Les associacions cannàbiques hauran d’adaptar-se a una nova situació legal: només podran funcionar com a clubs socials privats, sense promoure el consum, la venda ni el cultiu : Servei de Premsa\nLa ciutat es va dotar el 2016 d’una normativa urbanística que, des de la perspectiva de la salut pública, ordenava territorialment els clubs cannàbics per protegir els equipaments, reduir molèsties i millorar la convivència, però una sentència del TSJC conclou que l’Ajuntament no és competent per regular aquesta matèria\nEl consistori comunicarà per escrit a les associacions que han d’adaptar-se a la legalitat vigent, i s’iniciarà una campanya d’inspecció i control per garantir que duent a terme l’activitat permesa\nTambé s’ha creat un grup de treball intern per fer propostes de canvis legislatius a nivell autonòmic i estatal, i estudiar-ho conjuntament amb la Generalitat i l’Estat, donat que la regulació d’aquesta activitat és una necessitat que va més enllà de la ciutat\nEl Govern municipal entén que és necessari un ús regulat del cànnabis amb finalitats terapèutiques, que s’ha demostrat eficaç pel tractament de càncer i altres malalties\nLes associacions cannàbiques només podran funcionar com a clubs socials privats i no podran promoure el consum, la venda ni el cultiu de cànnabis. Així ho preveu el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya, que conclou que els municipis no són competents per fer-ne una regulació pròpia a través d’un pla especial urbanístic, com va fer l’any 2016 l’Ajuntament de Barcelona amb una proposta que va obtenir un ampli suport polític.\nLa ciutat va aprovar el 2016 aquesta regulació, un pla especial urbanístic que ordenava territorialment els clubs cannàbics amb l’objectiu d’evitar la seva concentració i proximitat als equipaments protegits, reduir les molèsties als veïns i millorar la convivència. Es tractava d’una iniciativa pionera, que ajudava precisament a donar un marc normatiu propi per regular aquesta activitat.\nEl document va rebre un consens ampli per part del plenari municipal, i tenia com a eixos principals fer compatible el dret d’associació de les persones consumidores de cànnabis amb l’exercici d’altres drets fonamentals com són la protecció de la salut i el gaudi d’un medi ambient adequat. Era una eina al servei de les polítiques de salut pública per abordar el fenomen, i establia els requisits urbanístics –distàncies, superfície, ubicació, etc.– que havien de complir les associacions per poder dur a terme l’activitat als seus locals.\nEl pla, però, va ser recorregut judicialment, i una sentència del juny de 2020 del TSJC el va anul·lar. El tribunal entén que l’Ajuntament no té competència per regular els clubs de cànnabis, ni tan sols des de la vessant urbanística, ja que considera que són espais susceptibles de comissió de delictes, i per tant la matèria penal és de competència exclusiva estatal. Recentment, l’abril passat, va quedar desestimat el recurs de cassació que va presentar l’Ajuntament. Això implica que els clubs de cànnabis passen a tenir únicament l’habilitació de club social privat, i en cap cas podran dur a terme activitats que promoguin el consum del cànnabis, així com tampoc el seu cultiu, venda o consum.\nDavant d’aquesta situació, l’Ajuntament demana canvis legislatius a nivell estatal i autonòmic per regular el consum de cànnabis des de la perspectiva de la salut pública. I per donar resposta a la sentència, ja impulsa una sèrie de mesures immediates i complementàries. Són les següents:\nAccions de seguretat. Per part de l’àrea municipal de Seguretat, es desenvoluparà una campanya d’inspecció i control dels clubs. Es començarà per aquells clubs cannàbics que més impacte negatiu generen, enfocats al turisme i a la venda massiva, i més endavant s’abordarà els grups comunitaris i d’autoconsum.\nInformació als clubs afectats. S’enviarà una carta explicant la situació actual a tots els clubs existents perquè puguin adaptar les seves activitats a la legalitat vigent. A la ciutat n’hi ha al voltant de 200.\nImpuls de canvis legislatius. S’ha creat un grup de treball intern de l’Ajuntament amb les àrees de Serveis Jurídics, Salut, Seguretat i Urbanisme per fer propostes de canvis legislatius a nivell estatal i autonòmic, i estudiar-les conjuntament amb les administracions competents, que són la Generalitat i l’Estat. L’objectiu és donar una resposta conjunta a la situació i posar sobre la taula la necessitat d’espais on es pugui produir el consum –i no la venda– de forma controlada, que està permès pel codi penal.\nEl Govern municipal continua defensant la necessitat d’una regulació d’aquesta activitat des del punt de vista de la salut pública, que és des d’on entén que s’ha de tractar el fenomen. Cal tenir en compte aspectes com les utilitats terapèutiques del cànnabis, que s’ha demostrat eficaç per al tractament de càncers i altres malalties.


Turistes per a tots (Marisa Goñi)\n3 min. 18/08/2013 00:09\n260x366 Les illes acullen avui dotze milions de turistes l'any, dels quals gairebé la meitat ja no dorm en hotels. / ENRIQUE CALVO Les illes acullen avui dotze milions de turistes l'any, dels quals gairebé la meitat ja no dorm en hotels. / ENRIQUE CALVO\n"Et regal aquest bocí de terra si em construeixes alguna cosa davant". Així va sorgir un petit nucli de cases al Port Nou de Son Servera a primera línia de mar quan res no se sabia del 'negoci dels forasters' i allò valuós, allò que rendia, eren les terres de conreu. El pagès necessitava abric per als seus ametllers, murs que detinguessin el flagell del salitre. Hem canviat molt des de llavors i no pensant en els arbres, precisament. Les illes acullen avui dotze milions de turistes l'any, dels quals gairebé la meitat ja no dorm en hotels. Prefereixen les cases i pisos de lloguer, un sector a l'alça i en peu de guerra des que la reforma de la Llei d'arrendaments urbans impulsada pel govern de Rajoy els ha conduït a la clandestinitat. Era l'única escletxa de legalitat a què podien acollir-se, després de la restrictiva Llei general del sector turístic impulsada per Carlos Delgado, que només tolerava lloguers turístics en habitatges unifamiliars aïllats. ¿I per què no un àtic, un tercer o cinquè? El conseller dels ous de cérvol va estrènyer els marges fins a l'extenuació, deixant, però, un petit respirador que ara ha taponat Madrid. Donava compte Jaume Perelló en aquestes mateixes pàgines del creixent malestar, per emprar paraules amables, dels que es dediquen al lloguer turístic davant el que consideren una cessió del Govern a la pressió dels hotelers, en paraules del gens sospitós Gual de Torrella.\nEntre els que han trobat en aquesta nova modalitat d'allotjament de viatgers un modus vivendi , hi ha una varietat tan àmplia com en el mateix sector hoteler. Des d'immobiliàries amb urbanitzacions aturades a la recerca de noves rendibilitats, fins a famílies amb patrimoni que lloguen cases i apartaments heretats o adquirits amb els dividends de temps més pròspers. Hi ha qui surt del seu propi domicili amb les maletes per fer forat a visitants amb cartera que alleugi la seva precària economia. Hi ha casuístiques tan singulars com la de propietaris de pisos que cedeixen els seus estatges per setmanes per sufragar la caseta d'estiueig de tota la vida i, si és possible, guanyar-se un marge. Igual que els hotelers defensen la proliferació del 'tot inclòs' davant dels que els acusen de desertitzar l'oferta complementària al·legant que responen a una demanda del consumidor, els que lloguen pisos a turistes argumenten que ídem d'ídem. Que ells també estan posant al mercat un producte demanat i que guanya adeptes. Uns i altres presumeixen de crear riquesa i ocupació, bé sigui en les pròpies instal·lacions o a l'entorn. Això dels doblers negres... millor no ens farem mal.\nDavant un panorama com el descrit és on un Govern pot demostrar que serveix per a alguna cosa més que per fer de comparsa en les visites de la reina. L'allotjament de vacances evoluciona cap a noves modalitats que exigeixen estudi, regulació i defensa de l'interès general, perquè el sector turístic és la xemeneia de l'economia balear i no pot quedar a l'atzar d'un joc d'interessos i pressions, com els que hem viscut en altres temps entre promotors i hotelers, amb un únic perdedor, el nostre territori. El tap als lloguers d'habitatges a visitants ha obert una dura batalla entre sectors i individus que pugnen per un mateix bé, la captació de clients, i ha estès la decepció davant d'uns governants sense veu pròpia, que han inclinat la balança sense rigor i sense mesurar les conseqüències . Veient la seva debilitat, em demano: ¿acabarà Bauzá el seu mandat? Té les mateixes possibilitats que Rajoy.


El Consell Superior manté que un cop superat el distanciament per la Covid tindrà espai sense obres - Altaveu el diari digital d'Andorra\nEl Consell Superior manté que un cop superat el distanciament per la Covid tindrà espai sense obres\nLa cúpula judicial assegura que les noves incorporacions ocuparan “espais ja previstos” i als quals s’hi ha ubicat durant la pandèmia personal que no hi havia d’anar\n30/07/2021 (08:51 CET)\nUna imatge de l'interior de la Seu de la Justícia. Toni Solanelles\nEl Consell Superior de la Justícia ha descartat finalment dur a terme obres a la seu judicial. El replegament dels efectius, que durant l’epicentre de la pandèmia han estat ocupant espais inicialment lliures, permetran la ubicació de les noves incorporacions, que ara en moltes ocasions estan treballant en sales provisionals o no adequades a les seves funcions.\nEl president de la cúpula judicial, Enric Casadevall, ha afirmat que “pel tema de la Covid havíem repartit el personal pels espais ja previstos pel creixement. Un cop altra vegada tothom al seu lloc es poden utilitzar els espais previstos per a les noves incorporacions” i d’aquesta manera no caldrà fer obres i adequar “les mitges plantes que queden lliures per al futur”.\nEls treballs d’ampliació de la Seu de la Justícia avançats per l’Altaveu i que havien provocat algun estira-i-arronsa entre sectors de l’administració perquè és plantegessin tan aviat, menys d’un any abans de la posada en marxa de les noves instal·lacions, podran esperar. I els esforços se centren en els recursos humans per tal de mirar de desencallar el col·lapse que pateix el sistema judicial.


Forts, lliures i nòmades: Propostes per viure en temps - Babelio\nForts, lliures i nòmades: Propostes per viure en temps\nISBN : 8466426957\nEditorial: Columna Edicions (23/09/2020)\nCalificación promedio : 4.5/5 (sobre 1 calificaciones)\tForts, lliures i nòmades: Propostes per viure en temps\nEns trobem davant d’una immensa oportunitat de reinventar-nos i de contribuir a canvis personals i col·lectius únics. Què ens pot frenar? Com podem formar part del canvi i de la solució? Amb l’anhel d’inspirar, Elsa ... >Voir plus\nensayo novela psicológica autoayuda literatura española\nLaPetitaLlibreria&nbsp20 octubre 2020\nPer tots és sabut que em declaro seguidora de les lectures que ens proposa l'Elsa Punset però destaco d'entre les seves publicacions aquelles que et conviden a agafar llapis i goma d'esborrar i treballar en tu i per tu.\nDesprès d'èxits en aquest sentit com “Una motxilla per a l'univers” i “El llibre de les petites revolucions” arriba a les nostres mans un darrer volum carregat de nous aprenentatges.\nA Forts, lliures i nòmades ens presenta propostes per viure en un temps extraordinari.\nEstem vivint uns dies i uns mesos que realment ningú se'ls esperava i després de les primeres setmanes on tots vàrem fer com unes mini vacances de la nostra quotidianitat i vàrem redescobrir el plaer per la lectura, les pel·lícules, la música, la lectura, les xerrades telefòniques amb els amics i el temps de qualitat amb la família, etc. hem reconegut una nova normalitat que ens envolta i que no és gens amable.\nVivim un temps fosc on les opcions d'oci no abunden i alhora el pensament i sentiment de tot el patiment que hi ha al món opaca tot allò que fem.\nEn aquesta obra ens convida a aprofitar aquest temps ja que el món està capgirat per intentar nosaltres mateixos capgirar el nostre mon interior i créixer i millorar.\nPotser si que és un moment idoni per treballar en un mateix per el propi benestar.\nElla ens proposa unes directrius no massa complicades a simple vista però que si ho aconseguim ens pot fer canviar bastant i mostrar la nostra millor versió.\nEns fa cinc cèntims del que hem après en general sobre la pandèmia i que cadascun de nosaltres podem ampliar, ens convida a despertar al somiador que portem dins, a reconnectar amb el món natural, a viure com els grans optimistes i a la revolució del “cuidadania”.\nPropostes engrescadores que ens ajuden a analitzar-nos, a fer noves activitats i a reflexionar sobre on som i fins on volem arribar.\nAmb aquest llibre reconnectes de manera serena amb tu mateix i descobreixes el que has de treballar.\nGràcies a l'editorial Columna tenim a la nostra coach a l'abast i ens mostra amb un llenguatge planer i tranquil el camí cap a la pròpia revolució.\nSi ja heu descobert a l'autora us encantarà i si encara no heu llegit res d'ella aquest és una bon llibre per començar.\nA les èpoques dolentes també hem d'aprofitar per no quedar-nos estancats!\nVideos de Elsa Punset (13) Ver másAñadir vídeo\nOtros libros de Elsa Punset (22)Ver más\nFelices: La felicidad, a tu ..\nEl libro de las pequeñas revolu..\nLos Atrevidos dan el gran sa..\nPack El libro de las pequeñas r..


