AMPA DE L'ESCOLA GIRONELLA: de juny 2016\nI acabem el curs 2015-2016...\nEl passat dissabte 18 de maig, vam celebrar la clausura del curs 2015-2016 amb la Festa de Fi de Curs de l'AMPA.\nTot i que el bon temps no ens va acompanyar, almenys ens va donar una treva per poder dur a terme totes les activitats que teníem preparades... que no eren poques!\nVam poder gaudir de l'actuació de les noies de l'extraescolar de Patinatge, de dues obres que ens van preparar els alumnes de Have Fun with English (P5 i 2n), com també de l'actuació dels Superfilharmònics de 3r. A més, vam poder veure els treballs dels alumnes de l'extraescolar de Dibuix i fotografies i materials de la resta d'extraescolars que ofereix l'AMPA.\nUn cop la Creu Roja ens va presentar el seu número solidari, vam fer un petit piscolabis per recuperar forces i encarar l'activitar final de la jornada: una fantàstica festa de l'escuma amb la qual els nens i les nenes s'ho van passar d'allò més bé!!\nPodeu veure fotografies i vídeos de la festa en aquest àlbum.\nGran ambient al II Torneig Escolar d'Escacs\nEls dies 15,16 i 17 de juny l'Escola Santa Eulàlia de Berga, l'Escola FEDAC de Gironella i l'Escola Gironella, juntament amb el Club d’Escacs Berguedà, van gaudir d’un torneig escolar d’escacs.\nUs transcrivim la notícia que surt a la plana web del Club d'Escacs Berguedà:\n"Els alumnes que van voler participar van jugar les seves partides als diferents centres escolars.\nEn total van jugar una vintena de nens i nenes.\nEl dimecres es van jugar dues partides a Sta. Eulàlia.\nEl dijous es van jugar tres rondes a la Fedac.\nEl divendres es van jugar dues rondes més a la Pública i es va fer la cloenda.\nEls participants van poder berenar coca i xocolata per cortesia de les AMPA dels centres i l’últim dia van rebre de regal un petit cucurutxo de llaminadures de part del club d’Escacs Berguedà.\nLes partides es van jugar a un ritme de 30 minuts cada jugador, i tot i que es va reiterar moltes vegades que juguessin a poc a poc, no va acabar de reixir. Encara que alguns participants sí que van aconseguir-ho.\nLa classificació va acabar en un triple empat i va acabar decidint el programa informàtic.\nEls nens en general s’ho van passar molt bé, tot i que hi havien participants des de primer a sisè. El comportament va ser excel.lent, tant dels nens com dels pares."\nEn aquest enllaç trobareu l'àlbum de fotos de la jornada disputada a la nostra escola.\nAquest dissabte 18 de juny a partir de les 10 del matí al pati de l'Escola celebrarem la festa de fi de curs de l'AMPA: exposició i exhibició de les activitats extraescolars, concert dels Superfilharmònics, piscolabis per a tothom i, per acabar la festa d'una manera ben refrescant, escuma!!\nPer al piscolabis cal dur el got. L'AMPA en vendrà al preu d'1 euro.\nPer a la festa de l'escuma, cal dur banyador, tovallola i xancletes.\nEn cas de mal temps, les activitats que es puguin es faran a la Llar d'Avis, la resta s'anul·larà.\nUs hi esperem!! Farem una bona cloenda de curs!!\nII Torneig Escolar d'Escacs\nEls dies 15, 16 i 17 de juny a 2/4 de 4 de la tarda, el Club d’Escacs Berguedà organitza un torneig\nescolar d’escacs a l’Escola Santa Eulàlia de Berga, FEDAC de Gironella i Escola Gironella, adreçat\na nens i nenes dels cursos de 1r a 6è.\nEl torneig dura 3 dies i es duu a terme el dia 15 a l’Escola Santa Eulàlia de Berga, el 16 a l’Escola\nFEDAC de Gironella i el 17 a l’Escola Gironella.\nPer participar-hi, cal omplir la butlleta (que trobareu en aquest enllaç) i tornar-la a l’escola abans del dimarts 7 de juny.\n-La participació al torneig és gratuïta.\n-És imprescindible que els nens i les nenes sàpiguen moure les peces per participar-hi.\n-Hi haurà berenar i obsequi per a tots els jugadors.\n-La durada aproximada del torneig és de 2 hores cada dia i els nens i les nenes hi han d'assistir cada


Apartment Radojka Malinska Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMilovčići, 38, Milovcici, Malinska, Croàcia, 51511 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Apartment Radojka\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Malinska, Apartment Radojka és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nApartment Radojka ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara mini bar, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, sala d'estar per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Apartment Radojka.\nL’allotjament no disposa de recepció. Podeu recollir les claus a: Sol-tours d.o.o., Jaz bb, 51511 Malinska.


