"Crec que els tribunals corregiran la JEC per evitar un ridícul internacional" - El Temps\n"Crec que els tribunals corregiran la JEC per evitar un ridícul internacional"\nSe li fa estrany, com a professional del dret, que des de fa temps cada intervenció pública seua relacionada amb aquesta matèria acabe derivant en qüestions polítiques?\nJa no se’m fa estrany. Se m’hauria fet estrany dos anys enrere. Fixa’t que la tesi d’aquest llibre, el fil conductor de les 100 preguntes -que podrien haver estat 155, per exemple- és que això no és un procés penal, sinó un procés polític vestit de procés penal. Quan jo vaig començar en tot això, quan vaig assumir la defensa i vaig fer el primer recurs contra la primera querella del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya, vaig anar a veure al Jordi Turull i li vaig dir: «escolta’m, ja no podem seguir parlant només del debat sobre el dret d’autodeterminació, hem de parlar de la vulneració de drets que s’està produint». Perquè legislació espanyola en mà, el que estaven fent no tenia cap justificació jurídica. Llavors és quan Jordi Turull va dir que no tenia clar si la gent ens entendria. Em va convidar a fer-ho a mi, que soc professor, i llavors ja Xavier Grasset -que prologa el llibre- em va convidar al seu programa del 324. Després em van convidar d’altres mitjans i tot això va suposar un canvi. Tant que avui, en qualsevol tertúlia, sempre hi ha algun jurista. Per tant, ara analitzem la política en clau jurídica, perquè evidenciem i denunciem des de fa temps que aquest procés se salta totes les garanties materials, processals, constitucionals i internacionals. Això ara ho està veient tothom, perquè el judici està sent televisat i la gent pot comprovar que demanen penes de rebel·lió per escampar Fairy pel terra. Per tant, com que porto molts mesos amb intervencions als mitjans i fent xerrades i conferències per tot el territori explicant aquestes coses, la barrera entre la política i el dret és difosa. De fet, s’ha judicialitzat la política. Inclús en la campanya electoral que he fet he parlat del mateix, afegint factors com el de demanar el vot per una formació concreta. Però el discurs és d’injustícia, i la idea ha calat. No és un tema d’independència, sinó de drets.\nAra ha esdevingut diputat. Qui el va convèncer de prendre aquesta decisió?\nVa ser Lluís Llach. Un dijous m’ho van proposar, però anem més enrere. L’estiu passat, cap a l’agost, vaig començar a sentir que sonava el meu nom com a possible candidat a l’Alcaldia de Barcelona. Vaig dir que ni de broma. Tinc un despatx i vull mantenir-lo. La meva feina m’agrada i em va bé. I un dia, parlant amb el Carles Puigdemont, sense que ell em plantegés res, li vaig dir que jo com a molt em veia a Europa, perquè allà tenia sentit fer la feina de denúncia que estava fent. Encara no se sabia que hi hauria eleccions espanyoles. Llavors, la meva eventual candidatura a Europa a tothom li semblava bé. Quan es decideix que és el Puigdemont qui serà el candidat a les europees, llavors jo no tenia lloc, però em quedava tranquil·lament al meu despatx. És llavors quan un dijous em proposen anar al Congrés. I els dic que no. El dissabte següent s’havia d’anunciar la candidatura. Hi havia un embolic entre el PDeCAT i la Crida. Aquell dissabte viatjava amb Jaume Roures i Lluís Llach a Bilbao per fer la projecció d’un documental de Mediapro, ‘Causa especial 20907-2017’. En el viatge, que el vaig fer amb el Llach perquè el Roures havia marxat en la vigília, vaig estar parlant amb el Llach d’aquest tema. Jo estava per dir que no, però el resum de la conversa va ser que ell em va dir que, com a amic meu, m’aconsellava acceptar la proposta, atès que seria una experiència interessantíssima. «I com a ciutadà t’ho demano», em va dir. Jo havia rebut trucades des de l’exili i missatges des de la presó. Fer el salt a Madrid era difícil, un sacrifici personal, familiar i professional molt important. Però en un moment com el que viu el país és difícil dir que no, més encara quan hi ha gent que ha fet sacrificis de veritat. Per a mi era molt més còmode seguir fent només d’advocat.\nQui va ser la primera persona que li va proposar anar al Congrés?\nFormalment, l’Elsa Artadi i l’Albert Batet.\nAlgú del seu entorn li ha retret el seu salt a la política?\nNo. En principi, al meu despatx i a la meva família, el consell que em donaven era no acceptar-hi. Quan ho valoro i decideixo que sí, hi va haver una mica de tensió. Però tothom m’ha recolzat. Sí que és cert que perds certa credibilitat. Al Twitter, que és un indicatiu, jo anava guanyant cada dia una mitjana de 100 seguidors. I durant els 15 dies de la campanya no només no he guanyat sinó que n’he perdut 100, en comptes de guanyar-ne 1.500. Pensava que potser hi havia un boicot, però el fet és que hi havia gent que em seguia per ser una referència apartidista. I en el moment en què et poses el barret d’un partit deixes de ser un referent, et minva credibilitat. Per això jo vaig a la llista com a independent i segueixo sent independent. No milito enlloc. I penso seguir comportant-me com a independent.\nPer tant, vostè no se sent polític.\nNo gens. Em sento advocat.\nI per tant, no contempla que l’experiència siga llarga, en principi.\nEspero que no. Però no m’atreveixo a fer cap pronòstic en els temps que vivim. Recordo que, abans que arribés la petició d’anar al Congrés dels diputats, ja feia un parell de dies que corria el rumor. I un dia m’ho va preguntar el Jordi Basté a RAC1, i li vaig dir que ni de broma. I m’insistia: «segur?». I un dia me’l vaig trobar al futbol, al Basté, i li vaig dir que quan li vaig dir que no, no l’enganyava. Que el culpable havia estat Lluís Llach. Jo estava convençut que diria que no i he acabat dient que sí. Però no és la meva vocació. Se’m fa una muntanya anar a Madrid amb el clima de batussa permanent que hi ha.\nHa demanat consell a algú per saber com actuar com a polític?\nTant com consell no. Lògicament sí que he tingut converses amb la gent més propera a mi. Però jo tinc molt clar que he de fer un paper amb rigor. No vull aixecar la veu.\nVostè sempre ha estat interessat per la política, supose.\nSí, com ho està qualsevol ciutadà mínimament responsable. Però en el moment excepcional que vivim, molt més. I més encara jo, que ho estic vivint en primera fila, amb la repressió tan desbocada sense cap fonamentació jurídica, amb la querella, els empresonaments, la suspensió de drets, ara la Junta Electoral... És que amb tot plegat és molt difícil quedar-te impassible.\nSí... A veure. Jo recordo quan era vicepresident del Consejo General de la Abogacía Española, l’any 1997, quan també era degà del Col·legi d’Advocats de Barcelona. Llavors anava cada setmana a Madrid. I recordo, en moltes ocasions, tornar-ne molt emprenyat. Perquè anàvem a una reunió de degans de col·legis d’advocats, que se suposa que és gent tolerant, i que per professió estem acostumats a negociar, i de vegades teníem bronques absurdes. Per exemple, per la data d’uns exàmens pilots per l’accés a la professió. Abans que vingués la llei que obliga a fer un màster, van instaurar una cosa que es deia CAPA -el nom era horrorós-, que era Certificado de Aptitud Profesional de la Abogacía. I durant dos o tres vegades em van fotre l’examen, que era per tot Espanya el mateix dia, en el pont de Sant Joan o el de la Mercè. I un dia els vaig dir: «ya lleváis dos puentes que me fastidiáis». I el president, que era un home de Saragossa, progre, proper al PSOE i al Juan Alberto Belloch [exministre d’Interior i de Justícia i exalcalde de Saragossa], em deia: «cómo me presento yo ante la presidenta de la abogacía alemana y le digo que en España no hemos sido capaces de consensuar la fecha de un examen?». Quina bajanada! I clar, jo em preguntava si no hi havia un que és advocat per Madrid, un altre per Sevilla, altre per Las Palmas... O que segons en quina facultat era més difícil el dret mercantil, el penal o el processal i tothom som advocats... Aquesta bajanada em feia tornar pel pont aeri, perquè llavors no hi havia AVE, emprenyat. I després de molt de temps estant allà, de reunions, es casava la filla o la neta -perquè alguns eren molt grans- del degà de no sé on. I llavors, el proper consell el faríem allà on s’havia casat la filla o la neta de no sé qui. I el màxim que aconseguies després de viatges junts i de reunions setmanals era que algun dia et diguessin la frase aquella de «tú, para ser catalino, no eres mal chico». Era un clàssic per tota la gent catalana que ens hem mogut per Madrid. I recordo que tornava molt emprenyat. De fet jo com a degà vaig promoure la separació del Consejo General de la Abogacía Española. Al final ho van tombar els tribunals, però vam deixar de pagar i vam fer una gran guerra contra el Consejo General. Ara, dit això, també penso que si el 2012, quan l’Artur Mas anava a defensar el Pacte Fiscal, la resposta d’Espanya hagués estat una altra, segurament una centralitat de catalans no haurien fet el pas. I no sé on seríem. Però tal com han anat les coses, abans hi havia un 13% d’independentistes declarats i ara n’hi ha un 48%.\nContinuant amb la política, quin és el primer polític a qui va admirar?\nClar, quan jo era jove, allò més similar que hi havia a un polític era el Lluís Llach o La Trinca. Perquè el Manuel Fraga o el Torcuato Fernández Miranda...\nI el primer que li va generar rebuig?\nMolts... En Franco? L’Aznar? Molts.\nPel que fa a les últimes eleccions, quin balanç en fa?\nDes del punt de vista de país, és un balanç molt bo. Dels 48 diputats catalans, 22 són independentistes. Cal descomptar els comuns, que en són set. Llavors, hi ha més gent a favor de la independència que en contra, perquè el bloc del 155 suma 19 diputats. Després, en la mesura en què jo em presentava amb Junts per Catalunya era per tenir un resultat més potent. Crec que aquí hi ha hagut molt un factor de vot útil: com que les enquestes ja deien que Esquerra guanyaria de forma clara i que Junts per Catalunya tindria un resultat molt minso, això ha tingut una gran atracció cap a Esquerra Republicana. Conec gent que els ha votat per aquest factor, tot i ser molt partidaris del Carles Puigdemont. Després, hi ha hagut un factor que la gent té el cor dividir que ha dit ara votarem Oriol Junqueras i després el Carles Puigdemont.\nVostè sol ser optimista. Ho és, de cara a aquesta legislatura?\nSerà una legislatura dura. Dura per tothom. Perquè el PSOE, que és qui pot governar, tampoc no ho tindrà fàcil. Però al final segueixo pensant que el tema de l’autodeterminació a Catalunya és irreversible. Cada dia som més. Vindran altres eleccions i seguirem sent més. I això l’Estat ho ha d’afrontar. Hem arribat massa lluny. Per tant, tard o d’hora s’haurà de començar a solucionar això. Jo segueixo pensant que la solució vindrà imposada de fora, per Europa. I no serà una legislatura còmoda.\nUna de les coses que poden passar en aquesta legislatura era allò que plantejava el Jaume Asens en campanya: canviar la tipificació dels delictes de rebel·lió i sedició en el Codi Penal per majoria al Congrés i així poder alliberar més fàcilment els presos polítics. Confia que això es puga dur a terme, tenint present que el PSOE és fonamental per fer factible aquesta majoria?\nNo sé si es produirà aquesta majoria o no. El que procediria és l’absolució, perquè amb el codi penal en mà no hi ha rebel·lió, ni sedició ni malversació. Si no, aquesta pot ser una solució. De fet, quan el 2005 es va derogar el delicte de convocatòria de referèndum il·legal ja van haver-hi veus que advertien que si un parlament declarava pacíficament la independència tindrien un problema. Des de l’òptica de l’Estat espanyol té cert sentit que l’Estat s’intenti blindar contra una declaració pacífica d’independència. El que no té sentit és que anul·lin un delicte que anava de dos a cinc anys i que llavors la conseqüència d’això sigui que vagi fins a trenta anys.\nPerò pensa que això que plantejava Asens pot tirar endavant depenent del PSOE? Cal recordar que en campanya no van negar que impulsarien l’indult, quan eren preguntats en aquest sentit per Partit Popular i Ciutadans...\nNo ho sé. Hem de veure com evoluciona el PSOE. Crec que aquestes eleccions les va convocar el Pedro Sánchez no tant per tenir o no Pressupostos, que això ha estat una excusa, sinó perquè va veure que tenia possibilitats de guanyar una majoria més solida i esdevenir el líder de la política espanyola. Cal recordar que ell no era diputat i els diputats socialistes no eren, necessàriament, del seu corrent. Per tant, ara tindrem un Sánchez amb més fortalesa. D’aquí a les eleccions europees tothom seguirà en campanya i ell mantindrà el discurs dur. Després, veurem. Jo crec que les imposicions li vindran de fora.\nAra hi ha la qüestió de la Junta Electoral Central. Divendres es va celebrar una manifestació contra aquella decisió de no permetre presentar-se per les europees Carles Puigdemont, Toni Comín i Clara Ponsatí. De tots els arguments que han donat, quin és que més li ha sobtat?\nTot el conjunt. Al final, supeditar la condició d’elegible al fet si s’han apuntat o no al Censo Electoral de Residentes Ausentes -CERA-, amb la quantitat de gent que hi està vivint a fora i que hi vota sense estar apuntat... És una bestiesa absoluta. Ni els podien treure del cens, i el fet d’estar-hi o no ni els fa elegibles ni els deixa de fer. A més, un dels membres de la Junta Electoral, Andrés Betancor, té publicada la tesi contrària a la que ha aplicat la JEC en un article. És una resolució política sense cap base jurídica.\nCom és possible que la JEC ho haja aprovat malgrat la discrepància pública del seu president, Segundo Menéndez?\nPerquè els que han volgut prendre aquesta decisió política tenen majoria. També imagino que ho han fet a consciència que si Carles Puigdemont es presenta i surt escollit, no podran evitar que prengui possessió. I miren d’evitar-ho ara. És curiós, a més, que el primer recurs que es rep és el de Ciudadanos i al dia següent el del Partit Popular. I són bàsicament idèntics.\nPensa que finalment els tres exiliats podran concórrer a Europa amb Junts per Catalunya?\nJo crec que sí. Crec, fins i tot, que això ho corregiran el Tribunal Suprem o el Constitucional per evitar el ridícul internacional.\nN’hi ha algun precedent d’aquest tipus?\nCap. Ni tan sols a Turquia.\nParlant dels exiliats, a Lluís Puig, exconseller de Cultura, l’han citat per anar a una Mesa Electoral el 26 de maig. Això li pot afectar?\nAquesta és l’evidència que està en el cens electoral.\nPerò això pot anar en contra d’ell si no es presenta?\nSi no es presenta potser li obren una causa per desobediència, però no vindrà d’aquí. El Lluís Puig ja té una causa per desobediència pel tema de Sixena que defenso jo mateix.\nPel que fa al judici, algunes de les irregularitats processals que denuncien podrien ser invalidades per altres tribunals?\nEl procés és un cúmul d’irregularitats. A part de totes les que s’han produït durant la instrucció, el fet de permetre que proves de la defensa s’avancin a les de l’acusació és d’una gravetat tremenda. El tema dels vídeos, no permetre veure documents audiovisuals per contrastar testimonis...\nAquestes qüestions podrien ser invalidades, després, per altres tribunals?\nEl recorregut és Suprem, Constitucional i Estrasburg. Dubto molt que el Suprem invalidi el seu propi judici. El Constitucional podria fer-ho, perquè al final és un tribunal revisor de garanties constitucionals i aplicant la seva pròpia doctrina hauria de fer-ho, però veig molt difícil que ho faci. I Estrasburg sí. El que passa és que Estrasburg tindrà una sentència difícil. Perquè a banda de les nombroses vulneracions processals n’hi ha les polítiques, les vulneracions de la llibertat... Moltes vulneracions de drets protegits per conveni, de drets humans europeus.\nAra que vostè entra en el món de la política, té constància que algunes persones properes al Govern estan incòmodes amb el que està passant?\nDel món polític no ho sé. Acabo de fer una campanya i encara no he tingut tracte amb polítics d’altres formacions. El que sí que et puc dir és que dintre de la comunitat jurídica sí que n’hi ha, d’incòmodes. Molts jutges i fiscals et reconeixen que això és una aberració. Que ni la rebel·lió ni la sedició hi ha per on agafar-la. I fixa’t que en públic, de jutges i fiscals, en contra només se n’han manifestat jubilats, a més de dos valents. N’hi ha por.