Vilaplana i Sintonizart, premiats en la gala que reconeix els millors esdeveniments de l’any\n13 de Juliol de 2017 Vilaplana i Sintonizart, premiats en la gala que reconeix els millors esdeveniments de l’any\n‘The Secret Party’, l’esdeveniment organitzat per Sintonizart i Vilaplana Catering, ha guanyat el premi d’or “Millor esdeveniment de pressupost reduït” concedit per Eventoplus, el mitjà de referència a nivell nacional en l’àmbit dels esdeveniments.\nEs tracta de la 12ª edició dels guardons més importants del sector a Espanya, l’objectiu del qual és estimular el talent\ni la creativitat en aquest àmbit. Vilaplana aconsegueix així el seu segon premi consecutiu, ja que l’any 2016 va guanyar a la millor aplicació de càtering, i demostra un any més la seva aposta per la innovació i l’originalitat, aquesta vegada de la mà de l’empresa de continguts artístics Sintonizart.\nCelebrat en El Palauet de Barcelona, ‘The Secret Party’ ha sigut el resultat de la posada en comú de conceptes que unien la gastronomia i l’art d’una manera mai vistes fins abans, gràcies als nous productes per a càtering interactiu desenvolupats entre Sintonizart i Vilaplana.\nFrancesco Ferretti –manager de Vilaplana Barcelona, va ser l’encarregat de recollir el premi. La gala es va celebar el passat 5 de juliol al Palacio Vistalegre (Madrid), en la que van assistir més de 800 convidats. Per a Ferretti, aquest premi suposa “un nou reconeixement a la aposta de Vilaplana per la creativitat i la innovació, tant en la gastronomia d’alta gamma, com en l’organització d’esdeveniments”, i espera “tornar a la cita d’Eventoplus el pròxim any amb una nova proposta guanyadora”.


COL·LECTIVA 19 de Maig 2022\nDissabte passat vam estar a les coves de Les Vetes, a la Costa del Montgrí. Sabies que a Les Vetes hi ha la cambra aèria probablement més gran de la costa catalana? Hi ha qui li diu la Catedral i té unes formacions geològiques espectacular Moltes gràcies a tots i totes per venir i a Mateua Dive\nOWD 257 16 de Maig 2022\nAhir vam fer les pràctiques de mar obert del primer grup de l'Open Water Diver 257!Ara que ja sou opens i s'acosta el bon temps, toca aprofitar l'estiu per descobrir el que amaga la Costa Brava! Moltes felicitats a tots i totes i moltes gràcies als instructors i instructores del CIB\nOWD 257 11 de Maig 2022\nEl cap de setmana passat vam fer el mar confinat del primer Open Water Diver de l'any! Aigua fresqueta, però visibilitat estupenda :)Aquest cap de setmana vinent, toca mar obert! Què els esperarà sota l'aigua?\nVIATGE CIB 10 de Maig 2022\nDoncs sí! Aquest estiu marxem de viatge! Fes-te soci/a del CIB i vine a conèixer amb nosaltres els esculls de corall i els derelictes que amaga el Mar Roig! Per més informació podeu contactar amb nosaltres per WhatsApp (623 188 435), per telèfon (93 402 14 34) o per correu (cib@cibsub.cat)\nOBSERVADAORS DEL MAR 09 de Maig 2022\nDivendres vam estar de celebració i és que la plataforma de ciència ciutadana Observadors del Mar feia ni més ni menys que 10 anys! Un projecte per promoure la cura i l'estudi de mars i oceans, ecosistemes imprescindibles per a la vida i que pateixen greument els efectes de l'activitat humana. Moltes felicitats @obsdelmar! Per molts anys més!


Requisits per accedir | Máster Director deportivo\nPer accedir als ensenyaments oficials de màster serà necessari estar en possessió d’un títol universitari oficial espanyol o un altre expedit per una institució d’educació superior pertanyent a un altre Estat integrant de l’Espai Europeu d’Educació Superior que faculti en el mateix per a l’accés a ensenyaments de Màster.\nEl sistema d’accés estarà basat en la valoració de quatre aspectes:\n1 – Valoració del currículum acadèmic universitari de l’estudiant mitjançant la nota mitjana dels estudis de grau. Aquest criteri ponderarà un 40% de la puntuació final.\n2 – Valoració del currículum professional i de voluntariat de l’estudiant. Es valorarà 1 punt per any d’experiència en la direcció esportiva, computant tant l’experiència com a professional com de voluntari en les organitzacions esportives o similars. Aquest criteri ponderarà un 40% de la puntuació final.\n3 – Valoració del currículum acadèmic universitari i no universitari específic en l’àmbit de la direcció esportiva. Aquest criteri ponderarà un 10% de la puntuació final. Es computaran els cursos, seminaris, assignatures específiques, etc.\n4 – Valoració de la motivació de l’estudiant pel màster i per la sortida professional en l’àmbit de la direcció esportiva. Entrevista personal amb una comissió de 3 professors del Màster. Aquest criteri ponderarà un 10% de la puntuació final.\nS’establirà una quota del 5% per a persones que presentin alguna minusvalidesa. Es justificarà mitjançant l’acreditació oficial corresponent.\nS’establirà una quota del 5% per a les persones que siguin esportistes d’elit a nivell nacional o autonòmic, i es justificarà mitjançant l’acreditació oficial corresponent.\nS’estableix el principi de paritat d’homes-dones en la selecció dels estudiants.


Hotels a prop de Aeroport de Glasgow GLA, Regne Unit. Reserva el teu hotel! - Booking.com\nRegne Unit 64.995 establiments\nGlasgow 451 establiments\nHotels i allotjaments a prop de Aeroport de Glasgow - GLA, Glasgow (Regne Unit)\nBusques allotjaments a prop de Aeroport de Glasgow - GLA?\nHotels i altres allotjaments amb servei de trasllat a l’aeroport a prop de Aeroport de Glasgow - GLA\nGorgeous flat near GLA airport 1,6 km\nCastle Gait, First Floor Apartment 2,6 km\nAlba Hostel Glasgow 7,4 km\nRecomanacions per a tu a prop de Aeroport de Glasgow GLA\nMar Hall Golf & Spa Resort Hotel de 5 estrelles Aquest allotjament és Preferent. Això significa que ofereix un servei excel·lent, molt bona relació qualitat-preu i que els comentaris dels clients de Booking.com són boníssims. Per formar part d'aquest programa, pot ser que paguin una mica més a Booking.com. Aquest allotjament és Preferent. Això significa que ofereix un servei excel·lent, molt bona relació qualitat-preu i que els comentaris dels clients de Booking.com són boníssims. Per formar part d'aquest programa, pot ser que paguin una mica més a Booking.com.\nBishopton (a 6,9 km de Aeroport de Glasgow)\n8,9 Fabulós 427 comentaris\nMark. Regne Unit\nScotia Airport Hotel Hotel de 3 estrelles\nPaisley (a 1,5 km de Aeroport de Glasgow)\n7,7 Força bé 1.260 comentaris\nAshtree House Hotel Hotel de 4 estrelles Aquest allotjament és Preferent. Això significa que ofereix un servei excel·lent, molt bona relació qualitat-preu i que els comentaris dels clients de Booking.com són boníssims. Per formar part d'aquest programa, pot ser que paguin una mica més a Booking.com. Aquest allotjament és Preferent. Això significa que ofereix un servei excel·lent, molt bona relació qualitat-preu i que els comentaris dels clients de Booking.com són boníssims. Per formar part d'aquest programa, pot ser que paguin una mica més a Booking.com.\nPaisley (a 2,1 km de Aeroport de Glasgow)\n9,0 Fantàstic 565 comentaris\nPremier Inn Glasgow Airport Hotel de 3 estrelles\nPaisley (a 0,5 km de Aeroport de Glasgow)\n8,6 Fabulós 642 comentaris\nManor Park Guest House 3 estrelles\nNorth West, Glasgow (a 6,6 km de Aeroport de Glasgow)\n8,8 Fabulós 206 comentaris\nHoliday Inn - Glasgow Airport Hotel de 3 estrelles Aquest allotjament és Preferent. Això significa que ofereix un servei excel·lent, molt bona relació qualitat-preu i que els comentaris dels clients de Booking.com són boníssims. Per formar part d'aquest programa, pot ser que paguin una mica més a Booking.com. Aquest allotjament és Preferent. Això significa que ofereix un servei excel·lent, molt bona relació qualitat-preu i que els comentaris dels clients de Booking.com són boníssims. Per formar part d'aquest programa, pot ser que paguin una mica més a Booking.com.\nPaisley (a 0,2 km de Aeroport de Glasgow)\n8,2 Molt bé 3.501 comentaris\nAquest Holiday Inn, situat a menys de 30 m de l'aeroport de Glasgow, és al costat de l'autopista M8, que us permetrà arribar fàcilment al centre de la ciutat de Glasgow.\nMés allotjaments a prop de GLA - Aeroport de Glasgow\nAls voltants de Aeroport de Glasgow - GLA\nPaisley 44 hotels\nClydebank 6 hotels\nBishopton 4 hotels\nBridge of Weir 3 hotels\nBearsden 2 hotels\nHowwood 2 hotels\nErskine 1 hotels\nJohnstone 1 hotels\nBarrhead 1 hotels\nKilbarchan 1 hotels


Nou curs i nou tríptic de tallers de salut comunitària | Atenció Primària\nNou curs i nou tríptic de tallers de salut comunitària\nActivitat física, Gent Gran, Hàbits saludables, Novetat, Sant Gervasi, taller, Tardor, Vallcarca\nA l’octubre reprenem bona part dels nostres tallers de salut comunitària. Per celebrar aquest inici de curs i oferir-vos una informació més exhaustiva de la nostra cartera d’activitats, publiquem un nou tríptic de resum amb tots els nostres tallers.\nPodeu consultar en primícia la versió digital clicant en el següent enllaç: Tallers de salut comunitària – Atenció Primària Vallcarca Sant Gervasi.\nI aviat trobareu la versió en paper a les nostres instal·lacions.\nUn dels tallers que torna és el d’exercici físic. Una trobada oberta, on sortim a caminar una hora pels barris de Vallcarca i Sant Gervasi, per després acabar amb una mica d’estiraments. Ens veiem tots els dijous a les 11h davant de l’edifici Pedraforca.\nPodeu trobar més informació sobre la nostra programació de salut comunitària:\nA la secció de tallers.\nA l’agenda del nostre web.\nConsultant amb els vostres professionals mèdics de referència o al taulell d’informació d’Atenció Primària Vallcarca – Sant Gervasi.


