Neixen les primeres tortugues babaues a la platja del Miracle de Tarragona\nDels vuitanta ous que han quedat al niu, n'han nascut vint-i-vuit cries, de moment. | GEPEC-EdC\nAquesta nit de diumenge, voluntaris i tècnics han acompanyat la sortida del niu de gairebé trenta babaues | És el segon niu que eclosiona dels cinc que han aparegut aquest estiu\nper Oriol Lleonart Padrell 30/08/2021 09:42h\nPoc més de cinquanta dies després que una tortuga babaua niés i pongués un centenar d'ous a la platja del Miracle de Tarragona, i gràcies a la protecció i la custòdia de voluntaris i tècnics, aquesta passada nit han començat a obrir-se una bona quantitat d'ous. De la vuitantena d'ous que hi havia al niu, ja que disset van ser traslladats al Zoo de Barcelona i la Fundació per la Conservació i Recuperació d'Animals Marins (CRAM) i dos més es van trencar, vora dos quarts de deu de la nit n'han nascut vint-i-vuit cries.\nTal com han explicat alguns voluntaris al 'Diari de Tarragona', tan bon punt va sortir la primera tortuga van començar a aparèixer-ne més de manera progressiva. S'estava apropant el seixantè dia del període d'incubació, temps al voltant del qual aquest s'acaba, i, de fet, la nit de dissabte a diumenge s'havia vist com el moviment de les tortugues sota la superfície estava creant un cràter. Es precipitava la sortida del niu.\nEls voluntaris han acompanyat el naixement de les tortugues\nTant és així que aquest diumenge l'activitat al voltant del niu ha estat frenètica. Voluntaris d'altres torns han acompanyat a qui aquestes últimes nits han custodiat les tortugues, juntament amb tècnics del CRAM, de la Universitat de Vic, de l'Ajuntament i de la Generalitat. En paral·lel a l'espai perimetrat per a protegir-les, han disposat un espai d'alliberament per a les tortugues en direcció a l'aigua, i abans de deixar-les anar al mar, han comprovat que estaven prou desenvolupades per fer-ho amb condicions.\nAixí com el CRAM ha fet amb les tortugues que custodia a les seves instal·lacions del Prat de Llobregat, les tortugues que han nascut aquesta nit han estat supervisades: han estat pesades, mesurades i, inclús, fotografiades. De fet, s'han recollit uns quants exemplars per poder ser estudiats abans no siguin retornats a la platja, i se seguirà custodiant el niu a l'espera que neixin més babaues.\nAquesta nit s'ha fet un pas significatiu en la culminació del procés que va començar quan una tortuga babaua, la mare de les cries nascudes aquest diumenge, va pondre els ous en el niu. Tres-cents voluntaris han treballat activament perquè el naixement hagi estat possible, cent cinquanta dels quals ho han fet organitzant-se en torns de vigilància. Hi han participat, a més del CRAM i els tècnics municipals i de la Generalitat, l'Associació Mediambiental La Sínia, el GEPEC-EdC, Ecologistes en Acció, Greenpeace, GATA i Salvem la Platja Llarga.\nEstiu de rècord de les tortugues babaues al litoral català\nDe fet, dies després que es descobrís el niu a la platja del Miracle, l'Ajuntament i les entitats van fer una crida per trobar voluntaris disposats no només a custodiar el niu, sinó també a vigilar la resta de la platja i a fer itineraris en totes per a detectar la possible arribada de més tortugues. La consellera de Medi Ambient de Tarragona, qualificava d'«imprescindible» aquesta feina, ja que l'administració no té prou recursos per fer-la.\nI així, aquest estiu ha estat de rècord a les platges de Catalunya, amb la descoberta de cinc nius. El primer, amb 146 ous, va aparèixer el 19 de juny a Calafell i es va obrir l'11 d'agost i entre els dies 9 i 11 de juliol, en van ser descoberts quatre més: dos a la platja del Serrallo del Delta de l'Ebre, i la resta al Miracle i a Arenys de Mar. A més, es van alliberar més d'una vintena d'exemplars nascuts el 2020 a la platja de la Pineda que han crescut a les instal·lacions del CRAM.\nEn aquest sentit, Catalunya es referma els últims estius com un punt calent per la nidificació de la tortuga babaua, espècie en perill d'extinció. Tanmateix, si bé la babaua és habitual a les costes catalanes, l'augment de la seva presència al nord-oest del Mediterrani es pot deure, segons les associacions i el Departament d'Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural de l'Ajuntament de Tarragona, a l'increment de les temperatures del Mediterrani provocat pel canvi climàtic.\nEl Port de Tarragona fa un pas més i comença a enllestir el nou moll de Balears\nLa Santa Tecla d'enguany recupera la part més tradicional amb el retorn del Seguici\nGeneralitat de Catalunya platja Ajuntament de Tarragona animals medi ambient


Somnis lèsbics - Read book online\nEra divertit escapar-se al lavabo per tenir sexe amb el seu company de feina sense que la resta de l'oficina s'adonés. Però l'emoció i el desig per ell es van esvair ràpidament. Quan la protagonista de la història decideix fer un viatge espontani a Barcelona i dormir a casa d'una parella lesbiana, els seus desitjos tornaran amb força...Aquest relat ha sigut publicat amb la col·laboració de la productora de cinema sueca Erika Lust. La seva intenció és la de mostrar la naturalesa humana i la diversitat a través d'històries de passió, intimitat, luxuria i amor amb una fusió de potents relats i eròtica.-\nLa protagonista de Mamut és una dona arcaica atrapada en la vida moderna. El seu medi és la ciutat, on signa contractes per viure. Vol tenir un fill i això l'obliga a fer-se amb homes. ¿Com resistir el formiguer humà quan tens instint de caçador solitari?Se'n va. Canvia d'hàbitat i esdevé la mestressa d'un mas aïllat. Hi ha un pastor, la solitud i les bèsties que t'alimenten o t'amenacen. L'instint treballa, la consciència s'esvera. Comet coses que esquincen el pacte del nou mil·leni: aprèn a viure sense intermediaris.Mamut és la tercera ala d'un tríptic que inclou Permagel i Boulder. ¿De què tracta? La resposta és polièdrica i això explica la multitud de lectors concernits per aquesta obra. Si sou capaços d'imaginar un Houellebecq que sapigués escriure sense ressentiment les llagues de la societat contemporània, aquesta quimera existeix i es diu Eva Baltasar.\n"Ella, al passar-me pel costat, no digué res, però em va fer un somriure d'aquells especials. Jo li vaig contestar amb el mateix gest, m'estava fonent. És que, com he dit, estava preciosa. Els ulls li brillaven com feia dies que no els havia vist brillar. Els llavis ploraven d'excitació, els cabells semblaven rínxols d'or i les corbes del seu cos estaven més marcades i excitants que mai."\n"Darrere d'un petit home no sempre hi ha una gran dona, sinó dues, tres, quatre... que ens han marcat el millor camí".\nSexe Fora de norma (Foca) -...\nDotze relats eròtics seleccionats des d'una perspectiva feminista per abastar tots els gustos del plaer i de l'erotisme. Des d'una perspectiva feminista, defugim els estereotips i rebutgem el discurs únic i indiscutible de com i per a qui ha de ser el plaer, el sexe i l'erotisme. Oferim una literatura eròtica fora de norma, però normal en un recull de relats eròtics que respon a la diversitat de la sexualitat i de l'erotisme de la societat.


Consell Insular de Menorca - S’obre la convocatòria de subvencions per a actuacions de suport a la mobilitat eficient i sostenible (Programa MOVES II)\nS’obre la convocatòria de subvencions per a actuacions de suport a la mobilitat eficient i sostenible (Programa MOVES II)\nEs subvenciona l’adquisició de vehicles d’energies alternatives, la instal·lació de punts de recàrrega de vehicle elèctric, la implantació de sistemes de préstec de bicicletes elèctriques i també la de mesures de mobilitat sostenible al treball.\nLa Conselleria de Transició Energètica i Sectors Productius del Govern Balear ha aprovat la nova convocatòria de subvencions, corresponent al programa MOVES II, cofinançada per l’Institut per a la Diversificació i Estalvi de l’Energia (IDAE) i pel Fons Europeu de Desenvolupament Regional (FEDER) dins el Programa Operatiu Plurirregional d’Espanya 2014-2020 (POPE).\nEs defineixen quatre línies d’actuacions subvencionables:\nActuació 1: adquisició de vehicles d'energies alternatives.\nActuació 2: implantació d'infraestructura de recàrrega per a vehicle elèctric.\nActuació 3: implantació de sistemes de préstec de bicicletes elèctriques.\nActuació 4: implantació de mesures de mobilitat sostenible al treball.\nEls beneficiaris poden ser professionals autònoms, persones físiques(1*), comunitats de propietaris (1*), persones jurídiques(2*), entitats locals i administracions públiques.\nEl termini per presentar les sol·licituds s’inicia el 8 d'octubre de 2020 i finalitza l'1 d'octubre de 2021, o quan s'esgoti el crèdit disponible. Així mateix, les inversions associades han d’haver-se efectuat amb posterioritat a la data de registre de la sol·licitud, amb l’excepció d’aquelles adquisicions de vehicles acollides a l’actuació 1 i que siguin realitzades per persones físiques sense activitat professional o que no desenvolupin activitats econòmiques, que podran ser subvencionables si s’han formalitzat a partir del 18 de juny de 2020. S’ha de tenir en compte que les sol·licituds es concedeixen per ordre de presentació.\nEl pagament de la subvenció es realitza una vegada comprovada l’execució de l’actuació i justificada documentalment. La resolució d’atorgament de la subvenció fixarà el termini concret per a la justificació de les activitats subvencionades, que no serà superior a 12 mesos des de la notificació d’aprovació de la subvenció.\nAdquisició de vehicles d’energies alternatives (actuació 1)\nÉs subvencionable l’adquisició de vehicles nous o de vehicles elèctrics i de pila de combustible de les categories M1 (turismes) i N1 (furgonetes i camions lleugers de fins a 3,5 tones de massa màxima admissible) de fins a 9 mesos d’antiguitat.\nPer als vehicles M1, i també per als N1 si el beneficiari és persona física o comunitat de propietaris, és requisit que l’adquirent titular del vehicle subvencionable acrediti la baixa definitiva d’un vehicle per desballestar amb antiguitat anterior a l’1 de gener de 2013, amb ITV en vigor, impost de vehicles (IVTM) al corrent de pagament i que hagi estat de titularitat del beneficiari almenys durant els 12 mesos anteriors a la data de sol·licitud de l’ajut. No obstant l’anterior, no és necessari el desballestament d’un vehicle en cas de persones físiques sense activitat econòmica que no hagin tingut la titularitat d’un vehicle durant els 12 mesos anteriors a la data de sol·licitud.\nEls vehicles susceptibles de ser subvencionats han de figurar en la base de vehicles de l'IDAE (http://coches.idae.es/base-datos/vehiculos-elegibles-programa-MOVES) i complir els requisits descrits.\nEn el cas de l’actuació 1, destinada a l’adquisició de vehicles d’energies alternatives, s’estableix una quantia d’ajut i un límit de preu del vehicle segons el beneficiari, el tipus de motorització i altres característiques del vehicle.\nPer l’actuació 2, l’ajut és del 40% del cost subvencionable de la infraestructura de recàrrega, excepte en el cas de persones jurídiques, que és d’un 30%.\nPer a la implantació del sistema de préstecs de bicicletes elèctriques de l’actuació 3, l’ajut és del 30% del cost subvencionable.\nEn el cas de l’actuació 4, d’implantació de mesures de mobilitat sostenible al treball, es subvenciona un 40% del cost subvencionable, excepte per als beneficiaris sense activitat comercial ni mercantil, que és del 50%.\nL’Oficina de l’Energia està a disposició de la ciutadania\nPer qualsevol dubte o consulta sobre aquesta convocatòria o algun altre tema relacionat amb l’energia, us podeu posar en contacte amb l’Oficina de l’Energia Menorca 2030 telefonant al 620.120.417 o bé demanant cita o registrant una consulta al formulari que trobareu a aquest enllaç:\nOFICINA DE L’ENERGIA MENORCA 2030:\n*1. Excepte per les actuacions 3 i 4\n*2. Amb NIF que comenci per les lletres A, B, C, D, E, F, G, J, R o W.


