Cicle Superior | Escola Vista Alegre | Pàgina 2\nAhir dijous, van tenir lloc els quarts de final del XIII Certamen de Lectura en Veu Alta a Mataró, a l’IES Miquel Biada.\nCom a representants de la nostra escola, van anar-hi la Irene Márquez de la classe de 4t en la categoria Grumets Verds, i en Yeray de la Cruz de 5è en la categoria Grumets Vermells. L’Aïna Ruiz i la Carla Aguilera, respectivament, també els van acompanyar com a suplents.\nDurant tot el matí, vam poder sentir com altres nens i nenes d’escoles i instituts llegien en veu alta diferents fragments de llibres. Tant el Yeray com la Irene van fer-ho molt bé, però el nivell dels altres participants era molt alt i no van passar a semifinals, que es celebrarà el proper mes de maig a Barcelona.\nVolem felicitar al Yeray i a la Irene per la seva participació i animem a tots els nens i nenes a que continueu apassionant-vos pel plaer de la lectura!\nCicle Mitjà Cicle Superior Informacions\nPares, mares, avis, tiets… de cinquè!\nA veure si algú és capaç de deduir aquest enigma, que avui els nens i nenes no han pogut resoldre a classe… Us deixo el cap de setmana per donar-li al “coco” i dilluns sabrem qui ha trobat la solució!\nEl nombre 1000\nDeixeu la resposta als comentaris!\nA partir d’un joc tan senzill com el de construir frases, els alumnes de cinquè han estat identificant els noms a les oracions i també els seus complements.\nDurant aquest mes de febrer, a educació física hem fet acrosport o torres humanes. Ens han agradat molt i per això volem compartir amb vosaltres algunes de les nostres creacions. Esperem que us agradin tant com a nosaltres!!!\nÀlbum de fotografies Cicle Mitjà Cicle Superior


La mort negra: causes, símptomes i impacte - HISTORYRIA - Temes\nLa Pesta Negra va ser una devastadora epidèmia mundial de pesta bubònica que va afectar Europa i Àsia a mitjan dècada del 1300. Exploreu els fets de la plaga, els símptomes que va causar i com van morir milions d’ella.\nCom va començar la pesta negra?\nSímptomes de la pesta negra\nCom es va estendre la Pesta Negra?\nComprendre la Pesta Negra\nCom tractes la mort negra?\nPesta Negra: el càstig de Déu?\nCom va acabar la Pesta Negra?\nExisteix encara la pesta negra?\nLa Pesta Negra va ser una devastadora epidèmia mundial de pesta bubònica que va afectar Europa i Àsia a mitjan dècada del 1300. La plaga va arribar a Europa l'octubre de 1347, quan 12 vaixells del mar Negre van atracar al port sicilià de Messina. La gent reunida als molls es va trobar amb una horrorosa sorpresa: la majoria dels mariners a bord dels vaixells havien mort, i els que encara vivien estaven greument malalts i coberts de bullits negres que desprenien sang i pus. Les autoritats sicilianes van ordenar precipitadament la flota de 'vaixells de la mort' fora del port, però ja era massa tard: en els propers cinc anys, la Pesta Negra mataria a més de 20 milions de persones a Europa, gairebé un terç de la població del continent.\nFins i tot abans que els 'vaixells de la mort' arribessin al port de Messina, molts europeus havien sentit rumors sobre una 'gran pestilència' que estava tallant un camí mortal a través de les rutes comercials del Pròxim i Extrem Orient. De fet, a principis de la dècada de 1340, la malaltia havia afectat la Xina, l’Índia, Pèrsia, Síria i Egipte.\nVEURE: Com es va estendre tan àmpliament la Pesta Negra\nEs creu que la plaga es va originar a Àsia fa més de 2.000 anys i era probable difós pels vaixells comerciants , tot i que investigacions recents han indicat que el patogen responsable de la Pesta Negra podria haver existit a Europa ja el 3000 a.C.\nLLEGIR MÉS: Vegeu tota la cobertura de pandèmia aquí.\nEls europeus amb prou feines estaven equipats per a l’horrible realitat de la Pesta Negra. 'En homes i dones per igual', va escriure el poeta italià Giovanni Boccaccio, 'al començament de la malaltia, algunes inflor, ja sigui a l'engonal o sota les aixelles ... es van encendre fins a la bignesa d'una poma comuna, d'altres a la mida d'una ou, alguns més i altres menys, i aquests són els vulgars anomenats plagues.\nLa sang i el pus van sortir d’aquestes estranyes inflor, seguides per una sèrie d’altres símptomes desagradables (febre, calfreds, vòmits, diarrea, dolors i terribles dolors) i, després, en poc temps, la mort.\nLa pesta bubònica ataca el sistema limfàtic, causant inflor als ganglis limfàtics. Si no es tracta, la infecció es pot estendre a la sang o als pulmons.\nLa Pesta Negra es contagiava de manera terrorífica i indiscriminada: 'el simple toc de la roba', va escriure Boccaccio, 'es va aparèixer per comunicar la malaltia al tocador'. La malaltia també va ser terriblement eficient. Les persones que estaven perfectament sanes quan anaven al llit a la nit podien estar mortes al matí.\nque va guanyar la guerra dels set anys\nHo savies? Molts estudiosos pensen que la rima bressol 'Ring around the Rosy' es va escriure sobre els símptomes de la Pesta Negra.\nAvui en dia, els científics entenen que la Pesta Negra, ara coneguda com la pesta, es propaga per un bacil anomenat Yersina pestis . (El biòleg francès Alexandre Yersin va descobrir aquest germen a finals del segle XIX.)\nSaben que el bacil viatja de persona a persona per l’aire, així com per la picada de puces i rates infectades. Ambdues plagues es podien trobar gairebé a tot arreu a l’Europa medieval, però eren particularment a casa a bord de vaixells de tota mena, de manera que la plaga mortal es va obrir pas a través d’una ciutat portuària europea rere l’altra.\nVEURE: Com les rates i les puces propaguen la Pesta Negra\nPoc després d'haver colpejat Messina, la Pesta Negra es va estendre al port de Marsella, a França, i al port de Tunis, al nord d'Àfrica. Després va arribar a Roma i Florència, dues ciutats al centre d’una elaborada xarxa de rutes comercials. A mitjan 1348, la Pesta Negra havia atacat París, Bordeus, Lió i Londres.\nAvui en dia, aquesta seqüela de fets esdeveniments aterridors és comprensible. A mitjan segle XIV, però, no semblava haver-hi cap explicació racional.\nNingú no sabia exactament com es transmetia la Pesta Negra d’un pacient a un altre i ningú no sabia com prevenir-la o tractar-la. Segons un metge, per exemple, 'la mort instantània es produeix quan l'esperit aeri que s'escapa dels ulls del malalt colpeja la persona sana que està a prop i mira els malalts'.\nEls metges confiaven en tècniques crues i poc sofisticades, com ara la sang i el bull (pràctiques perilloses i insalubres) i pràctiques supersticioses com cremar herbes aromàtiques i banyar-se amb aigua de roses o vinagre.\nMentrestant, en pànic, les persones sanes feien tot el possible per evitar els malalts. Els metges es van negar a veure pacients que els sacerdots es van negar a administrar els darrers ritus i els botiguers van tancar les seves botigues. Molta gent va fugir de les ciutats cap al camp, però fins i tot allà no van poder escapar de la malaltia: va afectar a les vaques, ovelles, cabres, porcs i gallines, així com a les persones.\nDe fet, van morir tantes ovelles que una de les conseqüències de la Pesta Negra va ser l'escassetat de llana europea. I molta gent, desesperada per salvar-se, fins i tot va abandonar els seus éssers estimats malalts i moribunds. 'Fent així', va escriure Boccaccio, 'cadascun pensava assegurar-se la immunitat'.\nCom que no entenien la biologia de la malaltia, molta gent creia que la Pesta Negra era una mena de càstig diví: la retribució pels pecats contra Déu com l’avarícia, la blasfèmia, l’heretgia, la fornicació i la mundanitat.\nSegons aquesta lògica, l’única manera de superar la plaga era guanyar el perdó de Déu. Algunes persones creien que la manera de fer-ho era purgar les seves comunitats d’heretges i d’altres que causaven problemes, de manera que, per exemple, molts milers de jueus van ser massacrats el 1348 i el 1349. (Milers més van fugir a les regions poc poblades d’Europa de l’Est, on podrien estar relativament segurs de les multituds de les ciutats).\nto agut sonant a les orelles espirituals\nAlgunes persones van fer front al terror i a la incertesa de l’epidèmia de la Pesta Negra, atacant els seus veïns, mentre que altres es van enfrontar girant cap a l’interior i preocupant-se per l’estat de les seves pròpies ànimes.\nAlguns homes de classe alta es van unir a processons de flagel·lants que viatjaven de ciutat en ciutat i es dedicaven a demostracions públiques de penitència i càstig. Durant 33 dies i mig, els flagel·lants van repetir aquest ritual tres vegades al dia. Després passarien a la ciutat següent i començarien el procés de nou.\nTot i que el moviment flagrant va proporcionar una certa comoditat a les persones que se sentien impotents davant d’una tragèdia inexplicable, aviat va començar a preocupar el Papa, l’autoritat de la qual els flagel·lants havien començat a usurpar. Davant d’aquesta resistència papal, el moviment es va desintegrar.\nLLEGIR MÉS: El distanciament social i la quarantena s’utilitzaven a l’època medieval per combatre la Pesta Negra\nLa plaga mai no va acabar mai i va tornar amb venjança anys després. Però els funcionaris de la ciutat portuària de Ragusa, controlada per Venècia, van poder frenar la seva propagació mantenint aïllats els mariners que arribaven fins que quedés clar que no portaven la malaltia, creant un distanciament social que es basava en l’aïllament per frenar la propagació de la malaltia.\nEls mariners van estar inicialment retinguts als seus vaixells durant 30 dies (a Trentino ), un període que posteriorment es va augmentar a 40 dies, o bé a quarantena —L’origen del terme «quarantena» i una pràctica que encara s’utilitza avui.\nL'epidèmia de la Pesta Negra havia cursat el seu curs a principis de la dècada de 1350, però la plaga reapareixia cada poques generacions durant segles. Les modernes pràctiques de sanejament i salut pública han mitigat molt l’impacte de la malaltia però no l’han eliminat. Tot i que hi ha antibiòtics disponibles per tractar la Pesta Negra, segons l'Organització Mundial de la Salut, encara hi ha 1.000 a 3.000 casos de pesta cada any.\nLLEGIR MÉS: Com van acabar finalment les pitjors pandèmies de la història i la història?\nper què va entrar a la presó Martha Stewart?\nper què va ser important el primer congrés continental\nquan es va fabricar la bomba d’hidrogen\nquines eren les dates del primer nou acord\nquins canvis polítics i econòmics van tenir lloc durant l’era de la raó\nper què va acabar la guerra del 1812\nquè va fer la resolució del golf de Tonkin


