Creu sobre patins\nGairebé una trentena de nenes i nens participen en les portes obertes del club en l'inici de festes\nS.S. 30.04.2021 | 17:10\nImatge de les portes obertes del CH Figueres SS\nImatge de les portes obertes del CH Figueres\nEl programa de les Fires i Festes de la Santa Creu ha obert avui al matí amb la jornada de portes obertes del Club Hoquei Figueres. Una proposta esportiva on gairebé una trentena de nenes i nens han pogut provar i gaudir d'aquesta disciplina esportiva al pavelló Rafael Mora i la seva pista exterior, sobre patins i amb l'estic a les mans.\n«Aprofitem les fires de la Santa Creu per obrir l'hoquei a la ciutat de Figueres, dins les nostres possibilitats. Volem que la gent conegui el club i la nostra manera de fer, tot i la falta de recursos i instal·lacions», ha explicat Roger Ferré, president de l'entitat, sobre el matinal.\nEl CP Jonquerenc i la seva nova normalitat.\nEl Club Hoquei Figueres, més victòries que derrotes en el global.\nDe fet, l'activitat ha servit com a tret de sortida a més oportunitats que ofereix el club per atraure nous membres i provar aquest esport. «Volem donar l'oportunitat de provar l'hoquei. Els dimarts i els dijous, a partir de les 17.15h, fem sessions per a nens i nenes que vulguin aprendre a patinar i jugar a hoquei de manera gratuïta fins al juny», ha afegit Ferré.\nActualment, el club compta amb deu equips i gairebé una setantena de jugadors i jugadores.


El Centre Republicà de Santa Coloma (1873-1939) I | menjadatils\nLa fira a Santa Coloma\tEscoles Modernes a Santa Coloma\nEl Centre Republicà de Santa Coloma (1873-1939) I\nFa 25 anys, Montserrat Solé Àubia va publicar un magnífic article sobre el Centre Republicà a Santa Coloma. N’he fet un resum per copsar tota la vitalitat d’aquesta associació amb una ullada.\nPRINCIPALS OBRES DE L’AJUNTAMENT DURANT AQUEST PERÍODE\n1.- Construcció d’una font a cada una de les tres places de la Vila (1888)\n2.- Instal·lació de la llum elèctrica a cases i indústries (1906)\n3.- Construcció escorxador municipal (1915)\n4.- Construcció de la xarxa de clavegueres (1917-18)\nEL CENTRE REPUBLICÀ. ELS NOMS\nTot i els continus canvis de nom, el centre republicà sempre actuà seguint els mateixos principis.\n1873-1893.- Comité Republicano Democrático Federal.\n1893.-1901.- Centre Republicà\n1901.-1931.- Societat Cooperativa Obrera\n1931-1939.- Centre Republicà.\n*El Comité Republicano Democrático Federal tenia la seu al C./ dels Capellans, núm. 3.\n*El Centre Republicà (1893-1901) tingué mateixa seu.\n*La Societat Cooperativa Obrera es reuní al Pati del Castell fins a 1923. Des d’aquesta data, fins a 1931, es troben a l’antic Hospital de Santa Magadalena [actual cal Mensa]\n*El Centre Republicà (1931-39) restà a l’antic Hospital de Santa Magdalena fins a 1934, quan se’ls clausurà el local. Passaren a ocupar extraoficialment l’Estrella vella (Carrer Major, núm. 27). Al nou local l’anomenaven “Bar Mundial Cafè”. El 23 de Setembre de 1936, ocupa L’Estrella nova.\nIncautació, per part del Centre Republicà, de l’Estrella nova\nELECCIÓ DE CÀRREGS I PRINCIPALS FUNCIONS.\nLa elecció dels càrrecs de la “Societat Cooperativa Obrera” era anual, gratuïta, honorífica i obligatòria. L’elecció es feia per sufragi de tots els socis. Per ser membre de la junta calia saber llegir i escriure. Aquesta estava formada per 7 membres. 4 es renovaven passat un any, i 3 passat dos anys. Així s’aconseguia complementar frescor i experiència.