Tama la gata\nOvella de cua grossa\nEls mecicobotrioïdeus són una superfamília daranyes del subordre Mygalomorphae que es caracteritzen per ser els migalomorfs més petits. La superfamília es divideix en dues famílies: Els mecicobòtrids Mecicobothriidae o taràntules nanes, Els micro ...\nOrbiculariae és un potencial clade daranyes araneomorfes en el que suneixen dos grups que fan teranyines orbiculars. Les anàlisis filogenètiques basades en els caràcters morfològics generalment han recuperat aquesta clade; les anàlisis es van bas ...\nEls terafosoïdeus són una superfamília daranyes migalomorfes. Està constituïda per dues famílies: Els paratropídids Paratropididae. Els terafòsids Theraphosidae, les veritables taràntules\nEls zorins són un grup daranyes araneomorfes que havien tingut el reconeixement de família però fou resituat i considerat un sinònim inferior dins els Miturgidae com a subfamília. No construeixen teranyines.\nEls zorocràtids són una antiga família daranyes araneomorfes. Havien format part dels licosoïdeus, una superfamília formada per dotze famílies més. La majoria dels gèneres que abans estaven ubicats en aquesta família han estat transferits la famí ...\nL aranyó, l aranyeta, l aranya capçuda o l aranya és una espècie de peix de la família dels traquínids i lúnica del gènere Echiichthys.\nLytta vesicatoria és una espècie de coleòpter polífag de la família dels meloids. Rep diversos noms comuns com cantàrida i mosca espanyola. Ambdós noms són pocs encertats, puix que no pertany la família dels cantàrids, i de bon tros no és una mos ...\nEls meloids són una família de coleòpters polífags de la superfamília Tenebrionoidea. Es coneixen 120 gèneres i unes 3000 espècies en tot el món. Són coneguts per produir cantaridina, un verí poderós. Els membres daquesta família passen una hiper ...\nLa monarca és un lepidòpter de la família Nymphalidae. Segurament és la més coneguda de les papallones de lAmèrica del Nord i durant el segle xix va ser introduïda a Austràlia i Nova Zelanda. A Europa és una espècie resident a les Açores i Madeir ...\nTakifugu és un gènere de peix globus en la família Tetraodontidae, sovint conegut amb el nom japonès Fugu, paraula composta que al ludeix la bona sort. Un peix globus fugu conté toxina suficient per matar a 30 persones. Hi ha 25 espècies que pert ...\nTetractenos glaber és una espècie de peix de la família dels tetraodòntids i de lordre dels tetraodontiformes. Els mascles poden assolir 15 cm de longitud total. És depredat per Mustelus antarcticus. És un peix de clima subtropical i demersal. Es ...\nEls arsenits són els òxids darsènic que tenen un estat doxidació de III+. Rarament apareixen espontàniament la natura. Tanmateix, es poden produir per síntesi i normalment susen industrialment com plaguicides. Històricament han jugat un paper imp ...\nEl clor és un element químic de nombre atòmic 17 situat en el grup dels halogens de la taula periòdica dels elements. El seu símbol és Cl. En condicions normals i en estat pur és un gas groc-verdós format per molècules diatòmiques, Cl 2, unes 2.5 ...\nEl fòsfor és un element químic de nombre atòmic 15 i símbol P. És un no-metall multivalent pertanyent al grup del nitrogen que es troba en la natura combinat en fosfats inorgànics i en organismes vius però mai en estat natiu. És molt reactiu i so ...\nL àcid fosforós és el compost químic descrit per la fórmula química H 3 PO 3. Aquest àcid és dipròtic, no és tripròtic com podria suggerir la seva fórmula química. Làcid fosforós és un intermedi en la preparació daltres compostos fosforosos.\nL àcid hipofosforós, en anglès: Hypophosphorous acid, és un oxoàcid fosforós i un potent agent reductor amb la fórmula molecular H 3 PO 2. Els químics de la química inorgànica també li donen el nom de "HPA" o el d àcid fosfònic. És un compost inc ...\nEl fòsfor vermell és una de les formes al lotròpiques del fòsfor elemental. Es tracta duna substància amorfa, de color rogenc, poc soluble en aigua i dissolvents orgànics habituals. Contràriament al fòsfor blanc, no és soluble en sulfur de carbon ...\nL acònit o tora és un gènere de plantes amb flor de la família de les ranunculàcies. Són plantes herbàcies perennes de fulles palmades, flors blaves violetes o grogues, en inflorescències que sobren lestiu, i fruit en forma de tres fol licles. Só ...\nÉs un arbust o petit arbre que arriba a fer de 4 a 12 m dalçada. La seva escorça és gris coberta sovint amb líquens. Les fulles són de color verd fosc en conjunts de cinc fulles rarament set, fan de 6 a 17 cm de longitud, són finalment dentades i ...\nAethusa cynapium, també dita etusa, és una espècie de planta dins la família de les apiàcies i lúnica espècie dins els gènere Aethusa. És una planta herbàcia anual originària dEuropa, oest dÀsia i nord-oest dÀfrica. També es troba als Països Cata ...\nArisaema triphyllum és una espècie de planta herbàcia i perenne que creix a partir dun corm. És una espècie molt variable que fa de 30 a 65 cm dalt. És nativa dAmèrica del Nord i es troba en boscos humits des de Nova Escòcia a Minnesota, i pl sud ...\nPlanta perenne herbàcia i amb rizoma. Fa 25-40 cm dalt i el seu rizoma horizontal fa 2 cm. Fulles sagitades de més de 20 cm i amb llargs pecíols. Les flors formen una mena de raïm petit d1 cm aproximadament i es troben en un espàdix de color bru- ...\nBoophone és un gènere de plantes herbàcies perennes i bulboses dins la família Amaril lidàcia, és lúnic membre de la subtribu Boophoninae. Aquest gènere només té dues espècies que són plantes natives dÀfrica tropical i temperada des del sud-est d ...\nBrunfelsia és un gènere de plantes solanàcies amb unes 50 espècies. La seva distribució és neotropical i són arbusts o arbrets. Les flors són grosses i tubulars amb 5 pètals amples. A Espanya, diverses de les seves espècies figuren la llista de p ...\nBryonia és un gènere de plantes amb flors cucurbitàcies. Són natives dEuràsia i regions adjacents com el Nord dÀfrica, el sud dÀsia i les Illes Canàries. Junt amb el gènere Ecballium són els únics gèneres autòctons de cucurbitàcies als Països Cat ...\nLa cicuta, julivertassa o julivert de galàpet és una herba bianual del gènere Conium, assignada la família de les apiàcies. Aquesta planta es troba arreu del món, tot i que és molt important la zona mediterrània.\nCicuta maculata és una espècie de planta dins el gènere de la cicuta i dins la família de les apiàcies. És una planta nativa dAmèrica del Nord des del Canadà a Mèxic. És una herbàcia perenne amb rizoma que arriba a fer 1.5 m. Les fulles són compo ...\nCicuta virosa és una espècie del gènere Cicuta dins la família de les apiàcies, tradicionalment conegudes com umbel líferes. És una planta hidròfit perenne, una de les quatre cicutes anomenades "cicutes daigua", considerada una de les plantes més ...\nAquilegia vulgaris o corniol és una espècie de planta dins la família ranunculàcia; és planta nadiua de les zones temperades dEuropa i Àsia. És una planta herbàcia perenne que arriba a fer 1.2 m dalt; tiges primes i piloses i fulles de color verd ...\nCorydalis ambigua és una espècie de planta tuberosa de floració primerenca. s asiàtica però es desconeix exactament don. És una de les fonts de la droga tetrahidropalmatina. A Espanya aquesta espècie és dins la llista de plantes de venda regulada\nDafne és un gènere de plantes amb flors que conté unes 50-95 espècies darbusts caducifolis o de fulles persistents. Pertany la família Thymelaeaceae, i el gènere és originari dÀsia, Europa, i nord dÀfrica. Les seves flors són flairoses però les s ...\nDatura metel és una espècie de planta arbustiva perenne, també es coneix simplement com metel o trompeta de la mort. Datura metel creix silvestre a totes les parts càlides del món i es cultiva a tot al món com a planta medicinal i com a ornamenta ...\nÉs una planta molt alta i frondosa, de fins a 1 m daltura, amb moltes fulles i moltes flors en un llarg i dens ram, perenne, amb rizoma. Flors que van del blau intens o brillant fins al violeta i des del rosa al morat o tots barrejats. Flors gran ...\nEl gènere Digitalis, anomenades popularment didaleres o digitals, conté aproximadament una vintena despècies de plantes herbàcies antigament classificades dins la família Scrophulariaceae. Estudis filogenètics moleculars recents situen aquest gèn ...\nDuboisia myoporoides és una espècie de planta arbustiva o arbòria solanàcia. És planta nativa de les selves plujoses de lest dAustràlia. Té lescorça gruixuda i com de suro. Fa uns fruits globosos no comestibles. A Espanya aquesta espècie es troba ...\nEl lèbor és un gènere de plantes amb flor dins la família ranunculàcia. Aproximadament el formen unes vint espècies herbàcies o perennes. És un gènere originari de la major part dEuropa i loest dÀsia amb el centre de diversitat als Balcans. Les f ...\nElytropus és un gènere monotípic de fanerògames de la família de les Apocynaceae. Conté una única espècie: Elytropus chilensis Müll.Arg. És originària de Sud-amèrica, on es distribueix pel centre i sud de Xile i a lArgentina.\nEranthis hyemalis és una planta que es troba a Europa de la família de les Ranunculàcies, la família del ranuncle. La planta és petita, però té flors grans, grogues, en forma de platet. Aquesta planta creix dun tubercle i té un hàbit baix. Totes ...\nL esperó de cavaller, també rep el nom de Banyeta, Consolda peregrina i Esperó de sembrat és una espècie de planta herbàcia dins la família ranunculàcia.\nL esperó muntanyenc o esperó pirinenc és una espècie de plantes amb flors del gènere dels esperons de la família ranunculàcia, endèmica dels Pirineus orientals, en tarteres i prats molt pedregosos. Es troba al Catàleg de flora amenaçada de Catalu ...\nEufòrbia és un gènere de plantes que pertanyen la família de les euforbiàcies. Aquestes plantes es coneixen comunament com a lletereses, lleterasses, lleteroles, lleteres o lletreres.\nEuonymus atropurpureus és una espècie de planta del gènere Euonymus. És planta nativa principalment del mitjà oest dels Estats Units però arriba fins Ontàrio, Florida i Texas. A Espanya figura dins la llista de plantes de venda regulada. És un ar ...\nEupatorium és un gènere de plantes amb flors dins la família Asteraceae. Conté de 30 a 60 espècies. La majoria són plantes herbàcies i perennes de 0.5–3 m dalt. Uns pocs són arbusts. Aquest gènere és originari de les regions temperades de lhemisf ...\nEuphorbia bourgeana és una espècie fanerògama inclosa al gènere Euphorbia de la família de les Euforbiàcies. És un arbust que pot arribar als 2 m dalçada que es troba a barrancs, vessants i terrasses a ple Sol a les Illes Canàries de Tenerife i L ...\nÉs una planta vivaç arbustiva de 10 a 30 cm dalçada, amb nombroses fulles llargues i estretes que la tardor prenen un color vermell viu. Les flors són de color groc o ataronjat agrupades en umbel les. El fruit és una càpsula.\nEuphorbia virosa, anomenada en afrikaans: "Gifboom", és una espècie de planta verinosa dins la família Euphorbiaceae. Té una tija principal curta normalment enrotllada don emergeixen branques de 5–10 cm. Aquestes branques no tenen fulles i tenen ...\nEls felandrins o fenolls aquàtics, Oenanthe són un gènere de plantes dins la família de les apiàcies. La majoria de les seves espècies creixen en sòls empantanats, en aiguamolls o en laigua. Diverses espècies són extremadament verinoses, especial ...\nGastrolobium és un gènere de plantes amb flors dins la família de les fabàcies.Té unes 100 espècies totes elles són plantes natives del sud-oest dAustràlia o dAustràlia occidental. Un nombre significatiu de les seves espècies acumulen fluoroaceta ...\nEl gatmaimó és una espècie de planta dins la família Dioscoreaceae que és lespècie daquesta família àmpliament estesa a Europa. És habitual a les canals ombrívoles del massís de Montserrat.\nGelsemium és un gènere de plantes amb flors dins la família Gelsemiaceae. Conté tres espècies darbusts o plantes enfiladisses. Dues espècies són natives dAmèrica del Nord, una de la Xina i Sud-est dÀsia. Carl von Linné primer va classificar G. se ...