Contacte menjador i acollida | Ampa Amat i Targa\nPer a qualsevol consulta o gestió sobre el servei pot contactar amb Rosa, la coordinadora al telèfon 673.79.81.68\nSi tens algun comentari o suggeriment a l’AMPA respecte el menjador o acollida disposem d’un mail de contacte:\nInformació de Eco Ataula Ecoataula\nL’ empresa que s’ ocupa del servei de menjador i l’ acollida del centre educatiu és «ECO ATAULA».\nEco Ataula es una empresa que neix al 1991 oferint serveis a menjadors de llars d’infants, escoles i instituts de tot Catalunya.\nEco Ataula ofereix una alimentació sana, equilibrada, ecològica i sostenible. A la nostra escola donem molta importància a l’alimentació dels nostres nens i per a nosaltres és molt important que l’escola Germans Amat i Targa disposi de cuina pròpia ja que aquest aspecte facilita el compliment dels objectius del projecte alimentari.\nEco Ataula fa un seguiment constant i personalitzat de cada alumne amb una avaluació puntual de la conducta alimentària i comportament de cada nen/a. La comunicació fluida amb el centre escolar i l’AMPA és fonamental per a aconseguir l’èxit del servei.\nEls menús es confeccionen tenint en compte la dieta mediterrània i prioritzant els productes de temporada. Aquests menús estan certificats pels dietistes de Eco Ataula i són menús equilibrats amb plats atractius i saludables per als nostres nens/es.\nPodeu trobar més informació a www.ecoataula.cat\nFull inscripcio acollida\nFull inscripcio menjador


Esports Archives - Pàgina 259 de 274 - Olot TelevisióOlot Televisió\nJordi Roca, primer fitxatge de la UE Olot\nL'Olot ha fet públic el primer fitxatge que permetrà reforçar l'equip per disputar la propera temporada a Tercera Divisió. Es tracta de Jordi Roca, mitja punta de 27 anys i procedent del Llagostera.\nEl Roses elimina l’Olot de la Copa Catalunya després de guanyar per 2 a 1\nL'Olot ha quedat eliminat de la Copa Catalunya després de perdre, aquesta tarda, contra el Roses al camp dels altempordanesos (2-1). L'eliminatòria s'ha jugat a un sol partit. El partit ha enfrontat.\nL’Olot i el Roses disputen, aquesta tarda, l’eliminatòria de la Copa Catalunya\nLa UE Olot disputa aquesta tarda el partit contra el Roses, el campió del grup 15 de Segona Regional, en la tercera eliminatòria de la Copa Catalunya. L'enfrontament arriba després que els de Nitus.\nL’actor Santi Millán entre el públic de l’Open Santi Silvas\nÚltima actualització 09 juny 2011\nEl temps no va permetre finalment ahir iniciar els partits de tennis del Memorial Santi Silvas, que es disputa aquests dies a les instal·lacions del Club Natació Olot. Per recuperar la jornada d’ahir,.\nAvui s’han començat a jugar els primers partits de tennis en cadira de rodes del 3r Open Santi Silvas. Aquest torneig, organitzat per la Fundació Tommy Robredo, ha augmentat el nivell, ja que hi ha fins.\nÚltima actualització 06 juny 2011\nEls jugadors, l'equip tècnic i la junta directiva van celebrar, ahir a la nit, el títol de lliga de Primera Catalana. El president del club, Joan Agustí, ha explicat a Olot Televisió que "la temporada.\n« Primer‹ Anterior255256257258259260261262263Següent ›Últim »


Ibi, Orpesa i Catarroja celebren el 5é Certamen Escolar de De Viva Veu - DE VIVA VEU\nIbi, Orpesa i Catarroja celebren el 5é Certamen Escolar de De Viva Veu\nAquest ha sigut un cap de setmana intens d’actes de De Viva Veu. El dijous va tindre lloc el Certamen Escolar de Lectura en Veu Alta d’Ibi, de la mà del CEIP Cervantes, el CEIP Felicidad Bernabéu, el col·legi Nuestra Señora de los Desamparados i el col·legi San Juan y San Pablo. L’acte, celebrat al Centre Social Polivalent, va comptar amb la presència de Núria Guillem, regidora d’Educació de l’Ajuntament d’Ibi, i Claudia Martínez, en representació de Caixa Popular. Totes dues van tindre paraules d’ànim per als representants, en una vetllada molt agradable de lectura en veu alta, conduïda per l’escriptora i artista plàstica, Anna Moner.\nEl divendres va ser el torn del Certamen Escolar de Lectura en Veu Alta d’Orpesa. Anna Moner va ser l’encarregada de presentar l’acte, celebrat a l’Espai Cultural. Allí es van donar cita els representants dels centres CEIP Dean Martí, el CEIP Mediterrània i l’IES Torre del Rei. Tots ells ens van demostrar l’esforç i dedicació dels últims mesos a l’aula, i Silvia Arnau, regidora d’Educació de l’Ajuntament d’Orpesa, els va agrair tot aquest esforç per llegir en veu alta davant del públic.\nEl Certamen Escolar de Lectura en Veu Alta de Catarroja es va celebrar el dissabte al Teatre-Auditori de Catarroja. L’encarregat de presentar i conduir l’acte fou l’actor de doblatge Francesc Anyó, i els encarregats de fer-nos passar un agradable matí de lectura en veu alta van ser els representants del CEIP Vil·la Romana, el CEIP Jaume I el Conqueridor, el CEIP Paluzié, el CEIP Joan XXIII, el CEIP Bertomeu Llorens, el col·legi San Antonio de Padua II, el Florida CES i l’IES Berenguer Dalmau. Nuria Blanch, regidora de Ciutat Educadora i David Oliver, en representació de Caixa Popular, van gaudir de l’acte i van recolzar els participants amb les seues paraules d’ànim.\nEn els pròxims mesos, diverses poblacions d’arreu de les nostres comarques realitzaran la fase local dels certàmens de lectura en veu alta. L’Alcúdia, Marines, Alberic, Foios, Utiel, Benifairó de les Valls, Torrent, Benetússer, Vinalesa, Navarrés, Algemesí, Polinyà de Xúquer, Museros, Sollana, Burjassot, Sueca i València són les ciutats que aquest any participaran en el projecte.


Una noia espera el seu vol en un aeroport.\nEls països podran restringir la mobilitat i el certificat, que entrarà en vigor al juny, tindrà una durada d'un any\nEls països de la Unió Europea (UE) van aconseguir aquest dimecres una posició comuna per a iniciar les negociacions amb el Parlament Europeu sobre el certificat de vacunació, amb la finalitat que estigui operatiu aquest estiu, però que no serà un passaport que garanteixi la mobilitat.\n«En menys d'un mes el Consell ha aconseguit una posició comuna per a les negociacions amb el Parlament», va anunciar la presidència portuguesa de la UE, després de la reunió dels ambaixadors dels Vint-i-set davant les institucions europees mantinguda aquest matí.\nPerò el certificat europeu de vacunació contra el Sars-CoV-2 que preparen les institucions comunitàries, amb l'objectiu que estigui operatiu per a juny, no serà un passaport sanitari que permeti automàticament que els ciutadans recuperin la llibertat de moviments en el si de la UE.\n«Per a emfatitzar el principi de no discriminació, en particular cap a les persones no vacunades, la part operativa del reglament principal estableix explícitament que la possessió d'un Certificat Verd Digital no és una condició prèvia per a exercir els drets de lliure circulació», pot llegir-se en el text aprovat pels Estats membres.\nAquesta regulació aprovada pel Consell, –idea que va llançar Grècia a inicis d'any de cara a reactivar el mercat turístic a l'estiu, es basa en la proposta de la Comissió Europea i està pendent ara de negociació amb l'Eurocambra–, entraria en vigor sis setmanes després de ser adoptada, és a dir, al juny.\nEl certificat, segons el text provisional, serà gratuït, en format electrònic o en paper, estarà disponible en anglès i en la llengua oficial del país que l'emeti i tindrà «un període d'aplicació de 12 mesos, un informe de la Comissió a tot trigar 3 mesos abans que finalitzi l'aplicació del reglament principal i una possible suspensió o pròrroga mitjançant el procediment legislatiu ordinari».\nEl document contindria informació sobre si el seu portador ha rebut la vacuna contra el coronavirus, ha generat anticossos després de passar la malaltia o té una PCR recent negativa, sent aquest últim un dels criteris que molts països han requerit als viatgers en els últims mesos i recolliria només les vacunes que rebin autorització de l'Agència Europea del Medicament (EMA).\nAmb esment exprés a Irlanda, a tenor de la frontera virtual amb Irlanda del Nord i la inestabilitat que s'està registrant en aquesta regió des del Brexit, el text preveu que els Estats membres puguin «acceptar mútuament certificats expedits a nacionals de tercers països sobre la base de la reciprocitat».\nTambé precisa que ha de tenir-se en compte la situació particular dels treballadors transfronterers.\nMés enllà de les disposicions tècniques, la proposta deixa clar que si bé el certificat pretén «facilitar la mobilitat entre països», el document no és un passaport.\nRecorda, a més, que els Estats membres poden restringir per motius sanitaris la mobilitat dels ciutadans, una de les quatre llibertats fonamentals de la UE, però subratlla que «qualsevol mesura que s'adopti no ha d'estendre's més enllà de l'estrictament necessari per a salvaguardar la salut pública».\nComenta el contingut : El passaport europeu de vacunació no garantirà la mobilitat


Taller “Toca, guixa, crea!”\nL’obra artística de Joan Miró sovint presenta un joc de formes, d’aparences més o menys abstractes, però sempre amb una significació oculta, que ens obre un món d’interpretacions que activen la nostra imaginació.\nL’edifici de la Fundació Joan Miró, obra de Josep Lluís Sert (gran amic de Joan Miró), és, també, una macla de formes geomètriques diverses. Podem detectar els quarts de cercle (o de cilindre) en les lluernes, el prisma octogonal en la torre de les oficines, el triangle a la planta de l’escala i moltes altres formes, algunes de simples i altres de més complexes, que resten ocultes en l’arquitectura de l’edifici.\n“Toca, guixa, crea!” és un taller on es proposa explorar l’arquitectura de l’edifici i les seves formes i textures des d’una vessant artística. El taller proposa als participants realitzar tot un recorregut sensorial per explorar i copsar la diversitat de textures que conformen l’edifici i el seu entorn, talment com un col·leccionista. Aquesta col·lecció de textures s’acabarà transformant en formes en 3 dimensions que quedaran recollides en un llibre molt particular que cada infant s’emportarà a casa com a mostra de la seva pròpia experiència sensorial a través de l’arquitectura de Sert.\nMetodologia taller sensorial i creatiu\nDirigit a famílies\nInfo i reserves Fundació Joan Miró