Cerca totes les ofertes d'hotels a Okauia Entrada:\n26 ComentarisOpal Hot Springs & Holiday Park...Habitacions per nit per només51 EUR Més zones a Matamata\nOkauia és una de les destinacions més visitades de Matamata. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Amb calor i comfort, Okauia és un lloc per a vacances relaxades després d'una setmana de feina. Estalvii temps i diners fent la reserva amb Agoda.com, que us promet les millors opcions d'hotels a Okauia i molts més àrees a Matamata. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Empleni les seves dates d'estada i navegui a traves de les millors ofertes d'hotel a Okauia.\nHotels destacats a Okauia, Matamata\nSituat en el cor de Okauia, Opal Hot Springs & Holiday Park és un lloc ideal des d'on descobrir...\nHotels a Okauia: Opal Hot Springs & Holiday Park


Karicies: Orgull de poble\nAcí tenim el vídeo “Orgull de poble”, que es va fer per a celebrar el primer Orgull LGBT 2016 de Benissa (Alacant). Formava part de la campanya “Jo també sóc poble”, organitzada per la plataforma ciutadana “Reiniciem Benissa”.\nDesprés de veure el vídeo, reflexiona sobre les qüestions següents:\nCreus que és igual ser LGBTI en un poble que en una ciutat? Explica-ho.\nQuines conseqüències creus que té per a les persones LGBTI haver de migrar a una altra ciutat per a poder viure la seua orientació o identitat?\nQuè creus que pot aportar un vídeo com aquest a les persones LGBTI i a les no LGBTI de Benissa?\nAra, respon el test (per a tu, no cal que ho escrigues; però sí que pots comentar com t’has sentit en haver de respondre a aquestes qüestions):\na. Eres heterosexual?\nb. Com et vas adonar?\nc. Creus que la teua heterosexualitat té cura?\nd. Sap la teua família que eres heterosexual?\ni. Ho saben en el teu treball?\nf. Tens por que t'acomiaden per la teua heterosexualitat?\ng. Què opines del fet que les persones heterosexuals adopten?\nh. Acceptaries que la mestra o mestre de la teua filla o fill fóra heterosexual?\ni. Què faries si la teua filla (o fill) et diu que és heterosexual?\n"ixen llevant-se bolsos,chaquetes i eix una dona parlant de la primera vegada que s'enamoro,despues un xiquet que es va vestir de rosa i tots li cridaven del que no era. No podem eixir al carrer i ser nosaltres mateixos perque a la minima ens tracten com el que no som. som tots per igual i a ningu se a de jutgar per no ser igual o d'una altra forma diferent. Hem d'afrontarlo i no deixar passar estes coses."\nEn aquest món hi ha diferents tipus de persones, cis heteros, homosexuals,... Hi ha una gran varietat. Però formar part d'un grup determinat no significa que siguis estrany o que hauries de tindre vergonya... Molta gent s'incomoda per dir la seua orientació sexual o sexualitat, per por a la discriminació o qualsevol comentari negatiu.\nEn el meu cas, soc bisexual i ho vaig descobrir l'any passat quan amb la meua amiga començarem a investigar sobre la LGBT. De la mateixa manera que accepte les altres persones independentment de l'orientació o la sexualitat, m'agradaria que acceptem a altra gent del col·lectiu.\nLa paraula «acceptar» no em pareix molt bé utilitzar-la quan parlem de persones. És cert que hi ha persones que no accepten a altres, però tothom som persones i no és molt bonic dir «Accepte aquesta persona». És simplement una persona i no has de discriminar-la per coses insignificants.\nTambé he de dir que el qüestionari m'ha xocat un poquet perquè no són preguntes que la gent sols preguntar, normalment solem escoltar aquestes preguntes no amb la paraula «heterosexual», sino «homosexual». En tot cas, és el que he dit abans, tothom som persones i perquè un/una siga d'una manera diferent no tens perquè no acceptar-la.\nPer últim m'agradaria afegir que quan hi ha persones com l'home del vídeo o el xiquet amb el tutú, em sent feliç perquè aquestes persones no tenen por, es posen el que volen i no han per què tindre vergonya, és una cosa que admire molt i m'alegra veure gent així.\nD'aquesta manera hauríem d'estar tots: Posar-nos el que ens agrada, no posar etiquetes a les coses, això és de xic i això és de xica, tampoc per portar o fer alguna cosa ets més femení/-ina o masculí/-ina. A tots ens agraden diferents coses i qualsevol és lliure d'agradar-li i fer el que li agrada, sense preocupar-se per comentaris estúpids que li fa la gent.\nORGULL DE POBLE.\nBona vesprada. Davant les preguntes que l'article "Orgull de poble" ens planteja, tractaré d'explicar de la millor manera possible el que pense sobre la posició de la força LGTBI+ als pobles i les ciutats.\nRespecte a la primera pregunta: Creus que és igual ser LGBTI en un poble que en una ciutat? Respondré que no, i encara menys als pobles menuts en què quasi tots els veïns es coneixen. Pot ser, les meues paraules puguen sonar dolentes, sobretot per a aquelles persones que viuen als pobles, però pense que la idea d'una identitat de gènere lliure, és més, el concepte d'una educació global i sense diferències encara no ha arribat als pobles de la manera en què ha arribat a les ciutats, però a la mesura en què s'estenen polítiques culturals als pobles i les relacions entre el medi urbà i rural s'amplien, aniran disminuint aquestes discrepàncies de pensament que fan que gais, lesbianes, transsexuals... no siguen encara ben vistos pels veïns d'un mateix poble.\nPel que fa a la segona pregunta: Quines conseqüències creus que té per a les persones LGBTI haver de migrar a una altra ciutat per a poder viure la seua orientació o identitat?\nDoncs bé, crec que les conseqüències d'haver d'anar-te de la teua llar de tota la vida cap a un lloc desconegut, fins i tot un món desconegut m'aventuraria a dir jo per les seues grans diferències de vida, són òbviament indescriptibles. Haver de trobar un nou nucli social amb el qual envoltar-te sense sentir-te incòmode, trobar un lloc de treball o d'estudis, habituar-te al sempre frenètic ritme dels centres urbans... Aventurar-se a el desconegut dóna por, però pot ser el pas cap a una vida plena d'esperances.\nI ja respecte a l'última pregunta: Què creus que pot aportar un vídeo com aquest a les persones LGBTI i a les no LGBTI de Benissa? Crec que la resposta és més que clara.\nPer a les persones LGTBI de Benissa, aquest tipus de mesures representen una ajuda infinita pel que fa a donar a entendre els motius de la defensa de la seua identitat de gènere cap als veïns no LGTBI de Benissa que, potser desconeixien de la seua existència o es negaven a acceptar-la per no tenir-ne coneixements suficients. Cal seguir treballant amb iniciatives com les d'aquest vídeo per a donar a conéixer els motius de la força LGTBI i aconseguir apropar-se cada vegada més a reduir una ignorància que propícia l'aparició de la LGTBIfòbia.\nEn aquest video anomenat "orgull de poble" veiem una vegada mes els diferents tipus de sexualitat, la vida de cadascun i el lliure que som per a ser com vulguem i siguem felices sent el que som.\nLes persones que apareixen en el vídeo, donen a entendre una part de la seua experiència com a persones "diferents", així és com se senten moltes vegades ja que la nostra societat s'encarrega de fer-los sentir rars, diferents o que simplement no encaixen.\nPodemos aprendre que hem d'acceptar a les persones tal com són, cadascun és feliç com li va tocar ser-ho i abans de jutjar hem de pensar que la felicitat prové del que ens agrada, i si ens agrada un home o una dona és el de menys, l'important és sentir-nos bé amb nosaltres mateixos.\nLa meua opinió és que aquests vídeos són molt bons per a obrir ments i fer entendre al món que tenir una orientació sexual o una altra no defineix la persona que eres, no et fa ni més bona ni més dolenta, simplement eres feliç.\n1. No, un poble és una societat més tancada, amb la ment més tancada. A la ciutat n'hi ha molta diversitat de pensaments.\n2.Han de sentir-se malament perquè senten que no tenen cabuda en aquell poble per ser "diferents" o "rars", per haver d'allunyar-se del lloc on han crescut i de la gent que estimen, simplement perquè la gent té la ment molt tancada.\n3. Pot ajudar a empastissar i entendre a les persones LGTBI i obrir la ment de moltes persones.\nAquest és un vídeo molt interessant, on persones bisexuals, etc, descriuen com se senten i les situacions que hi han viscut.\nPersonalment, jo, que sóc bisexual i hem vaig donar conte fa dos anys quan hem va començar a agradar una xica, entenc molt bé aquestes persones, i com se senten quan li fan aquest tipus de qüestionari invers, com si tinguérem que donar explicacions sobre la nostra sexualitat, i no té per què ser així, som aixina, ens agrada el que ens agrada i els heterosexuals no estan sotmesos a aquest tipus d'interrogatori.\nÉsser d'un poble, moltes vegades pel caràcter rural i la desconnexió als nuclis urbans, suposa un distanciament de les idees més progressistes i això deriva moltes vegades en un comportament més conservador. Per això, pel general es més difícil donar visibilitat a les persones LGBTI.\nMoltes persones s'allunyen dels pobles per aquest tipus de pensament estancat de la societat dels pobles, deixant enrere família, amics, amors...i trobant-se un nou entorn diferent al que ha conegut al llarg de tota la seua vida.\nAquest tipus de vídeos i propostes donen la visibilització necessària a totes les persones LGBTI i les obri a la gent que desconeix aquest món que va més enllà dels convencionalismes socials arcaics. De una manera directa, aquesta gent es mostra davant de tots com el que són, i a més, la gent que no es LGBTI aprén sobre ells i trenca els estereotips que només hi causen mal.\nLes qüestions formulades davall del vídeo m'han fet sentir estranya. Per a mi, i crec que parle també per tota la gent, aquesta mena de preguntes no tenen sentit. La sexualitat de la gent no ha d'estar motiu de polèmica , ja que una cosa tan bonica com l'amor no és polèmica. Les preferències sexuals o la identificació de gènere no són malalties, són part de la nostra complexitat com a animals i éssers humans desenvolupats. Els mites de la mena de que si una persona es homosexual, bisexual... és una mala influència per als xiquets no necessiten cap explicació per la meua part, són bajanades sense cap lògica, i un pare o mestre de veritat es qui exerceix la seua llavor efectiva, no qui tinga x preferència o s'identifique amb y gènere.\nMoltes vegades fiquen l'argument de ''aprén biologia bàsica'' a la gent LGBTI. Quan ells no tenen idea sobre fonaments biològics cara a la sexualitat. Hi fa falta una mica d'informació abans de criticar alguna cosa per no quedar en ridícul. Lo penós d'això és que aquestos arguments buits han tomat molta força a causa dels moviments reaccionaris que s'han posat de moda entre majors i jóvens.\nHola bona vesprada, Sóc Abril i vinc a parlar sobre l'entrada de "Orgull de poble", en el vídeo ens mostra l'opinió de diverses persones responent a certes preguntes específiques com "Penses que és igual ser de *LGTBI, en un poble què en una ciutat?", cada qui respon amb el seu criteri i la seua experiència personal.\nParlant personalment opine semblat a les persones que van ser entrevistades per a fer aquest vídeo, jo opine que si que hi ha diferències si eres del grup *LGTBI en una ciutat que en un poble, en una ciutat hi ha moltíssima més població amb moltíssimes més diferents formes de veure la vida, moltes vegades parlant personalment en un poble es té tot com més en compte, són més pocs, i totes les notícies corren, sobretot per a les persones majors que no veuen correctament les coses, solen tenir la visió antiga.\nSincerament pense que hauria de ser igual si eres de poble i ciutat perquè en tots dos llocs s'hauria d'acceptar la teua orientació sexual, eres una persona amb sentiments, impulsos i tots tenim relacions sexuals a certa edat, què més donarà amb qui?, s'hauria de seguir la filosofia de vida quan diu que "faces el que faces, sempre que sigues feliç". No val la pena qüestionar les relacions sexuals que tinga una persona, deixa-la o deixa-ho ser feliç.\nTots som persones tinguem l'orientació sexual que tinguem, siguem heterosexuals, homosexuals etcètera, tots som persones amb sentiments, no estem obligats a seguir una societat masclista i *homofoba quan sincerament no va amb nosaltres, mai faces el que no t'agradaria que et feren a tu.\nEn aquesta entrada podem observar un vídeo que es va crear per a celebrar el primer Orgull LGTB 2016 a Benissa i que forma part de la campanya "Jo també sóc de poble". L'objectiu principal del curtmetratge és mostrar que la diversitat sexual que hi ha arreu del món, i que la base principal de la felicitat és la tolerància i la comprensió dels uns amb els altres.\nUna de les qüestions que es plantegen a l'entrada, es que no és el mateix pertànyer al conjunt LGTBI en un poble, -com Benissa- que en una ciutat. Encara que parlem de forma generalitzada i que clarament existeixen excepcions, en la majoria de pobles, la societat tendeix a ser més conservadora, ja que els mitjans per a promoure la diversitat no són els mateixos que en una gran ciutat desenvolupada. És per això també que es va realitzar aquest vídeo, per a promoure les distintes formes d'estimar i per a intentar acabar amb els estereotipus i els prejucis sobre el col·lectiu LGTB.\nPersonalment opine que les persones que s'han encarregat de realitzar aquest curtmetratge, a l'igual que les persones que participen en la campanya "Jo sóc de poble", han realitzat un gran treball i probablement tindran molts bons resultats tant a Benissa com a qualsevol lloc on es visualitze.\nBenissa és un municipi i ciutat de la Comunitat Valenciana, situat en la província d'Alacant, en la comarca de la Marina Alta. Aquest poble el 2016 va tindre una bona iniciativa per a ajudar a l’Orgull LGBT, va gravar un curt amb habitants d'aquest poble parlant de la seua identitat i preferència sexual, i com ells eren tractats en un poble per ser com són.\nEn les ciutats conviuen molta gent de diferents llocs, amb diferents religions, cultures o estatuts socials. Com totes les persones són diferents també conviuen amb diferents preferències sexuals o amb altres identitats de gènere. No tota la societat ho accepta, però si la majoria, ja que cada vegada hi ha més educació cap a la diversitat. Però en els pobles no passa el mateix, tota la gent que viu en ells és conegut des de la seua infància, tots són fills d'algú, germà d'un altre i cosí de x. Les tradicions religioses i la cultura sexista està més presents, ja que la majoria de la població del poble és d'una edat avançada.\nPer consegüent, també trobem el problema de l'acceptació, de la tolerància a la diversitat. Els diferents testimonis dels habitants d'aquesta vila coincideixen en el mateix problema, han sigut discriminats per la seua forma de ser des de petits. S'han sentit menyspreats i inferiors pels seus sentiments, i per això han d'arribar a pensar moltes vegades que perquè a ells els ha tocat viure d'aquesta forma, ser com realment són. Bromes i rissades de la resta de companys, comentaris dels seus veïns i inclús consells per a canviar.\nSi és veritat que coincideixen amb les crítiques del seu poble, també comparteixen el desig de voler quedar-se, però per aconseguir-lo pensen que cal canviar la forma de pensar de la gent. Fer conéixer els seus casos per mitjà d'aquest vídeo va ser una bona solució. Ja és l'hora d'evolucionar, però no solament un grup de persones, sinó tothom, incloïes les persones dels pobles.\nPer això creuen que no és una bona solució emigrar, malgrat que a molts els ha passat pel cap fer-ho. Continuaríem endarrerint el moment de fer entrar en raó, o millor dir, en educar a unes persones des de la tolerància, la diversitat, el respecte i la llibertat. No només el vídeo ha servit com una bona eina per a la visualització, sinó que cal utilitzar altres mesurades per a aconseguir aquest propòsit.\nEl testimoni d'un xiquet dóna la solució. Ell compta com els xics de la seua escola li han fet burles per a anar amb un tutú rosa, ja que aquest està destinat per a xiques. Si canvien el significat sexista que hem donat a les coses ja seria un pas cap al davant. Llevar de l’educació el que és femení i el que és masculí, ja que tot és de totes les persones, no cal fer una classificació que deixa a banda a una minoria important, a humans com la resta que volen ser escoltats i acceptats.\nManolo Kahlo i Daniel Goldman ha dit...\nAquest article parla sobre la primera celebració de l’orgull LGBT en Benissa, un poble d’Alacant. La iniciativa d’aquest projecte ha sigut promoguda per la campanya «jo també sóc poble», amb la intenció de començar a acceptar més al col·lectiu LGBTI+ i la diversitat en general als pobles. Per a complementar aquesta idea ens disposem a respondre a les següents qüestions que es troben a l’entrada.\nDe primer, hem de dir que pertànyer a aquest col·lectiu no és gens fàcil a la ciutat, per tant si anem a un poble on hi ha més gent major i menys acceptació a la diversitat i a la diferència d’orientacions sexuals, és encara més complex. Pensem que, tenint en compte açò, el col·lectiu LGBT que viu als pobles té més complicacions «per a eixir de l’armari», per tant de gaudir de la seua pròpia llibertat i orientació sexual. Per això, és d’estricta necessitat anar als pobles per tal de començar a conscienciar a la gent, ja que vivim en una societat en la qual es podria avançar molt més en aquests àmbits.\nEncara que la gent de diferents orientacions sexuals migre a la ciutat continua sense ser gens fàcil per acceptar-ho, ja que, inclús a la zona urbana continua vivint gent amb una mentalitat retrògrada i homòfoba. Però és un crim que la gent s’haja de mudar de ciutat/poble per poder viure lliurement sense que ningú els jutge i puguen ser feliços...\nSincerament, aquest vídeo consciència a la gent que no és LGBT perquè així puguen entendre molt millor als que sí que pertanyen i així puguen entendre-ho millor i canviar els seus antics pensaments, i per a la gent que pertany a aquest gran col·lectiu, els ajuda perquè els recolzen a què puguen ser lliures i feliços siga la que siga la seua orientació, sense importar el lloc de procedència o en el que es troba actualment.\nÉs molt injust que aquesta societat siga pensant que allò «normal» és nàixer sent heterosexual, i sempre fer les mateixes preguntes de si ets gay, lesbiana... Des de fa molt de temps, l’acceptació de la gent ha sigut per la seua orientació sexual, la seua ètnia o el seu idioma, i això s’ha d’acabar perquè puguem viure tots en societat sense complexos, sense necessitat d’amagar-nos i totalment lliures!