Comte Dràcula - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl Comte Dràcula interpretat per Béla Lugosi a la película de 1931 Dracula.\nvampir en una obra fictícia\nBéla Lugosi, Christopher Lee, Patrick Bergin, Stephen Boyd, Andrew Bryniarski, Gerard Butler, Charlie Callas, John Carradine, Lon Chaney Jr., Luke Evans, Peter Fonda, John Forbes-Robertson, George Hamilton, Louis Jourdan, Udo Kier, Klaus Kinski, Thomas Kretschmann, Frank Langella, Francis Lederer, Paul Logan, Charles Macaulay, Rudolf Martin, Adam Sandler, Christian Camargo, Duncan Regehr, Richard Roxburgh, Jonathan Rhys-Meyers, Carlos Villarías, Marc Warren i Claes Bang\nDràcula, Anno Dracula, Dracula i Dracula's Guest\nalquimista, soldat i estadista\nCarpats orientals, Purfleet, Piccadilly, Mile End, Bermondsey i Dracula's Castle (en)\nRomania , dècada del 1890\nempalament i decapitació\nJonathan Harker i Quincey Morris\nComte Alucard i Eva\nEl comte Dràcula és un personatge de ficció creat per l'escriptor Bram Stoker en la seva novel·la epistolar Dràcula publicada el 26 de maig de 1897.\nL'escriptor britànic posa en escena un comte hematòfag que renova la imatge del mort vivent tradicional i s'afirma com el nou arquetip del vampir, una expressió duradora del mite a través del temps. Aquest personatge fou reprès i posteriorment transformat en nombroses obres, especialment en el cinema.\n3 Obres on apareix el personatge\n3.3 Cinema i televisió\n3.3.1 Nosferatu de Murnau\n3.3.2 Adaptacions d'estudis universals: 1931-1948\n3.3.3 Adaptacions de Hammer Films (1958-1976)\n3.3.4 Produccions paral·leles\n3.3.5 Produccions recents\n3.6 Àlbums musicals\n3.7 Joc de rol\nEscrit a finals del segle xix, Dràcula és una novel·la epistolar el personatge principal del qual és un vampir. Ajudat de manera involuntària pel jove Jonathan Harker, aquest personatge abandona Transsilvània per anar-se'n a Anglaterra on posseeix a Lucy Westenra, amiga de la núvia de Jonathan Harker. Aquest últim, amb l'ajuda del professor Abraham Van Helsing, John Seward, Morris Quincey i Arthur Holmwood Lord Godalming, farà el seguiment del vampir i l'eliminarà en un ritual.\nSegons Denis Buican i Neagu Djuvara, Bram Stoker es va inspirar en moltes fonts per al seu personatge:\nEn primer lloc, el tema del vampir va aparèixer el 1819 a Anglaterra, durant la moda de la novel·la gòtica: John William Polidori (The Vampire inspirat en una idea original de Lord Byron), Sheridan Le Fanu (Carmilla), però també, a Alemanya, Karl Von Wachsmann (Der Fremde, el 1844, amb tots els ingredients: castell a Transsilvània, boscos foscos, personatge maleït, viatgers atemoritzadors...) i, a França, Charles Nodier (Histoires de vampire), Théophile Gautier (La morte amoureuse), Paul Féval (que converteix el gul en la femella del vampir a La Vampire de 1856) i sobretot, cinc anys abans de Dràcula, Jules Verne ( Le Château des Carpathes).\nEl nom del comte Dràcula es marca amb el sobrenom de dos voivodes de Valàquia del XV : Vlad Țepeș ("Vlad l'Empalador" ) i el seu pare Vlad Dracul ("Vlad el Drac"), anomenat així perquè era membre de l'Ordre del Drac; Vlad Țepeș va ser qualificat en certs llibres publicats pels seus enemics Draculea. Dracul no era només el sobrenom de Vlad, sinó també el d'un altre voivode posterior : Mihail Ier Șuțu (1730 - 1803, va regnar de 1783 a 1795). La vida d'aquests voivodes vallacians és descrita per fonts hostils com Histoires de la Moldavie et de la Valachie de Johann Christian Engel, publicades a principis del segle xix, que els presenta com a tirans sanguinaris. Bram Stoker podria tenir accés directament a la llibreria o biblioteca, o bé als articles de Ármin Vámbéry, professor de la Universitat de Budapest, que probablement és Arminius Vambery citat pel D Gabriel Van Helsing (personatge de la novel·la) com "amic" i font d'informació. A més, "dracul" també significa "diable". Aquesta ambigüitat semàntica va ser desenvolupada a la novel·la per Stoker, desitjós d'emfatitzar l'aspecte demoníac del personatge: s'alimenta de la sang de les seves víctimes i al seu torn les converteix en vampirs. A part del nom, el Dràcula de Stoker, però, no té cap connexió directa amb la figura històrica: el comte es descriu a si mateix com un príncep dels Sículs de Transsilvània, el castell del qual es troba a prop de Bistrița. Stoker és el primer (i l'únic del seu temps) a imaginar un vincle entre Vlad Țepeș i aquell que encarnaria el mite modern del vampir. Dràcula deriva de Dràculea que significa "fill del diable" o "fill del drac".\nAlgunes paraules posades per Stoker a la boca dels camperols com "vrolok" i "vlkoslak", demostren que l'escriptor coneixia el mite de "vrykolakas" ("morts-vivents") descrits al mateix temps per Emily Gerard, autora de llibres sobre folklore de Transsilvània. Dràcula també es anomenat Nosferatu. Gerard i Stoker van escriure que el nom significaria "vampir" o "no mort" en romanès, però no és així: "nesuferitu" significa "l'indiscutible", en altres paraules, el Diable.\nStoker també podria haver tingut a les mans una de les moltes històries breus inspirades en la història tràgica del jesuïta László Turóczi, publicada el 1730 i que explicava les suposades escapades sagnants de la comtessa Elisabeth Báthory a l'actual Eslovàquia.\nStoker va escriure la seva novel·la en l'horror mediàtic provocada pel seu contemporani Jack the Ripper, que va assaltar a Londres el 1888.\nFinalment, la zoologia de l'època victoriana, molt oberta a tothom, ja havia donat a conéixer a l'atenció d'un públic aficionat als animals exòtics, l'existència en Amèrica de Sud d'una família de ratpenats xucladors de sang, batejada immediatament com "vampirs".\nA més, en un article dedicat a les possibles influències del folklore irlandès sobre l'obra de Stoker, Bob Curran, professor d'història i folklore celta de la Universitat d' Ulster, subratlla la proximitat dels noms Dracula i Droch Ola (que significa "sang dolenta" en gaèlic).\nLes ubicacions de l'acció, parcialment compartides amb les de Vlad Țepeș, s'indiquen a la novel·la en la seva forma alemanya segons els mapes disponibles en aquell moment (Transsilvania era aleshores austríaca) que, segons Buican, potser va contribuir a l'èxit que el personatge de Dràcula i el seu avatar Nosferatu van conèixer a països de parla alemanya.\nEl comte Dràcula s'arrossegava com un llangardaix per la paret del seu castell. Il·lustració de portada de Holloway per a una edició britànica de la novel·la de Bram Stoker (Londres, William Rider & Son, 1919).\nLa representació del comte Dràcula ha evolucionat al llarg del temps.\nStoker descriu el físic de Dràcula en detall al capítol II de Dràcula, l'home de la nit: els cabells blancs (quan va conèixer a Harker) van recuperant color gradualment a mesura que el comte es fa jove. Canins afilats i desenvolupats, així com una mala olor prové d'ell. El comte Dràcula té la particularitat de no tenir ombra i no poder reflectir-se en un mirall. Tot i que posseeix un carisma que hipnotitza les seves preses, va ser un vell –que es va fer jove al llarg de la novel·la– sense res de seductor.\nPer fer el retrat del seu monstre, Stoker es va inspirar en les tesis de Cesare Lombroso, molt popular a l'època: es creia llavors que la forma de la cara d'un home indicava el seu personatge i el retrat de Dràcula correspon al de "tipus criminal" de Lombroso. A més, David J. Skal, que assenyala diverses referències a l'obra de William Shakespeare a la novel·la, relaciona Dracula amb Hamlet que, també, anava vestit de negre.\nEl Nosferatu de Murnau té moltes de les característiques físiques del personatge de Stoker, però també algunes diferències com l'absència de pèl i especialment incisius afilats, en lloc dels canins.\nEn les pel·lícules produïdes per Universal Pictures i posteriorment per la Hammer, el conte Dracula (interpretat per Bela Lugosi i més tard per Christopher Lee) es retrata com un aristòcrata en la seva posició més elevada, alta i esvelta, amb trets fins, una pell pàl·lid i els cabells negres. Va vestit amb un vestit fosc i una gran capa negra amb folre vermell.\nLes adaptacions de Dràcula ja no es poden comptar, ja que són nombroses. Tot i això, algunes d'aquestes adaptacions no ens aporta la mateixa lectura. El personatge de Dràcula representa un catalitzador: en ell cristallitzen representacions molt diverses segons la personalitat dels autors que l'evoquen.\nL'estructura de la novel·la Dracula de Stoker és peculiar: la majoria dels personatges escriuen un diari i és el resultat final el muntatge d'aquests diferents testimonis. En aquests testimonis, el vampir es presenta, la majoria de vegades, com un monstre sense cor, una representació del mal absolut. Però no sempre és així. Així que Mina Harker sent llàstima per ell. Pel que fa a Abraham Van Helsing, està fascinat, tant per la figura històrica que era Dracula com pel propi vampir; es meravella per l'enginy que demostra el príncep de la foscor per preparar-se per al seu viatge a Londres.\nEn les altres adaptacions, el vampir apareix amb diferents trets de caràcter. A Nosferatu, Phantom der Nacht, un remake de Werner Herzog de la pel·lícula de Murneau, és un pres del temps que no el deixa en pau: confessa a Jonathan el seu dolor per no poder morir. Dràcula és un personatge cruel a les pel·lícules de la Hammer, però també té un cert sentit de la justícia: a Horror of Dracula, si decideix convertir en vampir a la núvia de Jonathan, és, diu Van Helsing, perquè aquest últim va matar la dona-vampir que vivia amb ell; de la mateixa manera, a La missa per a Dràcula, el vampir es proposa matar els homes que van assassinar aquell que li va permetre aixecar-se de les seves cendres.\nEs pot transformar en llop, ratpenat, gos, boira i partícules de llum en un raig de lluna, però també un home atractiu (com a Dracula de Francis Ford Coppola i Dracula 2000 de Wes Craven ). És capaç d'hipnotitzar les preses que es troben al seu poder. També és capaç de surar a l'aire i de controlar els elements (tempesta, boira, tro) però en un espai limitat. Pot veure-hi a la foscor, fer pujar el vent; és immortal i la sang de les seves víctimes el fa més jove. Té una força sobrehumana i uns sentits sobre-desenvolupats.\nLes facultats prestades a Dràcula varien segons les versions. Així, a la novel·la de Stoker, el recompte de vampirs pot fer-se alt o encongir-se, fent que certs animals com llops, guineus, rates, mussols, ratpenats o arnes l'obeeixin, penetrar a la ment de éssers la sang dels quals bevia. Té força hercúlia, pot aferrar-se a la paret com un llangardaix i és capaç d'assumir una forma etèrea fent que sigui immune a qualsevol atac; entre altres coses, coneix necromània, telepatia, hipnosi. Pel que fa a la sang que beu, la fa rejovenir i fer-se més fort, però el fet de no beure-la no posa en dubte la seva immortalitat.\nA les pel·lícules, s'explota sobretot les seves habilitats transformadores en ratapinyades i la seva immortalitat.\nLa novel·la també detalla un gran nombre de discapacitats; així, Dràcula no pot entrar a casa d'algú sense haver estat convidat prèviament, només pot dormir en terres consagrades, no pot creuar aigua corrent, no pot creuar aigua viva a la marea alta, no pot beneficiar-se dels seus poders durant el dia. El seu cos no projecta cap ombra, la seva imatge no es reflecteix en cap mirall. Només pot moure’s al voltant de la mitjanit o a la nit i només es pot allotjar a la terra on va ser enterrat durant la seva vida, a la tomba d'un ésser que havia convertir en vampir o a la de una ànima maleïda: per exemple, per un suïcidi. L'all, un crucifix, un hòstia o aigua beneïda el repel·leixen; una branca de rosa salvatge, col·locada al taüt, li impedeix sortir.\nA més, hi ha diverses maneres de destruir-lo. La novel·la de Stoker n'assenyala algunes: perforar-li el cor amb una estaca, decapitar-lo o disparar una bala santa a la seva tomba. A Nosferatu, Murnau indica només una forma: una dona pura ha de contenir el vampir tota la nit i fer-lo oblidar el cant del gall. Va ser aquesta indicació la que va portar a altres realitzadors, a part de Coppola, a explotar la idea que la llum del dia també era perjudicial per als vampirs.\nAlgunes pel·lícules li donen una filla i un fill. A la sèrie Tomb of Dracula, es casa amb Domini amb qui té un fill semi-diví, Janus; també té una filla d'essència malèfica, Lilith. Un altre descendent, per una línea successòria d'abans que es convertís en vampir, és Frank Drake.\nA la sèrie de videojocs de Castlevania, Dràcula va tenir un fill amb una mortal. La mort de la seva estimada, assassinada per la Inquisició, el va portar a convertir-se en un ésser malvat, desitjós de dominar la humanitat. El seu fill, mig vampir Alucard, s'hi oposa regularment.\nObres on apareix el personatge[modifica]\nDracula's Guest and Other Weird Stories, una col·lecció d'històries curtes escrites per Bram Stoker.\nBram Stoker, Dràcula, Archibald Constable and Company, 1897\nFreda Warrington, Dracula the Un-dead, Penguin Books, 1997\nDacre Stoker i Ian Holt, Dracula the Un-dead, Michel Lafon, 2009\nFrançoise-Sylvie Pauly, La convidada de Dràcula, Denoël, 2001\nSiria James, Dracula mon amour, col·lecció Lluna negra, Hachette, 2010\nPau Travesset, Dracula, Cruïlla, 2021\nCartell d'una producció nord-americana de Dràcula de Hamilton Deane i John L. Balderston el 1938.\nSi es coneix molt l'amor que té el món del cinema pel personatge, és a l'escenari on va néixer la popularitat del vampir.\nStoker va estar íntimament relacionat amb la comunitat teatral i va treballar al Lyceum Theatre durant gairebé vint anys. Tenia una gran admiració per l'actor Henry Irving i havia expressat el desig que interpretés el paper de Dràcula en una adaptació teatral de la novel·la, cosa que no va passar mai.\nTanmateix, Bram Stoker va escriure aquesta adaptació, que va titular Dracula: or the undead que va llegir al Lyceum Theatre el 18 de maig de 1897. El 31 de maig, l'escriptor va presentar el guió al despatx de Lord Chamberlain que aleshores era el censor oficial de les representacions teatrals. Aquesta adaptació ha estat reeditada recentment sota la direcció de Sylvia Starshine.\nEl 1924, el britànic Hamilton Deane va interpretar un Dràcula sensiblement diferent de l'obra escrita per Stoker. David J. Skal subratlla, de fet, que els problemes de costos han provocat una reducció dels llocs presentats en l'obra; per tant, perquè el vampir pogués interactuar amb els altres personatges, era necessari que fos convidat per ells i, per tant, que fos presentat com un ésser més sociable que el Dràcula de Stoker. Durant la interpretació d'aquesta peça, el vampir també va adoptar aquest aspecte menys monstruós que se li atribueix més fàcilment.\nL'obra de Deane va ser reescrita per Horace Liveright que va voler presentar-la al públic nord-americà. És en aquesta versió que el vampir porta aquesta capa amb un coll particularment alt, que lluiran les següents representacions. Per interpretar el personatge de Dràcula, Liveright l'encarrega a un actor hongarès, Bela Ferenc Dezso Blasko: Béla Lugosi. Aquesta obra, presentada a Broadway a partir d'octubre de 1927, serà un èxit i cridarà l'atenció de Hollywood: els Universal Studios encarregaran Tod Browning per donar-li una versió cinematogràfica el 1931.\nDes de llavors, al costat de la seva formidable carrera cinematogràfica, Dràcula ha estat objecte d'altres representacions teatrals; per exemple, Dracula: sabbat de Leon Katz (1970), Dracula: un musical nightmare de John Douglas i John Aschenbremer (1978), Dracula (1978) amb Jeremy Brett o Mac Wellman's Dracula (1994).\nEl príncep de la foscor també ha inspirat a directors de ballet com Jean-Claude Gallotta que, el 2001, va crear per a l' òpera de París un ballet titulat Nosferatu, o Mark Godden, autor el 1998 d'un Dracula que va tenir molt èxit i que es va adaptar al cinema amb el títol Dracula, Pages From a Virgin's Diary (2003).\nTambé s'ha fet un comèdia musical, de Gregory Hlady, protagonitzat per Bruno Pelletier en el paper del famós comte a l'espectacle Dracula, entre l'amour et la mort (2004). Està envoltat de diversos artistes de renom del Quebec (Sylvain Cossette, Andrée Watters, Daniel Boucher, Pierre Flynn, Gabrielle Destroismaisons). Roger Tabra proporciona la lletra a la música de Simon Leclerc. L'espectacle va tenir un gran èxit a Quebec el 2006, abans de fer una sèrie d'actuacions a França el 2008 (Daniel Boucher va cedir el seu paper de Renfield a Matt Laurent, una altra aposta segura en el panorama musical del Quebec).\nEl personatge de Dràcula va obtenir la seva popularitat actual més del cinema que de la literatura. Hi ha al voltant de 200 pel·lícules protagonitzades pel rei dels vampirs, convertint-lo en una de les figures cinematogràfiques més populars. Cadascuna d'aquestes pel·lícules adapta el treball de Stoker de manera diferent: la trama i les característiques dels personatges, inclosos els seus noms, rarament són les mateixes.\nActor que interpreta Dràcula\n1921 Dracula's Death Vanko !Erik Vanko Pel·lícula perduda\n1922 Nosferatu Schreck !Max Schreck Reanomenat Count Orlok per motius legals\n1931.1 !1931 Dracula Lugosi !Bela Lugosi\nDrácula Villarías !Carlos Villarías Versió espanyola amb els mateixos conjunts que la versió Lugosi, però amb un repartiment i equip diferents.\n1943 Son of Dracula Chaney !Lon Chaney Jr.