Bona feina! (JMarfany) : VÍDEO: "Terra cremada", el còmic. El judici al procés vist per a sentència (Darrer programa de Vull una resposta)\nVÍDEO: "Terra cremada", el còmic. El judici al procés vist per a sentència (Darrer programa de Vull una resposta)\nEmès el dijous 13 de juny de 2019\n"Terra cremada" el còmic\nEl judici al procés vist per a sentència\nGina Rigol, graduada en Dret i ADE\nGuillem López, doctorand de Dret i Ciències Polítiques\nJoan Marc Passada Fundació Reeixida\n“Si la violència policial no va poder contra milers de persones l’1 d’octubre, algú pot pensar que una sentència farà que els catalans deixin de lluitar pel seu dret a l’autodeterminació? Estic convençut que no. Estic convençut que ho tornarem a fer”\nAixí s’expressava Jordi Cuixart en el seu darrer torn de paraula del judici contra el procés d’independència. En un ambient carregat d’emocions sostingudes, les paraules dels independentistes presos van ressonar a la sala del Suprem amb tranquil·litat, serenitat i, sobretot, amb molta dignitat.\nAhir es va posar el punt final al judici contra el procés d’independència. Un judici que, com molt bé va explicar l’advocat Van den Eynde, ha estat el colofó final d’una causa general contra l’independentisme, començada a final del 2015 per l’aleshores fiscal de l’Audiència espanyola Javier Zaragoza, avui fiscal de l’acusació de l’Estat i que va continuar el tinent coronel de la Guàrdia Civil Daniel Baena, amb investigacions sense control i durant força mesos de dirigents independentistes, fins arribar al jutjat núm. 13. L’objectiu sempre va ser aconseguir proves sobre una rebel·lió que només va existir en les seves ments repressores. I tot això molt abans del referèndum de l’1 d’octubre. És la persecució d’una ideologia, l’aplicació del dret penal de l’enemic.\nLa pregunta ara és: Està preparat l’independentisme per a una més que possible sentència condemnatòria? Tindrà a punt una estratègia organitzada, unitària, guanyadora?\n“Catalunya, segle XXI. L’antic pròsper país mediterrani, ara anomenat oficialment “Nordestepeninsular” està ocupat. El territori sencer s’ha convertit en un immens camp de concentració on, fins i tot, aixecar castells està prohibit. Tot va començar amb una conjuntura europea favorable. El revers tenebrós de la caverna espanyola la va aprofitar i es va fer amb el control. “\nAquest és el principi de l’argument de “Terra cremada”, un projecte que es va pensar per a la xarxa i que ara la Fundació Reeixida vol traslladar al paper.\nEtiquetes de comentaris: ETV Llobregat , Fundació Reeixida , Gina Rigol , Guillem López , Joan Marc Passada , judici procés , Maria Vidal , Terra cremada , Vull una resposta\nThatcher 15 de juny de 2019, a les 23:29


El vincle, la construcció del self i la personalitat - Pehuén Psicologia i Formació\nEl proper dimarts, 18 de gener, a les 19.00 h. tindrà lloc a la Biblioteca Central d’Igualada la conferència titulada El vincle, la construcció del self i la personalitat.\nAl llarg del nostre desenvolupament anem construint la màscara amb la qual ens relacionem amb els altres. Aquesta màscara està feta amb les consignes que els nostres pares ens han anat deixant. Accedir a aquestes informacions i superar-les ens pot ajudar a ser nosaltres mateixos.\nEl factor determinant per la salut mental i la vida emocional d’un ésser humà és el tipus de vincle afectiu que ha desenvolupat als primers anys de la seva infància\nLa psicoteràpia constitueix una segona oportunitat d’establir un vincle sa amb una persona de referència a la nostra vida, suposa per tant una oportunitat d’aprendre a valorar-nos i a sentir-nos segurs en el món.\nA càrrec: Eduardo Recuero, Psicòleg Col·legiat nº 4893. Màster en Neuropsicologia, Hipnosi i Psicoteràpies de temps limitat. Neuropsicòleg a la Fundació Sanitària St. Josep. Membre de l’APPA.\nAquesta és la primera conferència que organitzem des de l’APPA des del març del 2020, moment en que es van veure interrompudes per la irrupció de la pandèmia del COVID. En tot aquest període hem organitzat diverses activitats tant de voluntariat, com amb conveni amb el Consell Comarcal de l’Anoia, per a atendre a les persones i familiars que van estar directament colpejades per la malaltia. Amb la represa de les conferències volem donar un pas cap a la normalitat tant desitjada per tothom, motiu pel qual ens fa molta il·lusió convidar-te a aquesta.


XAVIER SIRÉS: Novela, relato, microcuento, artículo, poema, diario, crítica de cine y literatura...: (Relat) El joc dels déus\n(Relat) El joc dels déus\nTots els planetes tenen un déu: de Mercuri, Mercurions; de Venus, Venuseva; de Júpiter, Jupiton; d’Urà, Uranieva; de Neptú, Nepturas i de la Terra, Terroli. Un dia estaven tots els déus prenent el sol, en el seu pati-estrella, i pensant quin podria ser el planeta on ficarien petits animals per jugar amb ells. Van pensar en Mart, però en Marteculis no volia haver de recollir els petits excrements dels animals cada dia; després, Saturon, però el soroll que feien no els deixava. Van pensar en la Terra. En Terroli va ensenyar als altres déus com podia ser la Terra: cotxes, parcs, humans, cases, hotels i molt més. Jupiton no estava d’acord perquè deia que a Júpiter es viuria més bé, perquè tenia el doble de luxe: super-limusines, parcs amb llucs i jocs, Jupi-persones, casases, hotelasos i molt, molt mées.\nEn Terroli i en Jupiton estaven barallant-se quan, de cop, Venuseva va dir: per què no feu un joc com, per exemple, pedra-paper-tisores? Van començar per quan un deia paper, l’altre deia igual; quan un deia tisores, l’altre igual.\nUranieva els va dir que podrien fer un torneig amb més de mil persones mirant; així ho van fer.\nEl diumenge següent, era el dia del torneig; no hi faltava res: gent venent sandvitxos, altres animant, els que només s’ho miren, etc.\nEstaven preparats, i es va sentir un soroll.\nEl torneig acabava de començar.\nTenen als seus costats els millors jugadors de pedra-paper-tisores.\nEn Jupiton intentava fer trampes amb la seva màquina para-temps i, quan en Terroni va treure la mà, ell va treure la que superava, així que al final va guanyar en Jupiton.\nEn Jupiton no s’havia adonat d’un defecte a la seva màquina: no afectava els animals.\nQuan Zeus anava a coronar-lo rei de la vida, a Jupiton li va passar per sobre del cap un lloro dient: trampa, trampa, trampa...\nQuan en Zeus va adonar-se de què volia dir, va condemnar jupiton que el seu planeta sigui un més sense vida i a deu segles de foscor a la presó de la Via Làctea.\nDes de llavors, la Terra és l’únic planeta de la Via Làctea que té vida i en Terroli, cada dia pels matins, mira des de dalt del cel com evoluciona el seu planeta, amb els seus amics.\n[Vaig escriure aquest relat a començaments de 2009, quan tenia deu anys. El podríem considerar el primer de la meva producció. Per quina raó el vaig escriure? Per al Certamen Literari Josep Maria Pellicer, el certamen que el meu col·legi, Maristes Valldemia, organitzava cada sant Jordi. Em van distingir amb alguna mena de premi. Fins llavors, m’havia acostumat a ser el tipus d’alumne de notes mediocres en què cap professor es fixa. A partir d’aquest moment, les meves notes van millorar i la meva atenció a les classes començà a ser notable. Havia necessitat que algú cregués en mi per esforçar-me a fer les coses bé. No obstant això, de què m’han servit tants esforços? M’han donat algun fruit intel·lectual. Però també haig de confessar que, a la vegada que aquest premi em motivava a convertir-me en un bon alumne i aspirar a ser escriptor, va posar un punt final a la meva infantesa —segurament el moment de la meva vida en què hauré sigut més afectuós i en què hauré tingut més facilitat per oblidar-me de mi mateix. No saber-me oblidar de mi mateix és la creu amb què visc des de llavors. Podríem jutjar que és una creu prou insignificant, però, en certs moments, no hi ha dubte que empitjora l’experiència de la vida i que fa créixer un egocentrisme brut, indesitjable.\nTrobo que aquest text no és gens representatiu del que més endavant seria la meva obra literària. Ara bé: reconec que tant fou l’impuls que em donà guanyar aquell premi con la lectura de les novel·les de Carlos Ruiz Zafón el que em portà a escriure.\nVaig escriure aquest relat sense ser encara un aficionat a la literatura. En el meu cas, primer, vaig escriure; després, em vaig adonar que, per escriure, també havia de llegir. En qualsevol cas, quan, des del meu col·legi, em van demanar que escrigués un conte, sembla ser que vaig tenir clar que fer quelcom literari tenia relació amb parlar d’una tradició, d’una mitologia. La importància de la tradició continua molt present a la meva obra.]


Fernando Brea visita el centre tecnològic 'L... - Govern.cat\nFernando Brea visita el centre tecnològic 'Leitat'\nquery_builder 21 març 2013 10:37\nEl delegat, Fernando Brea, ha visitat el 20 de març les instal·lacions del Centre Tecnològic LEITAT, amb seu a Terrassa (Vallès Occidental), acompanyat pel seu president, Eusebi Cima.\nL’institut LEITAT (www.leitat.org) és un centre tecnològic que té com a objectiu col·laborar amb empreses i institucions afegint valor tecnològic tant als productes com als processos, i centra la seva tasca en la investigació, el desenvolupament i la innovació industrial.\nÉs una de les entitats que més ha crescut els darrers anys en l’àmbit dels centres de desenvolupament tecnològic. El 75% dels seus ingressos provenen de contractes privats i el 25% de projectes amb finançament públic.\nGairebé el 90% dels projectes assolits en els darrers exercicis són d’I+D i la resta de recerca de solucions tecnològiques avançades. Amb un declarat compromís amb la societat, cerquen espais que permetin el desenvolupament del talent de les empreses, o sigui projectes d’alt valor tecnològic que representin un retorn econòmic per a les empreses.\nLeitat té origen en una associació privada sense ànim de lucre nascuda l’any 1906 per fomentar el desenvolupament empresarial i industrial. Avui desenvolupa i gestiona projectes en què participen representants de prop de 30 països.\nEl passat 15 d’octubre, Leitat va organitzar a la seva seu corporativa de Terrassa la III Jornada de la Innovació a Catalunya, a quina clausura va participar el president de Catalunya, Artur Mas.