Avís legal | Pastisseria Triomf de Barcelona\n+93 225 33 19\n€0,00 / 0 prod.\nwww.pastisseriatriomf.com és un domini d’Internet titularitat Antoni Bellart Colinas (en endavant, Pastisseria Triomf) amb CIF núm 37684936-B, amb domicili a Barcelona, Rambla del Poblenou 41, (08005) i correu electrònic info@pastisseriatriomf.com\nPastisseria Triomf està liderat per Antoni Bellart Colina, Mestre Pastisser.\nL’accés o utilització dels serveis disponibles a través d’aquesta pàgina web, suposen la seva acceptació plena i sense reserves, de les condicions exposades en aquest document. A més haurà utilitzar-los de conformitat amb la llei, l’ordre públic i els bons costums generalment acceptades.\nPastisseria Triomf es reserva el dret de modificar les presents condicions legals, sense previ avís, pel que li recomanem que les revisi, cada vegada que utilitzi els nostres serveis. En cas de dubte, poseu-vos directament en contacte amb nosaltres.\nEs prohibeix l’ús de l’e-mail per activitats d’enviament massiu de correu no sol · licitat (spam), així com l’enviament de qualsevol contingut o opinió que vulneri la legalitat vigent.\nEn cas de vulneració de les presents condicions, Pastisseria Triomf es reserva el dret d’adoptar les mesures legals que consideri oportunes, per protegir els seus legítims drets.\nLes dades que ens faciliti quan contacti amb nosaltres directament oa través dels formularis del portal seran incloses en un fitxer titularitat de Pastisseria Triomf que ha estat degudament inscrit al Registre General de Protecció de Dades amb la finalitat d’atendre la seva sol · licitud.\nLes dades recollides no cedeixen a tercers, sense el seu previ consentiment.\nPot exercir els seus drets d’accés, rectificació, oposició o cancel · lació enviant un escrit a Pastisseria Triomf, amb domicili a Barcelona, Rambla del Poblenou 41, (08005) i correu electrònic info@pastisseriatriomf.com\nAquesta pàgina web utilitza Google Adwords i Google Analytics, un servei analític de web prestat per Google, Inc, una companyia de Delaware l’oficina principal a 1600 Amphitheatre Parkway, Mountain View (Califòrnia), CA 94043, Estats Units (“Google” ). Google Analytics utilitza “cookies”, que són arxius de text ubicats al seu ordinador, per ajudar al website a analitzar l’ús que fan els usuaris del lloc web. La informació que genera la cookie sobre el seu ús del website (incloent la seva adreça IP) serà directament transmesa i arxivada per Google en els servidors d’Estats Units. Google utilitzarà aquesta informació per compte nostre amb el propòsit de seguir la pista del seu ús del website, recopilant informes de l’activitat del website i prestant altres serveis relacionats amb l’activitat del website i l’ús d’Internet.\nPastisseria Triomf ha adoptat les mesures necessàries per mantenir el nivell de seguretat requerit, segons la naturalesa de les dades personals tractades, amb l’objecte d’evitar, en la mesura del possible, la seva alteració, pèrdua, tractament o accés no autoritzat. No obstant això, no es responsabilitza dels eventuals danys i perjudicis que puguin ocasionar-se per la falta de disponibilitat i / o continuïtat d’aquest portal i dels serveis que s’ofereixen.\nPastisseria Triomf tampoc pot garantir l’absència de virus, ni d’altres elements en aquest portal que puguin produir alteracions en el seu sistema informàtic de manera que, en aquest sentit declina qualsevol tipus de responsabilitat.\nTots els continguts que es publiquen a través del present portal, incloent les imatges, logotips i textos són titularitat de Pastisseria Triomf o de tercers que ens han autoritzat el seu ús. © Tots els drets estan reservats.\nEn cap concepte, l’accés al portal implica una renúncia o cessió d’aquests drets, ni confereix cap dret d’utilització, reproducció, distribució, modificació o explotació, sense disposar del previ consentiment per escrit de Pastisseria Triomf o del seu legítim titular.\nLinks o enllaços del web\nEl Portal posa a la seva disposició dispositius tècnics d’enllaç, que li permeten accedir a llocs i pàgines Web pertanyents o gestionats per tercers. La instal · lació d’aquests enllaços, té per únic objecte facilitar als Usuaris l’accés a la informació.\nLa presència d’enllaços al portal, no implica l’acceptació, aprovació ni l’assumpció de responsabilitat per part de Pastisseria Triomf dels continguts, serveis i condicions establerts pel propietari de la pàgina web enllaçada, sent el seu propietari l’únic responsable dels mateixos.\nLes presents condicions es sotmeten a la legislació espanyola. Qualsevol controvèrsia o litigi entre les parts serà sotmès a la jurisdicció dels Tribunals de Barcelona.\nRambla del Poblenou 41,\nTel. 93 225 33 19\nDe dimarts. a divendres:\nde 8.30 h a 15.00 h i\nde 8 h a 15.00 h.\nEncàrrecs amb 48 h d’anticipació.\nServei a domicili de 9.00h a 15.00 h\nMETRO: Poblenou: L4\n© PASTISSERIES TRIOMF. TOTS ELS DRETS RESERVATS.\nSi continua navegant, donarem per fet que està d'acord amb això, pot desactivar-ho si vol.\nConfiguració de les cookiesAcceptar les cookies


Meghan Markle i el príncep Harry amb el bebè Europa Press\nper Jennifer Navarro Redactora 09 de maig de 2019 12:43\nMeghan Markle i el príncep Harry d'Anglaterra han donat la benvinguda al seu primer fill, un nen molt esperat a qui han anomenat Archie Harrison. S'havia especulat moltíssim amb el naixement del petit, ja que s'havia dit que Meghan volia trencar amb el protocol habitual en aquests casos. No volia parir a l'hospital, ni fer-ho amb l'ajuda dels ginecòlegs de la Reina, ni presentar el nen a la premsa... Volia, o almenys això deia la premsa anglesa, que els primers dies del petit fossin 'normals'.\nAra bé, sembla que ni una cosa ni l'altra. I és que hauria donat a llum a un hospital -encara que la casa reial anglesa no ho ha confirmat- i han acabat posat davant dels fotògrafs amb ell en braços. Els desitjos de Meghan no s'haurien respectat, però de ben segur que això no espatlla una de les setmanes més especials de la seva vida. La cara de felicitat del matrimoni en presentar el fill en societat ho deia tot. Unes imatges d'allò més tendres que van oferir poc abans de publicar una fotografia amb la reina Isabel, del moment en el qual va conèixer el seu vuitè besnét.\nUna de les principals incògnites era saber el nom que havien escollit, una decisió que van trigar a fer pública (ja que no ho van anunciar fins que va el va conèixer la Reina). Finalment, el nom sortia a la llum i molts perdien les apostes: i és que Archie Harrison no entrava en les principals suposicions que s'havien fet. No se sap quin significat hi ha darrere d'aquesta opció, però alguns diuen que ho haurien fet com a 'homenatge' al petit George de Cambridge, el primogènit del príncep Guillermo i Kate Middleton. Per què? En ser Archie un dels seus sobrenoms.\nAra bé, molts es preguntaven també si farien que el petit tingués un títol nobiliari o hi renunciarien. Doncs bé, finalment sembla que haurien decidit que no tingui aquest privilegi. La Reina va oferir-los el comtat de Dumbarton, però Harry i Meghan haurien optat per declinar l'oferta i fer que el nen es criï sense el títol. Se li anomenarà, simplement, Master Archie, al contrari dels seus cosins.\nUn altre tema és el del cognom, perquè en no tenir títol li han posat el cognom familiar Mountbatten-Windsor. Se sabia que no seria príncep perquè només ho poden ser els fills del príncep de Gal·les i del duc de Cambridge. Però com és que no duu el cognom de Gal·les o el de Sussex? Els fills del duc Guillermo van incorporar el títol de Cambridge en el seu nom oficial, però el de Meghan i Harry no complirà aquesta tradició.\nQue renunciïn a aquest títol demostra, un cop més, que volen criar el nen allunyat -tot el que es pugui- de les formalitats de la monarquia. No són els primers en fer-ho, ja que la princesa Ana també va renunciar-hi quan van néixer els seus dos fills. En cas que el príncep Carlos pugi al tron, per això, el petit Archie tindria l'opció de ser anomenat príncep en ser net del rei d'Anglaterra. Però de moment, sembla que tenim Reina per a una bona estona.