\n1944 House of Frankenstein Carradine !John Carradine\n1948 Abbott and Costello Meet Frankenstein Lugosi !Bela Lugosi\n1953 Drakula İstanbul'da Kaptan !Atıf Kaptan\n1958.1 !1958 Dracula Lee !Christopher Lee\nreturn !The Return of Dracula Lederer !Francis Lederer\n1964 Batman Dracula Smith !Jack Smith\n1966.1 !1966 Dracula: Prince of Darkness Lee !Christopher Lee\nBilly the Kid vs Dracula Carradine !John Carradine\n1967 Mad Monster Party? Swift !Allen Swift Pel·lícula d'animació\nBlood of Dracula's Castle D'Arcy !Alexander D'Arcy\n1968.1 !1968 Dracula Has Risen from the Grave Lee !Christopher Lee\nDracula Elliott !Denholm Elliott Episodi de la sèrie de televisió britànica Mystery and Imagination\n1969.1 !1969 Las vampiras Carradine !John Carradine\nmagic !The Magic Christian Lee !Christopher Lee\n1970.1 !1970 Count Dracula\nJonathan Albert Krumm !Paul Albert Krumm\n1971.1 !1971 Dracula vs. Frankenstein Vorkov !Zandor Vorkov\nNight Gallery Lederer !Francis Lederer Episodi: "The Devil Is Not Mocked"\n1972.1 !1972 Blacula Macaulay !Charles Macaulay\nMad Mad Mad Monsters Allen Swift Pel·lícula d'animació\nDracula A.D. 1972 Lee !Christopher Lee\nCount Dracula's Great Love Naschy !Paul Naschy\n1973.1 !1973 Scream Blacula Scream Macaulay !Charles Macaulay\nThe Satanic Rites of Dracula Lee !Christopher Lee\nBram Stoker's Dracula Palance !Jack Palance Pel·lícula de televisió\n1974.1 !1974 Blood for Dracula Kier !Udo Kier\nLegend of the 7 Golden Vampires Forbes-Robertson !John Forbes-Robertson\nVampira Niven !David Niven\n1975 Lady Dracula Boyd !Stephen Boyd Alemanya (estrenada el 1977)\n1976 Dracula and Son Lee !Christopher Lee\n1977.1 !1977 Dracula's Dog Pataki !Michael Pataki\nCount Dracula Jourdan !Louis Jourdan Pel·lícula de televisió\n1978 Doctor Dracula Carradine !John Carradine\n1979.1 !1979 Nosferatu the Vampyre Kinski !Klaus Kinski Remake de Nosferatu (1922) amb els noms dels personatges de la novel·la restaurats\nCliffhangers Nouri !Michael Nouri Episodi: "The Curse of Dracula"\nLove at First Bite Hamilton !George Hamilton\nNocturna Carradine !John Carradine\nDracula Langella !Frank Langella\nThe Halloween That Almost Wasn't Hirsch !Judd Hirsch Pel·lícula de televisió\n1985 Fracchia Vs. Dracula Purdom !Edmund Purdom\n1987 mons !The Monster Squad Regehr !Duncan Regehr\n1988.1 !1988 Waxwork O'Keeffe !Miles O'Keeffe\nScooby-Doo and the Ghoul School Kessler !Zale Kessler Pel·lícula d'animació\nScooby-Doo! and the Reluctant Werewolf Camp !Hamilton Camp Pel·lícula d'animació\n1989.1 !1989 The Super Mario Bros. Super Show Ward !Jim Ward Episodi: "Bats in the Basement"\nSuperboy Bochner !Lloyd Bochner Episodi: "Young Dracula"\n1990–1991 Dracula: The Series Johnson !Geordie Johnson Sèrie de televisió\n1992 Dràcula de Bram Stoker (Bram Stoker's Dracula) Oldman !Gary Oldman\n1993.1 !1993 The Young Indiana Jones Chronicles Peck !Bob Peck Episodi: "Transylvania, January 1918"\nU.F.O. Georghiou !Antony Georghiou\n1995.1 !1995 Monster Mash Crivello !Anthony Crivello\nDracula: Dead and Loving It Nielsen !Leslie Nielsen\n1997 The Creeps Fondacaro !Phil Fondacaro\n2000.1 !2000 Dracula 2000 Butler !Gerard Butler\nBuffy the Vampire Slayer Martin !Rudolf Martin Episodi: "Buffy vs. Dracula"\nDark Prince: The True Story of Dracula Rudolf Martin Pel·lícula de televisió\n2001 Dracula, the Musical Hewitt !Tom Hewitt\n2002.1 !2002 Dracula: Pages from a Virgin's Diary Qiang !Zhang Wei-Qiang\nDracula Bergin !Patrick Bergin\n2003 Dracula II: Ascension Billington !Stephen Billington\n2004.1 !2004 Van Helsing Roxburgh !Richard Roxburgh\nBlade: Trinity Purcell !Dominic Purcell\nDracula 3000 Kirkwood !Langley Kirkwood\n2005.1 !2005 bat !The Batman vs. Dracula Stormare !Peter Stormare Pel·lícula d'animació\nDracula III: Legacy Hauer !Rutger Hauer\n2005–2008 bat !The Grim Adventures of Billy & Mandy Stormare !Phil LaMarr Sèrie d'animació\n2006 Dracula Warren !Marc Warren Pel·lícula de televisió\n2006–2014 Young Dracula Castle !Keith-Lee Castle Sèrie de televisió\n2008 Supernatural Kretschmann !Todd Stashwick Episodi: "Monster Movie"\nThe Librarian: Curse of the Judas Chalice Davison !Bruce Davison\n2009 House of the Wolf Man Thomas !Michael R. Thomas\n2012 Dracula 3D Kretschmann !Thomas Kretschmann\nHotel Transylvania Sandler !Adam Sandler Sèrie d'animació\nDracula Reborn Rigby !Stuart Rigby Pel·lícula de televisió\n2013 Dracula Meyers !Jonathan Rhys Meyers Sèrie de televisió\nDear Dracula Ray Liotta Pel·lícula d'animació\nDracula: The Dark Prince Roberts !Luke Roberts\n2014 Dracula Untold Evans !Luke Evans\n2015 Hotel Transylvania 2 Sandler !Adam Sandler Pel·lícula d'animació\n2016 Penny Dreadful Camargo !Christian Camargo Sèrie de televisió\nWelcome To Monster High Sorich !Michael Sorich Pel·lícula d'animació\n2017 Monster High: Electrified Sorich !Michael Sorich Pel·lícula d'animació\n2017–present Castlevania McTavish !Graham McTavish Pel·lícula d'animació\nMonster High: The Adventures of the Ghoul Squad Sorich !Michael Sorich Pel·lícula d'animació\n2017 Monster Family Jason Isaacs Pel·lícula d'animació\n2018 Hotel Transylvania 3: Summer Vacation Sandler !Adam Sandler Pel·lícula d'animació\n2019 Van Helsing Tricia Helfer Sèrie de televisió\n2020 Dracula Claes Bang Sèrie de televisió\nNosferatu de Murnau[modifica]\nLa primera adaptació del llibre de Bram Stoker és l'obra mestra Nosferatu (Nosferatu, eine Symphonie des Grauens) dirigida per Friedrich Murnau el 1922. El productor de la pel·lícula Albin Grau va intentar evitar pagar els drets d'autor i amb aquest objectiu va canviar el nom de tots els personatges així com la ubicació de la trama. Això no va impedir que l'hereva, Florence Stoker, el demandés i obtingués la destrucció dels negatius originals, així com la majoria de les còpies. L'actor que va interpretar el paper del comte Dràcula, anomenat "comte Orlock" en aquesta versió, Max Schreck, era tan persuasiu que es rumorejava que era un veritable vampir. Aquesta idea va ser represa el 2000 a la pel·lícula L'Ombra del vampire (Shadow of the vampire), dirigida per Elias Merhige. La pel·lícula barreja anècdota del conjunt i elements fantàstics, arribant a la hipòtesi que Schreck (interpretat per Willem Dafoe) era un veritable vampir.\nAquest primer Nosferatu va ser objecte d'una nova versió pròpia: Nosferatu, Phantom der Nacht (Nosferatu, fantasma de la nit) de Werner Herzog el 1979 amb Klaus Kinski, Isabelle Adjani i Bruno Ganz. En aquesta nova versió, el personatge del vampir es diu efectivament Dràcula, els altres personatges també troben els noms que tenien a la novel·la. El 1988, Augusto Caminito va dirigir Nosferatu a Venezia on Kinski interpreta un vampir anomenat Nosferatu (i ja no Dracula, ni el comte Orlock) però sense reprendre el seu maquillatge de la pel·lícula anterior.\nAdaptacions d'estudis universals: 1931-1948[modifica]\nEl 1931, Bela Lugosi va interpretar per primera vegada a Dracula en una pel·lícula de Tod Browning, Dracula amb Helen Chandler. Va assumir aquest paper en quatre ocasions. Lugosi mereix el crèdit de dotar a Dracula de la seva dimensió eròtica al cinema (la dimensió sexual de Nosferatu és més psicoanalítica), perdent a canvi el poder fascinant del terror de Max Schreck. El guió cinematogràfic de Browning no és una adaptació directa de la novel·la de Stoker, sinó la de Deane Hamilton, en la qual ja jugaven Lugosi (Dràcula) i Edward Van Sloan (Van Helsing). Gregory A. Waller assenyala, però, que a l'adaptació de la pel·lícula es van afegir escenes de Stoker que havien estat omeses per Deane per raons essencialment pràctiques; viatges per mar, per exemple. La crítica també subratlla una duotomia, introduïda a la pel·lícula, entre Reinfield i Dràcula, la primera que no s'integrava a la societat transilvània, mentre que la segona mostra una sociabilitat absent. Per l'anècdota, el 1956, Bela Lugosi va ser enterrat amb la capa de Dràcula a petició de la seva dona.\nAdaptacions de Hammer Films (1958-1976)[modifica]\nEl segon actor més representatiu del paper de Dràcula va ser Christopher Lee, que va aparèixer a la pel·lícula de 1958 de Terence Fisher: Horror of Dràcula. Es tracta d'una versió més gòtica de l'obra, denominada la 30a pel·lícula britànica més gran de tots els temps per la revista Total Film el 2004. A continuació, Hammer Films va produir una desena de pel·lícules al voltant del personatge de Dràcula, totes interpretades per Christopher Lee excepte la darrera.\nA més de les produccions de Universal i Hammer Films, també abunden altres obres cinematogràfiques, de les quals són les principals:\nDrakula realitzada el 1921 de Karoly Lajthay, amb Margit Lux i Paul Askonas. Dos anys abans de la pel·lícula de Murnau, aquesta pel·lícula hongaresa, feta sense permís de la vídua de Bram Stoker, va ser considerada per primera vegada com la primera adaptació de la novel·la. Trobades més recents semblen indicar que no és així. Malauradament, aquesta pel·lícula ara es considera perduda.\nDrácula dirigida el 1931 per George Melford i Enrique Tovar Avalos amb Carlos Villarias i Lupita Tovar. Aquesta pel·lícula, realitzada el mateix any que la producció homònima de Tod Browning, va ser rodada amb els mateixos decorats i utilitza la mateixa trama.\nEl personatge de Dràcula va donar lloc a un altre personatge, el de l'assassí de vampirs, sovint un antic científic una mica boig, ben escenificat a la pel·lícula de Roman Polanski, The Fearless Vampire Killers el 1967; també hi ha les línies Belmont, Van Helsing o Buffy. En aquesta pel·lícula també apareix un vampir homosexual, el fill mateix del comte que suggereix que Dràcula es pot reproduir.\nBlacula, pel·lícula de blaxploitation dirigida el 1972 per William Crain amb William Marshall i Vonette McGee. Aquesta pel·lícula no presenta el famós vampir, sinó que l'evoca implícitament a través del títol. El seguiran, un any després, Scream, Blacula, Scream dirigida el 1973 per Bob Kelljan amb William Marshall i Pam Grier .\nDràcula dirigida el 1973 per Dan Curtis amb Jack Palance i Simon Ward. És aquesta adaptació la que plantejarà per primera vegada la idea del vampir enfrontat a la reencarnació del seu amor perdut, que s'explotarà posteriorment en l'adaptació de Francis Ford Coppola.\nAndy Warhol's Dracula dirigida el 1974 per Paul Morrissey amb Udo Kier i Joe Dallesandro. Aquí Dràcula ha de beure la sang d'una verge per recuperar el seu vigor. Per això, va a conèixer les filles d'un noble en deute amb el pretext de casar-se amb una d'elles. Però les belleses no són tan pures com afirmen i han sucumbit als encants del jove camperol masclista que està a les seves ordres. Aquesta versió, francament eròtica, es destaca en particular per la reversió del paper que estableix. Aquí, Dràcula està malalt, morint de fam, de cap manera terrorífica; la seva fragilitat i la seva noblesa s'oposen a la duresa viril del camperol que sense voler es desprèn dels seus plans. Els valors transmesos són els d'un temps sacsejat per la revolució sexual: l'exigència de la virginitat es presenta aquí de forma negativa, ja que és gràcies al seu llibertisme que els personatges aconsegueixen frustrar els plans del comte.\nCount Dracula dirigida el 1977 per Philip Saville amb Louis Jourdan i Frank Finlay. Aquesta adaptació per a la BBC és una de les més properes i fidels a la novel·la original. També és una de les primeres a utilitzar la majoria dels personatges originals. El personatge de Quincey absent d'altres versions cinematogràfiques apareix per primera vegada aquí.\nDracula dirigida el 1979 per John Badham amb Frank Langella i Laurence Olivier. Aquesta versió pren com a punt de partida el viatge de Dràcula fins a les costes angleses a bord del Demeter, un episodi que es troba inicialment al centre de la trama. Mentre camina a la platja, Mina, que és aquí la filla de Van Helsing, descobreix el cos inconscient de Earl, l'únic supervivent de l'enfonsament del vaixell. Llavors, Dràcula serà presentat a la gent que l'envolta: El Dr. Seward, amic del seu pare, Lucy Seward i el seu promès, Jonathan Harker. Mina, després Lucy, sucumbeixen ràpidament als encants del comte. El Dràcula que fa escenes aquí és molt sensual i distingit; també mostra una certa humanitat ja que és possible que s'enamori. L'acció es trasllada a la dècada de 1910, que accentua encara més la bretxa entre una Anglaterra decididament moderna i els valors endarrerits que porta el compte.\nL'any 1992, el príncep de la foscor, que havia desertat de les pantalles, va reaparèixer amb la pel·lícula de Francis Ford Coppola, d'un guió de James V. Hart: Dràcula de Bram Stoker amb el personatge del títol interpretat per Gary Oldman, acompanyat de Winona Ryder, Keanu Reeves i Anthony Hopkins. Aquesta pel·lícula, sens dubte la que segueix el treball de Stoker el més a prop possible, amb, però, moltes llibertats, presenta un ésser capaç de sentiments i el personatge tràgic que l'acosta als grans herois romàntics del XIX.\nAquesta adaptació de Coppola va provocar la reaparició de Dràcula a l'univers cinematogràfic.\nEl 1995, Mel Brooks va fer una versió paròdica anomenada Mossega com puguis (Dracula: dead and loving it) amb Steven Weber i Leslie Nielsen.\nL'any 2000, Patrick Lussier va dirigir Dracula 2000, amb Gerard Butler i Christopher Plummer, en què el famós vampir ressuscita en els nostres temps. Patrick Lussier va dirigir, el 2003, una seqüela d'aquesta pel·lícula, titulada Dracula 2: ascension, que va rebre amb molta menys acollida la crítica.\nEl 2002, Guy Maddin va dirigir l'adaptació cinematogràfica de la versió del Royal Winnipeg Ballet amb el títol Dracula: Pages From a Virgin's Diary), amb Zhang Wei -Qiang i Tara Birtwhistle.\nEl 2012, el director italià de cinema de terror Dario Argento va dirigir Dracula 3D amb Thomas Kretschmann en el paper principal.\nEl 2014, Gary Shore va dirigir Dracula Untold amb Luke Evans en el paper principal.\nEl mite de Dràcula ha inspirat diversos escriptors de còmics, alguns respectant fidelment la trama de la novel·la de Stoker, d'altres apropant-se a la imatgeria popular que transmeten les pel·lícules, i d'altres, oferint una visió més personal del rei dels vampirs.\nCom moltes llegendes i mitologies, el comte Dràcula s'ha incorporat a l' univers superheroic dels còmics de la Marvel. La sèrie Tomb of Dracula va durar setanta números entre 1972 i 1979, inclòs el període escrit per Marv Wolfman i dibuixat per Gene Colan, sempre entintat per Tom Palmer en els setanta números, i va tenir cinc Giant-Size, tots ells incoent material original. El vampir s'assembla a una supermalvat; es caracteritza pels seus comportaments aristocràtics, que contradiuen el seu gust per la crueltat gratuïta i la seva sanguinària obsessió. La sèrie combina elements de les pel·lícules (la capacitat de transformar-se en una ratapinyada, presentada com un superpoder) amb personatges de la novel·la (Quincy Harker) o inventats per a l'ocasió (Hannibal King, Blade). El personatge també va protagonitzar les revistes en blanc i negre Dracula Lives! (1973-1975) i Tomb of Dracula vol.2 (1979-1980). Wolfman i Colan reviuran el seu personatge favorit en les sèries limitades Tomb of Dracula vol.3 (1991-1992) i The Curse of Dracula, la darrera a Dark Horse el 1998. També podem destacar l'aparició de Dràcula a Uncanny X-Men nº 159 i Annual nº 6 el 1982, els dos dibuixats per Bill Sienkiewicz i escrits per Chris Claremont. També va tenir un paper destacat a X-Men en els inicis del volum del 2010.\nDos dissenyadors de parla hispana es van enfrontar a aquest arquetip d'estils molt diferents. Respecte el text i l'esperit de l'obra original, Dracula, de Fernando Fernández, publicat a la revista mensual espanyola Creepy i després com a àlbum per edicions Campus el 1985, s'assembla més a una successió de pintures que a una historieta convencional. Les plaques estan pintades en oli i recitacions llargues adornen les vinyetes. La versió de l' argentí Alberto Breccia a Les Humanoïdes associés el 1993, reeditada per Rackham el 2006, és una sàtira política on el caràcter grotesc del protagonistes és subratllat per una factura que recorda Kokoschka. Produïda durant la dictadura militar a l'Argentina, aquesta col·lecció d'històries silencioses és una metàfora de la relació entre dictador-vampir i pople-víctimes.\nEl 2005, Pascal Croci va concretar un projecte ambiciós que tenia durant molt de temps. Aquest autor complet va quedar marcat indeleblement per la pel·lícula Mark of the Vampire i mitjançant la lectura, a l'edat de 12, l'edició Marabout de Dràcula. Amb la seva parella i co-escriptora Françoise-Sylvie Pauly, aborda el tema des de diferents angles en un díptic. Le Prince Valaque Vlad Tepes (Emmanuel Proust, 2005) descriu la trobada fictícia entre Bram Stoker i un arxiver del Museu Britànic que li explica la llegenda de Vlad Țepeș Drăculea. A la segona part, Le Mythe raconté par Bram Stoker (2007), el príncep dels Carpats no és representat i l'amenaça que planteja es basa en el suggeriment. L'àlbum està dividit en tres històries complementàries, mostrant cadascuna el temperament d'un personatge diferent: la candor de Jonathan Harker, la passivitat de Mina i el voluntarisme de Van Helsing .\nEl guionista Yves H. va emprendre un enfocament similar a Casterman el 2006. Associat a tres dibuixants, explora tres facetes del mite a Sur les traces de Dracula. El primer volum, Vlad l'empaleur, és una biografia històrica del príncep de Valàquia dibuixada per Hermann; el segon, dibuixat per Séra, posa en paral·lel la vida de Stoker i extractes de la novel·la per explicar-ne la gènesi; el tercer presenta una aventura a la Transsilvània contemporània amb dibuixos de Dany).\nEl 2012, Scott Snyder va escriure una sèrie limitada anomenada American Vampire: Lord of Nightmares, que té lloc a l'univers de la seva sèrie mare, American Vampire; aquesta història se centra en el retorn de Dràcula.\nEl 2019, Georges Bess va publicar la seva adaptació de la novel·la de Stoker a Glénat ''Bram Stoker's Dracula" seleccionada per al premi BD Fnac France Inter 2020 i al Festival Internacional del Còmic d'Angoulême el 2020, que és una adaptació fidel de la novel·la original amb un dibuix realista i "gòtic" que recrea l' univers tant victorià com fatal de la novel·la.\nEl personatge de Dràcula també influeix en el món dels jocs.\nUn dels primers videojocs sobre el tema, Dracula, es va desenvolupar el 1983 per a la consola domèstica Intellivision.\nLa principal sèrie vampírica principal és, certament, Castlevania, les diferents iteracions relacionen sobretot les baralles entre la família Belmont i Dràcula. Començada el 1986, la sèrie fa de Dràcula el seu principal antagonista. Ressuscita cada 100 ans, amb el seu immens castell (escenari dels fets de cada joc) per esclavitzar la humanitat, però és derrotat cada cop, normalment per un membre del clan de Belmont, famosos caçadors de vampirs o pel seu propi fill, Alucard. Apareix als jocs vestit amb roba elegant i fosca, té la pell molt pàl·lida, els cabells llargs i blancs i els ulls vermells. La franquícia continua en els anys 2010, però es va desvincular del treball original de Bram Stoker.\nEls vampirs apareixen al popular joc, The Sims 2. En el joc, els vampirs (sempre anomenats comte) tenen la pell blanca, els ulls vermells, els cabells d'esquena perfectament tallats, el vestit tradicional i els famosos canins punxeguts. Es poden convertir en ratpenats i mossegar-los les víctimes al coll.\nAltres jocs, independents els uns dels altres, es relacionen directament amb el comte: Son of Dracula, Kid Dracula, Dracula Resurrection (que va iniciar quatre seqüeles), Bram Stoker's Dracula i Dracula Origin.\nDràcula també va inspirar altres malvats, al videojoc Duck Tales Remastered, l'enemic final és un ànec vampir Drake Von Vladstone, també anomenat Dracula Duck.\nDràcula també va inspirar la creació d'àlbums musicals, sense comptar els que reprodueixen les cançons de comèdies musicals. Així, el duet compost pel cantant Jørn Lande i el guitarrista Trond Holter va fer una òpera rock el 2015, Dracula - Swing of Death, pertanyent al heavy metal melòdic.\nJoc de rol[modifica]\nA Vampire: The Masquerade, publicat el 1991, Dràcula és designat com a vampir del clan Tzimisce. Aquest clan de Sabbath és un dels enemics de la camarilla al món de la foscor.\nA Vampire: The Requiem, Dràcula va fundar l'Ordo Dracul, una secta de místics i investigadors ocults els membres de la qual volen transcendir el vampirisme i la seva maledicció.\n↑ (rus) Denis Buican, Les Métamorphoses de Dracula, Bucarest, Scripta, 1996\n↑ (rus) Neagu Djuvara, De la Vlad Țepeș la Dracula vampirul, Bucarest, Humanitas ISBN 973-50-0438-0\n↑ Piero Gondolo della Riva : Bibliographie analytique de toutes les œuvres de Jules Verne. Tome I. Société Jules Verne. Paris. 1977 i Mike Ashley. Vampires. Classic Tales (en anglès). Courier Dover Publications, 2013, p. 256.\n↑ Estelle Valls de Gomis. Le vampire au fil des siècles (en francès). Éditions Cheminements, 2005, p. 55.\n↑ Préface de Dracula, l'homme de la nuit de Bram Stoker, traduit per Ève Paul-Margueritte i Lucie Paul-Margueritte, 1920, per a Wikisource.\n↑ (llatí) László Turóczi, «Tragica historia» a Ungaria suis cum regibus compendia data, Typis Academicis Soc, Jesu per Fridericum Gall, 1729, p. 188-193.\n↑ History Ireland, estiu 2000 (llegir en línia Arxivat 2011-09-19 a Wayback Machine.).\n↑ Paral·lelisme establert per Daniel Brolli al postfaci de l'edició Rackham.\n↑ Georges Bess. Bram Stoker's Dracula (en francès), 16 octubre 2019, p. 208. ISBN 2344038604.\n↑ Cyril Denis «Dracula». Pix'n Love, 14, agost 2010, pàg. 108-109.\n↑ «Dracula - Swing of Death» (en francès). La Grosse Radio, 25-01-2015. [Consulta: 23 agost 2020].\nDràcula i altres escrits vampírics, edició i trad. de l'anglès d' Alain Morvan, París, Gallimard, coll. " Biblioteca Pléiade ”, 2019. Aquest volum conté : Samuel Taylor Coleridge : Christabel ; John William Polidori : El vampir ; Lord Byron : Fragment ; Joseph Sheridan Le Fanu : Carmilla ; Bram Stoker : Dràcula : el convidat de Dràcula ; Florence Marryat : Le Sang du vampire ; Robert Southey : Thalaba the Destroyer (fragment) ; Lord Byron : Giaour (extracte).\nGeary, Robert F. «The Powers of Dracula» (en anglès). Journal of the Fantastic in the Arts. International Association for the Fantastic in the Arts, 4, 1 (13), 1991, pàg. 81-91. JSTOR: 43308102.\nHolte, James Craig «A Century of Draculas» (en anglès). Journal of the Fantastic in the Arts. International Association for the Fantastic in the Arts, 10, 2 (38), 1999, pàg. 109-114. JSTOR: 43308376.\nLeatherdale, Clive. Dracula (en francès). Dervy, 2006, p. 270 (Bibliothèque de l'hermétisme). ISBN 2-85076-801-4.\nGilles Menegaldo, " Figuracions del mite de Dràcula al cinema : text a la pantalla », A Claude Fierobe (dir.), Dràcula : mite i metamorfoses, Villeneuve-d'Ascq, Presses universitaire du Septentrion, coll. Irlanda ISBN 2-85939-931-3, pàg. 157-186.\nMiller, Elizabeth. Reflections on Dracula (en anglès). Transylvania Press, 1997, p. ii-226. ISBN 1-55135-004-1.\nMiller, Elizabeth. Dracula (en anglès). Desert Island Books Limited, 1998, p. 240. ISBN 1-874287-10-4.\nMiller, Elizabeth. Dracula (en anglès). Desert Island Books Limited, janvier 2006, p. 208. ISBN 1-905328-15-X.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Comte_Dràcula&oldid=28627760»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 19 nov 2021 a les 22:15.