Ramos i Benzema formen part de la convocatòria de Benítez i estan a punt per jugar el clàssic - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nRamos i Benzema formen part de la convocatòria de Benítez i estan a punt per jugar el clàssic\nEl tècnic madridista ha explicat que el davanter francès s'ha entrenat bé amb el grup i ha valorat l'esforç del defensa, lesionat en una espatlla\n20/11/2015 - 22.36\nRafa Benítez ha fet la roda de premsa prèvia al clàssic de Primera Divisió aquest divendres, després de l'entrenament del Reial Madrid a la ciutat esportiva. El tècnic no s'ha volgut comprometre completament per no donar pistes sobre l'alineació que farà dissabte contra el FC Barcelona, però sí ha deixat veure que els dos únics dubtes que li quedaven estan resolts: tant Sergio Ramos com Karim Benzema estan disponibles i han acabat entrant a la convocatòria.\nEl defensa sevillà va recaure d'una lesió a l'espatlla en l'últim partit de Lliga, abans de l'aturada de seleccions, i ha estat treballant fort per no perdre's un dels partits més importants de la temporada. "Ha fet un gran esforç i tot l'hi hem de valorar. Ell és el capità i hi serà." Tot apunta que jugarà infiltrat i que després d'aquesta jornada s'haurà d'operar.\nPel que fa al davanter francès, sembla del tot recuperat d'una lesió muscular als isquiotibials i, a més, més tranquil en relació al cas de xantatge en el qual s'ha vist involucrat al seu país. Benítez l'ha inclòs en la convocatòria: "S'ha entrenat bé, s'ha integrat al grup i, si juga o no, ja ho decidirem."\nEl costariqueny Keylor Navas, Dani Carvajal i el brasiler Marcelo són les altres novetats de la llista de convocats del Madrid per rebre el Barça. Benítez ha descartat Arbeloa, Nacho Fernández i el rus Denis Cheryshev.\nOperatiu de seguretat excepcional per al clàssic\nEl Madrid, amb tots els efectius disponibles\nEls números i l'última hora del Clàssic\nBenítez té la fórmula per véncer el Barça\nLuis Enrique-Benítez, duel d'estils a les banquetes


L’advocacia de part i la mediació – IN Mediació\nDirector del Curs de mediació inicial del Consell de l’Advocacia Catalana\nActualment la mediació ja no és la gran desconeguda pel món de l’advocacia. Es podrà estar d’acord o no en les seves virtuts o en la seva capacitat de gestionar els conflictes d’una manera satisfactòria, però tot advocat o advocada sap perfectament de l’existència de la mediació com un sistema de resolució de conflictes substitutiu, paral·lel o coordinat amb el procés judicial, malgrat que hi ha qui encara li diu alternatiu.\nI és que en els darrers anys hi ha hagut una llau legislativa que ha potenciat la mediació i ha sacsejat l’ordenament jurídic. Així, recentment, la Llei 9/2020, de 31 de juliol, de modificació del llibre segon del Codi civil de Catalunya, relatiu a la persona i la família, dona entrada, si bé amb alguns matisos, a la mediació com a antesala a qualsevol procés contenciós.\nTot plegat ha fet que l’advocacia hagi de ser la gran valedora perquè la mediació avanci i s’instauri de manera definitiva a casa nostra, bé des d’una vessant activa —d’intervenció directa com a persones mediadores—, bé des de l’orientació, la derivació, l’assessorament, la participació i fins i tot el seguiment del procés de mediació pensant en el més convenient per als seus clients. Aquest serà l’èxit de la mediació i també de l’advocacia, perquè l’advocat o advocada són els primers coneixedors de l’existència del conflicte i els que, amb la seva intervenció inicial, poden conjugar els tres elements bàsics com són el diagnòstic, el pronòstic i el tractament dels conflictes.\nDeixant de banda la figura de l’advocat/da-persona mediadora, ens podem centrar en els diferents supòsits en els quals intervenen els advocats i advocades en relació amb llurs clients.\nOrientador: l’advocat, a més d’assessorar el client, ha d’orientar-lo i permetre que aquest opti pel camí que consideri més beneficiós i, per tant, que tingui coneixement de l’existència de la mediació. Amb l’orientació, l’advocat no perd el client, ben al contrari: si la mediació té èxit, també serà gràcies a l’advocat; i si la mediació no avança, l’advocat continuarà el procés i fins i tot potser tindrà més eines per poder arribar a l’acord que la mediació només ha empastat.\nDerivació: en aquest cas, l’advocat va més enllà de l’orientació i facilita que el procés judicial, en qualsevol de les seves fases, derivi a un procés no contenciós en què intervé un professional per tal que les parts puguin donar una solució al seu conflicte.\nAssessor: l’advocat, en el procés de mediació, no exerceix un rol passiu, sinó tot al contrari: l’advocat anirà assessorant el seu client a mesura que les sessions avancin i serà el que aconsellarà sobre el contingut jurídic de l’acord i validi que l’acord sigui viable jurídicament.\nPartícip: l’advocat pot participar en el procés de mediació, sigui com a perit o com a assessor legal de totes les parts quan així s’acordi, per aclarir dubtes jurídics. Aquesta participació anirà condicionada a la confidencialitat del procés de mediació.\nEn tots els casos, el paper de l’advocat ha de ser el de remarcar el paper de les parts, la seva participació directa per a resoldre llurs conflictes, amb la confiança que les seves decisions estaran preses lliurement però alhora judicialment validades.\nRT @tvmataro: @DBotePaz @Ica_Mataro @icamalaga @comunicacioicab 🗣La degana del Col·legi de l'Advocacia de Mataró (@Ica_Mataro), Maria Past…3 h ago


Reforma integral de bany a Trinitat Vella | RACC Nexdom\nReforma de bany integral a la Trinitat VellaDuitStudio2021-08-03T13:41:37+02:00\nReforma de bany integral a la Trinitat Vella\nEls nostres clients ens van sol·licitar un bany útil amb molt d’espai d’emmagatzematge i més pràctic a nivell d’accessos. El vàter suspès, el plat de dutxa i les aixetes encastades per si sols aconseguien crear un ambient més pràctic. El millor és que també vam poder desenvolupar un disseny molt original. El resultat és un bany còmode i molt estètic.\nVols saber-ne més sobre les reformes a Sant Andreu?\nUbicació: Trinitat Vella, Barcelona\nSuperfície a reformar: 3,2 m2\nTreballs realitzats: Es van sanejar i modificar les instal·lacions d’aigua i electricitat i tots els revestiments. Es van crear nous envans per allotjar-hi un moble a mida. Es va substituir la fusteria interior i exterior. Es va retirar la banyera per substituir-la per un plat de dutxa i s’hi van instal·lar mobles, aixetes i sanitaris nous.\nCaracterístiques del disseny: Els materials d’aquest bany són frescos i vius. S’hi han emprat gresos porcellànics que imiten els hidràulics i les fustes combinades amb altres peces d’un blanc mat. S’ha jugat amb volums en el disseny, fent servir recursos com un nínxol a la dutxa. Així mateix, a la zona del vàter s’ha aprofitat el fons de la cisterna encastada per allotjar-hi un moble a mida i uns prestatges decoratius. Les aixetes de la dutxa i la pica estan encastades al mur. S’ha escollit una pica tipus bol i a sobre s’hi ha instal·lat un moble bicolor en laminat d’alta resistència a la humitat.\nQui ho gaudeix: Matrimoni amb fill adult a casa.\nEl repte va ser aconseguir un bany molt còmode i pràctic però sense renunciar a un bon disseny.


Miquel Gil porta ‘Matèria’ al festival austríac Glatt & Verkehrt aquest dissabte - Diari La Veu\nEscriba el número 572605\nRedactaVeu / Krems an der Donau\nL’artista de Catarroja és un dels plats forts de l’escenari Herbstzeitlos del festival Glatt & Verkehrt, que tindrà lloc a la localitat austríaca de Krems an der Donau el 2, 3 i 4 d’octubre.\nEl músic valencià s’hi presentarà en format de sextet, amb el repertori de Matèria i, a més a més comptarà amb Miquel Gironès (d’Obrint Pas) com a convidat especial a la dolçaina. Miquel Gil, a hores d’ara està concentrat en la composició d’un nou treball discogràfic en el qual també està treballant Gironès, però, presentarà al públic austríac els més de 40 anys de la seua trajectòria condensada en l’espectacle Matèria, revisarà les peces més significatives de la seua trajectòria i inclourà noves cançons del seu proper disc.\nEl de Catarroja actua dissabte 3 d’octubre a l’escenari Herbstzeitlos, una antiga església reconvertida en espai cultural, dins la programació del festival Glatt & Verkehrt, un concert que han qualificat des de l’entorn del ‘cantaor’ com “una actuació molt especial”.\nLes portes del recinte del concert s’obriran a les 18:00h, mentre que el concert començarà a les 19:00h. En la web del festival poden trobar més informació.\nEscriba el número 530199