\nLes principals funcions del Centre Republicà s’executen mitjançant dues cooperatives.\nCooperativa de consum (1901-1924). Va provocar el canvi de nom de l’antic Centre Republicà (1893-1901). El seu objectiu, segons els seus Estatuts, era el “foment i desenvolupament dels interessos agrícoles dels associats, i procurar la formació de dipòsits de tota classe de llavors del país, productes agrícoles i adobs químics, i a més també, tota classe de queviures per l’ús de la Societat o per la seva especulació [venda]” (articles 1 i 2 dels Estatuts). L’objectiu dels socis era “beneficiar en tot el possible en el preu, puresa en la qualitat i equitat en el pes i mida dels articles” (article tres).\n*La data de finalització de la Cooperativa de Consum l’incloc jo, no sense reserves, després de trobar el següent document que podeu llegir a continuació.\nEs refereix a la Societat Cooperativa Obrera?\nCooperativa de consum (1906-?). No depenia oficialment del Centre Republicà, si bé tots els membres n’eren socis\nOCI AL CENTRE REPUBLICÀ. TEATRE, CINEMA I BALLS.\nCada any feien cinc representacions de teatre, sempre els mateixos dies: Nadal, Cap d’Any, primera Pasqua, segona Pasqua i Festa Major. Els grups estaven formats exclusivament per a homes, i si es necessita una dona, s’anava a buscar a Barcelona. Havien vingut personalitat molt importants de l’època a fer el paper principal en algunes representacions. Per la Festa Major, venia una companyia de teatre fora´.\nLes obres, generalment, eren d’autors clàssics catalans (Guimèra, Rusiñol, Pitarra), però també d’autors locals com Joaquim Segura Lamich. El 1917, el Sastre Martinet tingué una desavinença amb el President de l’Estrella i començà a dirigir el Centre Republicà. Aquest any es representaren als dos locals, i a la mateixa hora, “Terra Baixa”. Les obres teatrals al Centre Republicà, tanmateix, ja havien començat l’any 1914.\nCINEMA I BALLS.\nEl desembre de 1908 es projectaren les primeres pel·lícules a Santa Coloma. Un dels responsables fou en Sastre Martinet. Cada dissabte a les 9 del vespre es projectaven 6 pel·lícules que duraven, en total, una hora i mitja o dues. També es passaven les projeccions a les 5 de la tarda dels diumenges. Com que les pel·lícules eren mudes, a l’Estrella tocaven al piano—concretament, el mestre Pomès—i al Centre Republicà tenien un gramòfon.\nL’any 1932, el Casal va ser la primera societat on es va projectar cinema sonor. Concretament, la pel·lícula “Al precio de un beso”. El Centre Republicà i l’Estrella es fusionaren per poder fer front al cost de les pel·lícules sonores.\nQuan s’acaba el cinema enretiraven els bancs i començava el ball. Es feia cada festa, excepte els dies de Quaresma. Per la Festa Major es llogava una orquestra de fora que feia tres dies de balls i concerts. A vegades, es podia llogar una orquestra de Santa Coloma, com els “Aquilinos” o “Wenceslao y sus muchachos” (un pare amb els seus tres fills).\nMontserrat Solé i Àubia (1989)