S'inaugura el Bici Park per aparcar la bicicleta amb seguretat a l'estació de VNG\nEl Bici Park ha estat funcionant en període de prova des del 2 d'abril, i avui s'ha inaugurat\nDesprés d'unes setmanes de prova, l'equipament ja funciona a ple rendiment amb un horari ampliat de 6 a 22h, i amb un bon ritme de venda d'abonaments\nL'alcaldessa de Vilanova i la Geltrú, Neus Lloveras, el sotsdirector general de la Fundació "la Caixa", Albert Soria; i el director de la Fundació Formació i Treball, Albert Alberich, han inaugurat aquest matí el Bici Park, el nou aparcament vigilat per a bicicletes situat a la Plaça d'Eduard Maristany, davant de l'estació de trens.\nEl projecte s'emmarca dins del Programa d'Emprenedoria Social de l'Obra Social "la Caixa", impulsat per la Fundació Formació i Treball, a través del projecte d'inserció laboral Dins Garraf, i en concert amb l'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú. En aquest sentit, Albert Soria ha explicat que "amb la crisi, les iniciatives d'emprenedoria social són molt necessàries, i en aquest cas, la iniciativa público-privada ha estat la clau, ja que sense la idea de Formació i treball i sense la feina que s'ha fet des de l'Ajuntament, això no seria possible".\nPer la seva banda, l'Alcaldessa ha recordat que "en aquests moments és clau col·laborar amb l'àmbit privat, l'Ajuntament ha d'escoltar i ser facilitador de projectes que serveixen per crear ocupació i també per donar un servei als ciutadans. De seguida que ens van presentar el projecte ens hi vam engrescar".\nA l'acte hi ha assistit també la regidora de Mobilitat i Serveis Viaris, Glòria García, que ha explicat que "Tot va sorgir fruit d'una demanda social, ja que aparcar la bicicleta a l'estació implicava sempre un cert risc de robatori. Ara estem contents perquè cada vegada ve més gent a demanar informació per fer-se l'abonament mensual".\nEls objectius principals de la iniciativa són facilitar la inserció sociolaboral de les persones en risc d'exclusió social, garantir la seguretat de les bicicletes durant l'absència dels seus usuaris, i fomentar la mobilitat sostenible a la ciutat.\nJoan Lluís Climent, gerent de Díns Garraf, l'empresa de la Fundació Formació i Treball que gestiona el Bici Park, ha destacat que "per nosaltres el més important és donar una primera feina als joves, i formar-los per després inserir-los laboralment". De moment treballen 3 joves a l'equipament, però es preveu ampliar aquest nombre.\nEl Bici Park funciona de dilluns a divendres de 6 a 22h, i dissabtes de 9 a 14h. Es tracta d'un servei obert a tothom, amb unes tarifes d'ús d'1 euro per dia. L'abonament mensual costa 10 euros, 9 per als estudiants i persones a l'atur.\nPodeu veure més fotografies de l'acte d'inauguració en aquest àlbum