Andy Murray, heroi del desè títol de la Gran Bretanya a la Davis - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nAndy Murray, heroi del desè títol de la Gran Bretanya a la Davis\nEl britànic s'ha imposat al belga Goffin per 6-3, 7-5 i 6-3\nAndy Murray, heroi del desè títol de la Gran Bretanya a la Davis LAURENT DUBRULE\nAndy Murray s'ha convertit de nou en l'heroi de la Gran Bretanya en guanyar el punt definitiu de la final de Copa Davis després de superar David Goffin, per 6-3, 7-5 i 6-3, i marcar el 3-1 que concedeix a Gran Bretanya el desè títol d'aquesta competició, que aquest any s'ha disputat al Flanders Expo de Gant.\nEl primer britànic que el 2013 va aconseguir el títol de Wimbledon després de Fred Perry, tallant una sequera de 77 anys per aquest país, ha sumat aquest diumenge el tercer punt, en el duel crucial entre els dos nombres 1 de cada formació, per fer-se amb la "enciamera" després de 79 anys, acabant el partit amb un sensacional globus a l'últim punt, i rondant per la pista després, commocionat pel triomf.\nMurray ha intervingut en els tres partits d'aquest cap de setmana, solucionats tots amb victòries, deixant en el camí un sol set, en la trobada de dobles de dissabte amb el seu germà Jamie per guanyar a Steve Darcis i Goffin en quatre. Divendres també havia guanyat a Ruben Bemelmans en tres sets.\nEl nord-americà Pete Sampras, en el duel contra Rússia de 1995 disputada a Moscou, havia estat l'últim jugador a guanyar tres punts en una final de Copa Davis.\nAquest és el desè títol de Copa Davis que guanya Gran Bretanya, el primer des de fa 79 anys, i es col·loca com a tercer país amb major nombre de triomfs en aquesta competició, després dels Estats Units, amb 32, i Austràlia, amb 28. França n'ha guanyat nou, Suècia set, i Espanya cinc, entre els més llorejats.\nEl de Dunblane tenia un compromís amb el seu país que fins i tot li va fer posar en dubte la seva participació al Masters de Londres de la passada setmana, perquè volia entrenar-se en terra batuda el màxim possible, i el pas per l'O2 (en superfície dura) li hagués trencat la seva preparació. Finalment va acudir a la cita dels mestres, però no va poder arribar a les semifinals.\nDesprés d'endarrerir un dia el viatge a Gant, per les mesures de seguretat davant l'alerta per terrorisme a Brussel·les, Murray i la resta de l'equip es van fer amos del pavelló 8 del Flanders Expo de Gant, on han signat una gran victòria.\nCom Andy, Goffin també va acceptar el compromís de jugar els tres partits del cap de setmana. Va guanyar el primer d'ells remuntant dos sets al debutant Kyle Edmund i va cedir el dissabte al doble, en quatre mànigues. Aquest desgast li ha passat factura contra Murray, a qui mai havia aconseguit guanyar en dos partits.\nEls números són ara de Murray, que després de vèncer en els tres partits del cap de setmana s'ha convertit en el quart jugador en triomfar en 11 partits en una sessió de Copa Davis i en el tercer, després del nord-americà John McEnroe, el 1982, i el suec Mats Wilander el 1983, en marcar un contundent 8-0 de victòries individuals en Copa Davis en una temporada, des que es va crear el Grup Mundial al 1981.\nFlanders Expo de Gant


Acupuntura i moxibustió | Sea Turtle Wellness\nAcupuntura i Moxibustió : 针灸\nAcupuntura : 针\nL’acupuntura és tant l’art com l’habilitat d’utilitzar agulles molt fines en la punció de la pell generalment entre 1 cm i 4 cm, en les regions específiques del cos i “agafar qi”; o, en altres paraules, l’obtenció d’una connexió fisiològica entre el cos i l’agulla (aquesta connexió és més profunda que només fisiològicament parlant). La profunditat de l’agulla depèn de molts factors, per exemple, si hi ha o no un os o òrgan directament sota o si hi ha una gran quantitat de teixit adipós o muscular sota; la intenció del tractament també pot requerir posar agulles més profundes, ja que estan indicades per a malalties cròniques i posar agulles més superficialment està indicat per a malalties agudes. Les agulles s’insereixen en punts específics del cos per ajudar a restablir l’equilibri fisiològic i mental. Les combinacions dels punts sovint estan indicades i certes combinacions es prescriuen per a certes malalties i moments de manca d’harmonia, però en particular és la resposta observada durant milers d’anys i és per això que escollim aquests punts. Tals punts, quan es combinen d’una manera concreta, proporcionen diferents respostes fisiològiques. Per exemple, tots els punts tenen una resposta natural per augmentar la circulació de la zona, però també els punts fan créixer fluxos naturals associats amb el sistema nerviós; tant parasimpàtic com simpàtic; el sistema limfàtic; i com he esmentat anteriorment, el sistema circulatori. Moltes regions del cos tenen més de 50 possibles punts d’acupuntura, però poques vegades són més de 10 els seleccionats per a un