Faves al meu estil | Recepta de cuina de Lourdes Xargayo - RECEPTES.CAT\n4 alls tendre\nAquest plat, fora de temporada, es pot fer igualment amb faves i pèsols congelats. Però com que ara comença la temporada, sempre serà més bo, que siguin frescos.\nHe posat per dues recions......tampoc poso la quantitat de faves i pèsols...tot depen de la gana de cadascú.\nTallem les cebes i els alls a juliana, ho posem en una cassola amb el foc baix, que es vagin fent, salem. Quan ja tinguin una mica de color, afegim les faves i tapem. Deixem que es vagin fent. Passada una estona, afegim els pèsols, (les faves son més dures i costen mes de coure), tapem i remenem, sempre amb el foc, baix.\nQuan veiem que ja estant mig cuits, afegim la butifarra negra (no es de la prima, ni peltruc...una mida mitjana). Deixarem que vagi deixant anar una mica de greix, remenem de nou, i que coguin una mica més.\nMirar-ho de nou....i ja está.\nCom dic el principi.....es un plat que es pot menjar tot l'any, ja que es pot trobar tot l'any els pèsols i faves congelades.\nJo poso que es menjar de primavera, ja que es el temps de les faves i els pèsols frescos.!!\nEtiquetes: Verdures Afegir etiqueta\nEnllaça aquesta recepta: Receptes.cat/recepta1854


Resum de la temporada 2018 de Marc Márquez a MotoGP\nMarc Márquez tanca un any 2018 ideal, alçant-se amb el campionat a Motegi i aconseguint el seu setè títol mundial\n16/11/2018 17:12 | Actualitzat a 17/11/2018 01:09\nMarc Márquez celebrant un dels títols d'aquesta magnífica temporada 2018 | CatalunyaDiari.cat\nMarc Márquez continua dominant amb peu de ferro el món del motociclisme. El set vegades campió del món continua batent registres a la velocitat de la llum i el seu nom comença a ascendir a l’estatus de llegenda. Veloç, atrevit i tenaç, Márquez ha aconseguit l’inimaginable i ha situat Cervera al mapa del motociclisme mundial.\nL’última gran alegria del ‘Tro de Cervera’, així mateix, va ser al circuit de Motegi, al Japó. En una pista fetitxe —hi ha guanyat fins a tres mundials—, el català es convertia en el pilot més jove de la història en aconseguir 7 corones mundials, 5 de les quals han estat a la màxima categoria del motociclisme.\nMárquez, pentacampió el 2018\nNo ha estat una temporada fàcil per Marc Márquez. A Motegi, on Márquez va engruixar la seva llegenda amb la consecució del seu cinquè títol de Moto GP, el català va aconseguir-hi la seva vuitena victòria. El que més cridava l’atenció a aleshores, doncs, és que el ‘Tro de Cervera’ havia pujat un total de 13 vegades de 15 possibles. Quelcom que feia impossible els intents dels seus rivals, com Andrea Dovizioso —que fins al circuit del Japó havia aconseguit només tres victòries i 7 podis—, per prendre-li la corona.\nMarc Márquez no podrà pujar al balcó de la Paeria per un cartell en referència als presos independentistes | Twitter\nAquest 2018, en aquesta línia, només va caldre esperar tres Grans Premis per veure’l ascendir fins al capdamunt de la classificació. Qatar, Argentina i Estats Units. Des d’aleshores, Márquez va encetar una ratxa imbatible i va pujar al podi en un total de 13 curses. El Circuit de Montmeló, a Catalunya; França, Itàlia, Xerès, Holanda, Alemanya, República Txeca, Àustria, Gran Bretanya, San Marino, Aragó, Tailàndia i Japó, van haver de rendir-se als peus del pentacamió del món.\nL’amarga pugna amb el seu ídol, Rossi\nValentino Rossi és un dels ídols de Marc Márquez. L’alta competició, però, ha tensat la corda fins el punt que el pilot italià es va negar a donar-li la mà abans d’un Gran Premi. A la sala de premsa del circuit italià de Missano —on Rossi és el pilot més aclamat i compta amb la confiança necessària— Marc Márquez li va oferir la mà per fer les paus al pilot italià però aquest va fer cas omís a la seva petició. «Si ell no té cap problema per mi és fàcil, podem fer les paus ara mateix», va comentar Márquez mentre, en girar-se, Rossi feia que no amb el cap per negar-li la salutació.