El Puzzle de la Fibromialgia / Sindrome Fatiga Cronica: Carta d'un Metge de Família rebutjant els incentius econòmics per reduir les baixes laborals\nCarta d'un Metge de Família rebutjant els incentius econòmics per reduir les baixes laborals\ncollectiu @ 12:13\nNo és la primera vegada que al nostre bloc ens hem fet ressò dels incentius atorgats als metges de família per reduir les baixes laborals. Los médicos curan, no son policías ni burocrátas. La SS incentiva a los médicos para recortar las bajas laborales.\nLa Focap ha publicat la carta argumentada del Dr. Francesc Borrell Carrió en resposta cívica als incentius que ja fa dies es varen anunciar que es donaries als metges de família en funció de"l'estalvi" en baixes laborals que facin. Sobre aquest tema consulteu el post, en una entrada que manté tota la vigència, però ara toca sentir parlar un membre del Fòrum Català d'Atenció Primària, que té un lema que ens agrada de manera especial: "Per una Atenció Sanitària centrada en les persones".\nI la carta del Dr. Borrell que fa honor al lema del FoCAP, és aquesta:\nELS METGES DE FAMILIA REBUTJEM INCENTIUS ECONÒMICS QUE PUGUIN EROSIONAR DRETS FONAMENTALS DELS TREBALLADORS, COM ARA EL DRET A LA BAIXA LABORAL\nMetge de Familía\nSembla que en algunes comunitats autònomes, entre elles les de Madrid i Catalunya, els metges de família anem a percebre una quantitat de diners en funció d'haver disminuït els dies de baixa laboral (1).\nLa notícia ens ha sorprès als propis metges d'aquestes comunitats, entre altres raons perquè de ser certa obre la caixa de Pandora d'un tema enverinat i complex. En efecte, els metges no podem admetre un incentiu que pot erosionar un dels drets més sagrats del treballador, el dret a ser protegit en cas de malaltia. És ben cert que una minoria de treballadors abusa d'aquest dret, i com en moltes altres circumstàncies semblants bé farà l'Administració de perseguir aquests abusos si hi fossin. No obstant això a ningú se li ocorreria incentivar econòmicament els jutges perquè disminuïssin els dies de presó, per tal d'alleugerir els comptes de l'Estat. Valgui el símil perquè els metges també hem de jutjar si un pacient està capacitat o no per treballar, el que a vegades no és gens fàcil. Com demostrar que aquest treballador de la construcció no té els marejos que diu tenir, i que li impedeixen pujar a la bastida, o que aquesta altra dona embarassada no té les contraccions uterines que diu tenir? No anem a perdre de vista un detall de la major importància: els responsables legals d'una alta precipitada que produeixi danys irreparables serem nosaltres, els metges de família, i cap gestor ni director donarà la cara per nosaltres. En aquestes circumstàncies produeix estranyesa que es destini diners per a "persuadir" als metges que forcem altes, quan un dels motius pels que s'allarguen són les llistes d'espera per fer proves diagnòstiques, intervencions quirúrgiques o visites a serveis especialitzats. No seria molt més raonable que aquests diners es destinessin a millorar aquestes prestacions, reforçant circuits especials per atendre pacients laboralment actius? Els mateixos pacients serien els primers a agrair-ho.\nRecordem per acabar aquestes reflexions que l'any 2007 alguns metges de família de l´ Institut Català de la Salut varem denunciar a les Comissions Deontològiques dels nostres escoles un incentiu similar. Finalment aquest incentiu va ser retirat entre d’altres raons perquè conduïa al col•lapse d'algunes especialitats. En efecte, el metge de família té al seu abast un mecanisme que li permet acomplir amb el propòsit de minvar els dies de baixa sense discussions ni males cares amb el pacient: trametre una baixa laboral previsiblement llarga a l'especialista corresponent. Per exemple, un procés meniscal en espera d'intervenció es transferirà al traumatòleg, una lumbàlgia en embarassada al tocòleg, etc., Amb el consegüent alleugeriment en els indicadors del metge de família, a costa, això sí, del col•lapse dels especialistes. Malauradament no va ser un criteri de deontologia mèdica el que va fer retirar aquest incentiu, sinó una cosa tan electoral com les llistes d'espera. No obstant això qui subscriu aquestes línies estaria també en contra de "fer trampes" en aquest assumpte. Des del meu punt de vista els metges de família, en cas que l'Administració ens ofereixi un incentiu d'aquest tipus, hem d'ignorar completament i actuar amb caràcter general com si no existís. Fins i tot seria bo penjar a les portes dels nostres despatxos una nota informativa adreçada als nostres pacients, informant que rebutgem aquest incentiu i que les baixes i altes les donarem amb criteris estrictament mèdics.\n(1) El País, 23/12/2009 La Seguretat Social paga als metges perquè donin menys baixes. Elena G. Sevillano.\nPD.- Aquest escrit va ser remés el dia 24/12/2009 a El Pais per ser publicat ni que fos com Carta al Director. Tanmateix aquest diari va preferir publicar sobre aquest tema altres cartes de ciutadans indignats amb els metges “comissionistes”.\nMetge de Família. EAP Gavarra. Cornellà de Llobregat\nEtiquetes de comentaris: Articles publicats, Atenció Mèdica/ SS i Mútues, Doctors, Pensions/Incapacitats/Invalidesa