\nHola, bon dia, sóc Christian Paul i aquesta vegada us comentaré la nova entrada del blog, anomenada "Orgull de poble”, que tracta sobre la celebració de l’orgull LGBT a Benissa, un poble d’Alacant, una iniciativa promoguda per la campanya “jo també sóc poble”, que pretén acceptar al col·lectiu LGTBI+ i tots els tipus de diversitats a tots els pobles, ja que si ja és difícil ser acceptat si pertanys a altre tipus de sexualitat que no està normalitzada a la societat, dins de les ciutats, no cal pensar molt per a veure que als pobles aquesta situació serà pitjor.\nI açò no és per culpa en si dels pobles, ja que per ser de poble no has de ser un garrule o un analfabet, però sí que és veritat que als pobles existeix la tendència de ser més religiosos, de tenir una mentalitat menys oberta que a les ciutats, i que per norma, a quasi qualsevol poble espanyol, la població que més abunda és la de la tercera edat, que solen ser més tancats. Tot açò en conjunt fa que la tolerància i l’acceptació siga més difícil, ja que com es diu, als pobles les notícies corren com la pólvora, i la gent moltes vegades podem ser molt cruels.\nTot açò no fa més que la gent jove que es planteja viure als pobles tinguen dubtes de si han d'anar o no, i és per açò que va sortir aquesta campanya, on volen frenar l’emigració i la fugida de la gent, ja que volen demostrar que aquesta visió de com són els pobles no és més que un simple estereotip, creant un nou concepte d’acceptació social, tolerància i respecte.\nAquest vídeo m’ha agradat molt, ja que jo sóc de poble, i n’estic molt orgullós d’aquest (Torís, un poble molt valencianoparlant), ja que no tots els que som de poble som uns imbècils, i que podem acceptar a les persones per allò que són, no pels seus gusts.\nEl vídeo “Orgull de poble” ens mostra a diferents persones, de diferents edats que viuen a un poble. Aquestes tenen una característica comú: La discriminació que han patit o pateixen a la vida quotidiana per la seua orientació sexual o, fins i tot per les seues preferències.\nSi actualment encara hi ha persones que no accepten la diversitat que hi ha al món, a alguns pobles podem destacar més aquesta discriminació. Mentre que a la ciutat cadascú fa la seua vida, al poble no és igual. Potser, perquè hi ha menys habitants i tots es coneixen, de manera que el fet de criticar o fer un comentari sobre algú, com podria ser per exemple, l’orientació sexual d’una persona, és més habitual. No obstant això ens hem d’adonar que, com a conseqüència hi ha persones que han de migrar a una altra ciutat i ha de ser dur veure’t obligat a abandonar el teu poble, amistats, etc tan sols perquè les persones no t’accepten o et miren amb mala cara.\nPer a concloure, pense que no s'hauria de jugar a ningú per ser com és. A més, al vídeo hi trobem alguns exemples d’aquesta discriminació: Des del xiquet que li agrada dur una falda rosa a l’escola, i rep insults dels seus companys, fins a la dona que és sent jutjada per la seua orientació sexual i l’home al qual pregunten ‘on està la nóvia?’. Tots han patit d’una manera o una altra, per tant, hem de normalitzar el fet que hi ha molta diversitat al món i fer el possible perquè ningú faça sentir inferior a ningú per aquest motiu.\nLa nostra societat ha avançat molt en els últims anys, en temes com sexe o plaer encara hi ha molt de tabú, però hi ha hagut un canvi innegable en l’acceptació de l’homosexualitat, la transsexualitat, etc. És un canvi incomplet, falta encara molt, moltíssim per canviar. Això no obstant, hi ha hagut un progrés, gràcies a campanyes que han fet possible un canvi de mentalitat.\nCampanyes com la de Benissa, a Alacant, “Jo també sóc poble”. D’aquesta manera tracten de donar suport el col·lectiu LGTBI, de donar-los més seguretat, més confiança. Apareixen al llarg del vídeo “Orgull de poble” una sèrie de persones contant les seues experiències, obrint el seu cor. Hi ha mares amb fills i filles homosexuals, xiquets, gais i lesbianes, defensors de la causa, etc. Cadascú aportant una cosa diferent a aquesta campanya.\nEs tracta d’una orientació sexual, no cap cosa que puga fer una persona viure d’una manera o una altra. No obstant això, per alguna raó segueixen sense ser acceptats per tothom. Que persones com tu i com jo hagen de sofrir discriminació és una injustícia, i s’ha de parar. Fins i tot hi poden haver casos de gent que de veritat crega que està fent alguna cosa roïna a soles pel fet d’estar amb una persona del seu mateix sexe. Si ha arribat un punt en què una persona puga sentir-se mal per ser com és, és clar que estem fent alguna cosa molt mal.\nNo és estrany trobar-nos amb una situació d’assetjament en la qual un grup de persones es fica amb una persona gai. No és estrany que una persona, quan coneix a un xic o una xica gais, pregunte coses com: Però des de quan ho saps? I a tu no t’agrada gens del sexe contrari? Són preguntes que pareixen dirigides a persones amb una malaltia o qualsevol cosa estranya. El fet que ens estranyem dels gusts d’una persona és també desigualtat.\nSentiments de por, d’incomoditat, de tristesa, això és el que senten les persones que són assetjades, o insultades. Una persona gai, per exemple, pot arribar a sentir fins i tot que s’ha d’anar de la seua casa, o del seu poble, sentir que sobra, que no és part de res. Fer que una persona se senta perduda és inaguantable. Hem d’acabar amb les discriminacions, amb els insults, amb les mirades. La societat ha canviat, és veritat, però encara li falta molt per aprendre. Hem de lluitar pels valors de llibertat, igualtat i acceptació, hem de lluitar al costat d’unes persones que lluiten cada dia.\nEn aquesta entrada anomenada "Orgull de Poble" trobem com víctimes del assetjament per culpa de persones intolerants al LGTBI. Aquestes persones ens expliquen les situacions que han tingut que suportar i com les han pogut afrontat-les encara que això els costara molt d'esforç que mai caldria que hagueren fet si visquérem a una societat justa i que entenguera de que hi ha més amor que l'amor heterosexual i que si respectem tots els tipus d'amor seriem tots més feliços.\nEntre alguns d'aquests relats trobem un d'un xiquet de curta edat que es sent ofès per no poder vestir i ser com ell vol per culpa de totes les crítiques que recollia per part dels seus companys a classe, o la dificultat de contar a la teua mare que ets homosexual per culpa que ho tome com quelcom roí; o una xica que sofreix insults per estimar a la persona que vol.\nPerò l'entrada no acaba ací, també es plantegen preguntes que encara no podem considerar com absurdes encara que ho siguen perquè, com hem pogut veure, encara passen situacions com les del vídeo. Les preguntes eren aquestes: Eres heterosexual? Com et vas adonar?\nCreus que la teua heterosexualitat té cura? Sap la teua família que eres heterosexual?\nHo saben en el teu treball? Tens por que t'acomiaden per la teua heterosexualitat? Què opines del fet que les persones heterosexuals adopten? Acceptaries que la mestra o mestre de la teua filla o fill fóra heterosexual? Què faries si la teua filla (o fill) et diu que és heterosexual?\nÒbviament, no donaré resposta perquè crec que no cal, o almenys no caldria.\nDEIXEM QUE TOTS PUGA'M AMAR I SER AMATS LLIUREMENT?\nPer pròpia experiència puc dir que no és el mateix pertànyer al grup LGTBI a una ciutat que a un poble. Al grup amb el qual vaig del meu poble n’hi ha un xic que és homosexual i segons he pogut veure, els amics que viuen al poble sempre fan comentaris homòfobs dirigits cap a ell i no es porten molt bé. En canvi, els que som de ciutat ens portem bé amb ell i no tenim cap problema relacionat amb la seua sexualitat. Crec que açò és deu als valors que els seus avis o familiars li han inculcat, ja que habitualment les persones més majors que viuen a un poble solen tindre una mentalitat retrògrada que no accepta a persones amb una sexualitat diferent de la que “haurien de tindre”.\nEn el cas del xic que he explicat, ell viu a Barcelona i no en un poble. Per tant, no sé les conseqüències que podria tindre el fet de migrar a altra ciutat pel fet de pertànyer al col•lectiu LGTBI, encara que m’ho puc imaginar. Deu de ser molt dur el fet que no t’accepten al teu poble per la teua condició sexual i haver-te d'anar a la ciutat per a sentir-te integrat. Encara que també és cert que no pots estar segur que t'accepten en la ciutat, ja que, a pesar que està més conscienciada en temes com l'homosexualitat, segueixen havent-hi persones que no ho accepten i per desgràcia no són poques.\nAquest vídeo ens mostra que no podem generalitzar a l’hora de dir que els pobles no accepten a persones LGTBI, ja que en el cas que ens mostren, hi ha persones que són de poble, concretament de Benissa, i es senten orgulloses de pertànyer a aquest. En la meua opinió, aquest projecte s’hauria de difondre per diferents pobles espanyols amb l'objectiu que les persones que residisquen en aquests, específicament els joves, vegen que una persona no deu sentir-se diferent de la resta per pertànyer a un grup sexual diferent, sinó que hauria de sentir-se orgullosa.\nPer començar, ser LGBT+ a un poble em sembla molt més difícil que a la ciutat. Als pobles, en general, solen acceptar molt menys aquestes coses. Tan sols pense en com em va ser de difícil eixir de l'armari a València, que és una ciutat gran, no m'imagine el que suposaria la meua eixida d'armari a un poble.\nLa decisió de migrar d'un poble a una ciutat pel simple fet de ser LGBT+ em pareix molt trista. La gent crea els seus llaços al seu lloc de procedència, i deixar un lloc per ser d'una manera, deu de doler molt. Pareix una situació antiga on les persones havien d'anar a les ciutats per tirar endavant i em fa preguntar-me si de veritat estem evolucionant.\nAquest vídeo crec que pot suposar l'acceptació més gran als LGBT+, i a més, aquests se sentirien millor. El vídeo ja el varen posar a una reunió de stop diberfòbia i ja em va fer plorar, però segueix sent un vídeo molt bonic i motivador.\n- No és igual, en un poble la gent que sol viure és gent major o gent molt religiosa que no han vist món, no dic tots, però és veritat i també a eixit en TV que molta gent jove que se sentia d’un altra forma se'n han tingut que anar a la ciutat perquè en els pobles parlen molt i a vegades et miren malament. La forma de pensar no és la mateixa.\n- Conseqüències, crec que a soles hi ha una i és el tindré que anar-te'n sol a un nou lloc a viure.\n- A les persones LGTBI que no tinguen por, què siguen com vulguen i elles mateixes i no canvien per ningú i a les persones no LGTBI que la tolerància i el respecte et dona una total llibertat de pensament, armonia i felicitat amb tu mateixa et faran millor persona.\nEm sembla molt curiós que l'expressió de la diversitat sexual haja arribat fins i tot a les zones rurals, on (normalment) viuen les persones més lligades a la tradició. En aquesta entrada es pot observar un vídeo relacionat amb el tema de la diversitat sexual en els pobles, i es presenten diverses preguntes que contestaré segons el meu criteri personal:\n1. No crec que ser *LGTBI en un poble siga igual en un poble que en una ciutat, però depén de quin poble i de quina ciutat. No és el mateix ser *LGTBI en un poble d'un país obert a la diversitat sexual que ser-ho en grans ciutats de Rússia (per exemple) en les quals fins i tot la policia t'insulta pels carrers.\n2. Mai és bé haver de *migrar a altres ciutats de forma forçosa, i haver de fer-ho per ser *LGTBI no es queda arrere. S'ha de lluitar per a eliminar el pensament binarista i evitar aquestes possibles situacions.\n3. Qualsevol vídeo sobre un tema relativament polèmic (com pot ser aquest) crea un efecte (siga positiu o negatiu) en la gent directament relacionada amb la zona o el tema del vídeo. No podria dir com impacta el vídeo a la gent de Benissa perquè cada persona és diferent i té la seua forma de pensar.\nM'és curiós veure aquest tipus de vídeos, ja que l'últim que se li pot vindre a una persona al capsobre el tema de la diversitat sexual és expressar-la a ple pulmó en un poble. Pense que és un desafiament canviar la situació en els pobles més tradicionals del món, però s'ha de fer si es vol canviar la forma de pensar de tots.\n"Orgull de poble", tracta un tema de superació sobre la discriminació de les persones amb una sexualitat diferent de la qual algunes persones incultes o sense prejudicis consideren "La normal "prejudicis típics com: Per portar el pèl curt, és lesbiana, per portar tutú és gai, o formes molt diverses de creure que l'homosexualitat és alguna cosa com un problema, una discapacitat o alguna cosa dolent de manera que s'exclou a les persones d'aquesta orientació d'una manera homòfoba i prehistòric, tenint en compte els temps que vivim i la societat en la qual estem en la qual gràcies a campanyes de conscienciació i els mitjans de comunicació cada vegada s'avança més de pressa cap a un futur pròsper on aquest tipus de coses han de desaparéixer si o si, solament així aconseguirem el vertader progrés, la igualtat, i una utopia on tots som iguals i tenim els mateixos drets de manera que una persona no haja de ser discriminada per la seua orientació sexual.\nEls pobles sempre estan atraçats amb aquests temes ja que la educació sexual sempre ha sigut la “tradicional”, es a dir un home amb una dona. Quan eres petit els teus pares ja anaven planificant el teu futur buscant una dona amb la qual casar-se, també rebies l’educació per que dona es quedara rentant i cuidant el llar.\nPer una persona LGTBI que viu a un poble va ser molt mes difícil que per a una que viu a la ciutat. En una ciutat està molt mes acceptat la diversitat de tu orientació i la identitat que puga tindre cada persona, però també varia la localització geogràfica de la teua ciutat. Al centre de la península es te una mentalitat mes antiga, això varia del govern que ha haja a cada comunitat, normalment un govern de dreta no està disposat a ajudar al canvi e integració cultural de les persones LGTBI amb problemes.\nEl vídeo pot ajudar o no ajudar a una persona depenent de la personalitat d’aquestes el pot prendre d’una manera o d’una altra, però pense que la majoria de gent el pren com a suport i sabent que hi han animals però també hi ha gent que te empatia i estan amb ells.\nAquest video forma part de la campanya “Jo també soc poble” organitzada per la Plataforma Ciutadana ‘Reiniciem Benissa, al primer Orgull LGTB de Benissa.\nEl film son entrevistes a gent de poble on la majoria han sigut discriminades per ser diferents. Conten les seues experiències; per exemple un xiquet que volia posar-se un tutú rossa i al posarse-lo tots els seus companys varen començar a riure i a burlar-se d’ell. També hi ha una dona que quan es va enamorar d’altra dona va pensar: “Perqué a mi”.\nAmb estes paraules defeneixen els organitzadors la necessitat de l’acte:\nTan sols fa 26 anys que l’homosexualitat era considerada una malaltia mental per l’Organització Mundial de la Salut, molt i moltes vam nàixer quan encara les autoritats consideraven que érem malalts. Gràcies a la lluita de moltes persones avui en dia estan reconeguts els drets de tots i totes amb igualtat i dignitat com a persones.\nEm pareix una bona forma de manifestar que als pobles, que moltes vegades no se’ls te en compte, també hi ha diversitat i també hi ha una lluita contra la desigualtat. El video acaba amb totes les perones dïent:” Yo sóc de poble” i mostrant per exemple a la dona amb la seua parella també dona o al xiquet amb el tutú rossa.\nPertànyer o sentir-te identificat amb el col·lectiu LGBTI i ser d'un poble la majoria de les vegades complica un poc més el fet de poder tindre la teua llibertat a l'hora de sentir, ja siga per la desconnexió que tenen respecte dels nuclis urbans o pels costums i caràcters rurals. Per aquesta raó moltes persones es veuen obligades a abandonar els seus pobles per tal de poder viure en plena llibertat i ser feliços.\nRespecte a les tres preguntes que planteja l'entrada, començant per la primera, la resposta seria no, clar que no és igual ser o sentir-se part del col·lectiu LGBTI a un poble que a una ciutat, com he dit abans als pobles siga per costums o per la llunyania, els moviments progressistes que s'originen a les ciutats cada vegada més, allí arriben més a poc a poc.\nLa segona pregunta també és bastant clara a l'hora de respondre, igual que una persona que no pertany al col·lectiu LGBTI te conseqüències en haver d'emigrar a la ciutat, si la que ha de fer-ho sí que pertany i se sent obligada per tal de ser feliç pot tindre conseqüències bones i roines, per una banda deixa la seva anterior vida i als seus familiars per poder construir la vida que li agradaria tindre.\nResponent a l'última qüestió, un vídeo com aquest ajuda a normalitzar el col·lectiu, normalitzar la felicitat de cada persona sent lliure i vivint la seua vida i per altra banda aporta moltíssims valors de les persones que parlen l'ell.\nAquesta entrada ens planteja un xicotet qüestionari on fa replantejar-nos com es sentien aquelles persones a les quals tan sols per ser homosexuals, bisexuals, pansexuals, etc. els bombardegen a preguntes que encara que no ho parega estan fora de lloc, quan la sexualitat de cada persona no hauria de ser un motiu de polèmiques o d'opinions sinó motiu d'alegria per veure com cada u troba a la parella que pot fer-la feliç.\nEn aquest vídeo anomenat "orgull de poble" veiem una vegada mes els diferents tipus de sexualitat, la vida de cadascun i el lliure que som per a ser com vulguem i siguem felices sent el que som.\nEn les ciutats conviuen molta gent de diferents llocs, amb diferents religions, cultures o estatuts socials. Com totes les persones són diferents també conviuen amb diferents preferències sexuals o amb altres identitats de gènere. No tota la societat ho accepta, però si la majoria, ja que cada vegada hi ha més educació cap a la diversitat. Però en els pobles no passa el mateix, tota la gent que viu en ells és conegut des de la seua infància. La sexualitat de cada u no és tan respectada com en la ciutat, ja que en els pobles viuen persones amb l’edat avançada que estaven educats que tots hem de ser ‘’normals’’ i per això les costa acceptar-ho.\nEn poques paraules hem de ser feliços i ser nosaltres mateixos i no passa res si a algú li agrada xic o xica ja que això no canvia la teua personalitat.