Enduro per Miramar Bike Park :) 28_8_11\nBTT VALLS :: BTT VALLS :: Rutes GPS\nDani el Dl Ago 29, 2011 12:12 am\n38 km amb un index IBP de 155 1500m desnivel positiu acumulat (Jo estic content d'aquesta ruta)\nDe Valls cap a Fontscaldes per anar al costat de mas barbat on he seguit un senderó que dona a la Cova del gat, he pujat pels Cartutxos. He tornat a pujar al mateix lloc i he baixat per un camí crec que nou o que si mes no, crec que sols hi passen motos (bastant heavy) el tram final l'he marcat amb troncs, li direm: Sipak hehehe, aquest dona just al costat de la cova del gat, he tornat a pujar pels cartutxos i m'he fotut la pallissa fins a La creu de Miramar per la "selva". Altre cop a baixar i em decideixo per anar cap a la Mare de deu i enganxar l'Esquirol amb els seus divertits peraltes, un cop a Fontscaldes tinc indecisió per triar la següent baixada i quina millor forma d'acabar sinó es la d'enganxar pollo 1 i 2 amb la mineta? doncs apa, a pujar el Coll vell (hi ha un rastre d'oli de càrter d'alguna moto que flipes) dalt al restaurant baixo sillin i apa! cap a Pollo 1 i 2, pedalar una miqueta i Mineta a "tot gas"!!! Increible lo be q mo he passat hehehehe. Moltes baixades i 2 bones pujades\nAqui us deixo la ruta:\nRe: Enduro per Miramar Bike Park :) 28_8_11\nBlackJou el Dl Ago 29, 2011 1:51 pm\nS'haurà d'anar a fer doncs!!\nGasAttack el Dt Ago 30, 2011 2:05 pm\nCullons, deu ni do,.... hauré d'anar a veure aquest senderó nou de la cova del gat que has dit...\nneigüi el Dt Ago 30, 2011 4:48 pm\nAquest sendró ja el feiem al 96!\nDani el Dc Ago 31, 2011 12:43 am\nJordi, vols dir el senderó que dona al principi del senderó de la cova del gat? segur que jo NO he sigut el primer pq està MOLT marcat, però jo no hi havia passat mai. De fet sé que per allà al '93 el trio Pollo-Farré-Granados coneixien aquella zona.\nEl que em sorprendria és que em diguèssis l'altre, però impossible evidentment no és, crec que hi passen motos pel tipus de reguerots que hi ha.\nGasAttack el Dc Ago 31, 2011 10:51 am\nDani escrigué: Jordi, vols dir el senderó que dona al principi del senderó de la cova del gat? segur que jo NO he sigut el primer pq està MOLT marcat, però jo no hi havia passat mai. De fet sé que per allà al '93 el trio Pollo-Farré-Granados coneixien aquella zona.\nel que dona al principi del senderó de la cova del gat l'han fet servir per la Pica d'enguany pero de pujada, suposo que per aixo esta tant marcat. L'altre, el que cau mes cap a dins del bosc ja no se quin es\nDani el Dc Ago 31, 2011 9:56 pm\ndoncs per trobar l'altre, si fas de pujada el del principi de la cova del gat, quan arribes dalt de tot s'enxampla el camí, i baixant al primer camí que trobis a la dreta fins al FINAL de tot, sembla que s'acabi el camí, però comença l'entrada del senderonet/trialera; "agarrate los machos"\nEl pròxim dia que vagi per allí a caminar amb el gos, vull anar aqui a l'entrada d'aquest senderó ja que sembla que s'obri una miqueta de senderonet i probar de trobar un camí que arribi fins a la meitat dels cartutxos, tb seria molt guapu.\nneigüi el Dj Set 01, 2011 12:25 am\nHo deia de broma!!!!\nAquesta és una frase mítica que m'agrada repetir.\nEm penso que aquest senderó deu ser un que és curt, trialero, i que s'agafa des de Mas Barbat. I si no ho és ja me l'ensenyareu!\nGasAttack el Dj Set 01, 2011 12:17 pm\nDani escrigué: doncs per trobar l'altre, si fas de pujada el del principi de la cova del gat, quan arribes dalt de tot s'enxampla el camí, i baixant al primer camí que trobis a la dreta fins al FINAL de tot, sembla que s'acabi el camí, però comença l'entrada del senderonet/trialera; "agarrate los machos"\nestaria genial,.... el podriem incloure a la morrot ja que en prinicpi esta previst baixar cartutxos pero perfectament es podria enllaçar amb aquest senderó que dius tu i fer algo diferent


Talent a l'ombra | Barcelona Ciència\nInici » Agenda » Talent a l'ombra\nDilluns, 24 gener 2022 fins al Dilluns, 14 març 2022\nGratuït. Dates i localització, al programa.\nUn nou cicle de Visions de la Ciència a les Biblioteques de Barcelona sobre el paper de les dones a la ciència al llarg de la història.\nEn les darreres dècades, s'han multiplicat els llibres, pel·lícules i altres recursos dedicats a dones científiques. Històricament, les dones van ser oblidades i fins i tot apartades per la societat malgrat fer contribucions al coneixement científic igual de valuoses que els homes. Per homenatjar les científiques de la història i donar-les el reconeixement que mereixen, neix Dones i ciència. Exclusions i lluites, el nou cicle de Visions de la Ciència que organitza Biblioteques de Barcelona en col·laboració amb la Societat Catalana d'Història de la Ciència i de la Tècnica. Les xerrades d'aquest cicle es duran a terme els dilluns entre el 24 de gener i el 14 de març.\nEl cicle, coordinat per Miquel Carandell, comença el 24 de gener amb la xerrada Exclusions històriques de les dones (i altres subjectes) de la ciència, a càrrec de Mònica Balltondre. S'hi parlarà sobre el veto a les dones científiques i de com elles van aconseguir trencar aquestes barreres. El 31 de gener serà el torn de Sara Fajula Colom amb la seva conferència La lluita pel dret a la planificació familiar, una xerrada sobre la presa d'acció de les dones a favor del control del seu propi cos i l'accés als anticonceptius, entre altres temes. El 7 de febrer, Andrea Graus pronunciarà Les mèdiums en la història de la ciència: ments i cossos intervinguts, sobre un moment de la història en què la ciència va recórrer a mèdiums per estudiar aspectes com l'inconscient. Maria Eugenia Galiana, a la xerrada Mortalitat maternoinfantil i culpabilització de les dones en la història, farà el 14 de febrer un repàs a l'estigma que va suposar aquest tipus de mortalitat per a la població femenina.\nEl dia 21 de febrer, a Ciència i política de les dones: la polèmica dels sexes abans del feminisme, Montserrat Cabré tractarà el paper de la medicina i la filosofia natural en les desigualtats entre homes i dones. Margalida Miró, el 28 de febrer, enderrocarà els clixés sexistes que arrossega la professió de la infermeria. Ho farà amb la xerrada Infermeres en ell NO-DO. Reflexions sobre el poder del gènere. Tot seguit, Marta Jordi Taltavull homenatjarà la distingida física Maria Lluïsa Canut, amb una xerrada que porta el seu nom on repassarà la seva vida i obra, el dia 7 de març. I el 14 de març, Marta Velasco Martín conclourà el cicle amb Ciència en parella: dones científiques i coneixements col·lectius, una xerrada sobre el matrimoni entre col·legues de professió com a forma de col·laboració entre les persones dedicades a la ciència.


Hotel Haus Ammerland Bad Zwischenahn Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nRosmarinweg 24, Bad Zwischenahn, Bad Zwischenahn, Alemanya, 26160 - Veure al mapa\nMés informació sobre Hotel Haus Ammerland\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Hotel Haus Ammerland és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Bad Zwischenahn. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Hotel Haus Ammerland asseguren una estada plaentera als seus clients. Express check-in/check-out, servei d'habitacions, transport hotel/aeroport, instal·lacions per a reunions i banquets , servei de cangur són només algunes de les comoditats que fan que Hotel Haus Ammerland sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com camp de golf (a 3 km), equitació, jardí, esports d'aigua (no motoritzats), sala de jocs. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Bad Zwischenahn, faci de Hotel Haus Ammerland la vostra llar.


The Luxury Village Sant Quirze del Vallés Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 3 allotjaments a Sant Quirze del Vallés.\ncalle les vinyes 13, Sant Quirze del Valles, Sant Quirze del Vallés, Espanya, 08192 - Veure al mapa\n"Everything was excellent..the house, the design, furniture a..."\nMés informació sobre The Luxury Village\nBen posicionat a Sant Quirze del Valles, The Luxury Village és un lloc ideal d'inici d'excursions a Sant Quirze del Vallés. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nThe Luxury Village ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Piscina exterior, jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a The Luxury Village.\nNúmero de Identificación Fiscal: HUTB-011977\nEls clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el The Luxury Village de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal fer el pagament abans de l'arribada amb transferència bancària. L'allotjament es posarà en contacte amb tu després de fer la reserva i et donarà més informació. Número de llicència: HUTB-011977\nTots els tipus de viatgers (33) Parelles (3) Famílies amb infants petits (14) Famílies amb infants grans (4) Grups (12)\nAllotjaments a Sant Quirze del Vallés


L’alcalde de València Joan Ribó i el Regidor Berto Jaramillo van rebre als Col·legis participants en el projecte 50/50 | València Clima i Energia\nL’alcalde de València Joan Ribó i el Regidor Berto Jaramillo van rebre als Col·legis participants en el projecte 50/50\n29 October, 2018 Leave a Comment Escrit per Departament de Comunicació\nEn esta primera edició s’ha aconseguit un estalvi energètic de més de 24.000 euros i de 40 tones de CO2.\nL’Ajuntament lliura els resultats del projecte educatiu 50/50\nLa proposta educativa que se centra en la conscienciació de l’alumnat i la generació d’hàbits eficients ha aconseguit en esta primera edició un estalvi energètic de més de 24.000 euros i de 40 tones d’emissions de CO2. L’alcalde de València, Joan Ribó, acompanyat del regidor d’Energies Renovables i Canvi Climàtic, Roberto Jaramillo; la regidora d’Educació, Maria Oliver; i el regidor de Govern Interior, Sergi Campillo, ha participat hui en l’acte de lliurament dels resultats del Projecte Educatiu 50/50 València Canvia pel Clima, sobre hàbits d’estalvi i eficiència energètica en col·legis públics de València, promogut des de la Unió Europea. «Esta primera edició permet que la meitat de l’estalvi, revertisca en inversions a les escoles i a iniciatives de millora de l’eficiència energètica», ha comunicat l’alcalde.\nEste projecte ha servit d’experiència pilot per millorar i reduir el consum d’aigua i electricitat a 5 escoles públiques de la ciutat mitjançant un canvi d’hàbits, amb el qual entre els centres que han participat s’ha aconseguit estalviar un 18,07%. Els col·legis que han treballat en este projecte han sigut el col·legi Lluís Vives, López Rosat, Santiago Calatrava, Sant Isidre i Cervantes. Ribó ha explicat que estes mesures ajuden a «reduir els gasos de l’efecte d’hivernacle i millorar el rendiment, és una forma eficaç de treballar pel nostre futur, per cuidar i conservar el que tenim», també s’ha dirigit als cinc col·legis per a comunicar-los que han aconseguit «excel·lents resultats».\nD’altra banda, Jaramillo ha qualificat els resultats de «impressionants» i ha comunicat que «l’any que ve s’ampliarà el nombre de col·legis a 10, ja que és necessària l’educació ambiental».\nL’Ajuntament retornarà a cadascuna de les escoles l’estalvi generat: el 50% en beneficis econòmics per a invertir en les necessitats de l’escola, i l’altre 50% haurà d’anar destinat a reinvertir en noves accions que representen més estalvi. És per això, que la filosofia d’este projecte és establir un benefici directe per al col·lectiu de persones que fan un ús d’una instal·lació i que en moltes ocasions no perceben els costos associats al consum d’energia ni són beneficiaris dels possibles estalvis. Així mateix, és una eina per a motivar el canvi d’hàbits i modificar la percepció de la energia com una qüestió llunyana.\nPer finalitzar l’acte, els xiquets i xiquetes representants de cada col·legi han explicat quines mesures han pres i com les han dutes a terme. Algunes d’elles han sigut apuntar cada mes els resultats, apagar els llums que no eren necessaris, etc.\nQuant als resultats aconseguits en cada centre: el col·legi Santiago Calatrava comptava amb un import de partida de més de 42.000 i ha aconseguit un estalvi de 6.000 euros; el col·legi López Rosat comptava amb més de 26.000 euros i ha aconseguit un estalvi de més de 8.700 euros; Lluís Vives comptava amb 15.600 euros i ha aconseguit estalviar més de 1.400 euros; el col·legi de Sant Isidre va començar amb més de 15.200 euros i ha estalviat més de 5.500 euros i, finalment, el col·legi Cervantes tenia un import de partida de 34.200 euros i ha aconseguit estalviar més de 2.200 euros.\nEl Climathon 2018 cerca solucions per a lluitar contra el mosquit tigre\nDescobreix la Biodiversitat al parc de Marxalenes