Uendos, Greixets i Maremortes: Festes d'Algemesí\nJo tambér vaig estar ahir en la processó d'Algemesí. Igual ens vam creuar sense saber-ho!\nA banda dels balls i representacions habituals, ahir hi havia, segons tinc entés, un grup invitat: els Cirialots del Corpus de València.\nEn efecte, és un esdeveniment digne de vore's. Cada vegada que vaig hi descobrisc un matís nou.\n9 de setembre de 2009, a les 13:52\nPodria haver passat que ens creuàrem. Ja veus Tadeus que les coses belles agraden a pans i a micros.\n9 de setembre de 2009, a les 15:53\nXe, no me digues qu'anit vas estar pel 'Gemesí convidat per l'home de les patães volãores i no mos vãem vôre!\n9 de setembre de 2009, a les 17:55\nXè fenomen, sí, allà estiguérem veient-los passar i fent-nos un entrepà. Ja m'haguera agradat poder saludar un dels artistes més gal·làctics que tenim al País.\nUna abraçda Toni.\n9 de setembre de 2009, a les 18:57


LES ARRES A LA COMPRAVENDA IMMOBILIÀRIA CATALANA | Espinet Advocats. Dret Immobiliari\nHome/Contractació immobiliària, Per a professionals jurídics, Propietat vertical/LES ARRES A LA COMPRAVENDA IMMOBILIÀRIA CATALANA\nLES ARRES A LA COMPRAVENDA IMMOBILIÀRIA CATALANA\nTranscorregut ja més d’un any i mig de l’entrada en vigor de la Llei 3/2017, del 15 de febrer, del llibre sisè del Codi civil de Catalunya, relatiu a les obligacions i els contractes, i de modificació dels llibres primer, segon, tercer, quart i cinquè (DOGC nº 7314 de 22.2.2017), resulta interessant fer una aproximació a una figura d’ús quotidià en les operacions immobiliàries com són les arres, i al novedós tractament que es fa de les mateixes en l’esmentat llibre sisè.\nSovint, a l’àmbit de les transaccions immobiliàries, i com a paradigma a la compravenda d’un immoble, tant la part venedora com la compradora pretenen, un cop assolit l’acord, documentar-ho i procedir al lliurament d’una quantitat de diners que doni fermesa i constància de l’operació; és en aquest moment on apareix la figura de les arres en les seves diferents modalitats.\nLes arres es configuren així com un pacte accessori del negoci principal, freqüentment en una compravenda, en virtut del qual la part compradora lliura una quantitat de diners a la venedora amb la finalitat de deixar constància probatòria de l’existència i conclusió del contracte, tot estimulant i garantint el seu compliment i, si és el cas, facultant les parts per deslligar-se del mateix.\nLa regulació de les arres es trobava recollida fins l’1 de gener de 2018 en un únic cos legal, el Codi civil espanyol (C.ci), concretament a l’article 1454. A partir d’aquesta data, un cop en vigor el llibre sisè del Codi civil de Catalunya (CCCat) figuren en el seu article 621-8.\nPer tant, des de l’1 de gener de 2018 la figura arral apareix recogida en dos cossos normatius civils, ambdós d’aplicació a Catalunya, el C.ci. i el CCCat, residenciada sistemàticament en ambdós textos legals en la regulació del contracte de compravenda, la qual cosa ens permet formular una primera consideració: atenent el caràcter accessori que tenen les arres respecte d’un negoci principal, aquelles es regiran per la legislació catalana quan sigui aquesta la que correspon aplicar al negoci principal.\nPer tal de determinar l’abast d’aplicació de les arres immobiliàries a Catalunya, és obligat preguntar-nos quàn el contracte de compravenda al que normalment aquestes s’adhereixen queda subjecta al dret civil català. La subjecció o no de la compravenda immobiliària a l’ordenament català determinarà que també ho estiguin o no les arres accessòries a aquella.\nPer a resoldre aquesta qüestió s’ha d’atendre, en primer lloc, a la data de celebració de la compravenda. Si la seva conclusió es produí a partir de l’entrada en vigor del llibre sisè del CCCat, és a dir, a partir de l’1 de gener de 2018, la regulació catalana seria susceptible de ser-li aplicada si més no en conflicte amb la del C.ci..\nNo seria el cas si la compravenda es conclogué amb anterioritat a aquesta data, quan la única regulació aplicable a Catalunya sobre aquesta matèria era la del C.ci. Seria doncs aquest cos legal pel que es regiria aquella compravenda, tot i que la seva consumació (lliurament de la cosa i pagament del preu) s’arribés a produir en dates posteriors a la d’1 de gener de 2018, doncs la circumstància definitòria a aquests efectes és la data de celebració del contracte, no la de la consumació, i el llibre sisè no contempla al respecte cap mena de retroactivitat que ens permeti arribar a una altra conclusió.\nEl criteri temporal no és suficient per si mateix per a concloure la subjecció de la compravenda immobiliària al dret civil català o al dret civil estatal. Com veurem, a més del factor temporal entren en joc altres factors que poden incidir en aquesta determinació, com ara el lloc on es troba l’objecte de la compravenda, el lloc de celebració del contracte y el domicili, residència o veïnatge civil comú dels contractants. És necessari acudir a l’auxili de les normes aplicables sobre conflictes de lleis que puguin sorgir per la coexistència de distintes legislacions civils en l’Estat espanyol, recollides en l’article 16 i concordants del C.ci.\nL’article 16, en el seu apartat 1, indica que els conflictes de lleis que puguin sorgir per la coexistència de diferents legislacions civils existents en l’Estat, es resoldran segons les normes del Capítol IV del C.ci, amb la particularitat, entre d’altres i pel que aquí interessa, que quantes al·lusions faci el C.ci. a la “llei personal” dels contractants, s’hauran d’entendre fetes al seu “veïnatge civil”.\nDit això, al acudir a l’article 10 C.ci, norma del Capítol IV a la que ens remet l’art. 16, trobem una regla específica pel cas de conflicte de lleis en matèria d’obligacions contractuals, tot indicant que la legislació aplicable en aquests casos serà aquella a la qual les parts s’haguessin sotmès expressament i sempre que tingui alguna connexió amb el negoci de què es tracti; si no hi hagués submissió expressa, la corresponent al veïnatge comú dels contractants; si no existís aquest veïnatge comú, la corresponent a la residència comuna i, en últim terme, la del lloc de celebració del contracte. No obstant això anterior, i mancant submissió expressa dels contractants, acaba indicant el precepte que quan s’estigui davant de contractes relatius a béns immobles se’ls aplicarà la llei [la legislació civil] del lloc on aquests es trobin.\nEn un ordenament jurídic com l’espanyol, en el que coexisteixen diferents legislacions civils reguladores d’una mateixa matèria, com ara a Catalunya amb la compravenda, quan aquesta tingui per objecte un bé immoble radicat a Catalunya, les parts venedora i compradora poden acordar a quina de les diferents legislacions civils volen sotmetre el contracte. Si no ho fan, el règim legal aplicable serà el que contempla el llibre sisè del Codi civil de Catalunya.\nAixí doncs, quan la compravenda recau sobre un bé immoble radicat a Catalunya i s’hagués conclòs a partir de l’1 de gener de 2018, amb independència del domicili, residència o veïnatge dels contractants i sense que aquests s’haguessin sotmès expressament a la reglamentació del C.ci, aquesta compravenda es regirà sí o sí per les previsions del llibre sisè del Codi civil de Catalunya.\nLa mateixa consideració val fer per a determinar la reglamentació aplicable a les arres: s’aplicarà el règim de l’article 621-8 CCCat quan la compravenda de la que pengen es trobi subjecta al dret civil català; mentre que serà el règim de l’article 1454 C.ci. i la profusa doctrina jurisprudencial existent al voltant d’aquest precepte, quan la compravenda a la que la clàusula arral estigui inserida es trobi subjecta a la reglamentació del Codi civil espanyol.\nFer aquest exercici indagatori sobre el règim legal aplicable té el seu sentit i utilitat. Com s’apunta més endavant, hi ha un determinat tipus d’arres a Catalunya, les penitencials, que segons com estiguin configurades es poden fer constar en el Registre de la Propietat, amb l’eficàcia i les garanties que d’aquesta circumstància se’n deriven; constància registral que a l’empara de l’article 1454 C.ci. no tindria cabuda. De la mateixa manera, i a diferència de la regulació del C.ci., que es manté silent al respecte, la regulació catalana permet que el comprador no perdi les arres lliurades en cas de desistiment del contracte, quan aquest desistiment sigui conseqüència de la no concessió de finançament de tot o part del preu per una entitat de crèdit, tal i com es va preveure en el contracte.\nTradicionalment s’han considerat tres tipus d’arres: les confirmatòries, les penals i, les més utilitzades els darrers anys, les anomenades penitencials, la regulació de les quals, fins l’entrada en vigor del llibre sisè del Codi civil de Catalunya el passat 1 de gener de 2018, tenia com a principal i únic referent normatiu l’article 1454 C.ci., que ha quedat desplaçat en ser substituït a Catalunya per l’article 621-8 CCCat.\nJa avancem que, d’aquestes tres classes d’arres, el legislador català ha optat per regular-ne dues, les confirmatòries i les penitencials, deixant les penals al marge, probablement en considerar que la seva finalitat és contrària a la comuna que han de tenir les arres catalanes, això és, formar part del preu de la compravenda i lliurar-se a compte del preu d’aquesta.\nLa doctrina legal i científica, en base a una coneguda sentència de la Sala 1ª del Tribunal Suprem de data 7 de juliol de 1978, ha considerat tradicionalment que les arres penals no tenien la funció d’imputar-se a compte del preu de la compravenda, sinó la d’actuar com a garantia i de forma similar a les clàusules penals de l’article 1154 C.ci., com a rescabalament indemnitzatori, en aquest cas anticipat, pel cas d’incompliment i sempre amb la possibilitat de reclamar que l’obligació pactada fos estricament complida.\nL’article 621-8 CCCat disposa:\nEl lliurament pel comprador d’una quantitat de diners al venedor s’entén fet com a arres confirmatòries, és a dir, en senyal de conclusió i a compte del preu de la compravenda.\nLes arres penitencials s’han de pactar expressament. Si el comprador desisteix del contracte, les perd, llevat que el desistiment estigui justificat d’acord amb el que disposa l’article 621-49. Si qui desisteix és el venedor, les ha de tornar doblades.\nEn la compravenda d’immobles, el lliurament d’arres penitencials pactades per un termini màxim de sis mesos i dipositades davant notari es pot fer constar en el Registre de la Propietat i, en aquest cas, l’immoble resta afecte a llur devolució. En cas de desistiment, el notari ha de lliurar les arres dipositades a qui correspongui. L’afectació s’extingeix:\na) Una vegada transcorreguts seixanta dies després del termini pactat, llevat que hi hagi una anotació anterior de demanda per part del comprador. En aquest cas, l’afecció es cancel·la d’ofici.\nb) Quan el comprador desisteix i el venedor ho acredita fefaentment.\nc) Quan s’inscriu la compravenda.\nAdvertim que el legislador català articula una regulació més completa de la figura arral i d’acord amb el desenvolupament jurisprudencial que durant anys s’ha vingut fent de la mateixa, identificant i definint les dues classes d’arres que reconeix com a tals: les confirmatòries i les penitencials.\nRespecte les primeres, les confirmatòries, es limita a conceptuar-les com el lliurament pel comprador d’una quantitat de diners al venedor amb la finalitat de servir de prova i senyal de l’existència i celebració de la compravenda i d’aplicar-se a compte del preu com a pagament anticipat. Aquestes arres no permeten que cap de les parts es desvinculi, deslligui o desisteixi unilateralment del contracte. Des que els contractants confirmen l’existència del contracte mitjançant el lliurament i la recepció d’aquesta mena d’arres, s’activen els efectes vinculatius i obligatoris de l’eficàcia típica dels contractes, de manera que les respectives declaracions de voluntat contractual emeses pels contraent esdevenen irrevocables i no poden desvincular-se ni deslligar-se del contracte si no és amb el consentiment de l’altra part contractant.\nQuant a les segones, les penitencials, emfatitza que s’han de pactar de manera expressa per a que tinguin aquest caràcter, configurant-les com aquell lliurament d’una quantitat de diners que, a més de confirmar i provar l’existència de la compravenda i servir de pagament a compte del preu, faculten a ambdues parts, venedora i compradora, per a desistir o desentendre’s del contracte per la seva libèrrima voluntat, si més no acceptant totes dues les següents conseqüències: si es la compradora qui fa ús d’aquesta facultat de desistiment, perdrà la quantitat lliurada, i si fos la venedora, les haurà de tornar duplicades.\n“El lliurament pel comprador d’una quantitat de diners al venedor s’entén fet com a arres confirmatòries, és a dir, en senyal de conclusió i a compte del preu de la compravenda.”\nHistòricament s’ha vingut admetent com objecte del pacte arral, tant el lliurament de diners (les arres dineràries) com d’altres tipus de béns tangibles i fungibles. El legislador català tanca la porta a conceptuar d’arres el lliurament d’un altre bé que no sigui diner, que, recordem, la seva funció no és altra que constituir-se com a prova i senyal de la conclusió del contracte principal al que el lliurament s’insereix i, en el cas de la compravenda, servir de pagament anticipat i a compte del preu.\n“Les arres penitencials s’han de pactar expressament. Si el comprador desisteix del contracte, les perd, llevat que el desistiment estigui justificat d’acord amb el que disposa l’article 621-49.”\nEl legislador català recull respecte les penitencials allò sostingut de forma reiterada i constant per part dels tribunals de justícia en interpretar l’article 1454 C.ci, conforme la constitució del caràcter de penitencials, amb la funció de permetre el desistiment i la desvinculació del contracte, han de pactar-se expressament, la qual cosa contrasta amb el silenci que al respecte guarda l’article 1454 C.ci. Si no hi ha pacte exprés les arres constituïdes són merament confirmatòries.\nQuant la possibilitat de condicionar la pèrdua de les arres al finançament d’una entitat de crèdit, ja era possible d’antuvi d’acord amb les regles de l’autonomia de la voluntat, essent aquest un pacte lícit que tenia com a finalitat evitar la pèrdua de les arres quan el comprador no podia aconseguir finalment el finançament que li permetés satisfer el preu de la compravenda. La seva utilitat i utilització venia determinada per les regles del mercat i el joc d’interessos entre les parts venedora i compradora, essent que la pràctica indica que el seu ús durant els darrers anys ha estat més be residual, ja que els venedors no es mostren d’inici disposats a tancar/bloquejar una operació quan un tercer, de manera incerta, pugui decidir el futur de la mateixa, sense obtenir cap guany, i en canvi haver d’assumir la pèrdua, sí o sí, quan aquests mateixos venedors decideixen desistir fent ús de la facultat conferida per les arres penitencials.\nLa nova regulació positivitza aquell pacte condicional en benefici de la part compradora, de manera que, cas que el desistiment del comprador fos fruit de la facultat prevista al seu favor en l’article 621-49, i sempre i quan aquesta facultat no hagués quedat exclosa per pacte en contra, podrà recuperar íntegrament les arres lliurades sense cap altra conseqüència.\nL’accés al registre de la propietat.\nRepresenta aquesta la novetat més significativa respecte la regulació de l’article 1454 C.ci. Segons l’article 621-8.3 CCCat, quan les arres penitencials es refereixen a un contracte de compravenda l’objecte de la qual és un bé immoble radicat a Catalunya, i el seu import és dipositat davant notari, el lliurament de les arres es pot fer constar en el Registre de la Propietat, de manera que l’immoble resta afecte a la devolució de les mateixes.\nAlgunes qüestions que es susciten, sense ànim exhaustiu, el tractament detallat de les quals deixem per posteriors posts, són:\nSi el termini pactat de les arres penitencials és superior a sis mesos, cabria tot i així l’accés al Registre de la Propietat per acord entre els contractants en fer-ho?.\nQui ha de dipositar les arres penitencials, la venedora o la compradora? No té sentit que ho faci la part venedora; i per tal de què ho faci la compradora, la venedora hauria d’estar disposada i plenament conforme en no rebre-les en el moment de formalitzar el contracte. Sembla doncs necessari el consens al respecte, no pas un acte unilateral de la compradora. Aquest consens entre el tradens i l’accipiens de la relació jurídica de lliurament d’arres, s’ha d’articular en forma d’acta notarial o precisaria de l’atorgament d’escriptura pública? L’Agència Tributària de Catalunya, a la Consulta nº 199/18 de data 15 de juny de 2018, dit de passada fa referencia a una “acta notarial de dipòsit” d’una determinada quantitat en concepte d’arres penitencials de l’article 621-8 CCCat i no pas a una escriptura pública.\nPot el registrador o registradora de la propietat, a l’empara del principi de legalitat i en base a la competència exclusiva que constitucionalment té atribuïda l’Estat en matèria d’ordenació dels registres i instruments públics (art. 149.1.8ª CE), denegar la inscripció de les arres en els termes que preveu l’article 621-8.3 CCCat, per contravenció per part del legislador català de la competència exclusiva atribuïda a l’Estat, així com d’allò establert a l’article 2 de la Llei Hipotecària, en tant que mitjançant una acta notarial de dipòsit no s’està constituint, modificant o extingint cap dret real sobre béns immobles inscrits en el Registre, sinó recollint una mera relació obligacional entre el tradens i l’accipiens?.\nQuina seria la modalitat de constància registral d’aquesta afecció al foli de la finca? Mitjançant una inscripció pròpiament dita?; per la via de la nota marginal?; o millor l’anotació preventiva, en tractar-se d’un acte amb vocació real i en trànsit de provocar una inscripció definitiva amb la presentació de l’escriptura de compravenda a la qual les arres s’insereixen?.\nPel que fa a les arres penitencials i la seva constància registral, la norma catalana és certament ambiciosa. Només el transcurs del temps permetrà constatar la seva recepció i aplicació entre els operadors immobiliaris i, en definitiva, la seva utilitat pràctica, tenint en compte les importants despeses i repercussions tributàries que necessàriament se’n deriven i la dissuasió que sens dubte això representa de cara a la seva implementació en el mercat de la intermediació immobiliària. Com a element positiu, una nova possibilitat, en definitiva, que persegueix incrementar les garanties de la part compradora en la compravenda d’immobles.\nElena Albouy2020-02-20T15:37:48+01:008 Agost, 2019|Categories: Contractació immobiliària, Per a professionals jurídics, Propietat vertical|Tags: arres confirmatòries, arres penitencials, Codi Civil de Catalunya, Compravenda immobiliària, contracte de compravenda, Dret immobiliari, Dret immobiliari Barcelona, Espinet Advocats, experts en dret inmobiliari, garantia, Josep Maria Espinet Asensio, Llibre Sisè del Codi Civil de Catalunya, obligacions i contractes|0 Comentaris