La Platja del Port Bo | Descobrint la Costa Brava\nFonts fotografies: Turisme Palafrugell, Daniel Daranas, O'rei Ferran, Wikipedia,\nAvui dediquem la nostre publicació a una platja de la Costa Brava que és famosa per un gran esdeveniment que s’hi celebra any rere any el primer cap de setmana de Juliol.\nLa platja que ens referim és el Port Bo, anomenada col·loquialment la platja de les Barques, situada a Calella de Palafrugell en el municipi de Palafrugell (Baix Empordà). Es tracta de la platja més meridional dels nuclis marítims de la zona.\nEs caracteritza per les Voltes que queden rere la platja, i les quals donen caràcter a la façana marítima de Calella. Les Voltes estan protegides com a bé cultural d’interès local, i el conjunt històric que envolta el Port Bo és declarat com a bé cultural d’interès nacional.\nUn altre tret diferencial és la gran quantitat de barques de pescadors que es troben amarrades a la sorra. Ha guardat aquesta característica per simbolitzar que, anteriorment, aquesta platja era port natural de Palafrugell\nAra toca parlar de l’esdeveniment que us dèiem al principi, amb les pistes que us hem donat segur que ja sabreu que es tracta de la famosa cantada d’Havaneres que es celebra cada any a Calella de Palafrugell. És l’acte més important que es celebra a la zona, ja que gent de moltes localitats ve expressament a veure-les en directe, a més es retransmet en directe des de TV3, i ja fa uns anys que compta amb artistes coneguts internacionalment com a convidats d’honor.\nPublicado por descobrintlacostabrava en 10:51\nEtiquetas: Baix Empordà, Cuba, Havaneres, platja\nseñor X 4 de diciembre de 2013, 21:36\ndescobrintlacostabrava 6 de diciembre de 2013, 7:13\nMoltes gràcies pel comentari!! Esperem que continuis seguint el nostre blog :)