Entrevista a Carlos Cánovas | AC Vending\nCarlos Cánovas: “L’usuari té una gran cultura del cafè”\n21 Setembre, 2016 27 Setembre, 2019 admin\nAmb més de cent anys d’història, Pelican Rouge és una gran multinacional del sector del vènding amb presència a tota Europa. Carlos Canovas, director de la delegació de Catalunya, s’encarrega de cobrir tots els clients de la zona i ens ha concedit una entrevista on explica com neix Pelican Rouge, els serveis que ofereix i el seu compromís amb els clients.\nParla’ns una mica de Pilican Rouge i els serveis que presta.\nPelican Rouge és una empresa de cafè. Nosaltres tenim un torrefactor propi a Holanda, que és el quart torrador de cafè a escala mundial pel que fa a exportació de producte. Dintre de la companyia hi ha diferents divisions: vènding, horeca, gran distribució i venda d’ingredients, entre d’altres. En totes aquestes línies d’activitat, venem el nostre propi cafè amb la marca Pelican Rouge. Aquí a Espanya encara no és molt popular, però a la resta d’Europa, sobretot als Països Baixos, és una marca molt coneguda. La nostra principal activitat a Espanya és el vènding, és a dir, la distribució d’aliments en màquines automàtiques. Tenim els nostres propis blends de cafè, però toquem altres línies de producte com poden ser els refrescos, l’aigua, snacks, etc. En l’àmbit d’estructura de la companyia, a Espanya tenim unes 40.000 màquines operant i una plantilla d’uns 900 treballadors. Només a Catalunya ja en som uns 120 aproximadament.\nTot va començar a Bèlgica l’any 1863. Com va néixer Pelican Rouge i com arriba a ser el que és ara?\nCom bé dius, Pelican Rouge neix com una empresa de cafè fa més de 100 anys. Diferents companyies de vènding de diversos països es van unir per formar un grup empresarial, l’antic Autobar. Però va ser l’any 2014 quan decideix anomenar-se Pelican Rouge, com el seu cafè. El naixement a Espanya va ser semblant: una empresa matriu de capital espanyol va créixer fins a ser absorbida pel grup Autobar. L’any 2010, vam ser absorbits per un fons de capital risc i la veritat és que vam créixer moltíssim en aquella època gràcies a la compra d’altres companyies, inclòs el nostre principal competidor en el mercat d’àmbit nacional. I així va ser com ens vam convertir en líders en nombre de màquines, volum de facturació, etc. De manera resumida aquest és el procés que hem experimentat fins a l’actualitat. A més, fa dos anys que vam llançar al nostre país el canal horeca i la gran distribució, que és la presència dels nostres cafès en bars, restaurants i hotels.\nTeniu una gamma molt àmplia de cafè, creus que amb els anys els consumidors s’han tornat més exigents amb el producte?\nSí. Històricament, el vènding era cafè en màquina i tothom col·locava un tipus de cafè i punt. Avui dia les màquines dispensen com a mínim dos tipus de cafè, diferents solubles i diferents volums de capacitat de consumició. L’usuari té una gran cultura del cafè i això ha fet desaparèixer pràcticament els cafès mescla, per aquest motiu ja no treballem amb torrefactes i ho fem amb blends cent per cent naturals. Tenim al catàleg nou blends diferents en funció dels tipus de cafè, tipus de torrats i el gust dels consumidors. Per exemple, hi ha persones que busquen sabors més forts o amb més percentatge d’arabica, perquè coneixen on es troba la qualitat del cafè.\nEl nostre principal avantatge és que som una multinacional que només a Espanya té 35 delegacions. Això vol dir que si tu ets un client amb diferents seus, som els únics que podem donar-te el mateix servei amb un personal contractat per Pelican Rouge, tant a Cadis, La Corunya o a Barcelona. La resta d’empreses del sector ho fan, però subcontractant altres empreses. Aquest és el nostre principal valor afegit. Després també està el fet de treballar amb el nostre cafè i disposar de nou blends diferents. D’aquesta manera, si al nostre client no li agrada un tipus de cafè, ho podem canviar immediatament.\nEstem organitzats per departaments. Primer de tot, l’equip de comercials fa un estudi previ al client basat en els usuaris que tenen, preus, gustos, etc. En funció de tot això, es realitza una oferta i, si el client l’accepta, el procés passa al departament d’operacions. Ells s’encarreguen de coordinar tota la instal·lació i assegurar-se del seu èxit. Després, la filosofia de l’empresa és estar a sobre del client per no perdre’l, a través de l’equip de reposadors i els tècnics.\nEl nostre és un sector molt atomitzat on hi ha moltes empreses i molt poques barreres d’entrada, per la qual cosa existeix molt operador local. Per poder competir no podem centrar-nos només en el cafè sinó també en la imatge. El que nosaltres pretenem és oferir màquines d’última generació, mobles panelats que puguin estar acord amb el mobiliari del client, etc. A més, tot el nostre personal està uniformat i totes les nostres furgonetes tenen una imatge comuna. Aquesta és la millor forma de diferenciar-nos com a empresa.\nParla’ns de Belgian Coffee Shop\nActualment ens estem llançant a l’obertura de coffee shops propis. Aquest primer l’hem obert a Madrid i està començant a funcionar molt bé. La següent ciutat serà Barcelona. Per altra banda, pots trobar clients amb la nostra marca, perquè també posem terrasses i mobiliari a canvi de la compra del nostre cafè.\nI no descarteu treure més botigues a escala internacional…\nAvui dia hi ha moltes, sobretot als Països Baixos. Ara estem centrats a Espanya i esperem que funcionin per poder expandir-nos. No hi ha una previsió d’obertura concreta, però es valoren ciutats com Barcelona, Sevilla i Màlaga, entre d’altres.\nÒbviament la nostra maquinària està acord amb tota la legislació mediambiental. També estem col·locant màquines de reciclatge, el que es diu vènding invers, que consisteix a ajudar al client a reciclar. El consumidor diposita la llauna o got de plàstic a la màquina i li fem la devolució de l’import de l’envàs.\nBenvinguts a la nova era digital de l’Associació Catalana de Vending\nPresentació del nou Segell de Qualitat\nEntrega Certificat Segell de Qualitat CQS, 29 d’Octubre\nVendibérica, novembre 2019\n08915 Les Guixeres,


Classe dels Elefants: de març 2010\nEls elefants ja han començat a fer els 2 anys. Que grans!!. Aquesta setmana ha sigut l´aniversari\ndel Kai. Hem menjat uns croasants boníssims, hem jugat amb pilotes de molts colors i hem repartit molts i molts petons. FANTÀSTIC!!!!!!\nPublicat per Cristina a 9:30 Cap comentari:\njuguem amb plastelina i gaudim d´unes merescudes galetes...mmm !! que bones\nAquesta setmana hem treballat amb plastelina, hem fet xurros, boletes..... Ens ho hem passat Pipa!!!!!!!!!!!!!!!\nEls dilluns al matí gaudim de les classes de llenguatge musical amb la nostra mestra, la Laia. Cada setmana descobrim nous instruments i noves audicions. Ens agrada molt la música!\nPublicat per Sílvia a 10:05 Cap comentari:\nAquesta setmana la Vanessa ha fet el massatge a la INés i al Nil. Mireu quines carones de relax! I els altres nens mentrestant feien un massatge al seu nino mentres tots plegats gaudiem d'una audició d'allò més relaxant...\nAquesta setmana la classe dels elefants han gaudit amb diferents activitats\nd'experimentació i manipulació.\nDijous vam manipular glaçons de gel i aigua calenta tot comprovant el contrast entre tots dos. "Ui.. el gel està molt i molt fred! Ui! Aquesta aigua està calenta!" Va ser una activitat molt interessant i els nens van gaudir molt.\nAvui divendres ens hem posat els davantalls i hem manipulat xocolata, primer xocolata en estat sòlid i hem pintat amb ella com si es tractés d'un llapis... i després hem manipulat xocolata en estat líquid... ens hem embrutat molt! però ens ho hem passat pipa manipulant-la fent caminets, rodones i diferents dibuixos sobre el mural. Ha quedat molt i molt macooooo!!!!\njuguem amb plastelina i gaudim d´unes merescudes g...


Els busos de l'EMT arribaran fins a les platges Savinosa i Llarga\nEl Circ Ciutat dijous, 23 de juny de 2016\nArribar en transport públic a les platges de Tarragona serà més fàcil aquest estiu. Els nous horaris estivals de l'Empresa Municipal de Transports (EMT) entraran en funcionament el proper dilluns 27 de juny, i entre les principals novetats del servei, destaquen les millores per accedir a la platja Llarga.\nLa Línia 16, que tradicionalment, unia el centre de la ciutat fins la platja de l'Arrabassada, allargarà el seu recorregut fins arribar a les platges de la Savinosa i la Llarga. Aquesta ampliació pretén facilitar especialment l'accés amb transport públic a la platja Llarga, tenint en compte la reducció de places d'aparcament per protegir les dunes d'aquest punt del litoral tarragoní.\nD'altra banda, a partir de dilluns la Línia 22 s'allargarà en totes les seves expedicions fins al Port Esportiu - Miracle per apropar els usuaris a la platja, enlloc d’acabar al Serrallo com la resta de l’any.\nEls recorreguts habituals de les línies 11 i 12 permetran als usuaris arribar a les platges Llarga, Savinosa, Tamarit i la Móra.\nPer últim, aquest dilluns també entrarà en funcionament el canvi de recorregut de la L13, que a partir d'ara unirà L'Escorpí amb el passeig de les Palmeres, enlloc de finalitzar al CAP Llevant com fins ara. La modificació suposarà també una reducció del temps del viatge, ja que l'autobús ja no entrarà a l'interior de Boscos.\nGuardonen l'empresa de transports de TGN pel sistema de post pagament de la T-Avança


Històries Manresanes: El final del segle d'or manresà\nA mitjans del segle XIV la Corona d'Aragó i el regne de Castella van lliurar una dura guerra que va acabar sent coneguda com la Guerra dels Dos Peres, pel fet que en tots dos regnes governaven monarques amb aquest nom: Pere III "el Cerimoniós" d'Aragó i Pere I "el Cruel" o "el Justicier" de Castella, segons la historiografia. Aquesta va ser una guerra molt complexa, amb multitud de factors que van suposar el seu començament i amb diferents participants i variants, ja que va prendre tints de guerra entre dos estats, però també de guerra civil a Castella. A més va ser un teatre d'operacions entre França i Anglaterra, que ja en aquests anys caminaven embrancats en la famosa Guerra dels Cent Anys.\nL'any 1375, després de vint anys de guerra continuada amb el regne de Castella que havia eixugat bona part dels diners de la corona, els habitants de Manresa estaven en una situació límit. Asfixiats econòmicament pels impostos que havien de pagar per mantenir la guerra del rei Pere III contra Castella, i amb els efectes brutals de la pesta bubònica que havia esquinçat bona part de la població fins a pràcticament la meitat, la situació es presentava exasperant i molt complicada. Tanmateix, els preus dels productes havien augmentat, i el menjar escassejava.\nEls consellers de Manresa havien de bategar amb una situació difícil, combatre la pesta i recuperar la vida comercial de la ciutat després de 20 anys de guerra amb la veïna Castella. Però aquí no s'acabaven els problemes, en restava encara un de prou greu: l'aigua. Les obres de la séquia, des d'un punt de vista econòmic, eren desastroses i la ciutat no tenia diners, i els pocs que quedaven era per pagar el deute públic. L'única via per sortir d'aquest atzucac era la privatització de les obres. La gana, la fam i la guerra, igualment havien deixat Manresa amb molt pocs homes per continuar una obra que durava més de 30 anys. El novembre de 1375, els consellers manresans autoritzaven la venda periòdica de censals per a cobrir els pagaments ordinaris que s'havien de fer al consorci privat, que s'havia fet càrrec de continuar les obres de la Séquia per un preu de 42.800 sous.\nAquestes noves innovacions fiscals van permetre alleugerir la misèria de la ciutat, de la mateixa manera encara quedava un altre problema a resoldre, trobar els ingressos necessaris per combatre les companyies castellanes i franceses. Aquestes companyies eren uns mercenaris, que amb el final de la guerra dels Cent Anys entre Anglaterra i França, corrien pel territori robant, saquejant i causant autèntic pànic entre la població.\nAmb la treva de 1375 entre els reis Peres, Catalunya viuria un període ampli sense invasions estrangeres. Tot i aquesta pau, la ciutat de Manresa tenia un enorme deute a pagar, però en realitat la ciutat no era l'única endeutada, totes les grans viles del Principat estaven en bancarrota tècnica. Les guerres eren cares, i els sacrificis que demanaven els reis als seus súbdits, sovint eren autèntics saqueigs organitzats. Els jueus que quedaven encara a Manresa, havien estat literalment linxats a base de tributs, impostos i crèdits draconians. De fet, poc abans de l'arribada de la Pesta Negra el 1348, havien hagut de pagar més d'una questias (impost especial, a part dels ordinaris) que eren un robatori a mà alçada.\nL'any 1377 Manresa va començar a perdre habitants, no solament marxaven els jueus, sinó també molts cristians. Aquell any els consellers de la ciutat es van queixar que l'emigració començava a resultar un problema greu. Si continuava marxant la gent, no hi hauria prou habitants per pagar els censals que arruïnaven la ciutat. Tot i aquestes dificultats Pere III estava disposat a recuperar tots els diners de la forma més ràpida possible. El rei envià una carta als consellers de la ciutat l'any 1380 demanant als manresans que paguessin el deute de la forma més ràpida.\nLa guerra va convertir la ciutat de Manresa en una ciutat pobre, els anys d'opulència d'abans de la guerra i la pesta havien acabat. Durant els anys de penúria, tant els metges com els professors foren eliminats dels pressupostos de la ciutat i els costos d'aquests serveis van recaure directament als contribuents. Els que van sortir més perjudicats, van ser els ciutadans pobres. Una dada que demostra que la ciutat s'havia empobrit era que l'any 1370, els ciutadans notables de la ciutat no volien ocupar els càrrecs municipals. Segurament l'incapacitat de cobrar impostos en fos el seu màxim exponent. Les revoltes contra els senyors, liderats per ciutadans urbans (soldats empobrits o agremiats que s'havien quedat sense feina) eren un risc que no volien corre els patricis medievals de Manresa.\nL'any 1382 el rei Pere estava a València, el dia 15 de gener envià una carta als manresans ordenant a sotmetre's a la pau i treva del veguer i el batlle de la ciutat i deixar de banda les seves desavinences. El monarca exigia a la ciutat, aparcar les disputes locals, ja que els feien distreure de la seva feina, que no era cap altre que pagar els diners que devien. Pere es mostrava intransigent amb Manresa. La qual cosa no deixa de ser contraproduent, d'un rei que avui en dia porta el nom de l'avinguda més important de la ciutat: el Passeig de Pere III.\nDavant aquest clima de misèria econòmica continuava existint el conflicte entre els cavallers i la ciutat de Manresa. Els habitants de Manresa i els cavallers (persones generoses) que posseïen béns dintre de la ciutat, estaven en una disputa perpetua, ja que els primers pagaven les obres de la ciutat (muralles, camins...) i els segons no. El descontentament pels impostos que pagaven els manresans de finals del segle XIV anava en augment, i de fet, no es descartava un brot revolucionari. Un cop més el rei Pere III va recorre a la concessió de més representació a les classes baixes per contrarestar aquest malestar.\n- FYNN-PAUL, Jeff (2017). Auge i declivi d’una burgesia catalana. Manresa a la baixa edat mitjana, 1250-1500. Manresa: Centre d'Estudis del Bages.\n- MUNTANÉ, Josep Xavier (2016). Acords fiscals de prestadors jueus forasters en el Liber secretariorum aliame judeorum Minorise (Manresa, 1343-1346). Sefarad, Vol 76: Núm. 2