El Museu de Llívia vol exposar els elements de l'antiga farmàcia un cop estiguin restaurats - Teleponent\nInici Patrimoni El Museu de Llívia vol exposar els elements de l’antiga farmàcia un...\nEl Museu de Llívia vol exposar els elements de l’antiga farmàcia un cop estiguin restaurats\nLa família Esteva, propietària de l'històric establiment, ha donat a l'equipament dues caixes policromades d'estil renaixentista\nL’objectiu és que les peces es puguin restaurar pròximament, tot i que de moment no s’ha concretat el termini, per, posteriorment, mostrar-les al públic, juntament amb el mobiliari i els utensilis de l’històric establiment que es poden veure dins el recorregut de l’exposició permanent del museu.\nPrecisament fa un mes que la família Esteva ha formalitzat la donació d’aquestes dues caixes policromades d’estil renaixentista, que s’afegeixen a les 24 que formen part del patrimoni de la localitat cerdana des de l’any 1965.\nLes dues caixes són originàries d’entre els segles XVI i XVIII i servien per guardar les plantes medicinals a partir de les quals s’elaboraven diferents remeis. A la part més visible estan ornamentades amb figures femenines, encara pendents d’identificar, i a sota de les tapes es conserva un escrit a mà que indicava què contenien.\nDesprés d’haver-les mostrat al públic durant unes setmanes, dins l’espai de l’exposició permanent que el Museu Municipal de Llívia dedica a l’antiga Farmàcia d’Esteva, les peces han passat a la reserva de l’equipament, a l’espera de ser restaurades.\nDe moment no s’ha fixat un termini per poder dur a terme els treballs, que bàsicament consistiran en l’aplicació de tractaments de desinsectació i de restauració per aconseguir que el seu estat de conservació sigui el més similar possible al de les altres 24 caixes que, des de l’any 1965, formen part del patrimoni llivienc i que es poden veure al museu.\nEl seu director, Gerard Cunill, ha explicat que l’objectiu és que, un cop acabat aquest procés, les peces es puguin tornar a exposar, almenys de forma temporal. En aquest sentit, la voluntat és organitzar una mostra que també inclogui les dos teles dels segles XIX i XX, també pendents de restauració i en una de les quals hi figura el nom de l’històric establiment.\nLa farmàcia de Llívia, documentada des de l’any 1954, es considera la més antiga d’Europa. A principis del segle XVII, la família Esteva s’en va fer càrrec de l’establiment, saga que durant set generacions la va mantenir oberta, fins que va tancar les seves portes al 1926.\nUn dels nets del darrer farmacèutic, Bruno Esteva, ha explicat que fa un mes van formalitzar la donació de les dues caixes policromades perquè considera que és la “solució més adequada per mantenir-les” a més de, ha dit, ser una manera de contribuir a l’impuls del museu, que ja acull el mobiliari i diversos utensilis de l’època, a més de llibres i receptaris, entre d’altres.\nUn dels records que té de les històries que li va explicar el seu pare, que va morir ara fa dos anys, sobre l’antiga farmàcia té a veure amb un curiós sistema per tractar el refredat. Concretament, Esteva diu que recomanava “agafar caragols vius, xafar-los afegint-hi mel i consumir-los crus”, recepta que, irònicament, servia per acabar afirmant que “només la idea d’haver de menjar això ja et cura”.\nEls elements de l’antiga farmàcia van ser adquirits al 1965 per la Diputació de Girona, amb el compromís que tot plegat no sortís de Llívia. Des de l’any 2012, es poden tornar a veure al museu de la localitat, que també acull una important col·lecció de material arqueològic que repassa la història de la població. (acn)\nArticle anteriorUna dona ferida greu en caure de 20 metres escalant al congost de Collegats\nArticle següentLi diuen justícia


Camina que caminaras: EL CARO (1.442 m.)\nEl massís del Port, extraordinari, si no hi heu caminat mai no se pas que espereu, un privilegi en tots els sentits de la paraula. L'any 2003 vaig anar per feina a la zona del delta i em va sobrar una estoneta a la tarda, era estiu i els dies son llargs, no vaig poder resistir la temptació i vaig anar a pujar el Caro (1.442 m.), sort que sempre porto unes sabates de caminar al cotxe i diguem que vestit de paisà, sense camara de fotos, però amb sabates de caminar, quasi corrent, vaig pujar-hi desde el coll de la Carrasqueta (1.080 m.).\nPer anar-hi teniu d'anar fins el refugi del Caro, pujant per la carretera que ve de Roquetes, deixem el refugi a la nostra dreta i seguim la pista en direcció a la Mare de Déu de Mascar, poc abans d'arrivar-hi hi ha un revolt molt pronunciat a dretes i d'alla surt una pista que ens porta al coll de la carrasqueta. Tota aquesta zona hi ha xalets desperdigats pel bosc, jo vaig deixar el cotxe just al coll.\nEl Caro es el cim culminant del Baix Ebre, jo llavors no en tenia ni idea, ja que el projecta de pujar tots els cims comarcals de Catalunya el vaig pensar a principi de 2009, al Port i vaig tornar per pujar la Tosseta Rasa (1.217 m.), cim culminant de la Terra Alta.\nPer pujar-hi seguiu un sender que puja en direcció al coll de Pallers seguint les marques del GR-7, al coll hi ha vistes a les dues bandes i a més hi ha dues roques semblants a pallers, d'aquí el seu nom, estem a 1.218 m., trigareu més o menys 30 minuts, hem anat en direcció Sud, deixem el GR i seguim vers el cim, seguint una mena de cresta ample i de bon caminar, passem per la Moleta Rodona i cap el cim s'ha dit, hi ha un tram que passa prop de unpenyasegat força impresionant, després s'agafa una petita canal ben dreta que ens deixa prop del cim, desde el coll de Pallers 45 minuts - 1 hora, més o menys, la vista és tan bonica que segur que anireu badant.\nEl cim és ple d'antenes i repetidors, hi ha un mirador de cara a mar, on podreu seure i gaudir del paisatge, fins aquí i per l'altre banda hi arriva la carretera que puja fins el cim.\nLes fotos que us hi penjo son del 2010, quan vàrem anar a fer la Tosseta Rasa amb l'Ot i la Quima, després de la caminada vàrem pujar-hi per la pista amb cotxe, ja en tenien prou amb la caminada a la Terra Alta.\nEl Caro vist desde la Tosseta Rasa\nLa baixada la vaig fer pel mateix camí, es feia fosc quan vaig arrivar al cotxe, una cua de tarda ben aprofitada !!\nAl cim del Caro amb la Quima i l'Ot.\nVistes en direcció el delta de l'Ebre\nVistes en direcció a la Terra Alta, es veu la Tosseta Rasa\nEl vuitè, encara sense saber-ho !!\nEnviat per Jepi Ordeig Mata a 18:20