València blinda l'horta\nLLUITA PEL PATRIMONI NATURAL\nL'ajuntament defensa el camp davant l'amenaça de l'ampliació d'una carretera\nUn pla municipal pretén preservar de l'especulació urbanística el patrimoni agrari\nValència - Dissabte, 04/11/2017 | Actualitzada 06/11/2017 - 17:35\nFa dues hores que ha sortit el sol i a l’horta d’Alboraia, a un quilòmetre de València i a tres del seu centre històric, hi bull una tranquil·la activitat. Aquí i allà hi treballen pagesos, en una vella alqueria n’hi dinen d’altres ja jubilats, en un camp tres persones espigolen buscant cebes rebutjades per a la venda però impecables per al consum, un parell de turistes en bici miren d’orientar-se pel laberint de camins agrícoles i en una parcel·la dividida per a horts urbans un parell d’aficionats miren de reüll la fèrtil collita dels veïns professionals buscant el seu secret.\nPatates, cebes, cacauers, faves, espinacs, enciams, bledes, cols competeixen ara en aquesta zona amb la xufla, hegemònica en aquest epicentre de la producció d’orxata. Després arribaran les carxofes, els carbassons. A uns quilòmetres, a l’Albufera, hi regna l’arròs, i cap a l’interior i el nord, els cítrics. És l’entorn únic d’una ciutat que busca com revitalitzar la seva famosa i maltractada horta. És a dir, fer-la rendible sense que perdi identitat.\nA uns metres hi ha la carretera V-21, que els últims dies ha tornat a treure el debat sobre la seva protecció. Després de 10 anys, Foment està disposat a abordar l’ampliació de l’entrada de l’autopista de Catalunya però l’Ajuntament de València ha demanat revisar el projecte per reduir l’impacte en vuit hectàrees de cultius i les seves sèquies.\nCarretera en expansió\nEl 2015 tots els partits van demanar l’ampliació, cosa que li ha valgut al tripartit que formen Compromís, PSPV i València en Comú nombroses crítiques i fins i tot divisions internes que Joan Ribó, l’alcalde, mira d’encarrilar. «El projecte no té en compte els valors paisatgístics, ambientals i econòmics de l’horta. Volem que València tingui unes infraestructures adequades a les seves necessitats però sempre minimitzant l’impacte. Tenim estudis que ho fan viable i esperem que els tingui en compte», explica Ribó.\nLliurar aquesta batalla és obligat per a un govern que va fer de la protecció de l’horta una de les seves banderes com a oposició i que ara mira d’impulsar-la com a gestor. Ribó es mostra «orgullós» de les modificacions del Pla General d’Ordenació Urbanística (PGOU) valencià, que han limitat a dos sectors el creixement de la ciutat, cosa que ha suposat, entre altres coses, denegar a les universitats un nou creixement a costa de l’horta.\n«La ciutat té prou espai interior i prou pisos buits si fa falta afrontar un eventual augment de la població. No cal construir depredant l’horta», subratlla. Això sí, el consistori ha assumit, no sense crítiques, que no recuperarà les 80 hectàrees de la Punta, al sud de la ciutat, que es van destruir per crear-hi una zona logística del port que mai es va fer.\nHi ha en marxa altres intervencions municipals directes. Permisos per a horts urbans i mercats itinerants de productes de proximitat o la iniciativa De l’horta a la plaça, que l’últim diumenge de gener organitza una gran fira davant el mateix Ajuntament. També està previst que quan es reobri el mercat del Grau es doni prioritat als productes de quilòmetre zero. Després s’haurà de veure la resposta, deixa caure l’Antonio mentre sulfata. «La gent va als diners, a les coses barates. N’hi ha alguns que diu que sí, que compren el que és d’aquí però és molt poca gent», lamenta. I segueix amb la feina.\nD’aquí uns mesos construir a l’horta serà encara més difícil perquè ja és a les Corts la llei de l’Horta, que elevarà a 11.600 hectàrees el terreny protegit. Es blinda així l’anomenada horta històrica, un radi de 15 quilòmetres al voltant de València. S’hi va començar a treballar en l’època romana però va ser en la islàmica, a partir del segle VIII, quan es va produir el seu gran desenvolupament, amb nous cultius i el sistema de sèquies que encara avui rega unes riques terres que poden donar quatre collites a l’any.\nDIinamitzar els terrenys\nA més de protegir el terreny i uns mil elements patrimonials, la norma pretén dinamitzar l’horta amb fórmules controvertides com la cessió, voluntària o forçada, de terrenys no utilitzats o la redacció d’un pla de desenvolupament al qual les organitzacions del sector demanen concreció, fons i que tingui els pagesos com a eix. «Sense ells no hi ha horta», va recordar fa uns dies el sindicat agrari ASAJA.\nTot per impulsar una zona a la qual l’informe Dobris de la UE va destacar el 1998 com una de les sis úniques hortes periurbanes del continent i la més important de totes. Després arribarien l’informe del Consell Valencià de Cultura instant a la seva protecció o les 117.000 firmes per a una ILP el 2001 en aquest sentit. Però, en realitat, va ser la crisi del totxo la que va frenar la seva destrucció i la que li ha donat aquesta inesperada segona oportunitat.\nEls nous actors de la mil·lenària Tira de Comptar\nTemes: Agricultura Patrimoni València


Fepime demana al Departament de Polítiques Digitals i Administració Pública de la Generalitat suport en la digitalització de les pimes - Fepime\nAtès que una de les conclusions més rellevants del 3r Congrés de la Micro, Petita i Mitjana Empresa de Catalunya 2018 és la dificultat de les empreses pel que fa a la digitalització, Fepime ha convidat a la seva Junta Directiva a membres del Departament de Polítiques Digitals i Administració Pública que han exposat els principals eixos de treball en aquest i altres aspectes.\nLa digitalització, la manca de personal qualificat i l’agilitat administrativa han estat els temes que s’han tractat a la reunió de la Junta de Fepime a la que hi ha participat Xavier Gatius, secretari general de Polítiques Digitals i Administració Pública; David Ferrer, secretari de Polítiques Digitals; Daniel Marco, director general d’Innovació i Economia Digital i Ester Manzano, directora general d’Administració Digital de la Generalitat de Catalunya.\nMaria Helena de Felipe, presidenta de Fepime Catalunya, ha exposat les principals preocupacions de les empreses derivades del 3r Congrés de la Micro, Petita i Mitjana Empresa de Catalunya 2018 entre les quals destaca la dificultat d’accés a la digitalització i la manca de personal qualificat.\nEn aquest sentit, Xavier Gatius ha explicat que el departament de Polítiques Digitals i Administració Pública treballa de manera transversal amb els departaments d’Empresa i Coneixement, d’Educació i de Territori assumint un lideratge en l’aposta pel món digital que s’ha d’acabar materialitzant en el teixit productiu català.\nGatius ha destacat que “és la primera vegada que totes les entitats amb capacitat executiva del món TIC estan sota el mateix departament, i això permet donar una coherència a la nostra tasca”, i ha afegit que “aquestes polítiques digitals que s’impulsen des del Govern han de poder traccionar amb les associacions que tinguin capil·laritat al territori com les representades a Fepime”.\nPer la seva part, David Ferrer, secretari de Polítiques Digitals, ha parlat de la manca de personal i ha insistit que “d’aquí al 2025 es necessitaran als EEUU 7 milions de persones treballant en l’àmbit digital ja que en 5 anys es jubilen 5 milions de persones”.\nFerrer ha explicat que el Departament està treballant en les polítiques actives per incentivar les vocacions STEM i que s’aprovarà un acord de Govern per incidir en aquest àmbit i ajudar a fomentar la manca de personal qualificat.\nDaniel Marco, director general d’Innovació i Economia Digital, ha parlat del doble enfoc del treball d’innovació digital en l’àmbit empresarial que, per una banda busca impulsar Catalunya com un entorn d’innovació digital i per l’altra treballa per ajudar a les empreses tecnològiques.\nMarco ha insistit en la necessitat de la sensibilització i l’aproximació territorial així com en l’accessibilitat als grans esdeveniments tecnològics orientats a l’empresa com el IOT o la captació del talent TIC al Barcelona Digital Talent, estratègic pel sector.\nSobre les iniciatives dirigides tant a les persones com a les empreses fomentades pel departament de Polítiques Digitals i Administració Pública n’ha parlat Ester Manzano, directora general d’Administració Digital, qui ha enumerat les iniciatives específiques per l’empresa en les que estan treballant com són l’àrea privada de l’empresa, l’accés a actualitzar les dades de les empreses i la versió 2.0 del “Representa” que inclou també intervencions o persones responsables, entre d’altres. Per Manzano “s’ha de produir un canvi cultural en les nostres organitzacions que ens ha de portar a unes estructures organitzatives flexibles on la dada estigui en tots els nivells organitzatius.\nXavier Gatius ha finalitzat la trobada assegurant que “les sessions de treball com aquestes ens ajuden a incidir, estimular i fer avançar la societat digital”.\nMaria Helena de Felipe ha emplaçat als assistents a la trobada a seguir treballant en aquest sentit.\n16 de Juliol de 2019|


Ampoller de paret - Ideologik\n> Sala>Ampoller AMSTERDAM\nAmpoller per a 5 ampolles de vi.\nA sobre la taula o per penjar a la paret. En vertical o en horitzontal. Dos colors a escollir. Màxima flexibilitat per que ho combinis com més t'agradi!\nColors: Gris Antracita o Plata\nMesures: 55x37x12 cm\nAmpoller de paret\nA Ideologik dissenyem, fabriquem i venem productes propis com Ampoller de paret.\nEls nostres productes com Ampoller de paret, Tauletes , Revister decoratiu , Cremador , rajoles, Revister , Tauletes de nit minimalistes , Revister , Tauletes de nit de xapa utilitzen materials de primera qualitat i es cuida molt els detalls d'aquests perquè tot estigui perfecte.


BDBH - 28 NOVEMBRE 2019 | Nova Ràdio Lloret\nBDBH – 28 NOVEMBRE 2019\nObrim el magazine matinal de la ràdio de Lloret de Mar explicant que Lloret demana a Pere Vila inversions per a la nova residència de la gent gran i per a l’institut-escola. Aquest dimecres ha visitat Lloret el delegat de la Generalitat a Girona, Pere Vila, que s’ha reunit amb l’alcalde Jaume Dulsat i part de l’equip de govern per conèixer, de primera mà, les necessitats del territori.\nEn la trobada, els representants municipals li han demanat a Vila inversions per poder construir una nova residència per a la gent gran i un altre institut-escola a Lloret, entre d’altres. Per la seva banda, Pere Vila reconeix les necessitats pròpies que té Lloret i assegura que estudiaran cada petició. La trobada d’aquest dimecres forma part d’un seguit de visites institucionals que el delegat del govern a Girona està fent en els ajuntaments del territori, des que es van constituir arran de les eleccions municipals. Escoltem les declaracions de Jaume Dulsat i Pere Vila.\nEntrevista a Francisco Pastor, regidor d’Educació, perquè Lloret s’adhereix a l’Associació Internacional de Ciutats Educadores. Es tracta d’una unió de col·laboració entre els governs locals compromesos amb l’educació, amb l’objectiu de proclamar i reclamar la seva importància.\nEntrevista a Cristina Pané, presidenta de l’associació Catalunya contra el Càncer, sobre el Sopar de Dones Solidàries, que es duu a terme aquesta nit a Lloret de Mar.\nEntrevista a Montserrat Gatell, filòloga i expresidenta de l’Institut Català de les Dones, que aquesta tarda visita Lloret de Mar per comentar la novel·la “Càmfora”, de Maria Barbal. L’acte forma part de la commemoració del 25N a la vila.\nEntrevista a Lucía Echegoyen, presidenta de Cáritas, per valorar la dada de tones de menjar recollides amb el Gran Recapte del passat cap de setmana.\nAcabem recordant que aquesta nit hi ha sessió de cineclub al teatre. Es tracta de la pel·lícula “Callshop Istanbul”, dins del cicle ‘Cinema i Drets Humans’.