El Brexit no espanta els turistes britànics -\nTURISME – Article publicat a UOCNews – Entrevistes (CAT – ES) a 4 d’Abril de 2017.\nEl Brexit ja està en marxa. Han començat dos anys de negociacions que afecten més de vint mil lleis i dos anys per a arribar a acords que tindran efectes en molts àmbits de la vida dels britànics, però també dels catalans. No hi ha precedents i, per tant, es fa difícil saber què passarà. El turisme és un dels sectors econòmics que es pot veure més afectat. Els britànics són el segon mercat internacional més important per al turisme català, després de França. El 2016 vam rebre al voltant de dos milions de visitants provinents del Regne Unit. Quines conseqüències pot tenir la sortida del Regne Unit de la Unió Europea? A partir d’ara vindran menys turistes britànics?\nSom a les portes de la Setmana Santa i les previsions turístiques són bones. La Confederació Espanyola d’Agències de Viatges (CEAV) preveu un creixement de l’ocupació hotelera d’entre un 12 i un 15% respecte al 2016, unes xifres que reforcen la sensació de recuperació del sector turístic.\nBarcelona i Madrid seran les destinacions preferides tant per als espanyols com per als turistes internacionals, com indiquen les cerques fetes pels usuaris del portal Trivago. Itàlia, Alemanya i França estan entre els primers mercats internacionals per al turisme espanyol, però el principal país emissor de turistes a Espanya per Setmana Santa continuarà sent el Regne Unit, amb una estada mitjana de 3,8 dies.\nSembla, doncs, que de moment el Brexit no es notarà. De fet, el 2016 es va tancar amb rècord de visitants britànics, un 12% més que el 2015, que van fer més de cinc milions i mig de pernoctacions, un 11% més que l’any anterior, segons el balanç de perspectives d’Exceltur. Això passava malgrat que al mes de juny ja s’havia votat a favor de la sortida de la Unió Europea, la qual cosa va provocar que la lliura esterlina es comencés a devaluar.\nEs preveu una bona campanya de Setmana Santa, amb el Regne Unit com un dels principals països emissors\nL’evolució de la lliura esterlina és la clau\nI què passarà a partir d’ara, un cop activat el Brexit? Tindrà repercussions en el turisme? Per a Pablo Díaz, professor dels Estudis d’Economia i Empresa de la UOC, «dependrà sobretot de l’evolució de la lliura esterlina i de quin tipus de Brexit s’acabi produint, però sembla que hi ha intenció de posar-ho fàcil».\nFrancesc González, també professor dels Estudis d’Economia i Empresa de la UOC i expert en turisme, és del parer que a ningú no li interessa que sigui gaire complicat i que, per tant, es podrien facilitar els acords en matèria de turisme: «si hi hagués un daltabaix, no seria per la pèrdua de confiança ni de qualitat, sinó pel fet que la lliura esterlina es devaluï i el preu de les vacances s’encareixi per als britànics».\nHi ha altres factors que també poden provocar que els viatges surtin menys econòmics per als turistes provinents del Regne Unit: una possible pujada del preu del petroli, que es paga en dòlars i que acabaria repercutint en el preu dels bitllets; les taxes aeroportuàries que s’apliquin un cop fora de la Unió Europea o, fins i tot, les compensacions que podrien percebre els britànics per retards en els vols, que podrien ser inferiors. També hi ha incertesa en si els britànics, quan viatgin, mantindran la cobertura sanitària europea o l’hauran de pagar de la seva butxaca.\nSens dubte, però, el que suposaria una complicació més gran, segons tots dos experts, seria que hi hagués restriccions de mobilitat, és a dir, que calguin visats per a circular.\nSegons Francesc González, les conseqüències de tot plegat en els hàbits dels turistes britànics són incertes, però apunta diverses possibilitats: que els britànics continuïn venint, però menys temps; que vinguin els mateixos dies, però gastin menys diners, o una combinació de totes dues coses. Hi ha una tercera possibilitat, que tindria un impacte més gran, que seria que els britànics canviessin de destinació.