Álvarez de Toledo apel·la a la unió del constitucionalisme i creu que PSOE, PP i Cs "han fallat"\nPublicat 01/12/2021 21:33CET\nDemana acabar amb la "política de diàleg amb paraules boniques" de Pedro Sánchez\nL'exportaveu del PP al Congrés Cayetana Álvarez de Toledo ha apel·lat a la unió del constitucionalisme i ha advertit que els partits constitucionalistes --s'ha referit concretament al PSOE, al PP i a Cs-- han "fallat moltes vegades i no han estat a l'altura".\nHo ha dit en l'acte 'Constitució, universitat i convivència' organitzat per Centre Lliure Art i Cultura (CLAC) i per S'ha Acabat!, un acte en el qual ha coincidit amb la presidenta de Cs, Inés Arrimadas.\nÁlvarez de Toledo ha fet una crida a acabar amb les "divisions internes i el desemparament del constitucionalisme" perquè, al seu parer, el procés independentista s'ha acabat.\n"Cal passar de la mera resistència a l'ofensiva, perquè el temps de la resistència va acabar. Perquè el 'procés' va fracassar l'1-O, el 3 d'octubre amb el discurs del rei, i amb la manifestació del 8-O. Una altra cosa és que el PSOE hagi decidit ressuscitar-ho i posar-se al capdavant del 'procés'", ha afegit.\nÁlvarez de Toledo ha reclamat "no ressuscitar al catalanisme ni relegar als millors", i en aquest sentit ha elogiat al president del PP català, Alejandro Fernández, com un exemple d'un constitucionalista de primera, en les seves paraules.\nHa exigit treballar per la reagrupació del constitucionalisme a llarg termini, i ha destacat: "El 'procés' sí va tenir una virtut, dins del desastre terrible que va suposar, va ser confirmar que no existeix un nacionalisme moderat. Ha de ser deslegitimat i combatut".\nHa sostingut que es requereix "valor, generositat, sentit patriòtic i democràtic" i confia que el constitucionalisme té un espai social i electoral clar, i que es requereix voluntat per engegar-ho.\nPSOE, "GRAN RESPONSABILITAT"\nÁlvarez de Toledo ha culpat el PSOE de tenir "la gran responsabilitat d'haver traslladat el 'procés' a les institucions nacionals" i ho ha criticat per tenir com socis a partits independentistes, ha dit.\n"Pedro Sánchez presideix un procés de liquidació de l'ordre constitucional. Els seus socis preferents són colpistes, amb el partit d'Otegi al capdavant. I la gran estafa que cal combatre és la idea que no hi ha alternativa a aquesta política", ha remarcat.\nHa demanat construir una alternativa a la "política de diàleg amb paraules boniques" del Govern de Pedro Sánchez, i creu que s'ha d'ampliar la presència de l'Estat a Catalunya i invertir recursos en el constitucionalisme.


Casa Shanouk Moraira Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nCumbre del Sol, Moraira, Espanya - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Casa Shanouk\nAl visitar Moraira, vosté es sentirà com a casa a Casa Shanouk, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Casa Shanouk asseguren una estada plaentera als seus clients. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, aparell de televisió, reproductor de DVD/CD, nevera a cada habitació. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen piscina exterior, jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Casa Shanouk és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Moraira.


Acte d’agermanament entre l’AFES i l’AFDB | Consonancias y Disonancias o el Eco del Murciélago de Abril\nActe d’agermanament entre l’AFES i l’AFDB\n30 junio, 2012 · by vatelechuza\nEl passat diumenge 1 de juliol es va celebrar al local de l’AFES el ja anunciat acte d’agermanament de les dues associacions.\nPer part de l’AFDB vam acudir a l’acte els membres de la junta Miquel Soler i jo mateix al local de l’Asociación Fotográfica Enfoque Selectivo, on ens vam reunir els membres de la junta directiva de l’AFDB amb els membres de la junta d’AFES, així com alguns socis que van assistir a l’esdeveniment.\nEntre altres acords adoptats, es realitzarà mensualment en aquesta associació l’activitat del Foto Fòrum que ja es porta a terme amb provada eficàcia a Can Felipa des de fa anys, organitzada per Josep Maria March Adell i jo mateix, Antonio Limpo.\nPosteriorment a l’acte de la signatura i al brindis per l’èxit de l’agermanament, es va realitzar una sessió de fotos d’estudi liderada per Salvador Atance, expert en el tema, membre de les dues associacions, promotor d’aquest agermanament i bon amic de tots nosaltres.\nPer acabar, un parell de fotos que recullen el moment de la signatura.\nPublicado en: AFES, Antonio Limpo, Articles, EL FOTOFÒRUM


L'AVIÓ DE LA MARINA E-6B MERCURY 'EL DIA DEL JUDICI FINAL' HA COLPEJAT PER UN OCELL, CAUSANT MILIONS DE DANYS - BARREJA MATINAL\nPrincipal Barreja Matinal Un ocell va impactar contra un avió de la Marina. Va causar milions de danys.\nUn ocell va impactar contra un avió de la Marina. Va causar milions de danys.\nL'avió del dia del judici final de la Marina no havia d'estar a terra a Maryland durant molt de temps. En canvi, l'E-6B Mercury, un lloc de comandament i comunicacions voladors dissenyat per jugar un paper crític durant una guerra nuclear, hauria d'haver aterrat breument abans de tornar a enlairar-se.\nPerò com que l'enorme avió intentava realitzar la maniobra a principis d'aquest mes a l'estació aèria naval del riu Patuxent, les coses no van anar segons el previst.\nUn ocell descarriat va colpejar un dels quatre motors de l'avió quan estava aterrant el 2 d'octubre, el va deixar temporalment a terra i va causar danys almenys 2 milions de dòlars, va dir Tim Boulay, director de comunicacions de la divisió d'aeronaus del Naval Air Warfare Center, a The Washington Post. un correu electrònic dijous. L'incident va ser classificat pel Centre de Seguretat Naval com a contratemps de classe A , que també s'aplica als casos que comportin la destrucció de l'aeronau, la mort o la incapacitat permanent.\nEn el moment de la costosa trobada d'ocells, un equip de persones estava a bord realitzant una prova de sistemes, però ningú va resultar ferit, va dir Boulay. No està clar quina espècie de criatura amb plomes va xocar amb l'avió de 141,7 milions de dòlars, i l'incident continua sota investigació. A partir de dijous, Boulay va dir que el motor danyat havia estat reemplaçat i que l'avió tornava a estar en servei.\nL'atac d'ocells arriba pocs mesos després que un altre E-6B Mercury va patir milions de danys a la base de la Força Aèria Tinker a Oklahoma, el Navy Times. reportat . Els funcionaris de la Marina van dir que l'avió estava sent remolcat fora d'un hangar al febrer quan va retallar l'estructura.\nEls avions E-6B Mercuri són a component crític de la missió Take Charge and Move Out (TACAMO) de la Marina. Derivat del jet comercial 707 de Boeing, l'avió connecta els líders dels Estats Units amb un arsenal d'ogives nuclears llestos per ser lliurats des de terra, aire i mar en temps de crisi, segons un Fitxa de la Marina . Fins al 1991, les variacions de l'avió es van mantenir a l'aire sense escales durant tres dècades, proporcionant un enllaç de 24 hores entre el president i els submarins nuclears durant la Guerra Freda, segons The Post.\nL'E-6B Mercury va ser acceptat per la Marina el 1997 i desplegat aproximadament un any després. Els avions fan una mica més de 150 peus de llarg i aproximadament 42 peus d'alçada. Poden viatjar a 600 mph i tenen una autonomia de 6.600 milles nàutiques.\nTanmateix, com qualsevol altre avió, l'E-6B Mercury no ve equipat amb una defensa infalible contra les aus.\nEntre 1981 i 2011, els aviadors navals van informar de més de 16.500 cops d'ocells que van costar 372 milions de dòlars en danys, segons el Centre de Seguretat Naval . Però quan s'amplia l'abast per incloure totes les aeronaus civils i militars, el nombre de casos augmenta substancialment.\nCada any, hi ha almenys 3.000 informes d'atacs de vida salvatge amb avions militars, segons el Programa de socis en vol del Departament de Defensa . L'Administració Federal d'Aviació informa de 2.300 trobades addicionals. Aquest any es compleix el 10è aniversari del Miracle a Hudson, un dels casos de cops d'ocells més infames. L'any 2009, un vol comercial des de l'aeroport LaGuardia de Nova York fins a Charlotte va xocar amb un estol d'oques poc després de l'enlairament i es van treure els dos motors de l'avió. Els 155 passatgers a bord del vol d'US Airways van sobreviure després que el pilot, Chesley B. Sully Sullenberger III, aterrés amb èxit el jet al riu Hudson.\nCom que els pilots i les tripulacions utilitzen el mateix espai aeri de baixa altitud que grans concentracions d'ocells, la prevenció de cops d'ocells preocupa seriosament als militars, segons el Departament de Defensa.\nL'exèrcit ha intentat reduir el risc inevitable de cops d'ocells modificant els hàbitats i espantant els ocells lluny de les pistes i estudiant els moviments dels ocells a prop de les rutes d'entrenament.\nCinc cops d'ocells en l'última dècada han estat qualificats per l'Armada com a contratemps de classe A, segons dades del Centre de Seguretat Naval. L'incident del 2 d'octubre és el segon que implica un avió E-6B Mercury.\nquan els americans poden viatjar a Europa


Comencen les tasques de neteja a l'edifici incendiat - FÒRUM.ad\nComencen les tasques de neteja a l’edifici incendiat\nOn: 31/12/13 9:28\nDesprés de retirar el precinte judicial, ahir alguns veïns han entrat als pisos per primera vegada. Ahir al matí van començar la neteja de l’escala per poder pintar. És moment de parlar amb els pèrits i avaluar danys. Una altra qüestió és fins quan hauran de viure fora del que consideren la seva llar.\nAhir va començar l’activitat per restaurar la normalitat al 71 de l’avinguda príncep Benlloch. Una empresa de neteja retirava la sutja abans que entrin els pintors.\nEls pisos per sota del nivell del carrer han quedat completament destrossats, però a mida que pugem l’escala, l’afectació dels immobles és una altra: pisos degradats pel fum i una instal·lació elèctrica que no funciona.\nAlguns veïns a feien les primeres reparacions, parlaven amb els pèrits i aprofitaven per retirar aliments malmesos de la nevera.\nEl Rachid Bellil és un dels afectats. Veient que hi havia moviment a l’edifici ha decidit treure-hi al cap. Diu que abans s’ha intentat posar en contacte amb la propietat sense èxit. Assegura que no agafa el telèfon i que ell no sap què fer però té clar que “aquí no es pot viure”.\nAmb el cor encongit encara avui recorda el mal moment que va passar amb la dona. Ella va ser unes de les persones traslladades a l’hospital per inhalació de fum. Fa pocs dies li han donat l’alta i ara esperen una solució ja que a casa de la seva germana no s’hi poden quedar perquè “té molts nens” i no hi ha espai per a tots.\nSet dies després de l’incendi, el que els crea més neguit és no saber quan tornaran tenir la seva llar. Recordem que l’incident va afectar 37 persones, de les quals 22 s’han allotjat en pensions amb les despeses a càrrec del Govern.\nPrevious Post: L’ IPC avançat registra una taxa interanual al mes de desenbre del 2013 del +0,0%\nNext Post: Rovaniemi