El Bitllet | «No sap ploure», per Albert Oliva\nEls Mossos han pogut salvar dos ocupants i dos gossos atrapats en un cotxe a l'aigua. | Mossos\nNo sap ploure\nL’aiguat de l'1 de setembre ha deixat 77,7 litres per metre quadrat en només 30 minuts. Ha inundat baixos i carrers i ha comportat greus afectacions en poblacions del Baix Ebre i el Montsià\nper Albert Oliva 03/09/2021 06:00h\nRaimon diu que al nostre país, la pluja no sap ploure. O plou poc o plou massa. Si plou poc és la sequera, i si plou massa és la catàstrofe.\nCatalunya deixa enrere el tercer estiu més sec en més d’un segle. Segons els analistes, des del 1928 que no plovia tan poc entre l’1 de juny i el 31 d’agost. En concret, s’han acumulat tan sols 25,1 litres per metre quadrat. Es tracta d'un valor que representa el 26% de la precipitació normal en la mitjana del període de referència 1981-2010, que és de 95 litres per metre quadrat.\nAmb l’entrada del setembre, però, aquesta tendència ha quedat trencada de manera brusca. Un episodi de pluges torrencials ha pentinat el país, des del sud-oest, i ha girat cap al litoral. L’aiguat, que ha deixat 77,7 litres per metre quadrat en només 30 minuts, ha inundat baixos i carrers i ha comportat greus afectacions en poblacions del Baix Ebre i el Montsià.\nHa estat un autèntic desastre natural. Una catàstrofe que ningú s’esperava i que ni les previsions més alarmants ho van saber preveure. Ara, els alcaldes de les localitats més afectades reclamen ajudes per part de les diferents administracions. Insisteixen que calen compensacions directes i efectives.\nLa demora que es va patir a la Conca de Barberà en la tramitació i la concessió d’ajudes pels danys del temporal de 2019 no hauria de tornar a passar. En aquella ocasió, les compensacions dels aiguats no van arribar fins, pràcticament, dos anys després.\nmedi ambient Opinió El bitllet


Sánchez assegura que una reforma federal garantirà 30 o 35 anys de convivència - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nSánchez assegura que una reforma federal garantirà 30 o 35 anys de convivència\nIceta es compromet a reduir la llista d'espera de la Llei de dependència, eliminar el copagament i defensar la salut pública\npili turon | girona 20.09.2015 | 00:00\nEl candidat del PSC, Miquel Iceta, durant la seva intervenció, al hall de l´Auditori de Girona aniol resclosa\nEl secretari general del PSOE, Pedro Sánchez, es va mostrar segur, ahir a Girona, que la majoria de catalans "voleu reforçar l'autogovern i no voleu la independència", pel que va defensar una Espanya federal i la reforma de la Constitució. Sánchez va tornar a donar suport a la candidatura de Miquel Iceta, qui, després, va desgranar els eixos de la política social del PSC i va reiterar que la seva formació és partidària d'"una societat més junta".\nLes primeres paraules de Pedro Sánchez van ser per assegurar que, a Espanya, "ens sentim molt orgullosos del socialisme català", que va definir com "el catalanisme progressista", i per apel·lar a "construir entre tots una Catalunya millor amb una Espanya diferent" -el lema de la campanya del PSC-.\nEl màxim dirigent socialista espanyol es va guanyar l'auditori exhibint referents catalans, que van anar des de les cançons de Lluís Llach o Raimon amb les quals va créixer -en corejava, va dir, els temes antifranquistes-; als poemes de Machado musicats per Joan Manuel Serrat; o al Joan Miró que la seva filla ha estudiat a l'escola. Però sense oblidar l'alcaldia de Pasqual Maragall a Barcelona i les Olimpíades de 1992, el model de salut pública representat per un altre socialista català, Ernest Lluch, o el paper de Jordi Soler Tura en la redacció de la Constitució espanyola de 1978.\nPer a Pedro Sánchez, "Catalunya és molt millor que Artur Mas i Espanya és molt millor que Rajoy". En aquest sentit, el líder del PSOE va dir que el 27-S és una opció de dir adéu a Artur Mas i al 3% de Pujol. Alhora, va demanar a "la suposada esquerra" que forma candidatura electoral amb Convergència "com és que a Madrid critiquen la corrupció del PP i a Catalunya no la de CiU". En definitiva, Sánchez va considerar que la solució de futur passa per una reforma federal que -va afirmar- "garantirà un període de convivència de 30 0 35 anys".\nMiquel Iceta va agafar el relleu de Pedro Sánchez i -després de saludar la majoria de dirigents del PSC gironins presents a l'acte, en tre els quals hi havia el seu primer secretari, Juli Fernández- es va centrar en detallar les propostes socials del seu programa. Un decàleg que va obrir amb el compromís de reduir la llista d'espera de la Llei de Dependència, de "pagar el deute que la Generalitat no paga" i d'eliminar el copagament. Iceta va assegurar que el PSC promourà una llei i un pla de suport per a les persones amb discapacitat, per continuar referint-se a un pla d'igualtat per a les dones. L'objectiu de "tornar al nivell de 2010 en finançament", de deixar de sufragar econòmicament "l'escola que segrega per raó de sexe", d'incrementar les beques menjador o de promoure una bateria de polítiques de suport a la família van centrar un altre bloc de propostes. Miquel Iceta va tancar el seu decàleg social tot referint-se a les necessitats de la gent gran i al manteniment de les pensions, a millorar el mercat laboral i a aturar els processos de privatització i externalització de la salut pública"; sobre aquest àmbit, el candidat socialista va assegurar que "no renovarem els contractes" privats a mesura que expirin.\nUna "campanya d'afectes"\nAbans d'exposar aquestes propostes, el cap de llista del PSC va justificar la presència de Pedro Sánchez a Girona: "perquè a Catalunya ningú dubti que a la resta d'Espanya hi ha molta gent disposada a treballar per millorar les coses" -va dir-. També va explicar que, precisament ahir, es va posar en marxa "una campanya d'afectes", amb la qual alcaldes i dirigents socialistes envien cartes o protagonitzen un vídeo tot demanant que es truqui "a cosins i amics" catalans per animar-los a votar Iceta.\nEl candidat del PSC també va comentar l'"obvietat" que una Catalunya independent sortirà de la Unió Europea per tornar-hi a ingressar. Així com també va criticar l'actitud del PP i de Ciutadans, en el sentit que "per barrar el pas als independentistes no n'hi ha prou amb dir no. Hem d'oferir un projecte polític més engrescador" -va concloure Miquel Iceta-.


Música Trobada - Música Trobada\nEntre el 14 i el 17 d’abril de 2022 tindrà lloc la 2a edició del Curs de Cant Renaixentista i Barroc en Requena, organitzat per Música Trobada, l’Ajuntament de Requena i Nova Lux Artean.\nEnfocat a professionals del cant o alumnat de grau superior de música, els quatre dies s’articularan entorn de classes individuals de tècnica vocal i repertori, tallers corals, xarrades i diferents concerts, tot això en un entorn immillorable i de la mà de professionals consolidats.\nÚLTIM DIA D’INSCRIPCIÓ: DISSABTE 9 D’ABRIL\nDESCOBREIX MÉS SOBRE EL CURS\nEditat per DBC estudios, 2021, Música Trobada presenta aquest segon treball discogràfic dedicat al compositor Pasqual Fuentes Alcàsser (Aldaia, 1721 – València, 1768), amb el qual iniciarà la celebració del 300 aniversari del seu naixement.\nDESCOBREIX MÉS SOBRE EL DISC\nDes de la seua fundació el 2009, Música Trobada cerca posicionar-se com una plataforma de investigació, recuperació i difusió de música antiga i barroca, principalment de patrimoni musical antic hispànic i valencià, amb figures clau com Joan Cabanilles o Pasqual Fuentes Alcàsser.\nFormada per Francesc Valldecabres (direcció), Pilar Moral (soprano) i Regina Fuentes (violoncel), comptem assíduament amb la col·laboració de professionals de renom dins del sector artístic, tant musical com d’unes altres disciplines.\nMúsica Trobada ha actuat en diferents espais com ara el Palau de la Música de València, la sala Alfons el Magnànim, el Museu de Belles Arts de València, l’Auditori Molí de Vila, de Quart de Poblet, o el TAMA, d’Aldaia. També ha actuat en cicles i festivals com els de la Societat Filharmònica de València, Desert de les Palmes, Serenates al Claustre de La Nau, Graus, Benasc, Osca, MusAS de Sagunt, FEMAP, Peníscola, Vélez Blanco o la Setmana de Música Sacra de Requena, entre d’altres.\nEl 2019, el grup va presentar la primera edició del Curs de Cant Renaixentista i Barroc de Requena, amb la col·laboració de l’ajuntament d’aquesta ciutat. Des de 2018 ha oferit, a més, diversos cicles de concerts al Museu de Belles Arts de València.\nMúsica Trobada ha enregistrat 3 discs: “Joan Cabanilles: la música d’un temps” (Assisi, 2011); “Ab llicència o sens ella: Els villancets en valencià de Pasqual Fuentes (La Mà de Guido, 2017); i “Lamentatio: les lamentacions de Pasqual Fuentes” (DCB Producciones/Crissanjor S.L., 2020)\nMúsica Trobada forma part de l’Associació Espanyola de Grups Espanyols de Música Antiga (GEMA).\nEres músico/a i t'agradaria col·laborar amb nosaltres?\n9-12/04/2019: I CURS DE CANT RENAIXENTISTA I BARROC DE REQUENA\n25/07/2019: AFECTES D'UNA ÀNIMA ENAMORADA - Festival de Música Renacentista y Barroca de Vélez Blanco\n4/08/2019: AFECTES D'UNA ÀNIMA ENAMORADA - Festival Internacional de Música Barroca de Peníscola\n11 y 12 /08/2019: AFECTES D'UNA ÀNIMA ENAMORADA - Festival Música Antiga dels Pirineus (FEMAP)\n27/03/2018: AMOR I BRAVURA A TEMPO DE HAENDEL - Palau de la Música de València\nABANS DE 2018\nSi vols saber sobre concerts o activitats anteriors, posa’t en contacte amb nosaltres.


About: Enhanced Machine Controller\nEMC (Enhanced Machine Controller) és un programari per al control de màquines-eina i robots creat pel NIST (National Institute of Standards and Technology)amb el suport de la General Motors. La nova versió, EMC2, amb llicència GPL, ofereix funcionalitats addicionals interessants, com HAL (Hardware Abstraction Layer), capacitat de programació com a Autòmat Programable Industrial (PLC, Programmable Logic Controller), etc. Per a afegir-li aquesta darrera funcionalitat, s'ha utilitzat el treball del projecte de PLC obert ClassicLadder. Hi ha una distribució BDI (Brain Dead Install), que instal·la una distribució Debian de GNU/Linux, els patches necessaris i l'EMC. Abans d'instal·lar-lo i a tall d'avaluació, es pot fer servir la distribució CoolCNC que s'executa des de CD. Admet el llenguatge G\nEMC (Enhanced Machine Controller) és un programari per al control de màquines-eina i robots creat pel NIST (National Institute of Standards and Technology)amb el suport de la General Motors. La nova versió, EMC2, amb llicència GPL, ofereix funcionalitats addicionals interessants, com HAL (Hardware Abstraction Layer), capacitat de programació com a Autòmat Programable Industrial (PLC, Programmable Logic Controller), etc. Per a afegir-li aquesta darrera funcionalitat, s'ha utilitzat el treball del projecte de PLC obert ClassicLadder. Hi ha una distribució BDI (Brain Dead Install), que instal·la una distribució Debian de GNU/Linux, els patches necessaris i l'EMC. Abans d'instal·lar-lo i a tall d'avaluació, es pot fer servir la distribució CoolCNC que s'executa des de CD. Admet el llenguatge G-code (RS274) habitual en CNC (Computer Control Numerical). Per a aplicacions simples permet utilitzar el port paral·lel de l'ordinador personal per al control de motors pas a pas o de servomotors. Té una interfície gràfica per a la interacció de l'operari amb la màquina. (ca)\nEMC (Enhanced Machine Controller) és un programari per al control de màquines-eina i robots creat pel NIST (National Institute of Standards and Technology)amb el suport de la General Motors. La nova versió, EMC2, amb llicència GPL, ofereix funcionalitats addicionals interessants, com HAL (Hardware Abstraction Layer), capacitat de programació com a Autòmat Programable Industrial (PLC, Programmable Logic Controller), etc. Per a afegir-li aquesta darrera funcionalitat, s'ha utilitzat el treball del projecte de PLC obert ClassicLadder. Hi ha una distribució BDI (Brain Dead Install), que instal·la una distribució Debian de GNU/Linux, els patches necessaris i l'EMC. Abans d'instal·lar-lo i a tall d'avaluació, es pot fer servir la distribució CoolCNC que s'executa des de CD. Admet el llenguatge G (ca)\nEnhanced Machine Controller (ca)\nfreebase:Enhanced Machine Controller