EQUIPAMIENTOS DS | Associació de Municipis de l'Eix Riera de Caldes\nCarretera de Sabadell a Mollet (B-140), km 5,4 nau 8\nFabricació de prestatgeries, mostradors i penjadors metàl·lics per comerços\nEquipaments DS és una empresa que des de 1998 es dedica a la producció mecànica de peces, components i mobles de metall, mitjançant disseny propi puntual, estàndard o dissenyats pel client.\nProcessem xapes, tubs i perfils metàl•lics d'alumini, ferro, i acer, mitjançant punxonament, premsat, plegat, soldat, ranurat i encunyat, formant prestatgeries, penja-robes, mostradors, gòndoles, taules o qualsevol tipus o peça metàl•lica.\nEls nostres principals clients són... [Llegir més]\nEls nostres principals clients són empreses de decoració.\nAmb els nostres fabricats i la constant actualització dels mateixos, volem correspondre a la confiança que els nostres clients vénen dipositant en nosaltres i que és el millor estímul per seguir superant dia a dia.\nprestatgeries mostradors comerç


Els Bombers han d'actuar per caigudes d'arbres en punts de Manresa, Cardona i Sant Joan - Regió7\nEls Bombers han d'actuar per caigudes d'arbres en punts de Manresa, Cardona i Sant Joan\nAl centre de la comarca del Bages les precipitacions màximes que es van enregistrar ahir van oscil·lar entre els 30 i 40 litres per metre quadrat\nLa pluja va causar la suspensió de diversos actes de la Festa Major a Manresa oscar bayona\nAl centre de la comarca del Bages les precipitacions màximes que es van enregistrar ahir van oscil·lar entre els 30 i 40 litres per metre quadrat. Les precipitacions van causar diverses incidències que van obligar a fer diferents actuacions en punts de Manresa, Cardona i Sant Joan de Vilatorrada.\nA la carretera C-1412, un ametller situat en una casa rural de la zona es va partir i en caure va impactar en un cotxe que estava circulant. No va provocar cap ferit però els Bombers van haver de treballar durant una hora en la tala de l'arbre. L'impacte va causar danys al vehicle, al sostre i al maleter.\nA Sant Joan de Vilatorrada hi va haver diverses caigudes d'arbres, i els avisos de la població van requerir la intervenció de membres del Cos de Bombers. Els Bombers es van haver de traslladar a set punts diferents del municipi, però no es va haver de lamentar cap ferit ni béns afectats.\nPer últim, a Cardona també va caure un arbre, a la fàbrica del Paperer, i els Bombers hi van haver d'intervenir per tal de tallar-lo.


Protesta veïnal pels "sorolls i la contaminació ambiental" de la foneria Suñer - Diari de Sabadell\nProtesta veïnal pels “sorolls i la contaminació ambiental” de la foneria Suñer\nDesenes de veïns exigeixen el trasllat de la fàbrica a una zona no residencial\nEls manifestants tallant el carrer Balmes / Victòria Rovira\nDesenes de veïns del barri de Covadonga s’han manifestat aquesta tarda per demanar el trasllat “immediat” de la foneria Suñer que, segons denuncien, genera “sorolls” i “contaminació atmosfèrica”. “El soroll que genera la fàbrica a les nits ens desperta, i fa molts anys que portem denunciant aquesta situació, que és intolerable”, lamenta una afectada.\nAmb una pancarta i botzinades, els concentrants s’han aplegat davant de la fàbrica, ubicada al carrer Balmes i han tallat el trànsit durant uns minuts. “L’olor és insuportable, és un mal diari amb què breguem els ciutadans de la zona”, explica un veí. Durant el recorregut –els afectats han baixat pel carrer Balmes fins arribar al Centre Cívic de Sant Oleguer– una veïna ha retret als manifestants que demanin la retirada de l’empresa. “És l’única fàbrica que queda i ens la voleu treure”, lamenta. La dona assegura que la foneria no li suposa “cap molèstia” tot i viure “molt a prop”.\nEls manifestants tallen durant uns minuts el carrer Balmes 👇 pic.twitter.com/c9y9Cotlhv\n— Diari de Sabadell (@DiariDeSabadell) May 15, 2019\nL’empresa ha tancat les seves portes durant la protesta i, mitjançant un comunicat, ha negat qualsevol mena de responsabilitat. “L’empresa compleix amb tots els requisits legals mediambientals exigits”, deia el text. Així mateix, la companyia s’ha compromès a posar en disposició de qui ho demani els documents que ho avalen i ha advertit que emprendrà “les accions legals pertinents” contra qualsevol entitat o persona que atempti la imatge de la foneria amb “afirmacions falses”.\n"És l'única fàbrica que queda i ens la voleu treure", es queixa una veïna. La dona assegura que la fundició no li suposa "cap molèstia" i retreu als manifestants que exigeixin la seva retirada.\nEn arribar al Centre Cívic, els manifestants han irromput l’espai Àgora, on estava tenint lloc un debat organitzat per l’Associació de Veïns de Sol i Padrís, amb els alcaldables i representants de diversos grups municipals. En cerca d’una resposta a la problemàtica, han demanat que es pronunciessin al respecte i tots els candidats han coincidit: cal traslladar la fàbrica fora del teixit residencial.\nJaume Font, president de l’Associació de Veïns de Sol i Padrís, explica que fa anys que els veïns denuncien els problemes per aquesta fàbrica. Tot i això, els membres d’aquesta entitat veïnal no han assistit a la concentració perquè “ja s’estan prenent mesures”.\nEstudi de la contaminació\nL’Ajuntament, amb la col·laboració de la Generalitat de Catalunya, va instal·lar el passat 7 de maig una estació de mesura de la contaminació atmosfèrica davant la foneria Suñer. Es tracta d’un vehicle que durant dos mesos i mig mesurarà la qualitat de l’aire i està ubicat al carrer Balmes. Un cop l’Ajuntament tingui els resultats, actuarà en conseqüència.\nL’any 2017 ja es va portar a terme aquesta mesura, concretament davant del Pavelló Municipal d’Esports. La sonometria va constatar que no se superava els límits legals, però la prova de qualitat de l’aire va detectar que l’emissió de gasos no s’ajustava a la legalitat. Amb aquesta nova ubicació, l’Ajuntament podrà mesurar de forma més exhaustiva els nivells de contaminació sonora i ambiental que produeix la foneria.\nTemes:Covadonga, foneria, manifestació, Suñer


Les Fogueroses de S. Llorenç del Munt | El Weblog d'en Miquel\nLes Fogueroses de S. Llorenç del Munt\nOctubre 4, 2009 in S. Llorenç Serra de l'Obac | Tags: Fogueroses, Joan Oliver, La Mola, Marquet de les Roques, Montcau, Pere Quart, S. Llorenç del Munt\nPanoràmica vers el Montcau\nAquest matí hem anat a un racó del massís de S. Llorenç que encara no havíem estat: Les Fogueroses. El dia ha estat típic de tardor, aire fresc i net i un Sol que escalfava.\nFruits de savina\nPer arribar-hi cal anar fins a coll d’Eres i d’allí seguir pel camí que va a la Mola. Després de la segona pujada i abans del Roure del Palau cal agafar un camí més o menys planer i poc fresat que surt a l’esquerra. Aquest ens porta fins a un rocater amb unes magnífiques vistes de la vall d’Horta, el Montseny, Cingles de Bertí, Gallifa i Pirineu. Si us hi fixeu bé, en dos còdols d’aquest rocater hi ha escrit els noms i la direcció de la Roca Encavalcada i del Paller. D’aquest punt, hem baixat per un sender vers la Roca Encavalcada tot seguint unes fites.\nLa Roca Encavalcada és un forat a la roca que travessa una estreta cinglera i que observem des d’una cinglera paral·lela.\nEnfilem per un corriol que segueix tota la cinglera vers el nord. La parada següent és l’Agulla Petita. Un xic més enllà hi ha un mirador sobre la vall d’Horta i l’Agulla Mitjana. A l’esquerra de l’esmentat mirador hi ha una frondosa canal que ens porta fins a una balma a sota mateix del mirador. Remuntem la canal, que es pot seguir baixant, per continuar el corriol de sobre la cinglera fins arribar a una carena estreta que, en sentit descendent ens porta fins a davant mateix del Paller. Nova parada i panoràmica del Montcau i els Emprius.\nRemuntem la carena que ens ha dut fins al Paller fins a trobar el rocater inicial, des d’on desfem el camí de l’anada per tornar a coll d’Eres.\nTambé es poden seguir les agulles per un sender que hi ha al peu de la cinglera. Mireu el blog d’en Joan Bellsolà.\nDurant tot el recorregut es veu el Marquet de les Roques, construcció de 1895 de pedra vermella i que fou residència d’estiu del conegut poeta sabadellenc Joan Oliver o Pere Quart (1899-1986) on organitzava tertúlies literàries. Va estar exiliat fins el 1948. El 1982 va rebutjar la Creu de Sant Jordi. Sempre fou molt crític amb el franquisme i els polítics en general.\nAquí us deixo uns esquitxos de la seva poesia:\nQuè en faria –pregunteu–\nde la pell de la cortesana?\nAbrics per la germana guineu.\nGargall de sirena!\nté per higiene\n— Ai que se’n pensa una\n— Emmalalteix, dejuna\n–I si fugís a França?\n— Allí no hi ha esperança.\nCORRANDES D’EXILI (fragment)\nOctubre 4, 2009 a 8:10 pm\nTé pinta de ser una excursió força maca. Com de llarga / difícil és?\nPer cert, no saps la meva decepció quan vaig saber que “en ma terra del Vallès” fa referència a l’Occidental i no al meu…\nOctubre 7, 2009 a 6:52 pm\nL’excursió és curta, un parell d’horetes (o tres), depèn del pas i de les parades, és a dir, una matinal. També és fàcil si s’està acostumat a anar pels corriols de S. Llorenç. L’única dificultat és l’orientació ja que pràcticament no hi ha cap indicació, només hi ha la que comento i la vàrem veure perquè ens hi vàrem asseure al damunt!\nSobre si és el Vallès Occ. o Or. diria que per una banda és clar que és l’Occ. ja que al ser fill de Sabadell és el seu , però opino que els versos són aplicables al Vallès, sense més, ja que a tots dos hi ha turons que en diem serralades, quatre pins que en diem boscos i “molta” extensió terra antigament agrícola i ara industrial.\nOctubre 30, 2009 a 4:09 pm\nGràcies Miquel per trobar interesant alguna cosa del meu blog, m’has donat una empenta per seguir publican coses i vivencies en aquesta pàgina, he vist la teva i t’he de felicitar, és molt profesional.\nNovembre 26, 2009 a 8:46 pm\nMe l’apunto Miquel, aquesta em falta!\n« Islàndia: Fotografies\nIslàndia: Cascades »