Procés d'adjudicació de destinacions provisionals i substitucions per al curs 2018-2019\nConvocar el procés d'adjudicacions de destinacions provisionals i de substitucions\nFuncionaris docents de carrera i funcionaris interins\nDos mesos per a l'adjudicació de destinacions provisionals, sense termini per a les substitucions\nLes adjudicacions de substitucions té una durada prevista de tot el curs escolar.\nResolució de 9 de juliol de 2018 per la qual s'aproven i es fan públiques les llistes provisionals d'adjudicacions de destinacions provisionals per als funcionaris de carrera.\nAdjudicació de destinacions provisionals (2018-2019)\nEmplenar la sol·licitud seguint les instruccions de l'assistent de tramitació\nLa sol·licitud és telemàtica\n[04/07/2018] Places vacants per funcions amb informació de perfils del cos de mestres.\n[04/07/2018] Llista de funcionaris de carrera docents sense destinació definitiva o desplaçats per manca d'horari.\n[05/07/2018] Places vacants per funcions amb informació de perfils dels cossos de secundària.\n[04/07/2018] Resolució de 26 de juny de 2018 per la qual es convoca el procés d'adjudicació de destinacions provisionals i substitucions per al curs 2018-2019.\nFins el 6 d'agost per a les adjudicacions provisionals. Fins el juny de 2019, per a les substitucions.\nServei d'Educació Secundària