Davant d’una situació de violència masclista, no dubtis ⋆ Espais de Gent Gran\nAmb tots els serveis estem implementant plans de contingència per tal de poder garantir al màxim l’acompanyament telefònic de les dones ateses, derivant les situacions urgents als serveis essencials que resten oberts, i proporcionant seguiment, acompanyament i contenció per a les situacions de confinament que estem vivint. Per això estem duent a terme un seguiment telefònic proactiu de les persones ateses i definint en la mesura del possible noves propostes de comunicació, acompanyament i suport. Estem fent seguiment dia a dia de les incidències i de com va evolucionant la situació per veure com podem respondre de la millor manera per afrontar les seves necessitats. És per això que us volem fem arribar la informació per connectar amb els diferents serveis d’atenció:\n*Atenció presencial general: horari de 9h a 15h de dilluns a divendres\n*Atenció presencial d’urgència, en horari de 9h a 13h de dilluns a divendres. A partir d’aquest horari les urgències seran ateses al Centre d’Urgències i Emergències Socials de Barcelona – CUESB (c/ Llacuna, 25 – 900 703 030)\n*Atenció telefònica en horari de 9h a 15h de dilluns a divendres en els núm. 93 291 59 10 i 93 291 59 20. Correu de contacte: sara@bcn.cat\nRecordem també que en l’àmbit català comptem amb el telèfon 900 900 120 (servei gratuït i confidencial – 24hx365d) i el correu electrònic 900900120@gencat.cat que atén les demandes relacionades amb qualsevol mena de violència masclista. També s’hi pot accedir des del 016 que no deixa cap tipus de rastre.\nTots els recursos d’allotjament per violència masclista resten oberts amb els torns habituals dels equips professionals, especialment en aquells recursos que requereixen prestar l’atenció 24 hores al dia tots els dies de la setmana, i s’estan establint els plans de contingència i protecció adequats. L’accés sempre es realitzarà a través del SARA, o fora d’horari, del CUESB.\nLa resta de serveis de la Direcció de Feminismes i LGTBI resten tancats al públic, però resten actius fent atenció telemàtica i implementant el sistema de teletreball.\nPodeu accedir a través de les següents adreces:\n*Direcció de Feminismes i LGTBI: feminismesilgtbi@bcn.cat\n*Punts d’informació i atenció a les dones (PIAD): mitjançant el correu electrònic, el del districte de l’eixample és, piad_eixample@bcn.cat\n*Centre LGTBI de Barcelona: info@centrelgtbibcn.org\nTambé l’Oficina per la No Discriminació (OND) de l’àrea de Drets de Ciutadania i Diversitat, que atén a casos de LGTBIfobia està tancada al públic. S’hi pot contactar per via telemàtica: ond@bcn.cat\nEnllaços notícies web districte de l’Eixample:\nXerrada: coneix el Servei de Teleassistència municipal de l’Ajuntament de Barcelona\nNous carnets EGG Sant Antoni


El govern de Castelló lamenta que VOX i Ciudadanos veten una declaració institucional contra el tràfic de dones en la prostitució - VilaWeb\nCastelló revalida el premi ‘Segell Infoparticipa’ a la transparència\tCastelló revalida el premi ‘Segell Infoparticipa’ a la transparència\nCastelló avança en la construcció del Centre d'Envelliment Actiu després de finalitzar la fase d'enderrocament\tCastelló avança en la construcció del Centre d'Envelliment Actiu després de finalitzar la fase d'enderrocament\nCastelló inicia les obres de remodelació i millora de la seguretat viària del Camí la Ratlla\tCastelló inicia les obres de remodelació i millora de la seguretat viària del Camí la Ratlla\nEl govern de Castelló lamenta que VOX i Ciudadanos veten una declaració institucional contra el tràfic de dones en la prostitució\nL’Acord de Fadrell denuncia que és un problema de drets humans i de violència de gènere extrema\nEls partits del govern de l’Ajuntament de Castelló han lamentat que els grups locals de VOX i Ciudadanos s’alien per vetar una declaració institucional per erradicar el tràfic de dones, xiquetes i xiquets en la prostitució, una de les manifestacions més clares de violència de gènere i que atenta contra els drets humans.\nConcretament, la declaració institucional exigia al Govern de l’Estat que aplique mesures dirigides a perseguir el tràfic de persones i els proxenetes, i que impedisca que els mitjans de comunicació es lucren i col·laboren amb l’explotació sexual i la violència contra les dones amb anuncis i publicitat de serveis sexuals.\nDe fet, la regidora de Feminismes i portaveu adjunta de Compromís per Castelló, Verònica Ruiz, ha denunciat la postura d’ambdós formacions que “sembla que sempre els interessa els drets per als mateixos i s’hagen posat del costat dels proxenetes i no de les dones que dia rere dia pateixen la violència de les màfies de la prostitució”. “No ens valen excuses de que és una de les ocupacions més antigues de la humanitat, el que ens val són accions i educació en igualtat per acabar amb esta xacra, amb esta violència i amb aquelles mentalitats que acaben sent un suport del control patriarcal i de subjecció sexual de les dones”, ha argumentat Ruiz.\nEl portaveu socialista, David Donate, ha criticat el veto a aquesta declaració. “Una vegada més, partits com Vox i Ciudadanos frenen i impedeixen avançar en la lluita contra la igualtat en rebutjar un text que demana la persecució del tràfic de persones i dels proxenetes, a més de posar el focus en les persones prostituidores, els mal anomenats clients, que fomenten l’existència d’aquesta violència de gènere extrema”. En aquest sentit, Donate recorda que “des del grup socialista defensem que la prostitució és una forma d’explotació que ha de ser abolida”.\nEl portaveu d’Unides Podem – Esquerra Unida, Fernando Navarro, ha manifestat que “el veto de VOX i Ciutadans a la declaració de l’Acord de Fadrell per a erradicar el trànsit de dones, xiquetes i xiquets en la prostitució mostra el perill de la ultradreta i posa de manifest el projecte polític retrògrad al qual ens volen portar. Vox està arrastrant a les seues posicions a tot l’espai de la dreta i amenacen en imposar un projecte de país que institucionalitza les desigualtats i li dona l’esquena a les vulneracions dels drets humans fins i tot de les persones més vulnerables”.\nTot i això, l’Acord de Fadrell presentarà una moció al plenari de dijous 30 de setembre per adherir-se a la xarxa de ciutats lliures de tràfic de dones, xiquetes i xiquets destinats a la prostitució.


Aragonès assegura que l'oficina de drets civils i polítics serà una "prioritat" del Govern ! ACN ! directe!cat\nDimecres, 20 de juny de 2018 12:48 h\nAragonès assegura que l'oficina de drets civils i polítics serà una "prioritat" del Govern\nDel Moral critica que Cs vulgui prohibir els llaços grocs i evitar que els partits independentistes tinguin representació al Congrés\nACN Barcelona.-El vicepresident del Govern, Pere Aragonès, ha assegurat que l'oficina de drets civils i polítiques serà una "prioritat" de l'executiu. Així ho ha afirmat el també conseller d'Economia durant la interpel·lació amb el portaveu adjunt d'Esquerra, Gerard Gómez del Moral, al ple d'aquest dimecres al matí. Aragonès ha dit que espera posar en marxa l'oficina les properes setmanes per tenir-la "a ple rendiment", i ha explicat que ha de servir per recollir les possibles vulneracions dels drets, i traslladar-les als mecanismes de seguiment, siguin del Govern, els Mossos o el Síndic de Greuges. Al seu torn, Del Moral ha apuntat que un exemple de vulneració de drets polítics és l'intent de Cs per prohibir els llaços grocs. Així mateix, el portaveu adjunt republicà també ha retret al grup taronja que hagi proposat una reforma de la llei que complicaria la representació dels partits independentistes al Congrés.


Els aparcaments municipals rebaixen el preu màxim d'estacionament a 4,50 euros al dia — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › Mobilitat i transports › Notícies › Notícies 2020 › Els aparcaments municipals rebaixen el preu màxim d'estacionament a 4,50 euros al dia\nEls aparcaments municipals rebaixen el preu màxim d'estacionament a 4,50 euros al dia\nEl canvi de tarifació serà efectiu a partir de dilluns 7 de desembre\nFoto: Aparcament de Saavedra.\nAparcaments Municipals de Tarragona (AMT) va aprovar ahir en consell d'administració un nou sistema tarifari que inclou, principalment, la rebaixa d'un euro en l'import màxim diari dels aparcaments, que passarà dels 5,50 € actuals als 4,50 € a partir del dilluns 7 de desembre.\nAquest import s'aplicarà a partir del minut 122 i estableix el llindar de preu màxim/dia que pagaran els usuaris dels aparcaments municipals. Segons Jordi Fortuny, vicepresident d'AMT, la mesura s'aplica gràcies a "una gestió eficient dels recursos disponibles i afavoreix l'aparcament de llarga estança". A més, considera que la rebaixa tarifària "és del tot necessària en el sentit de garantir la correcta mobilitat dels ciutadans de Tarragona, i d'aquells que vénen de fora, des d'un punt de vista de servei públic. Som ciutat 30 i volem una ciutat sostenible. I això passa, també, per facilitar l'aparcament als usuaris".\nPer altra banda, el consell d'administració d'AMT ha acordat l'ampliació de l'horari d'aplicació de la tarifa nocturna. A partir d'ara, aquesta tarifa s'aplicarà de les 21 h del vespre fins a les 7 h del matí, en comptes de fins a les 6 h com es feia fins ara.\nAixí mateix, s'han establert noves tarifes per als abonats i abonades dels aparcaments municipals. Tal com es pot veure en el quadre adjunt, es rebaixen tots els abonaments a excepció d'aquells que corresponen als aparcaments Tàrraco i Joan XXIII.\nTarifa 24 h (€/Mes) Tarifa diurna (€/Mes) Tarifa nocturna (€/Mes)\nAPARCAMENT Abans Ara Abans Ara Abans Ara\nSAAVEDRA 100,00 € 80,00 € 85,00 € 60,00 € 60,00 € 45,00 €\nTORROJA 70,00 € 60,00 € 60,00 € 50,00 €\nBASTOS 60,00 € 60,00 €\nTÀRRACO 38,00 € 50,00 € 20,00 € 25,00 €\nAV. CATALUNYA 100,00 € 80,00 € 85,00 € 60,00 € 60,00 € 45,00 €\nJOAN XXIII 38,00 € 50,00 € 20,00 € 30,00 € 20,00 € 25,00 €\nP. COMPANYS 100,00 € 80,00 € 85,00 € 60,00 € 60,00 € 45,00 €\nEn aquests dos darrers casos, "els preus eren excepcionalment baixos i no s'havien actualitzat des de l'any 2013 en què es va desplegar el pla de mobilitat. Ara, amb l'objectiu d'homogeneïtzar i racionalitzar el sistema tarifari, baixem tarifes a cinc aparcaments i apugem les dels altres dos, tot i que aquesta pujada no arriba al màxim establert a la resta d'aparcaments", explica Jordi Fortuny.\nAmb tot, conclou el vicepresident d'AMT, "tots aquests canvis suposen una millora significativa per a un servei d'aparcament públic i de qualitat".


Amipa Annexa Magisteri: INFORMACIÓ PER LA DESFILADA DEL CARNESTOLTES\nINFORMACIÓ PER LA DESFILADA DEL CARNESTOLTES\nCada any quan avaluam com ha anat la festa i cosetes que podem millorar de cara a altres anys surt el tema que la desfilada es fa un poc llarga, ja que el mes de febrer fa fred i fosqueja aviat.\nPer enguany hem fet un canvi per tal d'agilitzar i què tots els nins i nines i famílies tenguin l'oportunitat de poder participar. La cosa anirà de la següent manera:\nA les 17:30 h al porxo hi haurà el punt de les inscripcions. Heu d'anar lo primer a inscriurer-vos, allà vos donaran un número que haureu d'ensenyar al jurat. Els individuals o grups de fins a 5 persones un cop tingueu el número heu d'anar al cadafal (l'escenari) a on hi haurà el jurat perquè ja vos puntuï. Entre les 17:30h i les 19:00h han de passar pel jurat TOTS els que es presenten al concurs disfressats individualment o en grup de fins a 5 persones.\nA les 19:00h començarà la fase final del concurs que serà el dels grups ( a partir de 6 persones). Pensau avisar a la inscripció si feis comparsa i necessitau espai, o si duis música. La música l'heu de dur vosaltres en un USB. Atenció no amb CD, només s'accepta USB.\nUn cop passat tots els grups el jurat es reuneix per decidir els guanyadors.\nEsperam així agilitzar la festa.\nVos recordam que a la festa hi haurà:\n- un castell inflable\n- taller de maquillatge\n- photocall de les estrelles (a on vos podeu fer fotos). Les fotos fetes pels membres de l'amipa es penjaran del blog de l'amipa.\n- xocolata solidària de S'Altra Senalla a 1 €\n- venda de coques per part dels alumnes de 6è\n- batucada - concurs de disfresses\nA les 18:00h començarà la batucada de l'escola i a les 18:15h la batucada convidada de Binissalem. de 17:30h a 19:00h les disfresses individuals i grups de fins a 5 persones han de passar pel jurat i a les 19:00h ens concentram tots junts i passaran els grups. Esperam que tots junts disfrutem de la festa.\nEstà preparada amb molta il·lusió!!!! VISCA EL REI CARNESTOLTES!!!!!!\nPublicat per Amipa Annexa Magisteri a 5:29