HISTORIES DE LA NOSTRA ERA RESSENYES SOBRE LA HUMANITAT. GREEN,JOHN. 9788418327551 Llibreria Carrer Major\nLAntropocè és la nostra actual era geològica, en què lactivitat humana ha modificat profundament el planeta. En Històries de la nostra era. Ressenyes de l'Antropocè, John Green -laclamat autor de No està escrit a les estrelles i Ciutats de paper, entre daltres- revisa, amb una excel·lent capacitat dexplicar històries, diferents facetes de la vida al nostre planeta puntuant-les en una escala d1 a 5 estrelles. Parant atenció en aspectes tan dispars com les pintures rupestres, el teclat QWERTY o el joc Super Mario Kart, podem comprendre moltes coses sobre lunivers i el paper que els éssers humans hi tenim. Una important reflexió sobre la nostra era de la mà dun dels autors més interessants del panorama literari actual.


El MAC presenta la seva programació expositiva - Bonart\nEl MAC presenta la seva programació expositiva\nbonart la corunya - 11/03/16\nEl Museu d'Art Contemporani Gas Natural Fenosa (MAC) presenta la seva àmplia programació expositiva i cultural per al 2016, que inclou aquest any quatre grans exposicions individuals, una nova mostra dels fons de la Col·lecció Gas Natural Fenosa i la 14a edició de la Mostra. El programa anual es completa amb una variada i suggeridora oferta d'activitats, que tractaran àrees tan diverses com el desenvolupament personal, la literatura, la història de l'art, el cinema, la fotografia, les noves tecnologies o les arts plàstiques.\nL'agenda d'exposicions es va inaugurar el passat mes de febrer amb la mostra (In) Visibilitat de l'artista Anna Malagrida, que recull una important selecció dels projectes que ha realitzat l'artista des de l'any 2000 fins a l'actualitat. La mostra, que es podrà visitar fins al proper 3 de juliol, presenta la visió personal desenvolupada per Malagrida a través d'unes 60 obres que posen de manifest una dimensió reflexiva i poc explorada de la fotografia.\nL'exposició El camí entre l'abstracció i la figuració reunirà més de mig centenar d'obres creades en l'última dècada -i noves peces concebudes especialment per a aquesta mostra- pel pintor noruec Håkon Bleken, una de les figures imprescindibles del panorama artístic noruec i europeu. La mostra, comissariada per María Toral i Marisa Oropesa, s'inaugurarà el 19 de maig i estarà oberta al públic fins a finals de juliol. D'altra banda, el 29 de setembre s'inaugurarà la 14a edició de la Mostra Gas Natural Fenosa que reunirà, en una exposició col·lectiva, una selecció de mig centenar d'obres presentades a concurs.\nEl projecte expositiu Treball Absolut de l'escultor Juan Luis Moraza (Vitòria, 1960), comissariat per Antón Castro, s'inaugura el 20 d'octubre i neix amb vocació prospectiva. Inclourà algunes obres pertanyents a les sèries interpasividad (1999), implejidades (2010), programari (2011) o república (2014) i obres recents específicament produïdes per la nova mostra.\nA final d'any s'obrirà al públic l'exposició de l'artista gallec Rubén Ramos Balsa (Santiago de Compostel·la, 1978), que suposarà la primera presentació àmplia de la seva feina a Espanya, i reunirà una sèrie de peces que al seu torn pertanyen a les diferents sèries i investigacions sobre les que l'artista treballa des de principi dels anys dos mil.\nLes sales que es dediquen a mostrar els fons de la Col·lecció Gas Natural Fenosa acullen des del mes de gener una nova exposició, Els rostres del naufragi, formada per unes quaranta obres -entre les que destaquen algunes de molt recent adquisició- i centrada en el tema de la figura humana. L'exposició reuneix obra d'artistes com Esther Ferrer, Pilar Albarracín, Isabel Rocamora, Pere Formiguera o Pérez Siquier.\nDe fet, la Col·lecció Gas Natural Fenosa serà, al llarg dels propers mesos, objecte d'una experiència educativa innovadora que, en cas d'oferir els resultats esperats, podrà ser aplicada en altres exposicions. Es tracta de l'edició d'unes "cartel esteses" que, a més de l'habitual fitxa tècnica, han de contenir breus comentaris sobre obra i autor, ajustats a les expectatives d'un públic no iniciat, així com codis QR que permetran a qualsevol smartphone accedir a una àmplia selecció de continguts multimèdia: webs d'autors i mitjans especialitzats, àudios gravats per nens que han visitat abans l'exposició, etc.\nEsther Ferrer Pere Formiguera Juan Luis Moraza Anna Malagrida Pilar Albarracín Isabel Rocamora Rubén Ramos Balsa Museu d'Art Contemporani Gas Natural Fenosa (MAC) Col·lecció Gas Natural Fenosa Håkon Bleken María Toral Marisa Oropesa Antón Castro\n"500 DEPURADORES: EL SANEJAMENT A CATALUNYA, UN MODEL PIONER", AL PALAU ROBERT\nMADRID: L´ARTISTA D´ALCOI XAVI CARBONELL EXPOSA A INVESTIGACIÓ Y ARTE\nVISITA GUIADA DE JOSÉ JUAN GIMENO A "TRAVEL-ART" DE LA GALERIA ALBA CABRERA\nLA GALERIA LIEBRE PRESENTA UN PROJECTE DE BLINK R. RODRÍGUEZ


7.000 assistents al Mulla't i Corre per l'esclerosi múltiple\nLa XIIa edició de la campanya Mulla’t i corre per l’esclerosi múltiple, un acte esportiu que dóna suport a la lluita contra aquesta malaltia. va comptar amb la participació de 1.500 atletes. En total, més de 7.000 persones van participar en els diferents actes organitzats en benefici de la Fundació Esclerosi Múltiple (FEM) diumenge al Circuit de Catalunya.\nEl guanyador de la cursa de 10.000 metres en categoria masculina va ser Pol Guillén, amb un temps de 30 minuts i 46 segons. En categoria femenina, el primer lloc va ser per Raquel Parrado amb 37 minuts i 18 segons.\nEn la cursa atlètica popular i familiar de 5.000 metres en categoria masculina, el guanyador va ser José Luis Blanco amb 17 minuts i 12 segons. En categoria femenina, Josefina Toscano va ser la primera amb un temps de 22 minuts i 34 segons.\nPel que fa a la cursa d’1 milla atlètica per a adults, Sergi Luque i Marta Moragas van arribar en primer lloc en categoria masculina i femenina, respectivament.\nFinalment, en la cursa d’1 milla atlètica infantil el guanyador va ser Antonio López i la guanyadora Anna Saperas.\nLa competició, que va comptar amb una àrea lúdica, va estar organitzada per l’Associació Esportiva Mitja Marató de Terrassa, la Fundació Esclerosi Múltiple i l’Ajuntament de Montmeló i va comptar amb el suport de la Secretaria General de l’Esport de la Generalitat de Catalunya, el Circuit de Catalunya, la Federació Catalana d’Atletisme i el Diari Sport.\nSi vau participar al Mulla't i Corre per l'Esclerosi Múltiple i voleu consultar el vostre temps ho podeu fer a aquest enllaç: www.mitjaterrassa.com


En els temps que corren, adquirir un habitatge pagant al comptat és gairebé un miracle. Però, a l'hora de demanar una hipoteca, les entitats bancàries no solen facilitar més del 80% del valor del pis, de manera que els compradors han de fer un important esforç econòmic, avançant una quantitat molt important.\nAixí doncs, cal fixar uns objectius d'estalvi. Aquests cinc consells pràctics et serviran per a aconseguir-los, pren nota!\nObre un compte d'estalvi\nNo usis el teu compte corrent habitual per a l'estalvi. Et recomanem obrir un compte específic per a dipositar els diners que usaràs per a donar l'entrada d'un pis. És una bona manera d'evitar la temptació de gastar.\nSegueix la regla del 50/30/20\nÉs una regla molt coneguda perquè va fenomenal per generar estalvi:\nDestina el 50% del teu sou a les despeses bàsiques (lloguer, alimentació, factures)\nGasta el 30% del teu sou a les despeses personals (restaurant, cinema, Netflix…)\nReserva el 20% del teu sou a l'estalvi (pots transferir-lo res més cobrar)\nArrodoneix l'import de les teves compres\nEn molts establiments el proposen ara per a aconseguir col·laboracions per a ONGs, però també pots aplicar-lo a les teves pròpies finances. La major part de bancs ja ofereix la possibilitat de configurar aquesta opció perquè en pagar amb targeta, la part fins a arribar a l'arrodoniment vagi directament al teu compte d'estalvi.\nApunta't al repte de les 52 setmanes\nEs tracta d'un truc molt efectiu amb el qual podràs estalviar un bon pic si te'l proposes. Ni més ni menys que 1.378 euros gairebé sense adonar-te. El que haurà de fer és estalviar cada setmana un euro més que la setmana anterior: la primera setmana, 1 euro; la segona, 2 euros; la tercera, 3 euros i així fins a la setmana 52, en la qual lògicament hauràs de posar en el pot 52 euros.\nPressuposta les teves despeses\nEstableix imports màxims per a la despesa en oci, alimentació, viatges i restaurants. Quan vegis que et passes, podràs dir no o buscar alternatives. D'aquesta manera et mantindràs ferm en el teu propòsit d'estalvi i estaràs més prop d'aconseguir l'entrada que necessites per a comprar la casa dels teus somnis.