\nTreballar la capacitat d’innovar\nNo obstant això, González remarca que «hi ha factors que permeten ser moderadament optimistes» perquè els britànics continuïn sent un dels principals mercats turístics internacionals. Destaca, per exemple, la confiança en la destinació, ja que «la qualitat percebuda és molt alta». També ho són la facilitat d’accés, amb línies aèries de baix cost, la relativa curta distància i l’encaix entre l’oferta i la demanda, és a dir, que l’oferta s’adequa a les preferències del turista britànic mitjà: sol, lleure, diversió, gastronomia…\nEl turisme de sol i platja és el que té més demanda, però també s’intenta potenciar altres tipus de turisme, especialment per a evitar l’estacionalitat, com ara el turisme de negocis o el turisme de luxe. Per a Pablo Díaz «és important seguir innovant i oferir els millors productes possibles mitjançant la innovació i el millor coneixement dels turistes». Una nova tendència que està agafant força és l’anomenat turisme creatiu o turisme d’experiències, en què els turistes busquen més autenticitat i no només contemplen, sinó que participen.\nTant Francesc González com Pablo Díaz consideren que el sector turístic passa per un bon moment, però no es pot abaixar mai la guàrdia. Aposten per seguir captant l’atenció dels turistes i desenvolupant la capacitat d’innovar per a estar preparats per si els països competidors ―com Turquia i el nord d’Àfrica, que ara estan en hores baixes― es recuperen o davant la possibilitat de perdre turistes com els britànics, com ja va passar amb els russos fa uns anys.\nProfessor dels Estudis d’Economia i Empresa de la Universitat Oberta de Catalunya (UOC). Responsable d’assignatures de Turismo y TIC en el Grau de Turisme, i en Màster de Turisme Sostenible i TIC.\nTagged Brexit, CEAV, Francesc González Reverté, lliure mercat, Pablo Díaz Luque, Regne Unit, setmana santa, turisme.\n« Análisis del posicionamiento competitivo de los destinos turísticos de Barcelona y Madrid en Facebook\nAristòtil sap com dirigir empreses »


El bordetenc Josep Romeu i l’Escola Bosc de Montjuïc, reben la medalla d’honor de Barcelona | EL3 - Portal de notícies de Sants-Montjuïc\nEl bordetenc Josep Romeu i l’Escola Bosc de Montjuïc, reben la medalla d’honor de Barcelona\nMés d’una vintena d’entitats i ciutadans van rebre, ahir al vespre al Saló de Cent de Barcelona, la medalla d’honor atorgada per l’Ajuntament. Entre elles, Sants-Montjuïc va premiar a l’activista bordetenc, Josep Romeu, i a l’escola de Bosc de Montjuïc pels seus 100 anys d’història educant als joves a respectar el medi ambient. [[Vegeu fotos]]\nMés d’una vintena d’entitats i ciutadans de la ciutat van rebre, ahir al vespre al Saló de Cent de Barcelona, la medalla d’honor atorgada per l’Ajuntament. Entre elles, Sants-Montjuïc va premiar a l’activista bordetenc, Josep Romeu, i a l’escola de Bosc de Montjuïc pels seus 100 anys d’història educant als joves a respectar el medi ambient.\nL’alcalde de Barcelona, Xaver Trias, va presidir l’acte i va voler felicitar a tots els guardonats, persones i entitats, distingits per la seva “contribució al desenvolupament civil, social i cultural de la ciutat de Barcelona”. Trias també va remarcar que els guardonats “encarneu la tenacitat, la il·lusió, la creativitat, la innovació i la passió per fer la feina ben feta. Amb la vostra tasca diària contribuïu a enfortir Barcelona i fer-la més gran”. Trias també va referir-se a l’escola de Bosc de Montjuïc valorant els seus cent anys d’història: “Cent anys dedicat a la formació dels infants en els valors de l’esforç la catalanitat i el respecte al medi ambient”.\nL’altre guardonat dels nostres barris, Josep Romeu, president de l’Associació d’Amics de la Bordeta i activista veïnal dels nostres barris, va néixer l’abril de 1933 i va començar treballant de forner a l’epoca de la postguerra de ben jove i va arribar al barri de la Bordeta fa 54 anys quan es va casar amb la seva dona que era veïna del carrer Alpens. Un cop casat i al barri la major part de la seva activitat professional la va desenvolupar a l’Hispano Olivetti que fabricaven màquines d’escriure. Hi va estar 31 anys fins que el van prejubliar als 57 anys. Actualment i des de fa 14 anys és el president de l’Associació Amics de la Bordeta. Previament va inciar la seva vida associativa a principis dels 90 a la Comissió de Veïns de la Bordeta del Centre Social de Sants amb campanyes com la reivindicació de l’actual CAP provisional de Bordeta Magòria o la Coordinadora d’Urbanisme del Secretariat d’Entitats. També va participar durant molts anys al carnaval de Sants amb l’Associació de Veïns de Badal, Brasil i la Bordeta i des dels seus inicis va ser un dels impulsors de Sants 3 Ràdio, on fa tertúlia cada dilluns des de fa més de 15 anys. Voluntari de la Creu Roja, ha centrat els seus esforços en el col·lectiu de la gent gran i acompanyant a persones amb discapacitat a viatges arreu de l’estat. També és soci de la Colla de Sant Medir i participa cada any en l’organització d’aquesta festa al barri.