Tot preparat per a l’estiu casteller | El Pati digital\n← Els Xiquets de Hangzhou colla de 8?\nRedBull “dóna ales” als castellers →\nTot preparat per a l’estiu casteller\n03/06/2013 Deixa un comentari\nLa temporada s’endinsa al mes de juny amb una quantitat espectacular de castells de la gamma alta dels vuit pisos. Aquest cap de setmana, la colla dels Capgrossos de Mataró ha estat la segona formació en dibuixar una aleta de nou pisos i tot i que els Minyons de Terrassa han aplaçat aquest assalt, els segueixen les passes de molt a prop. La jornada castellera ha mostrat construccions de gran nivell a diferents places castelleres i un duel molt especial a la ciutat de Barcelona. Les colles segueixen superant els seus registres a les portes de la part més intensa del primer tram de temporada.\nEls castells de nou tornen a Mataró\nEls Capgrossos de Mataró han assolit avui el seu primer castell de nou pisos, el quatre de nou folrat, a la plaça de Santa Maria. Els mataronins segueixen avançant a pas ferm tot i els relleus que s’han vist obligats a incorporar als seus troncs i a una part important del folre. Avui han descarregat el primer cinc de vuit i el primer castell de nou pisos tot i els evidents nervis mostrats en la seva execució, i han carregat el primer pilar de sis que proven enguany.Ha estat diferent la sort repartida a les colles convidades. Els Castellers de Sant Cugat han descarregat el primer quatre de vuit de l’any amb una alineació totalment renovada, mentre que els Marrecs l’han desmuntat en dues ocasions tot i no presentar males mides.\n4d9f dels Capgrossos (Mataró, 02/06/2013) Fotografia: Cèlia Atset\nSants surt guanyadora del duel barceloní\nEls Castellers de Sants han regalat a la plaça Sant Jaume una diada especial d’alt voltatge en honor al seu vintè aniversari. Han descarregat per primer cop enguany tres castells de la gamma alta de vuit: el cinc, el dos folrat i el set; i han superat així la colla rival en un cara a cara molt interessant. Els Castellers de Barcelona segueixen demostrant un important estat deforma tot i que el seu ritme s’ha vist estancat per la falta d’un tercer castell de la gamma alta. Han tornat a assolir el cinc i el set i han coronat el pilar de sis que els podria obrir noves portes en endavant. Els Castellers de Terrassa, la tercera colla a plaça, han aconseguit descarregar el primer quatre de vuit de la temporada.\n7d8 dels Borinots (Barcelona, 02/06/2013) Fotografia: @castellistica\nUna flor no fa estiu, dues torres sí\nEls Castellers de la Vila de Gràcia han fet una passa de gegant en descarregar, al Vendrell, el segon dos de vuit folrat del seu historial. Els de la camisa blava han tornat a completar una diada amb tres castells de vuit pisos, els dos bàsics i la segona torre que aconsegueixen en quinze dies. La Colla Joves Xiquets de Valls ha fallat en el seu intent de cinc de vuit, ha fet llenya i s’ha vist avançada per la colla barcelonina. En canvi, els Nens del Vendrell han aconseguit la seva millor diada de l’any. Han descarregat el primer carro gros i la segona torre de set.\n4d8 dels Nens del Vendrell (El Vendrell, 02/06/2013) Fotografia: Nens del Vendrell\nLa diada de Corpus a Cornellà del Llobregat ha comptat avui amb tres formacions amb camisa de color lila. Els Minyons de Terrassa han ajornat el possible atac als castells de nou pisos per completar el primer set de vuit de la seva història. Han aconseguit fermar el dos de vuit folrat i han descarregat el tercer quatre amb el pilar de l’any. Vistos els resultats aconseguits fins al moment, val la pena deixar-los treballar al seu ritme. Han compartit plaça amb la Colla Jove Xiquets de Tarragona que, tot i la distància, ha mobilitzat prou personal per descarregar tant el cinc com el set de vuit. Els Castellers de Cornellà, la colla amb el color més intens avui aplaça, ha descarregat el primer quatre de set amb agulla de l’any.\n7d8 dels Minyons, primer de la seva història (Cornellà, 02/06/2013) Fotografia: Minyons\nEl món casteller viu en l’actualitat un dels moments més dolços de la seva història. Aquest cap de setmana, colles com la dels Sagals d’Osona o els Moixiganguers d’Igualada han descarregat el que fins fa poc era el seu sostre casteller, el quatre de vuit. Els Castellers de Sant Cugat han completat un carro gros renovant totalment el seu tronc, fet que els permet reservar el tronc titular de la temporada passada per l’estructura del tres. Els Marrecs de Salt han demostrat que el quatre està al seu abast però l’han hagut de desmuntar dos cops. Tot i la constant proliferació de noves colles que estrenen a plaça els seus primers castells de sis pisos,encara alguna formació com la dels Castellers de Santa Coloma tanquen una diada, a casa, descarregant el tres de cinc i el quatre de quatre nets, proves molt lluny dels estàndards castellers.\n4d8 dels Gausacs (Mataró, 02/06/2013) Fotografia: Gausacs


Berlins KroneLamm Bad Teinach-Zavelstein Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 4 allotjaments a Bad Teinach-Zavelstein.\nMarktplatz 2-3, Bad Teinach-Zavelstein, Bad Teinach-Zavelstein, Alemanya - Veure al mapa\nHabitació Doble Confort amb Vista sobre la Piscina (Comfort Double Room with Pool View)\nMés informació sobre Berlins KroneLamm\nDissenyat tant per oci com per negoci, Berlins KroneLamm està situat idealment a Bad Teinach-Zavelstein; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Berlins KroneLamm, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. L'hotel ofereix instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, servei d'habitacions per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nL'ambient de Berlins KroneLamm es reflexa en cada habitació. calefacció, balcó/terrassa, mini bar, escriptori, telèfon són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com centre esportiu, sauna, piscina exterior, piscina coberta, pesca. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Berlins KroneLamm.\nAllotjaments a Bad Teinach-Zavelstein


Isabel Giralt - Informació sobre Isabel Giralt\nComprar Instrumentos Tradicionales\nInspeccióN De Nivel En Envases\nIsabel Giralt a Audio en Català\nAcupuntura - 08/07/13\nEl Mirall Heu fet mai un tractament amb acupuntura? Què heu resolt amb aquesta tècnica? Per a què la recomanaríeu? "El mirall" en parla amb Albert Garcia, president de la secció d'acupuntors del Col·legi de Metges de Barcelona; amb Isabel Giralt, directora mèdica de la Clínica d'Acupuntura Natural Energimed i de la Unitat d'Acupuntura de Salut de la Dona de Ginecologia i Obstetrícia de l'Hospital Universitari Quirón Dexeus, i amb els nostres oients.. "El mirall" es proposa recuperar la relació diària amb els oients parlant de tot el que forma part de la nostra vida. - 2013-07-08\nHeu fet mai un tractament amb acupuntura? Què heu resolt amb aquesta tècnica? Per a què la recomanaríeu? "El mirall" en parla amb Albert Garcia, president de la secció d'acupuntors del Col·legi de Metges de Barcelona; amb Isabel Giralt, directora mèdica de la Clínica d'Acupuntura Natural Energimed i de la Unitat d'Acupuntura de Salut de la Dona de Ginecologia i Obstetrícia de l'Hospital Universitari Quirón Dexeus, i amb els nostres oients.. "El mirall" es proposa recuperar la relació diària amb els oients parlant de tot el que forma part de la nostra vida. - 2013-07-08\nDia 16. Acupuntura amb Isabel Giralt\nComencem parlant de les dones al segle XXI. Xerrem amb la Isabel Giralt, presidenta de la secció d’acupuntura del Col•legi de Metges i acabem escoltant música en directe del músic Santiago Castillo. - 2005-08-15\nAlbert Garcia Isabel Giralt Santiago Castillo


Els efectes atípics del coronavirus\nAvui parlarem de rellotges, perruquers i de grans fortunes\nActualitzada 27/05/2020 a les 06:37\nCaminem cap al final del confinament, al qual ens hem sotmès de bon grat des de fa unes quantes setmanes. Toca doncs ara fer un primer balanç d’aquesta pandèmia. Balanç mèdic, evidentment que no. Més aviat un balanç en clau de divertiment.\nHem pogut comprovar durant aquest llarg període que el virus, més enllà dels humans, atacava igualment els rellotges dels nostres estimats ministres. En efecte, les rodes de premsa diàries fixades a les 13.00 i a les 20.00 hores varen començar quasi sempre amb un retard important i difícilment explicable. A poc a poc s’ha anat arreglant i suposarem, doncs, que s’ha injectat cloroquina als rellotges, perquè recuperin el seu moviment habitual. Per cert, no es pot treure d’aquestes circumstàncies cap conclusió sobre la bondat d’aquest medicament però, en tot cas, no seria de més informar d’aquesta casuística al professor Raoult, a Marsella, a fi que ho tingui en compte en les seves futures anàlisis.\nUna altra evidència innegable és que la crisi ha demostrat que l’ofici de perruquer no és únicament un ofici, sinó també un art. Així ho posen en relleu aquests pentinats casolans que hem creuat pels carrers i que exemplifiquen, a contrario, la dificultat d’executar un tall que respecti les normes estètiques acceptables. Si mai hem de travessar una altra crisi de mateixa amplitud, no serà de més incorporar aquest servei als anomenats essencials, amb la finalitat d’evitar aquestes desastroses imatges de cabells martiritzats de mala manera.\nFinalment, no podem deixar de banda que el coronavirus prové d’un país comunista, la Xina. I hem de constatar que un dels seus efectes més sorprenents és l’erradicació instantània de qualsevol gran fortuna en el nostre país. Així, en els estats de l’entorn, els fons de solidaritat creats es van nodrir de les aportacions quantioses d’aquells que, gràcies als seus esforços, havien acumulat unes riqueses molt superiors a la mitjana dels seus conciutadans. A casa nostra, el fons gestionat pel Govern no ha conegut cap aportació d’aquest tipus. Una mica més de dos milions d’euros en uns 60 dies de crisi confirma la inexistència de grans fortunes a Andorra i, consegüentment, la victòria ideològica incontestable de Xi Jinping.\nM'he perdut crec no ets de DA racagneres??