Vivim en una societat que, sobretot després de l’eclosió de les xarxes socials, crema els cartutxos amb una velocitat astoradora (mai un tema del dia havia caducat el mateix dia) i, sobretot, aplica la memòria selectiva a gairebé tot. És a dir, que allò que s’opina un dia és perfectament permeable i adaptable a les noves circumstàncies, a les febrades col·lectives i a les tendències virtuals. Tot s’hi val per poder-hi ser, destacar i, ves a saber, rascar alguna cosa, que avui els caçadors de talents són arreu. La cosa és que aquest anar on bufa el vent és molt del nostre temps i, des del punt de vista cultural, es manifesta a tots els estadis, des dels més intel·lectuals als més populars. Us heu fixat, per exemple, en la gran quantitat de sèries o pel·lícules que han rebut la desaprovació de Twitter i, al cap dels anys, reben un aplaudiment quan se’n parla? Primer se les castiga pel sol fet d’existir (a vegades, abans de veure-les) i misteriosament el calendari els atorga propietats que, segons els veredictes immediats, no tenien. De fet, no és un exercici nou: només cal veure aquesta reivindicació de pel·lícules dels 80, amb Top Gun al capdavant, que fins no fa tant eren empestades i avergonyien el crític amb ínfules. Resulta que ara tot aquell cinema és reivindicable, però si et declaraves fan de segons què se’t mirava amb condescendència o menyspreu.\nLa desmemòria també és el virus que afecta fenòmens més estacionals, com el Festival d’Eurovisió. Els dies previs i, per descomptat, durant la gala, va semblar que Chanel era un triomf col·lectiu inapel·lable que generava consens fins i tot en els més escèptics. Però uns pocs mesos abans, que aquesta cantant anés al festival va provocar tot tipus de reaccions adverses, tant per les característiques del seu relat musical (que, per cert, no dista gaire del de cançons populars que mai han aixecat tanta polseguera) com per la comparació amb una altra candidata. Se la va qüestionar, atacar o ridiculitzar amb una vehemència digna de les grans ocasions. Però ella en va saber fer èpica, les opinions es van adaptar a la tendència i la desmemòria va fer la resta.\nDes de dissabte passat, Chanel és definitivament una icona, tant li fa el que en diguessis quan la van escollir i quanta bilis fossis capaç de projectar. Sembla una nimietat, però és un dels grans problemes de l’era virtual: es canvia tant de parer que al final desconfies de tot i de tothom, i aquest és el camí més directe a la indolència.


El món casteller ha reconegut l’excel·lent temporada 2017 dels Moixiganguers d’Igualada, rebent el premi ‘Ara Castells’ a la colla més segura. Una gala organitzada pel diari Ara i celebrada a l’antiga fàbrica Damm de Barcelona ha condecorat els igualadins, després d’un 2017 en què no han lamentat ni una sola caiguda, l’única de les colles de 8 pisos o superiors sense cap intent, i en la qual s’han estrenat amb el 5 de 8 i han descarregat més castells de 8 que mai.\nEls missatges radiofònics del Patge Faruk començaran el dia 31 de desembre\nEl Patge Faruk tornarà a parlar als nens i nenes d’Igualada i comarca des dels micròfons de l’emissora municipal. L’espai del patge reial començarà l’emissió el proper diumenge dia 31 de desembre, i finalitzaran el dijous dia 4 de gener.\nAGENDA DE NADAL – Les activitats de les Festes de Nadal a la ciutat d’Igualada\nAquí podeu consultar l’agenda de les activitats programades per aquestes festes de Nadal a la ciutat d’Igualada.\nL’igualadí Armand Monleón, a punt per a un nou Dakar (6-20 de gener)\nEl pilot igualadí Armand Monleón ja ho té tot a punt per tornar a participar al Ral·li Dakar, una prova que començarà el 6 de gener. El motorista igualadí hi prendrà part amb l’escuderia xinesa Daming, a bord d’una KTM.\nEls Esmolets visiten les escoles de la ciutat d’Igualada\nUn any més, l’Esmolet i l’Esmoleta, els dos personatges més representatius i estimats del Saló de la Infància d’Igualada, visiten aquests dies totes les escoles per convidar els més petits a participar en El Saló Tecnològic, que obrirà les seves portes del 27 de desembre al 4 de gener.\nAquest divendres arriba una nova edició de la Marató de recollida de joguines de Creu Roja Anoia\nLa Marató d’aquest any es fa sota el lema “els seus drets en joc”. Aquest any la Marató de Joguines a Igualada, es celebrarà al vestíbul de l’Ajuntament d’Igualada durant la jornada d’aquest divendres i durant el matí de dissabte. Així doncs, avui divendres 22 de desembre de 10 del matí a 21h, es podran dur les joguines a l’Ajuntament. També es recolliran joguines dissabte al matí.\nAquest dissabte, a Santa Maria, torna el ‘Concert de Nadal’\nPàgines 664 de 1.305« Primera«...102030...660661662663664665666667668669...680690700...»Ultima »


Es presenta “Ell no pensa... i tu?”, la campanya del Vendrell per promoure el comportament cívic dels propietaris de gossos\nIniciInformacióEs presenta “Ell no pensa... i tu?”, la campanya del Vendrell per promoure el comportament cívic dels propietaris de gossos\nSota el nom "Ell no pensa... i tu?", es presentava ahi al matí a l'Ajuntament del Vendrell la nova campanya municipal destinada als propietaris de gossos de la població. La iniciativa consistirà en el repartiment de bosses per a la recollida d'excrements, que els amos dels animals degudament censats poden obtenir adreçant-se a l'Ajuntament.\nAquests rebran, a més, un fullet en què es recorda el que dicta l'Ordenança de Civisme i Convivència pel que fa a la presència de gossos a la via pública i les sancions que la infracció pot comportar, que es poden considerar lleus, greus o molt greus, amb imports de 750, 1.500 i 3.000 euros respectivament.\nEn aquest sentit, el regidor de Convivència i Civisme, Jaume Domingo, ha volgut destacar que "els excrements a la via pública suposen una greu problemàtica, sobretot als parcs infantils i a les zones no urbanitzades de la nostra vila".\nDomingo també ha volgut demanar la col·laboració ciutadana pel que fa a la co-responsabilitat en aquest sentit. "Cal que la gent conscienciada i que ho fa bé cridi l'atenció a aquells que no ho fan, als incívics".\nUn dels principals aspectes sobre el qual fa incidència la campanya és la prohibició existent d'abandonar les deposicions dels animals als espais públics, que han de ser obligatòriament recollides en bosses i dipositades als contenidors. En tot cas, "Ell no pensa... i tu?", també apunta a d'altres comportaments prohibits, com són permetre que els gossos beguin directament a les fonts; alimentar-los a la via pública; permetre'ls l'accés a instal·lacions i edificis públics o no netejar les miccions a les façanes dels edificis i al mobiliari urbà.


Teatre medieval - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl teatre medieval és el teatre que es va produir a l'edat mitjana a Europa. Va començar als monestirs carolingis.\nEls seus orígens es remunten concretament als segles VIII i IX, quan l'emperador Carlemany (742-814) impulsa una important reforma litúrgica. Aquesta forma part d'un ambiciós programa cultural i polític que pretén restaurar les estructures de l'Imperi Romà. Fins aleshores, a l’Imperi carolingi es poden trobar diferents variants de la litúrgia cristiana, però els canvis instaurats per l’emperador implicaran una única manera de celebrar el culte. A partir aleshores s’inclouran lectures dramatitzades a les cerimònies religioses.\n1 L'actuació a l'edat mitjana\n2 Teatre religiós i teatre civil\n2.1 Teatre medieval religiós\n2.2 Teatre medieval civil / profà\n3 Teatre medieval a Catalunya\nL'actuació a l'edat mitjanaModifica\nArticles principals: Art dramàtic, Text dramàtic, i Espectacle dramàtic\nJa en l'anàlisi de la literatura de l'edat mitjana, el concepte d'actuació té una gran importància per comprendre-la i analitzar-la. El medievalista Paul Zumthor ja el fa servir per definir les diferents accions a través de les quals un text poètic es transmet als seus destinataris.\nSegons, Zumthor, aquests espectacles van molt més enllà del mateix text, ja que engloben aspectes com la música, la coreografia o la teatralitat que un joglar sovint emprava als seus espectacles dramàtics. És només mitjançant l'espectacle teatral que l'art poètic i la paraula esdevenen entitats vives i fecundes, amb una forta càrrega d'espontaneïtat i immediatesa.\nLlavors, la transmissió de boca a oïda opera per damunt del text creat pel trobador, tot convertint la comunicació oral en objecte poètic de propi dret i, a més a més, li dóna una identitat social que fa que es pugui reconèixer com a tal. És aquest factor el que dificulta en sobremanera l'anàlisi autèntica dels textos medievals. Només sobre la base de la contextualització de les circumstàncies que acompanyaven el text (com el moment històric, o l'època de l'any en què es transmetien), es podrà realitzar una acurada anàlisi. És per aquest motiu que l'autor, en l'obra referenciada, proposa tractar les obres d'abans del segle xiii com si fossin una dansa.\nAlhora, Paul Zumthor incideix en el paper cabdal de l'oient qui, a banda de ser recipient, es converteix necessàriament en intèrpret. La seva experiència interpretativa —ja sigui aquesta una experiència de caràcter purament privat o bé en faci partícips a altri— és amb tota seguretat única i irrepetible i, com a tal, necessita ser analitzada basant-se en la fenomenologia de la recepció; només així la poesia oral podrà ser entesa en tota la seva dimensió històrica.\nTeatre religiós i teatre civilModifica\nRepresentació d'un misteri\nAl teatre medieval trobem diferents variants: el teatre religiós, utilitzat per l’església amb una voluntat edificant; i el civil, que inclou el teatre joglaresc, de finalitat lúdica i el vinculat a les cerimònies organitzades per la societat laica, que té lloc als carrers i a la cort. A l’edat mitjana, les funcions es representen en esglésies, al carrer i a les places de les ciutats.\nTeatre medieval religiósModifica\nVa sorgir en un moment en què les grans celebracions litúrgiques requerien sortir, tot sovint i a causa del seu gran èxit popular, del recinte de l'església i traslladar-se en espais públics com carrers o places.\nAl llarg dels segles X, XI i xii aquest tipus de drames litúrgics es realitzaven en llatí. I va ser a partir del segle XIII que van començar a tenir lloc obres en llengües vulgars degut a la desconeixença que tenia aleshores la majoria de la població del llatí.\nEl text d'aquestes representacions solia tenir poca rellevància; mentre que l'escenografia, la música, el vestuari, la dansa i els decorats prenien molta més importància.\nLa temàtica d'aquest incipient teatre s'agrupava en grans cicles que es corresponien amb els de les celebracions religioses. Aquests cicles eren:\nEl Cant de la Sibil·la està basat en textos d'evangelis apòcrifs (no reconeguts per l'església oficial), on la profetessa Sibil·la anunciava la destrucció del món, obsessió de l'home medieval. En romanen textos del segle XIII i avui encara se celebra i es canta el dia de Nadal dins de les esglésies de Mallorca.\nLa representació d'Els pastorets (primera imatge de l'article), de temàtica derivada dels evangelis, té els seus orígens al segle XIII. Pel seu gran èxit popular es va començar a celebrar ben d'hora fora de les esglésies. Aquesta tradició és encara avui dia totalment viva.\nCicle de Pasqua\nLes Passions, de temàtica estretament lligada a la litúrgia, tracten la passió, la mort i la resurrecció de Crist i han perdurat també fins avui amb gran èxit. Podem destacar les de Cervera, Olesa i Esparreguera, així com La Passió del regne de Mallorques (1276 - 1344).\nCicle de l'Assumpció de Maria\nLa representació més important d'aquest cicle és el Misteri d'Elx, basat en els evangelis apòcrifs i centrat en la figura de la Verge. Actualment encara es representa cada any a l'església de Santa Maria d'Elx el 15 d'agost a partir d'un text del segle XV que és una refosa d'un del XIII, avui ja perdut.\nAquest cicle comprèn diverses celebracions que han esdevingut representacions de vides de sants, i que al País Valencià anomenen milacres. Una representació important és el Sermó del bisbetó, basat en un text del segle X. Encara se celebra el dia de Sant Nicolau (6 de desembre) al monestir de Montserrat.\nLa descripció de la processó del Corpus Christi a Barcelona del 1424 del Llibre de les Solemnitats detalla 105 representacions entre personatges, rocha i entremès. N'hi ha d'unipersonals i d'espectaculars, com el Martiri de sant Sebastià representant amb 80 persones. Les roques o castells eren carros destinats a fer les funcions d'escenaris mòbils, on es representaven certs entremesos.\nTeatre medieval civil / profàModifica\nAmb motiu de diversos actes festius, sovint relacionats amb les celebracions de la cort, com l'entrada de personatges importants a les ciutats, la societat laica du a terme les representacions anomenades ritus civils. La forma teatral més utilitzada en aquestes representacions és l'entremès.\nUn exemple d'entremès és el Joc de les galeres e batalla de taronges, l'acte escènic amb què Jaume I homenatja Alfons el Savi l'any 1270 per commemorar els triomfs del monarca. Aquest representa una batalla naval en la que les galeres són naus muntades sobre rodes que circulen pels carrers mentre els seus ocupants combaten a cops de taronja.\nTambé cal esmentar la Batalla de Moros i Cristians del 1372. Anys més tard, es realitzen dos entremesos, l'Entremès del déu Amor i l'Entremès de la roda de la fortuna. Per la seva banda, l'Entremès de la Mort es crea per retre homenatge a Ferran d'Antequera quan arriba a la capital catalana el 1412 i és la primera representació de la mort de la qual es té constància.\nLa joglaresca és una altra de les manifestacions artístiques que coneixem d'aquest període. Els joglars són professionals del teatre que duen a terme espectacles amb una finalitat lúdica. Entre ells destaca la figura de Pere Çahat, magister ludis amoris, que, amb la seva companyia de joglars còmics, representa peces amatòries a València, pels volts de l'any 1338. Existeix documentació que prova que aquest mateix any Pere el Cerimoniós li estén un salconduit perquè ell i el seu grup puguin representar jocs, molt probablement de tipus còmic i eròtic.\nTeatre medieval a CatalunyaModifica\nA Catalunya s’introdueix aquesta única litúrgia d’arrel romana al segle ix. D'aquesta manera el país s’integrarà a la tendència europea i veurà néixer nombroses peces religioses de gran originalitat. Aquestes representacions donaran lloc, a partir del segle XII, als anomenats «drames litúrgics».\n↑ Zumthor, Paul. La poesía y la voz en la civilización medieval. Abada, 2006, p. 116. ISBN 9788496258747.\n↑ Calvo Revilla, Ana «La teoria poética de la oralidad de Paul Zumthor: Notas sobre Introducción a la poesía oral». Espéculo. Revista de Estudios Literarios. Universidad Complutense de Madrid, 1999 [Consulta: 18 març 2014].\n↑ Zumthor, Paul. Oral Poetry: An Introduction. University of Minnesota Press, 1990. ISBN 0-8166-1724-4.\n↑ Teatre Medieval al Museu de les Arts Escèniques\n↑ Francesc, Massip. Joglaria i teatre (a: Materials de l’assignatura "Introducció a la Literatura Europea" de la UOC). Barcelona: FUOC (Fundació Universitat Oberta de Catalunya), 2014.\n↑ Carbó i Martorell, 2020, p. 27,28.\n↑ Fitxa al web del Museu de les Arts Escèniques\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Teatre medieval\nTeatre medieval i del Renaixement, a cura de Josep Massot i Muntaner.\nTeatre medieval dins de L'alta edat mitjana en el volum de Literatura catalana de la gran enciclopèdia Bibliograf (Vox, 1993).\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Teatre_medieval&oldid=25252504»\nDarrera modificació: 18 oct 2020 a les 15:55\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 18 oct 2020 a les 15:55.