\nA l’acte també hi van ser presents els guardonats, els tinents d’alcalde, Joaquim Forn i Maite Fandos; el regidor de Presidència i Territori, Jordi Martí qui va fer l’anotació i justificació de les Medalles d’Honor de Barcelona; i membres dels grups municipals. Martí, va assegurar que l’Ajuntament de Barcelona “vol reconèixer la tasca de les persones entitats i institucions que fomenten els valors que va projectar Barcelona, com a capital de Catalunya, per exemple, valors com l’excel·lència, l’esforç la solidaritat i el compromís amb la ciutat i les persones”.\nL’Acte va estar conduït per Fèlix Monclús i Núria Paricio, directora de la Fundació Tot Raval qui va fer un agraïment en nom de tots els guardonats i va destacar el valor de la ciutadania, “una ciutadania que malgrat les dificultats, la crisi i les retallades continua dia a dia la seva tasca d’ajudar als altres i de construcció conjunta d’aquesta ciutat que tant estimem i que és l’orgull de tots i totes dels que treballem aquí”.\n>> Vegeu Entrevista a Josep Romeu\n>> Vegeu Entrevista a l’escola de Bosc de Montjuïc


Unió Catalanista de Sabadell: Unes eleccions atípiques\nAquesta mitjanit s’enceta la campanya electoral de les eleccions autonòmiques del pròxim 14 de febrer. Una campanya de les més estrambòtiques que s’han pogut viure els darrers anys. Per culpa d’un protagonista que no havia estat mai convidat a cap campanya, la Covid-19, es van haver d’ajornar des del primer moment les eleccions a causa del coronavirus, deixant el Govern en una situació de provisionalitat després de la inhabilitació del president Quim Torra per no retirar la pancarta del balcó de la Generalitat. Quan el Govern provisional va escollir la data del 14-F, semblava prou llunyana per poder exercir el dret de vot amb prou seguretat. El problema és que les onades de la pandèmia s’han succeït una darrera l’altra i això va fer decidir Pere Aragonés, president en funcions de la Generalitat, a ajornar novament les eleccions apel·lant a la seguretat sanitària i jurídica dels electors. Aquest ajornament fou tombat, com no podia ser d’altra manera, pels magistrats d’un tribunal de justícia, en aquest cas el TSJC, que amb una ’patxorra’ només explicable per la malícia que sempre demostra amb tot el que fa tuf de processisme, va notificar que el 8 de febrer, és a dir a mitja campanya electoral, decidiria si es pot votar el dia 14.\nEn aquest context, els partits polítics donaran el tret de sortida avui a una campanya, si més no, atípica, per la situació epidemiològica actual, però també per les polèmiques que l’envolten. La primera va arribar dimarts, quan el govern anunciava el permís de trencar el confinament perimetral municipal per assistir a un míting polític. L’altra polèmica és per les meses electorals. Més de 900 persones convocades per formar-ne part denuncien que els hagin cridat en plena tercera onada i sense tenir, asseguren, prou mesures de seguretat per evitar contagis aquell dia. El Govern garanteix que la votació presencial serà totalment segura, però no deixa de recomanar que, si es pot, es voti per correu, però els catalans compartim amb els seguidors del defenestrat Donald Trump la desconfiança en el vot per correu i ens fem algunes preguntes: ¿Hi ha prou mesures legals i logístiques que ens permetin oblidar de les dificultats patides pels residents a l’estranger en comicis anteriors? ¿Ja s’han resolt les negligències i les mancances del servei de Correus per evitar la dispersió i la saturació que l’increment del vot postal amenaça de provocar? Justament ara, que els independentistes volem consolidar una majoria parlamentària, potser no és gaire recomanable fer servir el mecanisme de votació per correu, fins que no hi hagi mecanismes que permetin seguir la tramesa del vot tant a l’interessat com a la mesa destinatària, i que, legalment, el recompte no acabi fins que el darrer vot anticipat no hagi estat lliurat. Això seria una garantia de transparència.