De l'emoció a la rauxa en qüestió de minuts!\nHe de recuperar el costum de fer entrades al blog personal, de fet el Facebook està veient com li faig comentaris però m'agradaria tornar a aquí, potser arriba a menys persones però potser també és més personal. I sempre ho puc enllaçar!\nAquesta entrada no comença bé! Sempre acostumo a tenir clar el títol que vull posar, aquesta vegada però, en tinc tants que no sé ben bé quin triar:\n- L'Esbart Sant Martí fidel al seu ADN\n- L'auditori dempeus i ballant amb l'Esbart Sant Martí\n- Una bogeria de l'Esbart Sant Martí...que benvinguda sigui\n- Ballar en català... xal·lar en català!\n- David Martínez, el que la segueix...l'aconsegueix!\n- La rauxa i l'emoció agafades de la mà a Toc d'inici\nI en tindria molts més i tots positius i, venim de mi i parlant de l'àmbit dels esbarts dansaires, això ja resulta ben estrany. El que vaig viure a l'Auditori el cap de setmana del 9 i 10 de gener, dissabte nit i diumenge tarda, feia molt temps que no ho vivia. Anem a pams. L'Esbart Sant Martí és un dels grups dedicats a treballar en l'àmbit de la dansa catalana (o en català) d'arrel tradicional i popular, que té la personalitat més definida. El Sant Martí (que és com el coneixem en el nostre àmbit) fa molt temps que té la seva particular manera de ballar i d'entendre els seus espectacles i això l'ha fet fort i consistent. El seu cos de ball és un veritable conjunt de persones que gaudeix fent el que fa, que hi creu fermament i que li fa saber al públic espectador. Amb una sàvia decisió, que ara ha complert 25 anys, el Sant Martí va donar la direcció artística al David Martínez i ell, amb la seva dona l'Ariadna Codina sempre al seu costat, ha apostat des d'un primer moment per l'espectacle, acceptant i assumint els condicionaments que aquest demana.\nEn aquest sentit el Sant Martí, com d'altres esbarts que han optat per treballar la dansa de creació des del seu vesant d'arrel tradicional, ha anat presentant diverses propostes amb més o menys encert...millor dit, amb major o menor acceptació tant per part del públic com per part de l'àmbit en que es mou: és a dir el de la Cultura Popular. I l'àmbit de la Cultura Popular i tradicional en el seu vesant de la dansa d'arrel ha començat fort: TOC D'INICI, l'espectacle de l'Esbart Sant Martí és absolutament impactant!\nHe estat temptat de fer una mena de crítica completa a l'espectacle però he decidit deixar-ho en un comentari, extens això si, perquè, tot i que crec que hi ha molt tema a parlar, el resultat global immediat de TOC D'INICI només pot generar reaccions positives. De fa uns anys cap aquí alguns esbarts acostumen a posar títol als seus espectacles, també opten per treballar amb un fil conductor, a vegades ben minso però també intens, i el Sant Martí amb TOC D'INICI reblona ambdues pràctiques. Aquest CAMÍ A LA FESTA de què parla i que ens proposa, no és cap altre que el recorregut vital dels i les dansaires al voltant d'una actuació de l'esbart. A més, una actuació arrelada a la Festa Major de setembre de la seva ciutat: BARCELONA.\nL'espectacle, en una sola part però ben dividit en dos blocs, ofereix una ullada pel vesant més folklòric de l'esbart. Quan parlem d'imbricar tradició i modernitat sovint ens perdem en més d'una disquisició filosòfica (jo el primer, quedi clar) i a TOC D'INICI hi tenim dos bons exemples: BRUC, un Ball Cerdà amb un suport musical actual i el, per a mi, genial A COP DE BASTÓ. No tinc cap dubte que la millor manera de relacionar tradició i modernitat és implicant la primera en els reptes de la segona.\nNo tinc més remei que mirar enrere i explicar una vivència personal. Fa molts anys vam anar al Teatre Romea; hi ballava l'Esbart Verdaguer i un dels plats forts era la recuperació del Ball de Cascavells, aquell del que en Salvador Melo, el seu coreògraf, havia dit que no era apte per a ser ballat més enllà que per la parella que el va estrenar. En Josep Cots, ja fa anys al front de la llibreria Documenta, va demostrar que si que es podia... durant anys el Ball de Cascavells del Salvador Melo no ha estat ben tractat (com tants d'altres balls dels nostres coreògrafs, diria jo) i fins el 2002 a Sant Cugat i el 2011 a la Sala Ovidi Montllor no l'havíem vist ben ballat. He dit que no faria crònica ni crítica...però no puc deixar de treure'm el barret que acostumo a portar per agrair-los-hi el Ball de Cascavells a la Sandra Brufau i al Joan Martí. Un esbart és un conjunt, cert, des del director fins al xofer de la furgoneta, però a vegades cal fer justícia. I si a mi, el Ball de Cascavells em va impressionar fins l'emoció, és lògic que en aquest meu espai ho digui.\nI quan acabades unes danses mallorquines que, per ser sincer, no mantenen el to de la resta de l'espectacle i que l'Esbart Sant Martí i el seu director en David Martínez segur que revisaran. En èpoques en que el folklore de Ses Illes és ben present, no ja a les mateixes illes sinó també a casa nostra, cal saber mantenir-lo en l'estat fresc que es mostra a plaça i ballat per gent d'aquest segle XXI que el Sant Martí tan bé sap encarar. Deia que acabades les mallorquines, el cos de dansa, de manera sorprenent, saluda de forma acadèmica al públic i el que sembla fet per donar pas a una mitja part, el que fa és donar pas a LA FESTA! Pot resultar sobtat, forçat i molt imaginat recordar el memorable HOLA de Carles Santos als Jocs Olímpics del 92 a Barcelona i posar-se a ballar rumbes de Txarango... però amb vestuari actual, amb complicitats d'avui dia i amb unes ganes de passar-s'ho bé que tiren d'esquena, fins i tot els més amants de la dansa tradicional, entre els quals m'hi compto de fa una colla d'anys, no tenim un altre remei que posar-nos dempeus, aplaudir, ballar, cridar i agrair la feina del Sant Martí...\n...Perquè al final, el TOC D'INICI fa present a l'espectacle i a la festa la feina dels esbarts, i els esbarts són formats per gent amb ganes de treballar i defensar la cultura del país i els Txarango d'avui són els acordionistes i flabiolaires o violinistes de fa 100 anys...aquells que anaven pels pobles tocant el que sabien perquè la gent ballés...com fa Txarango avui... com fa la gent avui... I hem d'acceptar que aquesta manera de ballar forma part del nostre poble, com també segurament en forma un doble pas a dos d'aire contemporani, que a mi em costa però que si algú pensa que ho ha de fer i ho fa, l'he de respectar!\nSi l'any 2015 acabava amb una molt prometedora presentació del projecte del nou espectacle que prepara l'Esbart Ciutat Comtal, amb agradables sorpreses i el treball acurat a que ens té i estem acostumats, l'any 2016 començava bé. El 13 de juny de 1970 vaig començar a moure'm per aquest àmbit dels esbarts dansaires....i encara em queda molt per veure. Llarga vida!\nNo ho oblido pas! Cap el final de l'espectacle es produeix un moment màgic a l'escenari, com si fos un homenatge a la gent que lluita per superar inconvenients que la vida li ha posat al davant...lluita i guanya! Com la Míriam o la Laia companyes d'altres esbarts. Les i els dansaires del Sant Martí s'aturen (difícil cosa per aquest grup), es planten cara al públic, sempre cara al públic i fan servir el llenguatge del gest, dels signes...\nPer si no n'havíem tingut prou de cultura popular! Gràcies!\nAgraeixo el consentiment que m'han donat el David Martínez i el Rafael Solé per poder parlar del seu espectacle i de l'Esbart Sant Martí.\nAgraeixo a les dansaires i els dansaires de l'Esbart Sant Martí les grans estones que ens van portar a passar el cap de setmana de TOC D'INICI.\nAgraeixo al Josep Campos Guerra, gran fotògraf d'espectacles i especialment de dansa, que m'ha permès fer servir les seves imatges.\nAgraeixo també, a tots els que arribeu a llegir fins aquí...quan ens veiem teniu una cervesa pagada!\nPublicat per josep maria a 7:41 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: cultura popular, dansa catalana, dansa d'arrel, dansa tradicional, esbart, folklore\n“Ballem a la panxa de la mare, als braços del pare, caminant amb un amic, a la festa del poble... I ballant expliquem els nostres pensaments, i sobretot les nostres emocions i les nostres sensacions. Ho fem a partir del nostre cor, del nostre cervell, del nostre estómac, de la nostra mirada i de la nostra terra.”\nEmmirallat en la tradició de l’Aurresku i davant la inexistència a Catalunya de res semblant, el músic Jaume Arnella i el dansaire i coreògraf Joan Serra van engrescar-se a treballar junts en una proposta que aportés a les celebracions de casa nostra quelcom semblant. Naixia el “Ball d’Homenatge”. Una dansa per a ser interpretada per un o una dansaire i, a diferència de l’Aurresku, amb la possibilitat que ho fessin junts.\nLa tradició te un dia que comença i el ball d’homenatge ha començat ara, per la voluntat dels seus creadors.\nPerò ara ens l’hauríem de creure tots. Ens agrada la idea? Podem aconseguir que tots els esbarts de Catalunya aprenguem aquest senzill ball d’homenatge i que el proposem als nostres pobles i ciutats com a ball reverencial per quan l’ocasió ho demani?\nIsidre RubioRemendo / Josep M. Fuentes Ros\nHem pensat que seria bo acompanyar aquesta nostra comunicació amb paraules de balladores i balladors que han tingut l’oportunitat de ballar el Ball d’Homenatge i de directors que l’han treballat. Les primeres impressions són les d’en Jaume Arnella, responsable de la part musical del Ball d’Homenatge. Un dels músics més inquiets que tenim al nostre país. No tenim cap mena de dubte que el seu treball conjunt amb el del Joan Serra ha dotat a Catalunya d’una gran manifestació d’agraïment.\nPREHISTÒRIA DEL BALL D’HOMENATGE.\nDes de finals dels anys 80 fins ara, sempre que he cantat el romanço del Quico Sabater –i ho he fet cents de vegades– al final, quan el guerriller jeu mort al carrer Major de Sant Celoni, he tocat a manera d’homenatge i un xic més solemne, la Polca del Ball de Gitanes d’aquesta població. Amb el guitarró, despullat.\nLa reacció unànime del públic, de respecte i d’implicació en l’homenatge, m’ha anat duent a veure clar que si hi havia d’haver un Ball d’Homenatge, aquesta era la música.\nEl resultat em sembla d’una força extraordinària.\nMaria Teresa Agustí Morales\nBallar el Ball d’Homenatge és un honor i és una manera d'expressar lliurement el que sents. Ballar-ho amb els peus nus sobre la meva terra és un sentiment que puja des de la base del cos passant per la part de l’estómac-les emocions-, parant un moment al cor –sentiments-, fins arribar al cap on conflueixen tots els sentits i on es canalitzen per totes les parts del cos. Parlem ballant i fer el Ball d'homenatge per a algú és transmetre qui som, tot el que sents i estimes la pròpia cultura i la pròpia terra. És compromís amb el país i una manera de mostrar respecte per les nostres tradicions i les nostres costums mirant sempre endavant i cap al futur. Ballar el Ball d’Homenatge és deixar-se portar per la música en directe, per les emocions i deixar que els sentiments, senzillament, flueixin.\nSí, crec que incorporar-lo als diferents actes, públics i privats, del nostre país és una manera senzilla i clara de transmetre punts tradicionals catalans, amb un aire innovador i que poden definir, de manera breu i concisa, qui som. És una manera de mostrar el nostre respecte i estimació vers a nosaltres mateixos i als altres.\nDesitjo plenament que el Ball d'homenatge pugui estendre's a tots els actes solemnes públics i privats, i que la gent poc a poc se'l faci seu, amb el respecte que cal tenir a la dansa.\nEl meu sentiment és el de ballar, certament, una dansa ritual d’homenatge. Incorporant punts bàsics de dansa catalana i amb el sentiment de país, és una dansa amb la capacitat d’emocionar tant a qui ho balla com a qui ho rep. El fet de ballar-ho descalç i amb un element d’indumentària catalana dona un gran sentit d’ arrelament a la terra. Per mi és un encert la música d’en Jaume Arnella sobre la polca de Sant Celoni... tot té el regust de música nostra i ajuda a transmetre i a fer sentir el que volia en Joan en crear aquest Ball d’Homenatge.\nReferent a si veig el Ball d’Homenatge incorporat al rituals de celebracions... la resposta és que seria molt adient i una aportació important a la nostra cultura, ja que la dansa tradicional estaria representada en els actes importants del nostre País. No serà fàcil ja que tots els esbarts, i sobretot els seus directors, hauríem de fer-nos-el nostre, ensenyar-ho de manera correcta ( hi ha dues versions del Ball d’Homenatge, una més llarga i l’altra més curta, per mi la llarga és més emocionant ) i ballar-lo només en els moments solemnes o de celebracions i no fer-lo servir per qualsevol ballada d’esbarts.”\nRicard Roig Gascón\nEm demanen que en penso del “Ball d’homenatge”, creat per l’admirat mestre Joan Serra i música del Jaume Arnella, a partir de la Polca de Sant Celoni.\nSenzillament, malgrat la riquesa que té el nostre país quant a balls, s’hi trobava a faltar una dansa que ens permetés ballar-la amb motiu d’alguna efemèride, tal com tenen a molts altres indrets. Segurament per això, el Joan Serra es va posar a la feina, i va fer aquesta coreografia amb la simplicitat i elegància que cobris aquest vuit.\nParticularment, em serveix per reconèixer la tasca de persones que han treballat per la cultura en general, així com per a celebrar fets rellevants en l’àmbit social a casa nostra.\nD’altra banda, trobaria força adient que aquest ball s’estengués pel territori per esdevenir un símbol d’identitat en forma de dansa.\nQui hauria de dur a terme aquesta tasca de difusió ? Sincerament, crec que la gent de la dansa tradicional seria una bona eina per a donar-la a conèixer, així com també a les escoles, i no tan sols el ball com a tal, sinó també la intencionalitat que va voler transmetre el coreògraf a la mateixa.