\tPer què Flavia Pennetta es va retirar immediatament després de guanyar l’Open dels Estats Units? - Notícies\nIzzie i Alex es divorcien\nsean astin augmentar de pes coses més estranyes\nPer què Flavia Pennetta es va retirar immediatament després de guanyar l’Open dels Estats Units?\nImagineu-vos: acabeu de guanyar l’Open dels Estats Units. Esteu assegut al costat del vostre amic íntim de més de 20 anys, a qui acabeu de vèncer pel títol, esperant que comenci la cerimònia del trofeu. És el millor moment i el més emocionant de tota la vostra carrera, és a dir, de tota la vostra vida.\nQuè faràs després? Pop botelles al centre de l'estadi Arthur Ashe? Tritureu algun karaoke amb Serena Williams , la cursa a l'Open va acabar el dia anterior, i Drake ?\nSi ho estàs Flavia Pennetta, et retires.\nCom El New York Times ho explica, just abans de començar la cerimònia del trofeu, Pennetta es va inclinar cap al seu amic íntim (i recentment derrotat oponent) Roberta Vinci i va xiuxiuejar que estava a punt de retirar-se. Què? Va exclamar Vinci, totalment estupefacte que el seu amic deixés el seu punt àlgid de la seva carrera. Però llavors, Vinci es va adonar que tenia tot el sentit. Va bene, va dir Vinci a Pennetta. És perfecte. Vés Vés.\nEn el seu discurs de victòria posterior, Pennetta va agrair a Vinci i als seus seguidors, i després van dir, per a la gran sorpresa de la gent: Aquest és el meu darrer partit a l’Open dels Estats Units i no se m’acut una manera millor.\nEl moviment de Pennetta va ser especialment desconcertant tenint en compte que l’Open dels Estats Units va marcar el seu primer gran títol en individuals. Però la jove de 33 anys, la victòria de la qual la va convertir en la dona més vella que va guanyar un campionat important en l'era moderna, va decidir finalment deixar la raqueta perquè perdia el foc competitiu i, sense ella, no valdria la pena. per continuar jugant.\nPenso que aquest va ser el moment perfecte, va dir Pennetta. Va ser una decisió molt difícil de prendre, però estic molt content d’haver-la fet. Estic molt content i orgullós de mi mateix.\nLa decisió va ser particularment punyent a causa de la història de Pennetta i Vinci: els dos es van jugar per primera vegada quan tenien 10 i 9 anys i, posteriorment, van fer les maletes i es van traslladar a Roma per inscriure’s al programa de desenvolupament de la Federació Italiana de Tennis. Van viure junts quatre anys —va dir-li Pennetta Temps Vinci era un company de pis perfecte, i des de llavors ha jugat junts a dobles i a l'equip de la Fed Cup italiana, mantenint-se tan a prop com dos jugadors de gira.\nÉs adequat, doncs, que l’últim emparellament de Vinci i Pennetta marqués la primera gran final de singles que va comptar amb dos italians a l’era Open, un partit tan significatiu que el primer ministre italià Matteo Renzi vaig volar només per veure-ho en directe.\nÉs una gran experiència per a l’esport italià, va dir Renzi. Però sobretot en aquest moment, l'experiència de Roberta i Flavia és l'experiència de grans dones que continuen amb orgull, amb un enfocament fort, no només pel tennis sinó per la vida. Dues noies del sud d’Itàlia donen un gran missatge a cada italiana.\nPerò el missatge darrere de l’elecció de Pennetta no és només ressonant per als italians. De vegades, ens fa por prendre la decisió perquè no sabem què ens agrada ni què farem després, com serà la vida, va dir quan se li va preguntar què faria després del tennis. Però crec que serà una vida bastant bona.


Què passa amb la inversió estrangera? (Joan-Marc Miralles)\nEstem lluny de les promeses que va fer el Govern quan va contractar, a cop de milions d’euros, els consultors de Monitor Group per pilotar tot el procés de l’obertura i de captació d’inversions estrangeres\n3 min. 20/04/2016 23:30\nAquesta setmana hem pogut saber algunes dades relacionades amb la importància de la inversió estrangera a Andorra. Ha hagut de ser arran de la pregunta del president suplent del grup liberal al Consell, Jordi Gallardo, que finalment el Govern ha estat obligat a deixar anar alguna d’aquestes estadístiques que guarda tancades a pany i forrellat, quan la seva obligació és que siguin públiques com mana la llei d’estadística oficial. No són totes les dades que ens agradaria per poder analitzar com cal l’evolució de la inversió estrangera, però sí que ens permeten fer-nos una idea de per on va la cosa i potser alhora entendre per què fins ara s’han estat amagant.\nEl balanç de 4 anys d’inversió estrangera entre el 2012 i el 2015 és el següent: 714 negocis creats per inversió estrangera que han creat 902 llocs de treball, i 242 negocis adquirits per inversió estrangera que han creat 140 llocs de treball. En total 956 negocis per 1.042 llocs de treball. No gaire més d’un lloc de treball per cada negoci, és a dir, que bàsicament estem parlant d’autònoms treballant pel seu propi compte i no pas assalariats. Estem lluny de les promeses que va fer el Govern quan va contractar, a cop de milions d’euros, els consultors de Monitor Group per pilotar tot el procés de l’obertura i de captació d’inversions estrangeres.\nTampoc sembla que tota la inversió que s’ha fet en la iniciativa Actua i els diversos clústers que s’han anat creant, seguint l’estratègia establerta per Monitor, hagin donat gaires fruits. No parlem tampoc de les diverses missions comercials, presentacions luxoses, i viatges diversos de ministres arreu del món per captar inversors. Els pocs més de 1.000 llocs de treball creats representen un paupèrrim 3% del nombre d’assalariats del país, i no han permès recuperar els gairebé 3.000 llocs de treball que s’han perdut des del 2011. Tampoc sembla que hagi repercutit en la massa salarial, doncs des que es va votar la llei d’inversió estrangera ha baixat 5%.\nFinalment, dins de les estadístiques facilitades faltaria saber exactament quants diners públics s’han invertit per atraure aquests 956 negocis, i quin pes tenen dins de l’economia nacional, que finalment és el que realment importa, i com demanaven també les empreses de ràting com S&P. Quan veiem que a Catalunya al 2015 s’han batut rècords d’inversió estrangera, amb gairebé 5.000 milions d’euros que representen un 57,8% més que al 2014 segons les dades del Ministeri d’Economia espanyol, el govern de DA s’hauria de demanar què no acaba de fer bé.\nPodríem trobar-hi diverses explicacions que van des de la inseguretat jurídica que provoca certa subjectivitat en les autoritzacions com vam poder veure en el cas de l’Institut Marquès, a la degradació de la situació financera arran del cas BPA que ha tirat enrere negocis com el del Túnel de Vent. Però crec que la principal dificultat resideix encara en les nostres relacions amb Europa i la nostra participació en el mercat únic europeu. Com ja es va dir al moment de l’aprovació de la llei i hem repetit des de SDP moltes vegades, si no fem aquest pas definitiu que expandeixi el mercat al qual es poden adreçar les empreses des d’Andorra, no serem capaços d’atraure inversors seriosos. Mentre els inversors estrangers només es puguin repartir el mercat interior amb les altres empreses nacionals, no tindrem una inversió estrangera significativa i important. I aquí, a pesar dels convenis de no doble imposició, el més calent encara està a l’aigüera.


Publicacions - Guies | PIMEC\nPublicacions - Guies\nGuia d'obligacions en matèria d'igualtat\nGuia contra el malbaratament d'aliments\nMira el vídeo: Parlem sobre: El Malbaratament alimentari\nCampanya "A PIMEC ho tenim clar, el menjar no es pot llençar", que promou hàbits per lluitar contra el malbaratament d'aliments en el sector dels establiments HORECA. Amb la participació d'alguns establiments associats a PIMEC i participants de la campanya, que ens expliquen, des del seu punt de vista, mesures per reduir el malbaratament d'aliments i els beneficis econòmics, ambientals i socials.\nGuia d'Apoderament Professional\nMICROCAT Responsables, ús del català al comerç\nBones pràctiques en RSE des de la perspectiva de gènere\nGuia pràctica per a pimes. Bones pràctiques en RSE des de la perspectiva de gènere\nRSE i ús de la llengua catalana\nGuia de bones pràctiques. RSE i ús de la llengua catalana\nGuia dependència de substàncies i altres addiccions en l'àmbit empresarial\nGuia per a microempreses


Mestres i personal de l’Escola Pompeu Fabra participen en una formació sobre l’ús del DEA - vilanovainformacio.cat - Portal de Comunicació de Vilanova del Camí\nMestres i personal de l’Escola Pompeu Fabra participen en una formació sobre l’ús del DEA\nUn grup de mestres i personal de l’Escola Pompeu Fabra va participar en el curs de DEA (Desfibril·lador Extern Automàtic) que va impartir l’empresa CardioSOS, amb el suport de l’Ajuntament de Vilanova del Camí, el divendres 13 d’abril. La demanda del curs prové de la sol·licitud a l’Ajuntament de Vilanova del Camí d’un DEA per a l’escola, com a element preventiu arrel del coneixement d’un alumne amb cardiopatia al centre. Immediatament a la demanda, el centre va disposar del DEA semiautomàtic i portàtil i la possibilitat de realitzar aquest curs formatiu\nAmb l’objectiu de formar-se per a conèixer els passos necessaris per atendre a qualsevol persona conscient o inconscient que es puguin trobar, tant al centre com al carrer, els formadors van guiar-los per dur a la pràctica tot allò indispensable per atendre a una persona en situació de risc.\nVan aprendre els passos a seguir en cas d’aturada cardiorespiratoria, la posició lateral de seguretat, les actuacions en cas d’ennuegament i d’ofegament… Uns coneixements dels que disposarem en cas de necessitat d’emergència.\nEl grup de personal de l’escola va compartir formació amb representants del cos de Bombers i de la Policia Local, de l’equip de conserges de l’Ajuntament i de membres d’una família particular.\nDes de l’escola han agraït “la motivació i el bon fer del grup de formadors de CardioSOS”.\nObert el termini per sol·licitar els ajuts de menjador pel curs 2018-19 al Consell Comarcal de l’Anoia