// 11.03.2021 - 30.04.2021 / Sala POLIVALENT\nLa petita Havana ha sigut la llar de generacions d’immigrants que han iniciat el seu camí allí amb la finalitat d’aconseguir l’anomenat “somni americà”, i és també un símbol de la inclusivitat dins de l’imaginari de tots aquells que arriben a Miami. És un barri conegut en el món sencer pels locals musicals, per l’algaravia dels carrers i la gent. No obstant això, quan mirem les fotografies que formen aquesta sèrie de Rainy Silvestre, no percebem res d’això. Aquestes instantànies recuperen aquells reductes de pau i quotidianitat que el barri atresora. Són fotografies fetes des de la pausa i la tranquil·litat que confereix el treball en analògic. Little Havana naix, segons el mateix autor, dels passejos exploratoris pel barri que li va donar la benvinguda en arribar de Cuba. Es converteix així en una constant cerca de llocs comuns que el vinculen amb aquells immigrants que han anat arribant des dels anys seixanta i que continuen arribant al barri.\nL’autor ens regala un registre dels carrers que formen part dels seus primers records als Estats Units: aquelles cases o comerços que sense formar part tots de la seua vivència pròpia els assumeix com a seus, i al mateix temps els sentim nostres també. Aquestes escenes ordinàries i habituals es transformen en una cosa més profunda, ja que la bellesa d’aquestes no es troba en la primera capa sensorial que les envolten; sinó que apunta a referents històrics, socials i emocionals, i reforça d’aquesta manera el potencial estètic de la quotidianitat.\nRainy Silvestre és un fotògraf cubà que va començar a fotografiar des de fa més de deu anys, i és un clar hereu de la tradició dels fotògrafs americans dels anys setanta, els quals jugaven ja amb el color, la selecció de motius, l’enquadrament i la composició amb la finalitat d’oposar-se als cànons estètics existent en l’època.\nAquesta sèrie no va de Little Havana, és Little Havana. És una obra que combina de manera magistral la utilització del color, l’enquadrament i la composició, que transforma el que és mundà i quotidià en una meditació reflexiva profunda, que parteix de l’acte referencial a la universalitat.\nL’autor aconsegueix captar l’ànima d’un barri, els seus carrers, la seua cultura sense caure en clixés ni superficialitats. És una obra sincera i bondadosa, que retorna a la ciutat que el va veure arribar un missatge d’agraïment, que venera els seus racons i tresors més amagats.\nSarah Bejerano. Barcelona, 2019\nRainy Silvestre va començar el seu viatge fotogràfic com a fotògraf autodidacta, però des d’aleshores es va graduar de l’Institut de Fotografia de Nova York. La seua fotografia és un compendi de la vida i una relació directa amb el seu entorn. Silvestre.


Clickedu, cas d'èxit a TIC.cat\nInici > Actualitat > Clickedu, cas d'èxit a TIC.cat\n10/01/2011 Clickedu Més informació\n“ClickEdu és una aplicació a mida orientada a la gestió integral en una comunitat educativa. L’eina permet alliberar el professorat de tasques rutinàries i aportar valor facilitant una gestió més eficient."\n“L’última versió del programari per al sector educatiu, Qualiteasy EDU 6.21, inclou funcionalitats de web 2.0 i està inspirada en les xarxes socials."\n“Catalunya és una comunitat autònoma pionera en la implantació de les tecnologies a l’escola. El projecte EduCat 1x1 representa un esforç important en aquesta línia i obre una finestra d’oportunitats per a les empreses del sector.”\nArribar a nous mercats amb més solidesa establint sinergies beneficioses és l'objectiu de l'acord al qual han arribat dues companyies vinculades al sector TIC educatiu. ClickArt ha creat ClickEdu, un programari ERP que permet la gestió integral de les escoles. Qualiteasy és especialista en la gestió de la qualitat i l'excel·lència.


Torna el servei R-bici, que s'allarga fins als mes de novembre\nAquest dijous, 10 de maig, comença de nou el servei de lloguer gratuït de bicicletes a Ripollet, l'R-Bici, un servei que, gràcies a l'augment en la demanda que s'ha anat produint, enguany amplia la seva durada de fins arribar als 6 mesos, acabant el 9 de novembre. El servei estarà obert els dijous de 8 a 12 hores i de 18 a 21 hores i els divendres, dissabtes i diumenges de 8.30 a 12 hores i de 18 a 21 hores.\nEl mòdul de lloguer de bicicletes està ubicat al costat de la via ciclable del marge esquerre del riu Ripoll, al costat del parc del mateix nom. Aquest servei consisteix en el lloguer de bicicletes velles reciclades donades per la ciutadania. Les persones usuàries dipositen el seu document d'identificació i poden llogar gratuïtament una bicicleta per unes hores.


Església Santa Anna de l’Estartit | el Nou\nEsglésia Santa Anna de l’Estartit\nREDACCIÓ EL NOU · Fotografies: EMD L’Estartit\nCommemoració del Centenari de l'Església de Santa Anna de l'Estartit. L'última gran creació de Ramon Pujolboira.\nL'església parroquial de Santa Anna, va ser construïda al segle XVIII, i va ser reconstruïda i eixamplada l'any 1920, gràcies patrocini de Pere Coll i Rigau i la seva família.\nL'església de Santa Anna, és un temple amb planta de creu llatina, d'una sola nau amb absis semicircular, amb cúpula semiesfèrica sobre el creuer, que es reflecteix exteriorment en cimbori vuitavat, amb vuit obertures d'arc de mig punt atrompetades. La façana presenta un cos central avançat amb la porta d'accés d'arc de mig punt, una finestra de la mateixa tipologia i un campanar superior de base quadrada i coronament amb merlets. El llenguatge ornamental ens remet al romànic.\nA més de la Missa commemorativa del centenari, hi havia espectacles de dansa, de focs, de pirotècnia, espectacle amb drons i un cicle de xerrades amb gent vinculada a l'Estartit, com Baltasar Parera, besnét de Pere Coll, en Ramon Mascort, president de la Fundació Mascort i en Mossèn Josep Taberner.\nFa poc més d'un any, Ramon Pujolboira va morir. Ho va fer en un moment de plenitud creativa deixant a mig projectes que l'emocionaven. És el cas de les pintures de l'absis de l'església de l'Estartit.\nEl mossèn de l'Estartit, i els promotors de l'obra, van expressar a la família el seu desig de continuar l'obra i van cercar entre tots els pintors que coneixien per saber qui voldria fer-se'n càrrec. I després de moltes negatives va arribar Cathrine Bergsrud (1969), una pintora noruega instal·lada a Catalunya des del 1991 que va acceptar la proposta.\nBergsrud va trobar-se, el llegat d'ell, totes les figures en format natural traçades en paper d'embalar, així com un projecte en petit format. La pintora ha respectat la composició i els personatges originals i ha conclòs més de la meitat del mural, la part més ombrívola, i on\napareix el . Com Pujolboira, Bergsrud ha utilitzat persones de la família del pintor i d'Albonsper donar personalitat a les figures.\n«La connexió amb en Ramon ha estat profunda i haverpogut pintar en el seu santuari ha estat molt especial, ell m'ha agafat de la mà i m'ha guiat».\nLa connexió de Cathrine Bergsrud amb Ramon Pujolboira ha estat absoluta. Ho ha possibilitat la personalitat d'ella i l'acompanyament que ha rebut per part de la família que li ha obert les portes de casa seva. Bergsrud sent fascinació per la figuració, la figura humana i les empremtes del passat des de petita.\n«M'agrada pintar temes atemporals perquè és un llenguatge humà, en el qual ens reconeixem,no lligat a cap moment», El resultat és sorprenent i permet connectar l'espectador amb l'obra”.


Miguel Sánchez és un metge prestigiós | GTRES\nMiguel Sánchez s'ha casat amb Chenoa a una finca privada\nper Daniel H. Marín 18/06/2022 11:53h\nMiguel Sánchez s'ha convertit en un dels homes més buscats i això ha provocat que alguns periodistes investiguin la seva vida privada. L'han acusat d'estar encantat amb la faceta de personatge públic, però aquests rumors són completament falsos. Ha pagat molts diners per casar-se a la més estricta intimitat i evitar les mirades d'estranys.\nMiguel Sánchez, segons han explicat a Sálvame, ha estat a punt de llogar una illa privada que costava 40.000 euros diaris. Finalment s'ha decantat per la finca Comassema, situada a Mallorca, i cap fotògraf no ha pogut captar imatges inadequades. El matrimoni ha venut l'exclusiva a la revista ¡Hola! a canvi d'un contracte molt interessant i no poden cometre cap error.\nMiguel Sánchez ha fet un gran esforç per Chenoa | GTRES\nMiguel és innocent: la seva intenció no és fer-se famós, simplement volia celebrar el casament en privat per apartar-se de la polèmica. Ha contractat una empresa de seguretat estupenda, així que els secrets de l'enllaç estan en un lloc segur. Seguint les dades del portal Informalia, la parella va tenir una topada poc abans de celebrar l'esdeveniment de l'any.\nChenoa havia parlat amb ¡Hola! per vendre l'exclusiva, però el seu marit és força discret i no se sent còmode en determinades situacions. És un dels metges més importants del moment i podria tenir por de perdre prestigi en relacionar-se amb el món del cor. Tot i això, han arribat a un pacte i la citada revista publicarà imatges inèdites.\nMiguel va conèixer Chenoa en un sopar i des que van creuar les seves mirades es van adonar que estarien tota la vida junts. L'únic problema és que l'artista és una cara molt influent i el metge no vol protagonitzar cap escàndol. Per això van acordar celebrar un casament íntim, gairebé sense famosos, i únicament van convidar 90 persones.\nMiguel Sánchez s'ha gastat 120 euros\nMiguel i la seva dona, segons ha explicat el periodista Omar Suárez, s'han gastat 120 euros per convidat en un menú força normal. El reporter de Sálvame ha deixat clar que la qualitat del menjar era bona, però assegura que hi ha preus més elevats. El matrimoni ha preferit invertir en un altre tipus de coses, com en una finca que protegís els seus convidats.\nMiguel Sánchez ja s'ha casat amb Chenoa | GTRES\nChenoa manté una relació molt distant amb la premsa, per això ha estranyat tant que hagi volgut vendre l'exclusiva del casament. Aquest gest el situa al centre de la polèmica i no hi podrà fer res per evitar l'escàndol: ha cobrat per parlar del tema. Suposadament és on va començar la seva gran discussió amb el metge, ja que ell no estava d'acord amb el negoci.\nSánchez ha invertit molts diners a celebrar un esdeveniment íntim per demostrar que no es vol aprofitar de la fama de ningú. La seva intenció és portar una vida discreta, malgrat que molts periodistes intentaran descobrir-ne els secrets. Segons han explicat, no té res a amagar i s'ha guanyat el cor de tots els que el coneixen.\nMiguel Sánchez coneix la promesa de Chenoa\nMiguel sap que s'ha organitzat una gran polèmica perquè Chenoa no ha convidat tots els seus companys de Operación Triunfo. La cantant ha promès que celebrarà un esdeveniment més petit perquè hi puguin anar, ja que era impossible comptar amb la presència de tothom. «Ja vaig explicar que faríem un soparet a part perquè hi ha molta gent que no podrà venir».\nEl metge està expectant, ja que el públic començarà a parlar quan vegi el seu posat a la famosa revista de cor. Ja s'ha deixat fotografiar més vegades, però aquesta vegada és diferent perquè la sessió reflecteix un moment força íntim. Tot i això, no té pensat vendre la seva intimitat amb freqüència, prefereix centrar-se en la seva carrera.\nLa catalana Laura Escanes deixa Risto sense paraules amb les confessions més picants\nVíctor Janeiro no s'acaba de creure el que vol fer la seva cunyada amb el bebè


HORIZON MER - Planifica la teva visita - Epiremed\nEls peus a l’aigua, T2 totalment reformada, amb dormitori independent. Una gran terrassa protegida del vent que s’obre directament al mar Mediterrani Una cala mediterrània amb aigües clares sota la terrassa Aparcament privat Botigues i transport públic a les rodalies El kit perfecte per passar unes vacances relaxants … o no! perquè hi ha moltes activitats i llocs per descobrir, sense oblidar els restaurants i els bars.\nAvenue Jean VILA Residence L OLI 111, 66660 PORT-VENDRES, França\nAl poblet d’ Erill la Vall es troba L’ ERA DE FERRO. Uns antics pallers (...)\nAl poblet d’ Erill la Vall es troba L’ ERA DE FERRO. Uns antics pallers reconvertits en còmodes habitacions (...)