Habemus pacte de pensions\nAl final, després de les setmanes de negociacions, tenim pacte de pensions entre govern, patronal i sindicats.\nEl pacte té aspectes que no m'agraden, això no es pot negar, ni els sindicats (almenys la gent de dins que es pren a si mateix una mica més seriosament) ho reconeixen.\nAllargar els anys necessaris per cobrar el 100% de la jubilació de 35 a 37 anys és evidentment una cosa que no agrada. Com tampoc que si algú vulgui jubilar-se amb el 100% als 65 anys hagi d'haver cotitzat 38,5 anys.\nD'altra banda, l'acord inclou aspectes positius, el comptabilitzar en la cotització els períodes de pràctiques, la maternitat o el temps destinat a estudi fa que perfils especialment vulnerables (els actuals joves, i les futures mares i pares) que tindran més problemes que uns altres per aconseguir el període de jubilació per aconseguir el 100% de la pensió, és una cosa molt positiva, o se soluciona llacunes de cotització que existien o es comencen a igualar la jubilació dels treballadors autònoms amb les dels assalariats.\nPer no parlar que hi ha aspectes més neutrals, per exemple que el període de càlcul es perllongui als últims 25 anys i no als últims 15, perjudicarà als quals han treballat sempre en la mateixa empresa (i que via triennis i promocions internes tindran millor sou als 55 anys que als 45), però beneficiarà al conjunt de treballadors que sofreixen canvis d'ocupació (i als 55 poden negociar sous més baixos que amb 45 o 40 anys).\nL'escenari d'escollir entre dos mals\nEs pot atribuir que els sindicats han negociat a pèrdues i per tant han traït a la "classe treballadora". Hi ha crítiques legítimes i ben construïdes en aquest sentit, però que tenen en compte la realitat amb la qual es treballava.\nEls sindicats en aquest escenari tenien 2 opcions. Negociar i intentar rebaixar la rebaixa de drets o llançar-se a la lluita amb l'esperança de frenar-ho de cop. El purisme ideològic radica que el millor hagués estat el segon.\nTots sabem que hi ha en una negociació, la presentació de les forces reals de les parts són indicadors de les possibilitats de pressió de cadascun dels negociadors. L'amenaça d'una vaga general solament és creïble si hi ha de base la credibilitat que aquesta vegada anava a ser secundada. El pitjor que poden fer els sindicats és convocar una vaga general i fracassar.\n¿Era possible que la vaga general al gener o febrer funcionés? Francament molt difícil, l'èxit parcial del 29 de setembre és difícil de repetir ara mateix. Les proves són que els actes de mobilització de desembre dels sindicats van ser poc seguits, i els propis sindicats tenien indicadors de les seves bases que en les empreses no hi havia l'estat d'agitació i ganes de sortir al carrer com per guanyar una vaga general.\nLes dades són aclaparadores, la vaga general que van convocar els sindicats minoritaris ha estat ridículament seguida. A Barcelona, per exemple, la pròpia CGT calculava el seguiment en empreses on són majoritaris i el seu poder de mobilització (i la capacitat d'organitzar-se i mobilitzar-se tradicionalment ha estat alta) és molt gran, com TMB, va ser seguida per un ridícul 30% de la plantilla (segons dades de la CGT de l'empresa). Una vaga general que no va ser secundada ni pels propis afiliats d'aquests sindicats minoritaris, la qual cosa indica que no hi ha molt més que afegir. Si la vaga del 29S va ser un èxit parcial la convocada pels sindicats minoritaris només analitzada en les empreses on ells estan forts ha estat un gran fiasco.\nPer tant, amb aquests vímets que tipus d'escenaris tenen els sindicats? Uns ciutadans que davant la tesitura de secundar mitjançant el silenci les negociacions que s'estiguin donant o bé mitjançant l'acció a les alternatives més reivindicatives dels sindicats minoritaris van optar de forma aclaparadora i indiscutible, afiliats dels sindicats minoritaris inclosos, per anar a treballar i no fer vaga.\nPer tant l'escenari de combat sindical purista no tenia més resultat possible que una bufetada.\nErgo... si els sindicats pretenen ser útils i servir d'alguna cosa als treballadors havien de negociar per pal·liar la proposta del govern. Què s'ha aconseguit en la negociació?\nQue es pugui jubilar als 65 anys si es tenen bastants anys cotitzats, en la proposta de ZP això no era així.\nJubilar-se amb el 100% amb 37 anys no amb 40 anys com ha arribat a plantejar el govern.\nIntroduir mesures pal·liatives per als becaris, maternitat, estudis, etc.\nIntroduir excepcions per a treballs penosos i perillosos.\nMantenir el mínim de 15 anys per aconseguir la jubilació mínima, les propostes governamentals era elevar aquesta edat.\nS'ha recuperat l'ajuda de 400? per a aturats de llarga durada i s'han obert vies de negociació que pal·liin els efectes negatius de la reforma laboral i es negociï la reforma de la negociació col·lectiva.\nEn cas de crisi les persones es podran jubilar anticipadament als 61 anys.\nPerò tot això és una elecció d'un mal menor, no ens enganyem, la situació de crisi ha forçat a negociar la reforma de les pensions en una situació de debilitat.\nÉs cert que les pensions requerien un pacte per garantir el seu futur... però el pacte no era imprescindible fer-ho ara amb una debilitat per part del món del treball en la negociació, les pensions estaven garantides fins al 2026, ara ja ho estan fins al 2040, però no era urgent negociar-ho. És una estratègia trilera del govern de Zapatero posar les pensions en la negociació ja que qualsevol modificació que fem ara no millora o empitjora la situació financera de les arques públiques, a part que les pensions avui ja tenien superàvit (11.000M? en el 2010), els mercats financers podien exigir-ho però no hi ha raons objectives perquè fos necessari fer-ho ara. Hi ha coses més urgents, la veritat.\nEl problema que queda a l'esquerra, al sindicalisme i a la política\nNo ens podem conformar amb el tema que la gent no reacciona molt a la contra de la reforma de les pensions. No hi ha hagut un al·luvió de baixes a les seus dels sindicats i en general, encara que els comentaris en els mitjans no són per anomenar-los macos, són menys intensos fins i tot que quan van convocar la vaga general. Per ser una mesura aparentment negativa que signen els sindicats, la reacció social i dels propis afiliats no ha estat especialment contraria a la signatura. Amb el silenci s'assumeix el "no és per a tant" i el lema "almenys s'ha aconseguit algunes coses a canvi".\nAra bé, no s'hauria de considerar això una victòria, i m'alegro que almenys un dels sindicats signataris no ho consideri una victòria, sinó una negociació on s'han perdut coses per guanyar i no perdre unes altres. Darrere de tot això hi ha un escenari de retallades socials i reculada política que no pot atribuir-se únicament al món sindical, sinó al conjunt de l'esquerra i també de la política enfront dels mercats financers. Hi ha alternatives, hi ha països que han pres rumbs diferents (fins i tot el Regne Unit ha creat un impost a les transaccions financeres) i hi ha escenaris que des de l'esquerra i la política s'han d'afrontar.\nEls mercats financers i el gihadisme capitalista estan forçant reformes i negociacions ara, amb el poder negociador d'estats i classes treballadores més tocats que mai en els últims 30 anys, i per això estan colant-nos solucions com si fossin les úniques, quan hi ha alternatives. I això és el que hem de reconstruir, la capacitat de negociació i força de la política enfront d'un poder ideològic-econòmic concret.


Escola Jardí de l'Ateneu - GRUPS INTERACTIUS A LA LUDOTECA D'ANGLÉS\nCreat el Dimarts, 19 Maig 2015 15:07\nAquest mes de maig, a l'extraescolar «Ludoteca d’anglés» dels grups de 1r i 2n de Primària s'han realitzat activitats amb grups interactius. Aquesta metodologia de treball és una forma d'organització de l'aula que dóna els millors resultats en relació a l'aprenentatge i a la convivència. Amb els grups interactius es multipliquen i diversifiquen les interaccions, a la volta que augmenta el temps de treball efectiu.\nLa classe, d'una hora de duració, està organitzada amb 4 grups heterogenis. Cada grup d'alumnes té un capità que ha anat canviant al llarg de l'any. En cada grup es realitza una activitat concreta, curta de temps (entre 10-15 minuts), i és el capità el que tutoritza al grup i pregunta qualsevol dubte a la persona adulta encarregada. Una vegada transcorregut el temps, l'equip s'alça de la taula i canvia d'activitat.\nEn tractar-se de grups heterogenis, sempre hi ha estudiants que acaben abans l'activitat i el xiquet que tutoritza és l'encarregat d'ajudar als seus companys i companyes, generant diàleg i interaccions que acceleren l'aprenentatge.\nEn finalitzar la sessió, tots els alumnes han realitzat les tres o quatre activitats proposades sobre un tema concret. I el millor: s'ho han passat divertit mentre aprenien.


Ocupació del 80% al Pirineu gironí i del 50% a la Costa Brava durant el pont de la Puríssima - Garrotxa Digital\nOcupació del 80% al Pirineu gironí i del 50% a la Costa Brava durant el pont de la Puríssima\nComentaris tancats a Ocupació del 80% al Pirineu gironí i del 50% a la Costa Brava durant el pont de la Puríssima\nACN.- Les primeres nevades que han caigut a la demarcació de Girona han ajudat els hotels de la Cerdanya i Ripollès a registrar les millors xifres d’ocupació a totes les comarques gironines durant aquest pont de la Puríssima. Les dues comarques han emplenat entre el 75% i el 80% dels llits, seguits dels hotels de la Garrotxa amb un 65% i Girona ciutat amb un 50%. Els establiments de l’Alt Empordà i la Costa Brava no han superat el 50%. El divendres 7 de desembre ha estat el dia més fort i les estades mitjanes s’han limitat a dues nits. Com és habitual, gran part de les reserves s’han fet a última hora i la majoria dels visitants han estat famílies de la demarcació de Barcelona i estrangers anglesos i alemanys.\nLes xifres d’enguany són similars a anys anteriors tot i que s’ha notat un increment dels visitants que s’apropen a les comarques de la Cerdanya, Ripollès i la Garrotxa per gaudir de la neu durant aquests dies festius. I és que les primeres nevades d’aquests últims dies han ajudat molt als hotels d’aquestes comarques gironines que han arribat a emplenar el 80% dels seus llits durant el Pont de la Puríssima. Una xifra que ascendeix al 100% als establiments de turisme rural de la Cerdanya.\nNo obstant això, els hotels del Pla de l’Estany, Gironès i la Selva només han fregat el 50% d’ocupació i els establiments de la Costa Brava, on només han obert la meitat dels hotels possibles, han punxat amb ocupacions del 40%. A la comarca de l’Alt Empordà les ocupacions també han baixat fins al 30% tot i que han notat l’arribada de clients d’origen francès.\nLa mitjana d’estades durant aquest pont ha estat de dos nits i el divendres 7 de desembre ha estat el dia amb més arribades. La gran majoria dels turistes han escollit passar les seves vacances a les comarques gironines des del 7 de desembre i fins al diumenge 9. Com és habitual, un gran nombre de turistes s’han esperat fins a l’últim moment per decidir-se i reservar una habitació. “Les reserves d’última hora ja són una tònica, la gent vol veure com està les condicions metrològiques i, en aquest cas, si hi ha neu. Molts han reservat plaça el dia 4 o 5 de desembre”, ha explicat la cap de premsa de la Federació d’Hostaleria de les comarques gironines, Marina Freixas.\nLa gran majoria dels turistes que s’ha apropat fins a les comarques gironines eren famílies amb criatures i parelles provinents de la demarcació de Barcelona i alguns estrangers d’Anglaterra, Irlanda o Alemanya.\nPel que fa als apartaments turístics, el president de l’Associació Turística d’Apartaments (ATA), Josep Comaposada, ha comentat que hi ha hagut molta diferència en matèria d’ocupació entre els locals de la Costa Brava i els de la muntanya. A la costa, la gran majoria dels apartaments al ser temporada baixa estaven tancats i els que han obert només han arribat al 10% d’ocupació.\nEn canvi, a la Cerdanya i el Ripollès els establiments han fet el ple. “Ha estat un pont una mica especial perquè tot i les altes ocupacions els turistes han consumit el mínim possible”, ha explicat el Comaposada. Per aquest motiu, els empresaris estan preocupats per quin serà el futur de cara als propers dies festius i caps de setmana. “Les ocupacions d’aquest pont són correctes però el problema és com continuarà la temporada”, ha assenyalat.\nD’altra banda, el president de l’ATA ha explicat que durant aquests dies han rebut diverses queixes dels clients sobre la taxa turística. “El preu no és elevat però els clients se’n senten psicològicament, no els hi agrada gens el fet de ser l’única regió de tot l’estat espanyol que ho aplica”, ha assegurat Comaposada.\nUn pont “dolent” per als hotels del litoral gironí\nEl gerent de l’Associació Costa Brava Centre, Martí Sebrià, ha afirmat que el pont de la Puríssima són uns dies festius “dolents” pel que fa a les xifres d’ocupació dels hotels de la costa. “És un pont que ha caigut molt bé però la dinàmica no ha estat la millor possible”, ha explicat.\nDurant aquests dies només han obert les portes el 50% dels hotels de la Costa Brava i han estat els més establiments més petits i amb menys habitacions. “Si parlem de xifres de les 14.000 places possibles només han estat disponibles unes 5.000”, ha comentat Sebrià. Segons les dades aportades per la Federació d’Hostaleria de les comarques gironines, només la zona de la Selva marítima ha aconseguit fregar el 50 i 55% d’ocupació mentre la Costa Brava centre s’ha quedat al 40%.\nPel que fa al turisme rural, les ocupacions han oscil·lat entre el 50% a la comarca del Pla de l’Estany, el Gironès i la Garrotxa i el 80% del Ripollès i el ple complet a la Cerdanya. “La valoració global no es positiva, ens hagués agradat que fos més repartit”, ha explicat el president de l’Associació Turisme Rural Girona, Ramon Corominas. Des d’aquest sector han notat una disminució de la mitjana d’estades i dies que passen els turistes en els establiments. “Cada vegada són menys nits, si el pont són quatre dies la gran majoria de visitants només passa un cap de setmana”, ha explicat el president. A més de la reducció del número d’estades, els turistes d’ara tenen molt en compte les despeses que fan durant els dies festius i han escurçat el seu pressupost.\nLa gran majoria de visitants d’aquestes establiments rurals han estat famílies amb criatures i parelles que, a última hora, han decidit alquilar alguna habitació lliure. “Les previsions que teníem era que s’omplissin molt les cases senceres però, finalment, a última hora les dues modalitats s’han equiparat perquè hi ha hagut moltes parelles que s’han decantat per una habitació”, ha explicat Corominas.