1976-2001: Professor emèrit en actiu | Centre de Recursos per a l'Aprenentatge i la Investigació - CRAI UB\nInici >> Coneix el CRAI >> Biblioteques >> CRAI Biblioteca de Matemàtiques i Informàtica >> Matemàtics catalans. Lluís A. Santaló: de Girona a l'Argentina >> Biografia >> 1976-2001: Professor emèrit en actiu\n1976-2001: Professor emèrit en actiu\nL’any 1977, Santaló és nomenat Doctor Honoris Causa per la Universitat Politècnica de Catalunya a l’acte celebrat el 14 de juliol. Aprofitant que és a Catalunya participa al Congrés Internacional de Matemàtiques al Servei de l’home que es celebra a Barcelona. A partir d’aquesta època, i alliberat del calendari docent, la presència de Santaló a Catalunya i a l’estat espanyol és més freqüent: l’any 1982, a la Universidad Complutense de Madrid imparteix un curs sobre geometria integral; el 1983 imparteix una conferència al First International Symposium on Statistics a Barcelona que s’organitza el mes de novembre; l’any 1984, amb motiu de la inauguració del Centre de Recerca Matemàtica, imparteix un curs sobre geometria integral en el pla fi, que es fa a la Universitat de Barcelona el mes d’octubre; l’any 1986 és nomenat Doctor Honoris Causa per la Universitat Autònoma de Barcelona i el 1991 assisteix a un congrés a Girona, la ciutat on va néixer, on aprofita el viatge per impartir un curs a la Universitat convidat per J.M. Terricabras a la Càtedra Ferrater Mora de Pensament Contemporani, que s’organitza el mes de novembre.\nEls seus viatges a l’estat espanyol són sempre per ser nomenat doctor honoris causa en diverses universitats, per recollir reconeixements i premis o per assistir a congressos, com ara a Tenerife i a Madrid el 1984, a Huelva, l’any 1987, el 1990 a Sevilla, i el 1993 a València on rep la Medalla d’aquesta ciutat.\nL’any 1994 és reconegut amb la medalla de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya; l’any 1999 és nomenat soci d’honor de la Real Sociedad Matemática Española i el 1997 rep la Encomienda Alfonso X El Sabio. L’any 2000 és reconegut com a soci d’honor de la Societat Catalana de Matemàtiques i al mateix any la Universitat de Girona crea la Càtedra Lluís A. Santaló d'Aplicacions de la Matemàtica presentada el dia 27 de juliol.\nEn aquests anys, és de destacar la publicació d’obres relacionades amb l’ensenyament i l’educació matemàtica més que obres especialitzades en les matemàtiques: La geometría en la formación de profesores editada a Buenos Aires l’any 1993, La matemàtica : una filosofia i una técnica que edita Eumo de Vic al 1993, La enseñanza de las matemáticas en la educación intermedia de l’any 1994 editat a Madrid per Rialp o el capítol del llibre Didáctica de matemáticas : aportes y reflexiones que titula Matemática para no matemáticos.\nMalgrat els viatges cada cop més sovintejats a Catalunya, Lluís A. Santaló no s’hi instal·la mai. Fidel al país que seixanta anys abans l’acull, mor a la ciutat de Buenos Aires el dia 22 de novembre de 2001.


I abans que arriben aquestes dates tan assenyalades en el calendari per als valencians, són molts els preparatius que es realitzen en el món faller. Per aquest motiu, a València Extra volem informar-vos d'alguns dels millors outlets fallers de València en els quals podreu ultimar detalls.\nUna de les empreses més fortes en la nostra ciutat és 'Outlet Falleras', situada en el carrer Baró de Sant Petrillo, 35. Pintes de Valenciana i d'Hortolana, manteletes, nombrosos adreços i complements, i un gran nombre de teles són els productes que podràs trobar en aquesta tenda. Així mateix, també disposen de vestits complets, cancans i indumentària per a cavallers. Una de les opcions més econòmiques si vols aconseguir la indumentària completa.\n'La Cambra Fallera' és una altra de les tendes més importants de València. Situada en el carrer Vivons, 26, aquest local compta amb una àmplia col·lecció d'articles fallers a un preu d'ocasió. Per açò, si estàs pensant llogar un vestit de fallera o faller, aquesta és la teua tenda. Una gran varietat de combinacions que t'ajudaran a crear el teu vestit somiat. Però a més, també tindràs l'oportunitat de llogar adreços, pintes, mantellines, cancans o les rodetes per a fer-te el pentinat.\nAixí mateix, una altra de les característiques més destacades de 'La Cambra Fallera' és que ofereixen als seus clients altres serveis addicionals, com a tintoreria i guardatrajes, arranjaments de costura o l'opció de realitzar un reportatge fotogràfic professional.\nFinalment, trobem el portal 'mimercadillofallero.com'. A través d'aquesta web, no solament podràs comprar tot tipus de vestits de fallera, ahuecadors, adreços o mantellines, entre altres, sinó que, a més, tindràs l'opció de posar a la venda tota la indumentària fallera que ja no utilitzes.


Opinió de Nikon D3400: encara un gran pressupost DSLR - Dslrs | Abril 2021\nEl nostre preu de qualificació en revisar 439 IVA inc\nEl D3400 no deixa de ser un magnífic DSLR d'entrada, tot i que el D3500 va ser substituït\nAvantatges Qualitat d'imatge i vídeo líder en classe Rendiment sòlid Preu competitiu Per contra Els controls són relativament bàsics Les transferències de Bluetooth poden ser més fiables\nEl D3400 de Nikon segueix sent un dels nostres DSLR de nivell d'entrada preferits, que ofereix una qualitat d'imatge excel·lent, portabilitat i una excel·lent vida útil de la bateria. Tanmateix, com que el D3500 va tenir èxit el 2018, estaria justificat en pensar que té sentit recollir el model més nou.\nEn realitat, no hi ha una quantitat enorme que sigui diferent de les càmeres, però el D3500 proporciona una millor durada de la bateria (1550 davant 1200 preses) i 80g més lleuger que el seu establemat. També té un sensor de recent desenvolupament, tot i que la mida i la resolució del sensor continuen sent les mateixes. Al general, probablement, té sentit comprar el model més recent, però si en podeu trobar un de boexemple utilitzat de D3400, segueix sent una càmera excel·lent i una que és bastant immillorable pel seu preu.\nDigital SLR és una tecnologia relativament madura, per la qual cosa no és fàcil trobar alguna cosa nova i emocionant per introduir-los en els models de primer nivell. Es pot discutir si Nikon s'ha elevat a aquest repte amb el D3400. En aparença, hi ha molt poc per dir a la D3400, a part de laNikon D3300; fins i tot té les mateixes mesures físiques, tot i que ha llançat 15g de pes.\nHi ha una nova lentilla de kit amb motor de pas per facilitar l’enfocament durant la captura de vídeo, més Bluetooth per a transferències sense fils. La durada de la bateria és de 700 a 1.200 trets, cosa que és un assoliment impressionant tenint en compte que és la mateixa bateria que abans. Això podria ser perquè el sensor actualitzat és més eficient energèticament, però pot ser només perquè la gamma de flaix ha baixat de 12 a 7 metres. Això suposa més d'un terç per sota del poder del flash D3300.\nVeure relacionat Millor càmera 2019: trobeu la vostra càmera perfecta amb una guia de compra d’expertistes Canon EOS 1300D revisió: no talla la mostassa\nNikon també s'ha acabat de fer amb la presa de micròfon del D3300 i ja no hi ha una funció de neteja per ultrasons que fa treure pols del sensor. Em dubto que molta gent troba a faltar la presa del micròfon, ja que sense una presa d’auriculars per supervisar els resultats no serveix gaire. Els fotògrafs més interessants us permeten utilitzar millor una gravadora d'àudio i sincronitzar els fitxers de vídeo i àudio en el programari d'edició. La manca de neteja per ultrasons és més preocupant, però no és capaç de provar objectivament. Si només utilitzeu la lentilla del kit no haureu de treure-la, de manera que el sensor no hauria de quedar mai pols.\nOpinió Nikon D3400: Wireless i performance\nLa Nikon D3300 no tenia wifi per transferències sense fils a telèfons intel·ligents i tauletes, cosa que és una vergonya, ja que és probable que els consumidors tinguin una característica força popular per a la comoditat de fer clic i compartir un smartphone. Com a tal, és bo veure les transferències sense fil incloses al D3400. No hi ha wifi, però; tot es gestiona mitjançant Bluetooth.\nEl Bluetooth consumeix menys potència que la wifi i això permet que la càmera mantingui una connexió permanent i transfereixi totes les fotos (o còpies de 2 megapíxels) en lloc de simplement transferir-les a demanda. També hi ha una opció per continuar amb les transferències mentre la càmera està apagada. No hi ha cap funció de control remot sense fils.\nLa instal·lació sense fils va funcionar bé en les meves proves -almenys al principi- amb les fotos que apareixien al meu telèfon Android poc després de la captura. L’aplicació SnapBridge també va poder utilitzar la ràdio GPS del telèfon per geoetiquetar fotos, tant a les còpies transferides com als originals que encara es troben a la càmera. Diverses càmeres Wi-Fi ofereixen aquesta funció, però no solen ser senzilles.\nNo obstant això, després de transferir amb èxit 200 fotos, tant la càmera com l’aplicació van deixar de comunicar-se i es va trigar molt a fixar-se en la configuració dels dos dispositius perquè tornessin a parlar. Les ressenyes dels usuaris a les botigues iTunes i Google Play suggereixen que aquestes experiències són força habituals. També vaig trobar que l’opció d’enviar mentre està desactivada va provocar que la bateria de la càmera s’apagués quan no s’utilitza.\nAltres aspectes del disseny i rendiment del D3400 s’ajusten al D3300, però no és gens dolent. Es va fer un enfocament constantment ràpid quan es va fer servir el visor i es va gestionar un tret cada 0,4 segons en un ús normal.\nEl rodatge continu va ascendir fins a la velocitat de 5fps reclamada i va durar 21 JPEG o nou exposicions RAW abans de retardar la velocitat de la targeta. L'autofocus en mode de visualització en directe també va ser impressionant, però hi va haver un retard de dos segons abans que la càmera estigués preparada per fer una altra presa. La visualització en directe no està disponible en mode unitat contínua.\nOpinió de Nikon D3400: controls\nEls controls físics són relativament senzills per a un SLR, però obteniu botons dedicats per a la compensació de l’exposició i el mode de conducció, a més d’un botó Fn personalitzable que accedeix per defecte a la sensibilitat ISO, mentre que al prémer el botó “i” es proporciona un accés ràpid a 12 configuracions d’ús comú.\nHi ha algunes molèsties molestes comuns a les rèpliques SLR de Nikon anteriors, incloent com el seu mode Auto ISO només està disponible a través d'un submenú i com es restableix el temporitzador automàtic després de cada exposició. El nou objectiu del kit no té cap interruptor en el seu barril, de manera que seleccionar l'enfocament manual també requereix un viatge al menú.\nEl autofocus de seguiment de temes està disponible, però amb només 11 punts d’autofocus en ubicacions fixes, no és gaire eficaç. Les rèpliques de velocitat més reduïdes amb més punts d’autofocus us permeten centrar-vos precisament en els ulls del vostre tema, per exemple, mentre que amb aquesta càmera potser heu d’ajustar l’ull del subjecte amb un punt d’autofocus, premeu la meitat del botó de l'obturador i, després, voreu la composició al vostre gust abans. fent un tomb. Aquesta no és massa difícil, però és una possible raó per la qual es pot considerar que pagui més.\nOpinió de Nikon D3400: qualitat de vídeo i fotografia\nEl mode de vídeo del D3300 era sobretot excel·lent, però l’autofocus era una mica desordenat i la banda sonora es va fer malbé amb els sorolls robòtics del motor d’autofocus. El D3400 és molt millor, amb ajustaments decisius que gairebé no eren audibles a la banda sonora.\nNo es focalitza contínuament durant la captura i, en canvi, només s’actualitza el focus quan l’obturador està obtingut a mitja pressió. Això pot provocar que els subjectes no se'n vagin enfocant, però m'agrada poder mantenir el focus fixat i actualitzar-lo només sota demanda.\nL’autofocus de vídeo no va ser perfecte a les meves proves, amb tendència a sobrepassar lleugerament i, a continuació, corregir-se. El EOS 750D és una opció millor per a la captura de vídeo, però el D3400 supera fàcilment l'EOS 1300D al respecte. Igual que amb les rècords anteriors de Nikon, els detalls eren nítids i els colors mostraven els mateixos tons lisonjadors que la sortida de fotos JPEG de la càmera.\nLa qualitat de la foto és un important pas també de la Canon EOS 1300D. El seu sensor de 24 megapíxels va capturar detalls més nítids que els de 18 megapíxels de la Canon i també va presentar molt menys soroll a ISO 3200 i posteriors. El D3400 va mostrar una petita però benvinguda millora del nivell de soroll en comparació amb el D3300, evident tant en JPEGs com en fitxers RAW no processats. La visualització del color s'ajustava als alts estàndards habituals de Nikon, i les lents del kit van fer un treball respectable per proporcionar un enfocament acurat a través del marc a diverses distàncies focals.\nOpinió de Nikon D3400: Qualitat de la imatge\n^ Aquest tret gran angular té molts detalls excel·lents sense tenir un tractament excessiu i les ombres i els aspectes destacats estan ben gestionats. El focus és una mica suau a les vores, però és un problema menor. (1 / 160s, f / 6.3, ISO 100, 27mm equivalents)\n^ El final llarg del zoom és encara millor, amb un focus nítid que recull un munt de detalls al sotabosc dens. (1 / 160s, f / 6.3, ISO 100, 82mm equivalents)\nEls arbres retroil·luminats són una prova dura per a les aberracions cromàtiques, però aquí no hi ha signes de problemes. (1/200s, f / 7.1, ISO 100, 52 mm equivalents)\n^ Els tons de la pell es manegen bé, però l’autofocus no és força agut a la cara. Probablement es redueix a la ubicació del punt d'autofocus utilitzat. (1 / 50s, f / 5.6, ISO 100, 82mm equivalents)\n^ ISO 800 produeix textures de pell, cabells i teixits nets amb molt de detall. (1/30s, f / 3.5, ISO 800, 27mm equivalents)\n^ La qualitat de la imatge es manté bé a ISO 2000. Els tons de pell ombrejats són una mica més gran, però això és imperceptible en les mides normals de visualització. (1 / 50s, f / 4.2, ISO 2000, 42mm equivalents)\n^ La llum artificial de la llar ha augmentat la sensibilitat fins a ISO 6400. Hi ha molt de soroll, però és prou bo per a les xarxes socials. (1 / 80s, f / 4.5, ISO 6400, 30 mm equivalents)\n^ Els nivells de soroll a velocitats ISO ràpides són significativament inferiors als del Canon EOS 1300D i una mica més baixos que el Nikon D3300. (1/1250s, f / 8, ISO 12800, equivalent a 60 mm)\nNikon D3400 vs Canon EOS 1300D i veredicte\nEl principal rival de Nikon D3400 en aquest espai és elEOS 1300D. Totes dues són rècords d'entrada amb característiques similars. Cànon té més botons etiquetats per accedir ràpidament a la configuració fotogràfica clau, tot i que l’inconvenient és que per accedir al punt d’enfocament automàtic es requereix un botó addicional. Les funcions Wi-Fi del Canon són també preferibles a la implementació Bluetooth de Nikon.\nEl Nikon D3400 es retrocedeix amb un visor més gran (0,58 x en comparació amb el 0,5x de Canon), un mode de tir contínua més ràpid, autofocus de vídeo superior, nivells de millor detall i menys soroll. Les dues càmeres fan fotos atractives, però, en general, el Nikon D3400 és el clar victor.\nEl D3400 també té competència per càmeres de sistemes compactes (CSCs), però el mercat dels subprocessos de 500 £ CSC s’ha dessecat durant els darrers dos anys, de manera que probablement haureu d’adoptar un model rebaixat de final de vida. Tenint en compte que el D3400 té un cost de només 439 £ al llançament, és una opció fantàstica per a qualsevol persona que desitgi una càmera adequada, però no vulgui gastar-ne massa.\nMida del sensor 23,5x15,6 mm (APS-C)\nMultiplicador de longitud focal 1,5x\nAmpliació de visor (equivalent a 35 mm), cobertura 0,57x, 95%\nFormats d’arxiu fotogràfic JPEG, RAW (NEF)\nFormat de compressió de vídeo QuickTime (AVC) de fins a 37Mbit / s\nResolucions en vídeo 1080p a 24/25/30/50 / 60fps, 720p 50 / 60fps\nDurada màxima del videoclip (a la màxima qualitat) 10m 0s\nInterval de velocitat ISO 100 a 25600\nModes d'enfocament automàtic 11 punts\nModes de mesurament Múltiples, de centre ponderat, de centre\nNom del model de l'objectiu Nikon 18-55mm AF-P VR\nZoom òptic (longitud focal equivalent a 35 mm) 3x (27-82,5 mm)\nObertura equivalent a 35 mm f / 5.25-8.4\nMuntatge d'objectius Muntatge Nikon F\nConnectivitat USB, mini HDMI\nMides (HxAxP) 99x124x135mm\nPreu amb IVA inclòs 0 ', 1]'> £ 439\nCodi de la part VBA490K001\nauriculars akg k451