\nSi a totes aquestes circumstàncies atípiques hi afegim l’interès demostrat per alguns partits en impedir que s’ajornin aquestes eleccions, tindrem la tempesta perfecta per aconseguir uns resultats que no satisfaran a ningú i que, podrien ser fàcilment impugnables, al·legant la il·legitimitat d’aquests comicis amb un discurs que, sobretot per aquells als quals no els vagin bé les coses, serà atiat/interessat i que condicionarà en negatiu la pròxima legislatura. Aquest debat sobre la conveniència d’ajornar aquestes eleccions, el descriu el periodista, Carles Ribera, en el seu article titulat ‘Eleccions ‘vintage’’, on afirma que “la discussió sobre l’ajornament electoral és una disputa pròpia del segle XX i no de l’era digital”. Llegiu l’article, si voleu, tot seguit.\n“Puc fer pagaments per internet, que és més delicat. Puc lligar per internet, que és més personal. Puc treballar per internet, que és més difícil. Però no puc votar per internet, que és més important.” La frase anterior no és meva sinó del senyor Ramon Pardina, a qui no conec de res, però que té un compte a can Twitter d’on he extret les seves paraules. Una reflexió interessant en aquests dies d’incertesa electoral, com també ho és l’oportuníssim reportatge que escriu la periodista Adela Genís en el número d’avui sobre la casuística de la implantació del vot electrònic en diferents països del món entre els quals, dissortadament, no hi ha Catalunya ni, de moment, hi és esperada.\nUn sistema electoral digitalitzat no és cap solució màgica per a la participació ni, encara menys, no pot ser un pegat per a una dificultat de mobilitat ciutadana conjuntural. Ara bé, no plantejar-ne seriosament el desenvolupament i la implantació és un frau a la ciutadania. Com passa amb tota novetat tecnològica, el vot electrònic té un marge de millora i un desplegament indefectiblement basat en el sistema de prova-error que, tractant-se d’un material tan sensible com la voluntat popular, ha obligat alguns països a fer marxa enrere o a practicar giragonses més pronunciades de les previstes inicialment.\nEn tot cas, és indiscutible que cal avançar en la matèria i amb aquest objectiu cal vèncer dos enemics poderosos. El primer és l’Estat espanyol, refractari a la modernitat democràtica en general i a l’electoral en particular. Una combinació letal que ha permès adulterar els resultats de les últimes eleccions a Catalunya impedint la investidura telemàtica del candidat Puigdemont. Resulta curiós que aquells que per qüestions d’higiene democràtica posen en dubte la conveniència d’ajornar unes eleccions siguin els mateixos que han abonat el cop d’estat polític del 155 i el reiterat potineig judicial posterior que ha impedit investir fins a tres candidats i n’han destituït un altre manipulant, tergiversant i bloquejant la decisió de les urnes.\nEl segon enemic és la incapacitat d’haver-nos dotat d’un règim electoral propi, que permetria explorar a fons territoris com el de la digitalització. Massa pors, massa càlcul partidista, massa poca confiança en el criteri dels ciutadans llasten el desenvolupament de l’eina fonamental per decidir el futur nacional. D’acord, si al Gran Germà espanyol la normativa no li fa el pes, en faran xixines. Però que després de quaranta anys no ho haguem ni intentat no ens deixa gaire ben situats. No podem continuar dissenyant políticament el segle XXI amb eleccions del segle XX.\nArticle publicat al setmanari La República el divendres 15 de gener del 2021\nPublicat per U C S // e-mail: unicatsabadell@gmail.com a 13:10\nParaules clau 14-F, Catalunya, Covid-19, Eleccions, TSJC


Millores als carrers Bodigues, Claveròla i Solei de Naut Aran\nS'han fet tasques de reasfaltat\nL'Ajuntament de Naut Aran ha reasfaltat els carrers Bodigues, Claveròla i Solei perquè es trobaven en mal estat i degradats pel pas dels anys. Les esquerdes en certs punts eren evidents i hi havia llocs on l'anivellació del carrer no era la correcta.\nÉs per això, que s'han destinat 65.000 euros a la millora d'aquests espais i a l'ajustament dels seus pendents. Amb aquestes mesures, es pretén incrementar la seguretat del trànsit de persones i de vehicles a la zona. Els treballs s'han allargat un total de cinc dies i, amb això, es tanca la renovació de tots els carrers de la zona alta de Salardú, executades al llarg d'aquests anys.\nA més, fa unes setmanes també es van acabar altres accions al carrer Bodigues com la renovació de la xarxa d'aigües residuals perquè aquesta es taponava i no tenia una funcionalitat correcta.\nEl següent pas del consistori, és el de licitar les obres de repavimentació de la porta de Salardú fins al pont d'Unhòla, i, més endavant, unes altres actuacions que es farien del carrer Major fins al carrer Generau Prim.