El circ contemporani i la dansa d’artistes locals són els dos eixos de la nova programació de l’Escènit per al 2019 - Ajuntament de Girona\nEl circ contemporani i la dansa d'artistes locals són els dos eixos de la nova programació de l'Escènit per al 2019\nLa plaça del Pallol i els jardins de les Pedreres acolliran una dotzena d'espectacles del 28 de juny al 29 de juliol.\nEls espectacles de dansa fets per artistes el territori i el circ contemporani són els dos eixos principals de la programació de l’Escènit, les propostes per a l’estiu del 2019 del Teatre Municipal de Girona. Del 28 de juny al 29 de juliol, la plaça del Pallol i els jardins de les Pedreres acolliran una dotzena d’espectacles gratuïts i per a tots els públics.\nLa companyia gironina de dansa Impàs, formada per les germanes Elena i Neus Masó, presentarà la seva proposta ANDARE, una tragicomèdia que es podrà veure a la plaça del Pallol el dijous 4 de juliol, en el que serà el segon espectacle del cicle. La retransmissió de l’òpera Tosca, de G. Puccini, obrirà l’edició d’enguany el divendres 28 de juny des dels jardins de les Pedreres. L’espectacle, que s’inclou dins del projecte “El Liceu a la fresca”, té com a objectiu d’apropar l’òpera al públic general.\nPel que fa a les propostes de circ contemporani que porta aquest any l’Escènit, cal subratllar els espectacles internacionals de la companyia Kadavresky, que vindrà a Girona amb el nou muntatge de circ sobre esquís Les madaleines de poulpe (9 de juliol), i La Compagnie, que portarà a la ciutat la seva proposta de bàscula i pal xinès sota el nom de L’avis bidon – Face A (18 de juliol).\nSeguint dins l’àmbit del circ, cal ressaltar les actuacions de suspensió capil•lar dels Mumusic Circus i el seu Flou Papagayo (10 de juliol); els 250 kg de palla i 125 kg de massa humana que portaran a la plaça del Pallol els Amer i Àfrica Circ Cia. amb l’espectacle Envà (11 de juliol), o l’adaptació a les tècniques del circ de la novel•la Josafat, de Prudenci Bertrana, a càrrec de la companyia Passabarret (16 de juliol).\nL’Escènit 2019 inclourà, com cada any, una programació adreçada especialment al públic familiar. Els dilluns de juliol, les famílies tindran la oportunitat de gaudir de cinc espectacles en què les arts del circ, l’equilibri, l’humor i els pallassos seran els ingredients principals. “Lady, Frank & Stein”, a càrrec de la cia. Moviments (1 de juliol); l’humor delicat i al final passat per aigua “Ille O”, dels francesos Cia. Barolosolo (8 de juliol); l’espectacle i la companyia “La Bella Tour” amb l’actuació que roden arreu del món dins d’una sola caixa (15 de juliol); els equilibris dels objectes més quotidians de casa de l’espectacle “Oyun”, de la companyia El Fedito (22 de juliol), i la proposta “Rojo estándar”, de lanördika (29 de juliol), formaran l’oferta d’enguany.\nEnllaç web Programació


Ajuntament de Sant Sadurní d'Anoia - La Biblioteca municipal només oferirà servei de préstec amb cita prèvia\nLa Biblioteca municipal només oferirà servei de préstec amb cita prèvia\nLes persones usuàries poden sol·licitar-la al telèfon 938912033, per e-mail a biblioteca@santsadurni.cat o a través del formulari de cita prèvia\nAmb motiu de les noves restriccions i limitacions establertes pel departament de Salut de la Generalitat de Catalunya a partir d'aquest divendres 30 d'octubre, la Biblioteca municipal Ramon Bosch de Noya romandrà tancada al públic i només oferirà servei de préstec, amb cita prèvia.\nEls usuaris que vulguin reservar i agafar documents en préstec s’hauran de posar en contacte amb la biblioteca a través del telèfon 938912033, el correu biblioteca@santsadurni.cat o bé des del formulari de cita prèvia per tal de comunicar quins llibres o revistes o audiovisuals volen. La biblioteca es posarà en contacte amb ells per a concertar dia i hora de recollida dels documents. Degut a la reducció d’aforament, a cada torn de cita prèvia només podran accedir un sol adult o una unitat familiar.\nL’horari serà de dilluns, dimarts, dimecres i dijous a les tardes de 15:30 a 20:00 o matins de dijous, divendres i dissabtes de 09:30 a 13:30. La cita prèvia serà imprescindible i serà obligatori portar mascareta i el carnet de la biblioteca (o l’app bibliotequesXBM).\nLes devolucions de documents caldrà seguir fent-les a la bústia exterior excepte documents de grans dimensions que si no hi caben a la bústia, caldrà posar-se en contacte amb la biblioteca per demanar cita prèvia i retornar-los personalment.


El president del Consell de la Transició Nacional veu més constitucional la consulta sobiranista que l'autonomia d'Andalusia\nCarles Viver Pi-Sunyer creu "s'ha d'intentar dialogar amb Espanya per demostrar a la comunitat internacional que s'ha intentat de totes totes"\nBarcelonaEl president del Consell Assessor per a la Transició Nacional (CATN), Carles Viver i Pi-Sunyer, ha assegurat aquest divendres que considera més constitucional i "menys forçat" la consulta sobiranista que proposa el govern d'Artur Mas que la manera com Andalusia va canviar la llei el 1981, en plena transició, per obtenir l'estatus d'autonomia històrica.\nDesprés que ahir se celebrés la primera reunió entre els assessors en què es va posar en marxa un avantprojecte de pla de treball, Viver i Pi-Sunyer ha recordat aquesta tarda, en una entrevista a Catalunya Ràdio, que quan el govern espanyol va permetre que Andalusia es convertís en comunitat històrica "es van incomplir part de les condicions legals, perquè la província d'Almeria hi havia votat en contra".\nTot i així, el procés va tirar endavant perquè "hi havia voluntat política i es va modificar expressament la llei orgànica espanyola d'autonomies, de manera que es va suplir la voluntat d'Almeria al Congrés dels Diputats". "El que es proposa ara és molt menys forçat que el que es va fer aleshores", ha afegit Viver i Pi-Sunyer.\nEl president del CATN també ha parlat sobre què faran per tirar endavant el pla sobiranista, i ha dit que el seu objectiu és "analitzar diversos escenaris que ofereix la Constitució perquè el Govern pugui tenir més coneixement de causa per prendre la decisió davant la consulta". A més a més, ha afegit que, segons si el Govern ho vol o no, la informació arribarà en mans dels ciutadans "perquè puguin tenir la màxima informació sobre els possibles escenaris quan vagin a votar la consulta".\nMalgrat que Viver i Pi-Sunyer creu que ni la Constitució ni l'Estatut "serveixen des d'un punt de vista jurídic per a les aspiracions actuals de Catalunya", el president de l'organisme ha assegurat que "el diàleg amb l'estat espanyol s'ha d'intentar fins a l'últim moment i esgotar totes les vies per fer la consulta de manera legal i acordada per demostrar a la comunitat internacional que ho hem intentat de totes totes i no perdre força". "No sé si s'aconseguirà o no, encara és molt prematur, però cal esperar per si l'estat espanyol és receptiu amb la proposta de Catalunya, que estarà carregada de valors per demostrar que és només una voluntat política acceptar-ho", ha conclòs.\nconsell assessor Transició nacional Consulta 9-N


A Catalunya la Generalitat es reafirma en que es mantindrà el model actual d'accés a la universitat.\nLes autonomies planten Educació per la nova selectivitat\nNi examen tipus test ni –a priori– dues proves per accedir a la universitat. La revàlida de Segon de Batxillerat, que havia de servir com a substituta de la Selectivitat a partir del proper curs, s’assemblarà bastant a les actuals Proves d’Accés a la Universitat (PAU), segons han informat el Ministeri d’Educació i la CRUE (la conferència de rectors de les universitats espanyoles) després de diversos mesos de negociació.\nEls exàmens contindran problemes, exercicis i comentaris de text, i la nota obtinguda suposarà el 40% de la nota final dels alumnes per accedir a la universitat. L’altre 60% serà la mitjana dels dos cursos de Batxillerat, igual comara. El que canvia és que els estudiants hauran d’aprovar aquest examen per obtenir el títol de Batxillerat, cosa que fins ara no passa amb la Selectivitat, que té la funció d’ordenar als alumnes entre les carreres i les facultats, però no té a veure amb les notes de Secundària.\nL’actual ministre d’Educació, Íñigo Méndez de Vigo, continua així amb la seva política d’apropament als sectors educatius i d’allunyament respecte de les pràctiques unilaterals del seu antecessor, José Ignacio Wert. Méndez de Vigo ha acceptat finalment modificar el disseny que Wert havia plantejat per a l’accés a la universitat i aposta per deixar-ne un de semblant a l’actual, encara que no exactament igual. El model que havia plantejat Wert va ser rebutjat pels rectors i totes les comunitats autònomes que no governava el PP es van arribar a aixecar de la taula de negociació ara fa justament un any.\nA Catalunya, la posició de la Generalitat és que es mantindrà el model actual d’accés a la universitat, i en qualsevol cas fonts de la secretaria d’Universitats es mostren convençudes que no s’arribarà a implementar la prova que preveu el Ministeri, atesa la fragilitat del Govern actual del PP i la imminència de noves eleccions. La primera revàlida està prevista per al juny del 2017, encara que no se la dotaria d’efectes acadèmica –és a dir, que no caldria aprovar-la per accedir a la universitat– fins l’any següent, el juny del 2018.\nUn examen “normal”\nLa prova que Wert havia plantejat a través de la LOMCE tenia, sobretot, dos elements que no van agradar a la comunitat educativa: un examen tipus test unificat per a tota Espanya i la possibilitat que les universitats fessin una segona prova als estudiants.\nEl Ministeri accepta ara les propostes dels rectors i torna a un examen “normal”. Educació volia fer la revàlida amb un format tipus test de 350 preguntes. Aquest model va ser criticat perquè així no es pot mesurar, diuen els experts, les famoses competències, que valoren el “saber fer” front al “saber” tradicional. Els exàmens competencials, com els de PISA, exigeixen preguntes davant les quals l’alumne ha de saber raonar i utilitzar la informació que conté la pregunta per arribar al resultat, un model que no és compatible, admeten ara des del Ministeri, amb un test.\nAquesta idea queda en l’oblit. Hi haurà problemes, exercicis i comentaris de text. A més, Educació també renúncia a realitzar una prova comuna a tot Espanya, i atorga a les comunitats autònomes bastanta llibertat per realitzar els seus propis exàmens i preguntes. Sí que es mantindran unes característiques comunes per a totes les regions, com que tots els estudiants hauran d’examinar-se de les assignatures troncals, dues d’opcionals i una específica a elecció de l’estudiant.\nEs queda el districte únic\nL’altre gran element de la discòrdia que va introduir Wert era la possibilitat que cada universitat posés un segon examen per avaluar els aspirants a estudiar-hi si així ho considerava oportú. Els rectors van rebutjar de ple la mesura, que consideraven que podia trencar la igualtat perquè obligaria els estudiants a recórrer Espanya d’universitat en universitat per a realitzar els exàmens d’accés a aquelles que els interessessin.\nDe moment sembla que això no passarà, segons han explicat el ministre i Segundo Píriz, president de la CRUE. Però, atès que és una possibilitat que la llei preveu, “cada universitat té la potestat de fer la prova que consideri oportuna”, segons ha admès Píriz. La CRUE intentarà, però, arribar a un acord entre tots els seus membres –la pràctica totalitat dels centres a Espanya– perquè no les facin i la nota que cada estudiant obtingui en la seva localitat serveixi per a la resta d’Espanya.\nCinc comunitats planten Educació per la nova selectivitat,… Andalusia, Astúries, Canàries, Catalunya i el País Basc s'oposen al…\nWert canvia l’accés a la universitat quan alguns ja… La majoria d'universitats mantindran els seus criteris d'admissió per als…