Entre cametes - Jordi Graupera\nAhir la gent del món a Rac-1 em va trucar per demanar-me una pastilla per al programa d’avui sobre el finançament. Un minut. Jo les dicto a poc a poc. 1000 caracters. Com sempre, vaig fer tres i quatre versions fins que vaig sentir-me satisfet. L’altre dia una amiga em preguntava quan trigo a fer aquesta mena d’articles. Va a dies, esclar, però com més curt és el que he de fer, més versions em surten. Penjo aquí les quatre versions que vaig fer ahir. Vaig triar l’última.\nDues hipòtesis: una, el Conseller Castells vol unitat i està diposat a arribar fins al final en la negociació i dos, tot plegat és un teatre entre PSC i PSOE en el qual el PSOE no claudica gaire a l’hora que el PSC en treu més que no semblava al principi. L’anunci d’ahir del ministre Solbes es ventila l’estatut, reserva per al govern central la definició de què és un servei bàsic que cal finançar i deixa la resta penjant de “recursos adicionales en función de las disponibilidades presupuestarias del gobierno”. Podria ser la primera part del sainet, o el començament d’una batalla real entre partits catalans i Madrid. Tenim dret a exigir als nostres polítics que fixin una postura comú i que tots la mantinguin. Una proposta senzilla: que pactin en secret una quantitat mínima acceptable. Que ningú la digui i que tots negociïn amb la seva força aritmètica. El poder el tenen ells, però podem negociar millor del que hem fet fins ara. I nosaltres, espectadors, no ens fem massa il·lusions i a treballar, que aquest país no s’ha fet pas gran gràcies a cap govern.\nUn cop més el catalans ens hem de posar la faixa, amagar la panxa i fer veure que ens posem a negociar amb l’estat. L’anunci d’ahir del ministre Solbes es ventila l’estatut, reserva per al govern central la definició de què és un servei bàsic que cal finançar i deixa la resta penjant de “recursos adicionales en función de las disponibilidades presupuestarias del gobierno”. Però no hem de perdre la moral, ni la dignitat. Tindrem un finançament millor, i les autonomies d’Espanya es beneficiaran del nostre desgast. I l’endemà d’aprovar el nou finançament, caldrà tornar a començar. És el preu de ser catalans. Pel camí, tenim dret a exigir que els nostres polítics fixin una postura comú, i la mantinguin. Que pactin una quantitat mínima en secret i que cadascú negociï amb la seva aritmètica. Tenim una oportunitat: el govern ZP està en minoria. Tenim un risc: poden pactar amb el PP. Això, esclar, si tot plegat no és un sainet entre PSC i PSOE per acontentar les claques. Que no se me os embauquen i, nosaltres, a treballar, que aquest país no s’ha fet gran gràcies a cap govern.\nAhir Solbes va anunciar les bases d’un nou sistema de finançament que, en realitat, no són les bases de cap nou sistema: es ventila l’estatut, reserva per al govern central la definició de què és un servei bàsic que cal finançar i deixa la resta penjant de “recursos adicionales en función de las disponibilidades presupuestarias del gobierno”. Ahir oficialment va començar la negociació per aconseguir un millor finançament per a Catalunya que, en realitat, no és una negociació: el poder el té qui el té, i els nostres negociadors no estan disposats a arribar fins al final: el de sempre entre partits germans. Ahir el Conseller Castells va fer unes declaracions crítiques amb Solbes que, en realitat, no són crítiques amb Solbes: són la quota catalanista cada cop més minoritària al PSC. D’aquí a uns mesos Montilla anunciarà el millor finançament de la història de Catalunya que, en realitat, només serà un xic superior a l’actual i permetrà l’eslògan. Nosaltres, a treballar, que aquest país no s’ha fet gran gràcies a cap govern.


Introducció a l'auditoria II (2020-2021)\ndel 23 d'octubre al 6 de novembre de 2020\nDivendres de 15.00 a 21.00 hores i dissabtes de 09.00 a 15.00 hores (Les classes es podran modificar a docència on-line en funció del desenvolupament de la Covid-19 i allò que estableixin les autoritats sanitàries corresponents)\nCURS D’ESPECIALITZACIÓ EN AUDITORIA - Cursos homologats, que no dispensaran de la primera fase de l’examen d’aptitud (part teòrica de l'examen d'accés al ROAC), però donaran accés a presentar-se.\nAuditoria d'altres actius: inversions en grup, associades i altres financeres.\nAuditoria del patrimoni net.\nAuditoria del compte de pèrdues i guanys.\nAuditoria dels passius: préstecs, creditors i altres passius.\nIdentificació i valoració de riscos, control intern i materialitat.\nProveïdors i compres.\nLes inscripcions s’efectuaran enviant la butlleta d’inscripció, per correu electrònic a escola@auditors-censors.com, indicant els cursos en els quals estan interessats i serà per rigorós ordre de recepció.\nPreu amb segells\nPreu sense segells


Sant Boi Notícies – Vehicles elèctrics cedits a Sant Boi\nVehicles elèctrics cedits a Sant Boi\nnov 03, 2015 Ajuntament, Ciutat, Medi ambient, Societat Comentarios desactivados en Vehicles elèctrics cedits a Sant Boi\nL’Ajuntament i l’Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB) han presentat, en un acte que va comptar amb la presència de l’alcaldessa, Lluïsa Moret, i el director de serveis de mobilitat sostenible de l’AMB, Carles Conill, les 5 bicicletes i el cotxe elèctric que seran utilitzats pels empleats municipals en les seves tasques habituals.\nL’AMB ha cedit els vehicles a l’Ajuntament de Sant Boi mitjançant un conveni que preveu que les persones de la plantilla que les faran servir seran les responsables dels vehicles. Pel que fa al cotxe elèctric, que servirà per als desplaçament de feina del personal municipal i es va adquirir a un concessionari de la localitat amb la intenció d’afavorir el comerç local, l’AMB ha subvencionat el 40% del cost i el Ministeri d’Indústria ha subvencionat un altre 20% a través del Plan Movele. Aquesta subvenció també ha cobert la instal·lació d’un punt de càrrega ràpida intern dintre de les dependències municipals de la Torre del Sol.\nL’alcaldessa, Lluïsa Moret, va recordar el compromís municipal de renovar la flota amb vehicles nets i va aprofitar l’acte de presentació per demanar als representants de l’AMB la instal·lació d’un punt de recàrrega ràpida de vehicles elèctrics. Està previst que properament s’incorporin nous vehicles elèctrics a la flota municipal gràcies als acords amb l’AMB.\nAquest conveni forma part de l’aposta municipal per la mobilitat sostenible, que considera que l’administració ha de donar exemple de l’ús d’aquestes tecnologies donat els seus beneficis per al medi ambient. En aquesta línia, una altra de les millores ha estat la incorporació de vehicles híbrids al sistema de transport públic de la ciutat.\nÀrea Metropolitana de Barcelona, Bicicletes, Convenis, Cotxe elèctric, Ministeri d'Indústria, Mobilitat, Plan Movele, Vehicles elèctrics\n'Bullying', gelosia i intel·ligències múltiples a l'Escola de Mares i Pares Activitats de novembre a les biblioteques de Sant Boi\nConveni entre Cinemes Can Castellet i...