Inici / Notícia destacada / Comares de Balears reclamen augmentar el nombre de professionals per a major seguretat de les mares i els seus bebès\n15:00 17 setembre en Notícia destacada, Notícies per Isabel Ramallo\nLes comares de Balears reclamen un increment del nombre de professionals per poder garantir una major seguretat de les mares i els seus nadons durant el part i els primers dies de vida. Així, les comares s’adhereixen a la campanya “Cures segures per a la mare i el nounat” impulsada per l'Organització Mundial de la Salut (OMS) amb motiu del Dia Mundial de la Seguretat del Pacient, avui 17 de setembre. L'OMS ha instat a totes les parts interessades a “actuar ara per un part segur i respectuós”.\n“La majoria de les morts maternes durant l'embaràs, el part i el postpart són evitables. Per a això és necessària una atenció prenatal, un seguiment intrapart i un suport en el postpart de màxima qualitat, col·locant a la dona i al seu bebè en el centre de les cures”, ha explicat Araceli Navas, vocal de Comares del COIBA.\nEl model del Servei de Salut dels Illes Balears preveu que les comares tinguin un paper de referència en relació amb l’atenció a la dona, oferint una cartera de serveis específica en l'atenció de salut matern-infantil i l'atenció de la salut sexual i reproductiva. No obstant això, el nombre de comares del IBSALUT és encara molt escàs, amb aproximadament unes 240 professionals repartides entre Atenció Primària i Hospitalària. Això dificulta atorgar a les dones l'atenció que necessiten.\nDrets i xifres\nEn un vídeo publicat avui, les comares de Balears recorden quins són els drets de les mares i els seus bebès durant tot el procés de l'embaràs, el part i postpart. En concret, la comare Marga Navarro destaca especialment el dret a la informació de les dones a l'hora de prendre decisions i triar el seu Pla de Part, així com durant el puerperi. També reclamen el dret a la intimitat i a la dignitat de la dona i del bebè durant el procés del naixement, per a garantir que sigui una experiència positiva.\nSegons la Confederació Internacional de Comares, l'accés universal als serveis de les comares podria salvar 4,3 milions de vides a l'any a nivell mundial. Aconseguir aquesta cobertura universal podria reduir en un 67% les morts de les mares i en un 64% les dels bebès. A més, incrementar l'accés a les cures de les comares permetria també reduir el nombre d'embarassos no desitjats i millorar la salut sexual i reproductiva de les dones i de les adolescents.\nAccés al vídeo de la Comissió de Comares del COIBA i la Associació Balear de Comares al nostre canal d'Instagram. https://www.instagram.com/tv/CT6g94sl_VA/


Sardalleida.cat | "Bellvís recupera lelit del sardanisme amb el Concurs Gran de Catalunya de colles sardanistes"\nBellvís recupera lelit del sardanisme amb el Concurs Gran de Catalunya de colles sardanistes\nTots som germans o Grans dOr, hi ha testimonis contradictoris, va ser la primera colla sardanista en formar-se a Bellvís lany 1946. Una colla que va ballar únicament per la festa major daquest mateix any, conjuntament amb una de Lleida i una dimprovisada, i lany següent en una exhibició al Poal.\nLAgrupació Sardanista de Bellvís es va fundar lany 1962 gràcies a lesforç del mossèn Robert Comes, el Sr. Isern i el jove de la població, en Miquel Serrano, el qual va ser el primer president de lentitat. Els primers passos de lagrupació acabada de crear, vans ser lorganització de les primeres ballades i concursos, alhora que fomentà la creació de dues noves colles sardanistes; Grans dOr i Il·lusió Juvenil.\nEl mateix any de la fundació sorganitzava el primer concurs de colles sardanistes en el que participaren 21 colles darreu del territori i una de la població. Com anècdota apuntem que, el cost del concurs va ser de 5.500 pessetes, uns 33 euros, una important quantitat econòmica per lèpoca.\nLa dècada dels anys 70 foren els de màxima activitat sardanista per part de lagrupació. Així es reflecteix en què per aquestes dates, sorganitzaren ballades al llarg de lestiu en places i carrers, alhora que la població va arribar a comptar amb sis colles sardanistes: Grans dOr, Il·lusió Juvenil, Poncells Bellvisencs, Marinada, Verge de Les Sogues i Bellvisenca.\nBellvís acollir lany 1996 la 2a Nit de la Sardana de les Terres de Lleida, i també aquest mateix any dos sardanistes de la població, Ramon Solé i Anna Pijuan, van ser elegits per representar la sardana en els Jocs Olímpics dAtlanta.\nLany 2015 lAgrupació va organitzar una exposició, un dinar de germanor i una ballada de sardanes per celebrar els 50 anys de concursos a la vila i alhora retre també homenatge als 50 anys i escaig de lentitat. En el marc de Calella Capital de la Sardana 2015, lAgrupació Sardanista de Bellvís va ser distingida amb el Premi Capital de la Sardana a la Continuïtat per aquests 50 concursos realitzats en la vila.\nBellvís, a banda dacollir un nou concurs de colles sardanistes de la territorial de Lleida, recupera la seu dun dels concursos del Campionat Gran de Catalunya Final B el diumenge 28 doctubre de 2018. Amb aquesta nova incorporació en el calendari de les colles, les comarques lleidatanes gaudiran de les millors colles sardanistes de competició darreu del país en els concursos de Lleida, Bellvís i la tradicional final del Campionat a Balaguer.\nUna ballada de sardanes al voltant de Sant Jordi, (diumenge 22 a les 6 de la tarda a la plaça Catalunya amb la Cobla Lo Castell en aquesta edició), laplec de la sardana el 3r dissabte de juliol i el concurs de colles sardanistes per la festa major doctubre són els actes més destacats que organitza lagrupació al llarg de lany.\nActualment lAgrupació és gestionada pels dansaires de la Colla Xalem i presidida per Pepita Solsona.


Neteja profesional de vidres i façanes, neteja industrial\nBlog Neteja de façanes i vidres: Mesures de seguretat contra les caigudes\nDurant la neteja dels vidres i de les façanes hi ha el perill de caigudes des de llocs de treball elevats.\nA Servinet, prestem servei de neteja industrial a centres hospitàlaris, centres de salut i residències, fem també neteja a centres educatius així com neteja professional a oficines i organismes públics. En aquests centres i llocs de treball, prenem sempre totes les mesures de seguretat necessàries per evitar aquest tipus de caigudes.\nLes mesures de seguretat contra les caigudes són necessàries en:\nLlocs de treball que estiguin situats al costat o per sobre de l’aigua o altres substàncies en les que un es pugui enfonsar, independentment de l’alçada de la caiguda.\nVies de comunicació que estiguin situades per sobre de l’aigua o altres substàncies en la que un pugui enfonsar-se, independentment de l’alçada de la caiguda.\nLlocs de treball situats en finestres o damunt de teulades amb una alçada de caiguda superior als 5,0 m.\nEn llocs de treball i vies de comunicació sobre superfícies amb menys de 20 graus d’inclinació (per exemple: en teulades lleugerament inclinats) es pot renunciar a les mesures de seguretat contra caigudes si en una distància mínima de 2,0 m, abans de la vora de la caiguda, està col·locada una delimitació.\nLes mesures contra caigudes poden ser:\nProtectors laterals (baranes, gelosies).\nInstal·lacions de recollida (per exemple: xarxes de recollida, bastides de recollida).\nNormes orientatives per cinturons de seguretat i salvament. Full informatiu dels cinturons de seguretat i salvament.\nNomés es pot prescindir dels protectors laterals o de les delimitacions si:\nLa seva utilització és inconvenient.\nSi, en lloc d’aquests, els empleats estan subjectes amb cordes.\nEl segur de subjecció s’efectua amb cinturons de seguretat que responguin a les normes.\nNomés trepitjar els ampits si aquests són resistents i la seva amplada mínima és de 25 cm. En cas necessari utilitzar passarel·les amb peça superposada.\nAdvertències addicionals per a treballs sobre balcons destinats a la neteja.\nEn cas que sigui necessari pujar als balcons, destinats a la neteja, utilitzant escales o passarel·les s’han d’utilitzar, complementàriament, mitjans segurs protectors de caigudes (Cinturons de seguretat).\nAdvertències addicionals per a treballs que s’han de realitzar sobre capes de pols o altres superfícies no transitables\nNomés transitar sobre aquestes superfícies sobre passarel·les i ponts de treball que siguin resistents. Amplada mínima 50 cm.\nDisposar de mesures de seguretat contra les caigudes independentment de les passeres i dels pontets de treball quan l’altura de caiguda és superior als 5 m.


El vicepresident Biel Barceló signa un conveni per a la continuïtat de l'Estació d'Investigació Jaume Ferrer de la Mola, a Maó\nData : 28/04/2016\nEl vicepresident del Govern de les Illes Balears, Biel Barceló, va signar ahir dimecres el conveni de col·laboració amb el qual es garanteix la continuïtat de l'activitat científica a l'Estació d'Investigació Jaume Ferrer de la Mola (Maó). Aquesta infraestructura, cofinançada amb fons europeus FEDER, està integrada en la Xarxa d'Estacions d'Investigació de les Illes Balears, localitzades en distintes illes i zones de l'arxipèlag amb l'objectiu de promoure, facilitar i potenciar el coneixement sobre els recursos naturals de les nostres illes.\nLa Xarxa d'estacions científiques, en funcionament des de 2003, està integrada per tres estacions d'investigació: l'estació científica Jaume Ferrer de la Mola, a Menorca; Can Marroig, a Formentera, i el Far de ses Salines, a Mallorca.\nDes de 2009, el Centre d'Oceanografia de Balears (COB-IEO) desenvolupa activitats científiques a La Mola, gràcies al conveni de col·laboració mitjançant el qual el Ministeri de Defensa, de qui es propietat l'antiga «Bateria de Punta de Afuera» (també coneguda com Fortificació de La Mola) atorga una concessió a favor del Govern de les Illes Balears per un període de 15 anys a 75 anys.\nEl vicepresident Barceló va descatar que l'Estació d'Investigació Jaume Ferrer està ubicada en «una infraestructura que abans estava destinada a fins militars, i que avui serveix per investigar, la qual cosa representa un gran avanç per a la societat». I va explicar que «gràcies a la seva localització a Menorca, un dels paratges més ben conservats del Mediterrani iReserva de la Biosfera des de 1993, ha estat possible centrar l'activitat científica de l'IEO en l'estudi multidisciplinari del mar en relació a la illa i a l'explotació dels seus ecosistemes i recursos; així com dels efectes del canvi climàtic».\nAlgunes de les activitats realitzades per l'IEO a l'Estació han consistit en l'engegada i consolidació de programes de seguiment científic; com poden ser; les campanyes de seguiment d'algues invasores; el seguiment de gredars del nord de Menorca, o l'avaluació de la qualitat de l'aigua costanera per cartografia CARLIT. Així mateix, l'IEO també realitza a l'estació científica projectes d'investigació experimental; transferència de tecnologia i coneixement científic; i multitud d'activitats de divulgació i de formació, entre les que destaquen les pràctiques i projectes de grau i màster, de les quals se'n han pogut beneficiar alumnes de la Universitat de Barcelona, UIB (Universitat de les Illes Balears), Universitat Autònoma de Barcelona, Universitat Politècnica de Catalunya, Universitat degli Studi di Trieste; i la Universidad de la Laguna.\nL'Estació consta de tres edificis o mòduls. Un d'ells està dotat amb laboratori i despatxos, un altre amb zona d'allotjament amb dormitoris per a 10 persones; i un tercer mòdul multiusos per a reunions, zona de treball, cuina i sala d'estar. A més a més, l'estació també disposa d'una zona de magatzem situada a l'antic polvorí de la bateria militar i d'una rampa d'accés al mar.\nLa combinació d'allotjament i equipament científic ha permès l'estància a l'estació Jaume Ferrer a diferents grups d'investigació que han portat a terme estudis sobre algues, posidònia oceànica, gorgònies, peixos i aus marines, biodiversitat, hidrodinàmica i bio-geoquímica, contaminació, microbiologia, tecnologies marines, i fins i tot d'arqueologia. En aquestes estàncies hi han participat: l'Institut Mediterrani d'Estudis Avançats, el National Oceanographic Centre Southampton, la Bulgarian Academy of Sciences, la Università degli Studi di Sassari, la Universidad de Salamanca, la Université Nice Sophia Antipolis, la Conselleria d'Agricultura, Medi Ambient i Territori del Govern, la Universitat de Barcelona, la Università degli Studi di Palermo, l'Arizona State University i la Università Pollitecnica delle Marche.\nAquests tipus d'infraestructures juguen un paper fonamental en el desenvolupament del coneixement del litoral i dels ecosistemes arreu del món; constitueixen centres d'ensenyament, monitoratge i investigació que faciliten l'accés per a l'estudi de processos i comunitats naturals i serveixen com a reservori de la informació generada; pel que moltes d'elles proporcionen excel·lents condicions per a programes d'investigació a llarg termini i a gran escala.\nA través de la signatura d'aquest conveni per a la continuïtat de l'activitat científica a la Mola, el Govern de les Illes Balears promou la recerca i la investigació en ciències i tecnologies marines, una de les cinc àrees estratègiques que s'estableixen en el Pla de Ciència, Tecnologia, Innovació i Emprenedoria del Govern per al període 2013 – 2017.\nEl conveni, signat pel vicepresident i conseller d'Innovació, Recerca i Turisme, Biel Barceló, i el Director de l'Institut Espanyol d'Oceanografia, Eduardo Balguerias, es va portar a terme en un acte de presentació a la mateixa estació d'investigació. A l'acte hi van assistir la directora general de Turisme, Pilar Carbonell; el director general de Fons Europeus, Félix Pablo Pindado; el director general d’Innovació i Recerca, Pep Lluís Pons; el director del Centre Oceanogràfic de les Illes Balears, Enric Massutí; la vicepresidenta del Consell Insular de Menorca, Susana Mora; el conseller de Medi Ambient i Reserva de Biosfera, Javier Ares García; el director Insular de Medi Rural i Marí, Miquel Truyols; la directora insular de Reserva de Biosfera, Irene Estaún Clarisó; el director insular de Projecció Econòmica, Miquel Company, el Capità d’Infanteria: Javier Girona Hernández; el Coronel d’Infanteria: Benjamí Oriol; el batle de l'Ajuntament des Castell: Lluís Camps Pons; i la batlessa de l'Ajuntament de Maó, Conxa Juanola Pons, entre d'altres.\nMaó, 28 d’abril de 2016