\nVaig tenir la sort de conèixer personalment al Joan Serra l’estiu del 2001. Va ser enmotiu d’una edició del “Dansàneu”. Aquell any jo començava com a director de l’Esbart Sant Julià i vaig pensar que seria una bona experiència conviure amb ell i els seus coneixements. Va ser una setmana que em va marcar positivament en molts aspectes. Uns anys després vaig tenir la sort de ser convidat a una nova edició, però aquesta vegada com a mestre, ja que vaig tenir el privilegi de donar a conèixer el “Ball deGitanes de l’Arboç”. En aquesta ocasió van ser quatre dies intensos i fantàstics. Recordo que cada nit em posava a dormir admirant al Joan, i pensant que “m’agradaria tenir algun tret d’ell” (molt complicat!).\nEl passat 2013, quan estava pensant com volia que fos la “Nit de dansa” que cada any organitzem l’esbart en motiu de la Festa Major, vaig rebre la notícia de la seva mort (uf... quina putada!). Però el meu tarannà em va portar a buscar quelcom de positiu i vaig dir: “aquest any obrirem la “Nit de Dansa” amb el Ball d’Homenatge del Joan”. Per dos motius, fer el que ell li agradaria que féssim: ballar; i per altra banda, donar-lo a conèixer i presentar-lo a la gent de l’Arboç (tan admiradors de la dansa catalana) i als meus dansaires.\nPer tant, el divendres 23 d’agost de 2013, ens ajuntàvem a l’escenari de la Plaça de laVila, el Ramon Vallverdú (exdansaire del Sant Julià i el Sant Cugat), el Carles Belda (que ens va acompanyar amb l’acordió) i jo.Una vegada ofert, com deia en Joan, la sensació va ser “BRUTAL”!\nEn quan al seu objectiu i la seva incorporació als diferents actes en què pugui ser-hi representat, és obvi que no és una tasca fàcil, però des del meu punt de vista, considero interessant la proposta i que les persones que coneixem el ball puguem donar-li la millor difusió possible perquè el puguem consolidar com a “balld’homenatge” que és.\nHi ha gent que té bones idees, grans idees, el Ball d'Homenatge n'és una.\nCom a ballarí sempre he sentit la necessitat de poder implicar el nostre llenguatge en totes les facetes de la vida, sempre he trobat que era un bon moment per ballar, per no fer servir només les paraules, per fer servir el moviment i l'energia que mostren com sóc i m'ajuden a conèixer millor a la gent que m'envolta.\nUna inauguració, un dia especial, un canvi d'estat...tots aquests moments i segur que molts altres són dies en els que la dansa i la música hi han de ser present i és aleshores quan busques què pots fer i és aleshores quan somrius perquè saps que pots ballar el Ball d'Homenatge. Una dansa que surt del cor i la pelvis i que s'adreça als cors i les pelvis. Una dansa que et permet mostrar com ets i et deixa veure les mirades franques dels altres.\nCada vegada que he ballat el Ball d'Homenatge m'ha inundat una sensació d'alegria, una sensació de gaudi. Just sentir les notes d'introducció que et fa el músic amb el que comparteixes complicitats íntimes, la teva pell s'obre per captar l'energia que t'arriba de la música i els teus ulls busquen el públic assistent; aleshores es produeix la màgia, la connexió entre totes les parts, ballarí, músic i públic entren en una comunió que durarà fins a la darrera nota quan tots plegats ens agrairem el moment viscut.\nI tot això és el que representa per mi el Ball d'Homenatge...ja us ho he dit al començar, UNA BONA IDEA, UNA GRAN IDEA, BRUTAL!!!\nFem-lo entre tots imprescindible.\nPublicat per josep maria a 23:31 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Ball d'homenatge, dansa d'arrel, dansa tradicional, esbart ciutat comtal\nMaria Rosa Alonso. Adéu a una gran mestra.\nMalgrat l’impuls d’escriure em va venir sobtat, he volgut esperar que la seva entitat de sempre ens donés la notícia abans de dir-ne res.\nDilluns vaig saber que fa uns dies va morir la Maria Rosa Alonso. La meva mestra a l’Esbart Català de Dansaires. Dimarts, al fòrum esbartnautes, demanaven que se’n fes una mica de memòria del seu passat. Tant és, voleu dir que algú li pararà atenció?\nCent tretze anys de vida dels esbarts dansaires donen, per desgràcia però també per llei de vida, perquè la nòmina de gent perduda pel camí sigui cada dia més llarga. Una llista farcida de noms gairebé desconeguts, inclòs pel nostre col·lectiu i trufada d’alguns noms que han estat referents per a totes aquelles persones que d’una manera o altra i en més o menys mesura hem dedicat part del nostre temps i moltes de les nostres il·lusions a treballar per la dansa catalana. Per a mi i sense cap mena de dubte la Maria Rosa Alonso ha estat un d’aquests noms. Una de les persones amb més preparació i coneixements artístics que he conegut en el nostre àmbit i us puc ben assegurar que sempre va estar ben lluny del seu interès influir en ningú, ni mestres, ni dansaires, ni entitats, en ningú que no fos del seu Esbart Català de Dansaires.\nFa més de trenta anys la Maria Rosa em desconcertava, tenia coneixements sobrats en els àmbits artístics, musicals i coreogràfics no ja només per opinar sinó també, i potser més, per dictar mestratge. I a la Maria Rosa no l’interessava gens. Ella tenia molt clara quina era la missió dels esbarts dansaires, com tenia molt clar els límits de preparació que podia tenir un dansaire d’afició que no dedicava més de sis hores la setmana a formar-se per mostrar públicament les danses del nostre país. En aquells anys i juntament amb altres companys i companyes del Català, no ens cansàvem de voltar places, teatres i pobles per veure actuar d’altres esbarts; a nosaltres arrelats en la tradició més pregona en que basa la seva filosofia l’esbart degà, ens embadalia seguir les evolucions dels dansaires del Verdaguer, el Rubí, el Millet o el Ciutat Comtal. Quan, dies després, comentàvem amb la Maria Rosa les danses que presentaven, sempre ens responia amb certa displicència i amb la seguretat que dóna dominar la tècnica d’allò de que estàs parlant: No l’interessava; estava convençuda que la feina dels esbarts era la que feia el seu i no volia anar més enllà. Curiosament, aquesta actitud va fer que força d’aquells que la seguíem acabéssim treballant en l’altra manera de veure la dansa catalana d’arrel tradicional. Sempre però tenint molt present tot el que ens va ensenyar la Maria Rosa. Ens va inculcar la necessitat de ser exigents i treballar cercant l’excel·lència, sense oblidar que treballàvem amb la tradició, que per damunt de tot demana emoció, i des de la vesant aficionada.\nCom que ella volia ser reconeguda però no volia ser protagonista (difícil, però amb la Maria Rosa ningú va dir que res hagués de ser fàcil) no li agradaria gaire que se’n parlés directament, per això he preferit fer uns apunts de qui es considera un dels seus deixebles fidels però no incondicionals. Malgrat no vam tenir una relació fàcil, la Maria Rosa sempre ha estat per a mi el referent a l'hora de valorar les propostes artístiques dels esbarts dansaires. Ella em va ensenyar molt, vaig tenir la sort de pertànyer a un grup de dansaires que creia en ella i en qui ella va creure. Un grup de dansaires de qui ella sempre se’n va sentir orgullosa, inclòs quan ja no la seguíem i teníem els nostres propis camins, respectant-nos la discrepància.\nFeia 6 anys que no la veia però la pena, des dels records de joventut és tan gran com si l'hagués vist ahir i cada dia. Maria Rosa, allà on siguis...segur que debatent amb el Salvador Melo, Moltes gràcies pel teu mestratge!\nPublicat per josep maria a 2:53 Cap comentari:\nEn reconeixement a Miquel Martí Pol\nDic reconeixement perquè no em crec ningú per fer un homenatge al gran poeta de Roda.\nAquests dies s'han dit tantes coses de'n Miquel Martí Pol, s'han tornat a dir tantes coses bones d'ell, de la seva obra i de la seva força que jo ben poc hi puc afegir... clar que... Amb el Lluís Platero fem el Gra de Sorra\ni abans que ell canti Laia, una cançó que dedica a la seva filla, una mena d'havanera plena d'il·lusió i estimació.\nJo hi dic un poema del Martí Pol. Si la cançó traspua estimació, el poema no podia ser menys i sempre he pensat que ser capaç de fer palès tot el que comporta l'amor i l'estimació en els curts catorze versos que formen un sonet només es troba a l'abast dels més grans... Us convido a llegir, si pot ser en veu alta, el\nSONET PER A TU de'n Miquel Martí Pol\ntant el dolor fecund com l’alegria\nels mots de conèixer i estimar\nque sempre és agradable recordar\nque fa que els versos siguin de debó.\nPublicat per josep maria a 17:11 Cap comentari:\nGra de Sorra un concert - espectacle d'en Lluís Platero\nFa uns mesos el cantautor badaloní Lluís Platero\nem va fer una proposta que em va seduir des del primer moment. Em convidava a compartir i participar a l'espectacle Gra de sorra .\nGra de sorra és un concert en el que el Lluís canta les seves cançons dedicades al mar i s'hi intercalen poemes de diversos autors i autores també relacionats amb el mar. Em tocava triar els poemes i dir-los a l'escenari. Al concert ens acompanya el Jordi Cervera, un músic autodidacta, amb una sensibilitat molt especial quan se situa davant del teclat.\nLa seva entesa amb el Lluís és gairebé perfecta i amb mi ens hem compenetrat des del primer dia. A vegades sembla que portem junts fent Gra de sorra molt temps. Un mèrit del Jordi i el Lluís que m'han ajudat molt en la meva incorporació.\nA més, quan l'espai escènic i la disponibilitat ho permeten, l'Esbart Sant Jordi de l'Orfeò Badaloní, dirigit per en Jaume Díaz, hi balla tres de les cançons d'en Lluís.\nGra de sorra és un espectacle senzill, fet amb molta il·lusió i presentat al públic amb una doble intenció:\n- Passar una vetllada agradable i amable\n- Prendre consciència que al mar cal cuidar-lo ben especialment, doncs no és inesgotable i tot allò que ens dóna és molt important per a tots nosaltres.\nDijous passat, dia 4 de juliol, el vam fer al Racó d'en Gual a La Rambla de Badalona i les prop de dues-centes persones que hi van assistir van rebre de molt bon grat la nostra proposta.\nGra de Sorra tornarà a La Rambla, amb d'altres rapsodes, els dijous 11 i 25. Si no vareu anar-hi, ho heu de fer, no us en penedireu.\nPublicat per josep maria a 1:53 Cap comentari:\nCom veig el futur de l'Agrupament d'Esbarts Dansaires\nNomés quatre ratlles per convidar-vos a la xerrada - col·loqui que he promogut pel dissabte dia 6 de juliol, a les onze del matí i a l'estatge social de l'Agrupament d'Esbarts Dansaires, c/ València, 558 6è 1a.\nLa meva intenció no és cap altra que explicar com veig la trajectòria de l'AED fins avui i com penso que hauria de ser. La voluntat final de la jornada seria provocar un debat o, si més no, un bon grapat de reflexions personals al voltant del què esperem de l'AED i què estem disposats a oferir-li.\nUs copio el text amb que s'anuncia la xerrada al Punt informatiu de l'AED.\nDissabte dia 6 de juliol de 2013 a les 11 del matí. “Repensar l’Agrupament per no haver-lo de re-fundar”.\nPonent: Josep Mª Fuentes Ros\nDavant l’anunci fet pels membres del consell directiu de l’Agrupament d’Esbarts Dansaires en el que anunciaven la decisió de deixar els seus càrrecs a l’assemblea general de 2014, el ponent ha volgut compartir, amb qui ho desitgi, el seu posicionament i les seves consideracions.\nLa voluntat no és cap altra que, previ un primer pas personal, provocar un debat que enforteixi l’Agrupament d’Esbarts Dansaires. Si més no, que l’ubiqui allí on els seus associats volen que estigui.\nEns diu el Josep Mª: Per suposat que m’agradarà comptar amb l’assistència de totes aquelles persones que tenen responsabilitats en les entitats del nostre àmbit, de direcció, presidència, gestió.... La gent en qui descansa la memòria històrica dels esbarts dansaires i que són els que ara mateix en guien l’activitat.\nPerò m’agradaria molt que hi vingués també tothom qui fins ara no s’ha responsabilitzat ni significat en la gestió però que té inquietud vers el nostre moviment associatiu. Parlo sobretot, del jovent inquiet, imaginatiu i rebel que segur que tenim i que, encara que potser no coneix els, per nosaltres, grans noms i grans moments del nostre col·lectiu, segur que tenen idees i ganes de treballar-hi.\nPublicat per josep maria a 23:39 Cap comentari:\nEntrevista a Sants3ràdio - Gent del Barri\nEm permeto fer aquesta entrada per donar-vos a conèixer l'entrevista que em van fer diumenge passat a Sants3ràdio. Només heu de prémer el títol del missatge i us adreçarà al web de la ràdio.\nVam passar una molt bona estona. Espero que, si l'escolteu, també la passeu. Com que és llarga, us recomano especialment els primers 55' 2o".\nGraàcies Sílvia, Oleguer i Sants3ràdio!\nEstudiant d'Humanitats a la UOC. Voluntari per la cultura popular. Badaloní i de La Penya! Interessat en els vins i els caves. Empresari petit.\nGràcies per aturar-vos, ni que sigui uns moments, en el meu blog. Poca gent sabrà que existeix, però a mi em fa una sensació especial saber que , en un moment determinat, algú pot trovar-se'l i compartir amb mi uns moments. Com tots els blogs, aquest és un espai personal, fins i tot diria que intim.A dia d'avui, és l'espai on soc jo sol. una abraçada josep mª\nvinils decoratius, pràctics i educatius\nUna empresa amb un projecte nou\nD'un temps - espectacle ballat per exdansaires\nEls dos en moto\nLa Núria i el seu granet de sorra\nTot mirant el mar...


Jocs Flash 5\nLa Regla Valley\nSomnis, fantasies, màgia i secrets presos de contes de fades espera d'aquesta nena pot tenir la sort d'un princess.He orientat a petites i no aconsegueix completar la seva llegenda. Vostè és [...]\nAquesta vegada Mario té un jetpack que pot volar per un curt període de temps. El seu objectiu és arribar al més alt i trobar l'estrella, es tracta de la versió demo. Només hi ha etapes 2, [...]\nPosa't en la pell d'en Ruffy, el protagonista d'One Piece i aconseguir eliminar i guanyar totes les baralles de proclamar el Rei dels Pirates. Derrota a tots els infants de marina i altres pirates a [...]