Neix el moviment Ad Hoc per fomentar un debat sobre el futur d’Andorra - Altaveu el diari digital d'Andorra\nNeix el moviment Ad Hoc per fomentar un debat sobre el futur d’Andorra\nLa plataforma es presentarà dilluns vinent, en un acte públic al Parc Central de la capital\n31/07/2020 (17:10 CET)\nVall d'Incles i Solana d'Andorra (Canillo) 22\nEl Moviment Ad Hoc es presentarà en societat dilluns vinent amb la voluntat de “proposar una acció ciutadana” per debatre sobre el futur i adoptar les mesures que requereix l’escenari posterior a la crisi del coronavirus. Entre aquestes, destaquen la necessitat de garantir un ús racional dels recursos naturals, garantir una qualitat de vida digna per a tothom i l’equilibri dels sistemes natural, social i econòmic.\nEl moviment està format per diferents persones de la societat civil, com l’exministre de Turisme i professor, Claude Benet, l’enginyer Jordi Deu, l’arqueòleg Gerard Remolins, el geòleg Valentí Turú, el politòleg Albert Gomà o a la biòloga Diana Torra, entre altres. Els membres d’Ad Hoc posen en relleu que “la nostra fragilitat ha quedat manifesta arran de la paralització total de l’activitat durant els mesos més durs de la pandèmia”.\nPer això, volen proposar “una acció ciutadana, oberta a tothom que hi vulgui participar, per compartir i enriquir el debat sobre el nostre futur”. La intenció és “impulsar la societat civil en general per prendre les mesures que la situació demana”. Entre aquestes, per un costat “l’ús racional del sòl i de la resta dels recursos naturals”, per l’altre “garantir una qualitat de vida digna per a tothom”. I, en tercer lloc, “restablir i mantenir l’equilibri dels sistemes naturals, socials i econòmics de forma racional i equitativa per a tots els habitants del país, ara i per les generacions futures”.\nDes del moviment s’explica que “compartim” que cal “créixer amb qualitat en lloc de quantitat”. Es presenten com un grup de ciutadans d’àmbits professionals diversos, però “units en un profund entusiasme i voluntat per racionalitzar el model de país”. Neix amb la idea “d’estar obert a tots els ciutadans que vulguin aportar la seva sensibilitat i el seu suport”.\nAd Hoc convoca una compareixença pública el proper dilluns al Parc Central. Es volen “exposar les problemàtiques que ens afecten com a comunitat”, així com “les possibles línies d’acció a compartir amb els ciutadans”.


ALTERNATIVA MUSICAL: DELS IMMIGRANTS A LA GUERRA DE SÍRIA\nDELS IMMIGRANTS A LA GUERRA DE SÍRIA\nEn aquest primer trimestre del curs hem intentat comprendre lo incomprensible que resulta una guerra per a la població civil. Açò ens ha dut a abordar un tema d'actualitat al llarg de tot aquest trimestre: el dels refugiats de Síria.\nEl punt de partida ha estat el poema "Els immigrants" de l'escriptor valencià Marc Granell. A partir d'ell hem aprofundit en la cruenta realitat d'una guerra que començà amb la primavera àrab (març de 2011) i quí sap quan pot acabar.\nSón homes i dones,\nque vénen ferits\nde fam i dolor.\nSón mil i una històries\nde pors i misèries\nque els han fet fugir\nbuscant mons millors.\nHan deixat els pobles,\nels cels i les terres\nque créixer han vist\nel seu desconsol.\nI plens de memòries,\ntemors i tristeses\ntreball i calor\ni ací només troben\nmurs alts i trinxeres,\ncors freds i endurits\nque sols diuen: NO.\nSon homes i dones\niguals que tu i jo.\nEL RAP DELS IMMIGRANTS\nQUÈ ESTÀ PASSANT A SÍRIA?\n(Sergio de Pazos i Bruno Teixidor)\nLA GUERRA DE SÍRIA SEGONS BANSKY\n"REFUGIAT": PARAULA DE L'ANY 2015\nLA CIUTAT DE HOMS\nEL SUFRIMENT DELS XIQUETS A SÍRIA\nPublicado por ALTER MUSIC en 2:33\nEtiquetas: CANÇÓ, ELS IMMIGRANTS, FRONTERES TANCADES, GUERRA, MARC GRANELL, POEMA, POESIA, RACISME, RAP, REFUGIATS, SÍRIA


La Generalitat s'ha gastat més de 40.000 euros en reparacions de radars destrossats aquest any\nUns 40.000 euros. Aquesta és la quantitat que s'ha hagut de gastar la Generalitat de Catalunya per arreglar els desperfectes que alguns usuaris han fet en diversos radars de les carreteres catalanes. L'actuació més habitual és trencar el vidre o pintar-lo amb aerosol per evitar la fotografia. Mentrestant, les càmeres de seguretat per evitar aquests actes vandàlics que va prometre el Servei Català de Trànsit encara s'han d'instal·lar.\n27/12/2006 - 16.06 Actualitzat 27/12/2006 - 18.08\nL'últim radar fix del Servei Català de Trànsit que ha estat sabotejat, cremat i destrossat es troba al punt quilomètric 15 de la carretera N-240, a l'Alt Camp, i, tot i que els bombers hi van actuar amb celeritat, no van poder evitar la destrossa. Però aquest no és un cas únic. A Catalunya, el primer semestre de l'any, es van registrar més de 65 actes vandàlics a radars, sobretot als que són a peu de carretera.\nL'any passat es van haver de pagar més de 40.000 euros en reparacions de radars. Abans de l'estiu, el Servei Català de Trànsit va anunciar que s'instal·larien càmeres de seguretat dissuasives al voltant dels aparells i que s'actuaria amb contundència contra aquests actes vandàlics. Però aquesta mesura encara no s'ha pres.


IB3 | Un cotxe s’ha estavellat contra la balustrada de la Costa de la Sang\nUn cotxe s’ha estavellat contra la balustrada de...\tPortada > notícies > Un cotxe s’ha estavellat contra la balustrada de la Costa de la Sang notícies\tUn cotxe s’ha estavellat contra la balustrada de la Costa de la Sang L'impacte ha estat molt violent\nDues dones han resultat ferides lleus en un accident de cotxe després d’estavellar-se contra la balustrada de pedra de la Costa de la Sang, a Palma. L’impacte ha estat molt violent. Tant, que ha fet caure grans blocs de pedra sobre el carrer que passa just per davall i ha provocat danys a un vehicle. Afortunadament, en el moment de l’accident no hi havia cap vianant a la zona. Tot apunta que la conductora es podria haver despistat en agafar el revolt que arriba fins a la plaça de l’Hospital.


El districte de Gràcia vol actualitzar el patrimoni a protegir | betevé\nS'ha obert un procés participatiu fins a finals de juliol, perquè veïns i entitats aportin nous elements al catàleg a través de Decidim.Barcelona\nAitana Molina | Neus Valls | Dijous, 9 de Mai del 2019, a les 21.10\nS’ha obert als veïns i les entitats el procés participatiu Patrimoni de Gràcia. Fins a finals del mes de juliol es poden fer arribar propostes de racons, detalls o elements singulars de la memòria gracienca per complementar l’estudi de patrimoni que estan elaborant tècnics. Aquestes aportacions es poden fer a través de la plataforma Decidim.Barcelona.\nUn catàleg que no s’ha actualitzat en dues dècades\nEl districte de Gràcia ha començat una revisió del catàleg del patrimoni del districte. Aquest document no es revisava des de l’any 2000 i després d’algunes situacions que van aixecar les alarmes, com el cas del possible enderroc de les casetes del carrer de l’Encarnació, es va veure que hi havia elements que s’havien de conservar i no hi estaven inclosos. Per això, el districte de Gràcia ha suspès les llicències d’enderroc durant un any i ha posat cinc equips a treballar sobre el terreny amb la garantia que mentrestant no hi pugui haver nous enderrocs.\nProcés participatiu amb veïns i entitats\nLa idea és que el nou catàleg no es deixi res i, per això, s’ha obert un procés participatiu amb el veïnat. L’objectiu és no perdre cap element i poder incloure el màxim en el document final. Ara, veïns i entitats poden aportar propostes a través de la plataforma Decidim.Barcelona. “Fem una crida perquè totes les entitats i persones que tinguin documentació ens la facin arribar i ara és el moment d’estudiar-ho tot exhaustivament perquè no ens podem permetre el luxe d’acabar el catàleg i haver-nos deixat alguna cosa molt important fora i perdre aquest patrimoni, perquè ja hem perdut molt patrimoni”, apunta Judith Calabria, consellera del districte de Gràcia.\nEl barri del Coll de moment no hi entra\nAmb aquest exercici es vol recopilar la memòria dels veïns que no es veu a les façanes. Un exemple n’és la proposta que ha fet el Grup d’Estudis del Coll-Vallcarca, que demana una placa que identifiqui l’edifici que va acollir la productora de cinema Balet y Blay on es va fer la primera pel·lícula de dibuixos animats en color d’Europa. El problema és que l’espai està ubicat al barri del Coll i aquest és l’únic dels cinc barris de Gràcia que no entra en la revisió del catàleg del patrimoni. Tot i això, la proposta s’estudiarà. El Coll no hi ha entrat, perquè segons el districte de Gràcia les principals demandes venien de la Vila de Gràcia i Vallcarca i no es podia analitzar tot el territori, per això diuen que els casos del Coll es faran més endavant.\nVerd i memòria històrica s’inclouen en el catàleg\nDe moment, a la plataforma digital hi ha la proposta de Balet y Blay i una veïna que demana la conservació de l’esgrafiat de la façana de l’edifici del número 9 del carrer del Montseny. L’objectiu del procés participatiu és recopilar jardins, interiors d’illa, vestíbuls, ornamentació, tallers artesans, plaques publicitàries o costums que després es valoraran per professionals. De fet, aquesta revisió inclou per primera vegada el verd i la memòria històrica que formaran part del patrimoni de Gràcia.\n— edificis històrics — memòria històrica — patrimoni arquitectònic — patrimoni històric