tractament. L’acupuntura es pot aplicar de manera segura a la majoria de les àrees del cos, incloent la cara, les orelles, el coll, el pit, l’abdomen, l’esquena, les cames i els braços. Molt poques àrees del cos son contraindicades pel risc si les agulles son col·locades amb seguretat i precisió, especialment quan la teràpia està feta per un professional de medicina tradicional xinesa. Una de les àrees del cos amb les que un acupunturista a d’anar amb compte quan està aplicant les agulles és l’àrea toràcica, ja que els pulmons estan més a prop de la superfície i són vulnerables durant la tos o l’esternut. Després d’anys d’entrenament i de les adequades proves a nivell nacional i estatal, tots els acupunturistes llicenciats qualificats són plenament conscients d’aquestes àrees vulnerables del cos.\nLa sensació de l’agulla quan és inserida al cos varia depenent d’alguns factors: el lloc de la inserció, la profunditat de la inserció, la manipulació de l’agulla i la sensibilitat del pacient. Algunes persones són molt sensibles a les sensacions dins del seu cos, i encara que poden estar perfectament còmodes amb la sensació, no obstant la senten més. A més l’estat emocional d’una persona, que també varia, pot portar diferents sensacions d’inserció de l’agulla. La nostra esperança com a metges de MTX és restaurar l’harmonia entre la sensació sentida pel pacient i per tant la resposta al tractament com un tot. L’important a destacar és que en qualsevol moment si un pacient està incòmode i experimenta dolor o la inserció de l’agulla no és desitjada, les agulles sempre poden ser mogudes o extretes. Les sensacions poden variar de no sentir res en absolut a una sensació de punxada aguda, elèctrica, d’estrabada, escalfament, pressió, etcètera. Aquestes sensacions estan destinades a ser notades, però mai de manera insuportable ni intolerable. Encara que he observat algunes pràctiques de punció molt intenses a la Xina, no estic segura de si una societat, allunyada del naixement de la medicina tradicional xinesa, estaria prou preparada per a aquest tipus de pràctiques intenses de punció.\nEls temps de tractament i la retenció de les agulles varien de pacient a pacient i d’una malaltia a una altra. Alguns tractaments poden durar 30 minuts o al voltant de 2 hores. La tendència de temps per a la pràctica de les malalties més cròniques és el més llarg pel que fa a la retenció de les agulles. En alguns casos de dolor crònic, les agulles poden ser retingudes fins i tot després que el pacient surti de la consulta, i fins i tot durant un període de temps de 3 dies; evidentment, amb les mesures de seguretat clares i l’orientació directa del metge.\nAlguns pacients que no han rebut l’acupuntura encara, pacients amb fòbia a les agulles o els que no han menjat alguna cosa abans de rebre l’acupuntura, són exemples del que podria portar a un xoc (sobresalt) de les agulles. Un xoc de les agulles sona més aterridor del que és, ja que normalment només significa que una persona pot experimentar un lleuger mareig, sensació de mareig o una sensació de baix nivell de sucre en la sang. Personalment no he experimentat això amb mi mateixa ni amb un pacient. No obstant això això no vol dir que no passi, i si ho fa, la solució és treure les agulles i ajudar a que el pacient descansi i begui aigua tèbia i possiblement mengi alguna cosa per ajudar a restaurar un nivell de sucre en la sang saludable.\nGeneralment, els tractaments d’acupuntura són més eficaços quan es reben amb freqüència i regularment. Tant per als trastorns crònics com pels aguts, l’acupuntura pot ser més eficaç quan es reben cada dos dies o almenys una vegada a la setmana. La majoria dels pacients amb tractament d’acupuntura a la Xina el reben cada dos dies, i especialment en els trastorns crònics.\nL’objectiu de l’acupuntura és molt similar a la meta de totes les teràpies en medicina tradicional xinesa i més concretament en la medicina clàssica xinesa: que els punts seleccionats estan d’una o altra manera per ajudar al pacient a recuperar l’equilibri i l’harmonia fisiològica, mental i emocional. Amb l’ús de combinacions de punts específics del cos, el metge pot ajudar a tractar, harmonitzar, i fins i tot a prevenir desequilibris com ara migranyes, insomni, refredat comú i grip, trastorns digestius, pressió arterial alta, mal neuromuscular, ansietat, obesitat, traumes, addiccions, depressió i tota la resta. Quan la gent pensa en l’acupuntura, en general pensen en una agulla que entra a la pell directament on un té dolor, i que només tracta el dolor físic. Aquest és tristament un dels majors conceptes erronis de l’acupuntura, i ni tan sols s’endinsa en la superfície de la seva història registrada de més de 2.500 anys (de fet, la medicina tradicional xinesa al costat de la medicina clàssica Xinesa han existit així durant més de 2.500 anys i en alguns textos antics, citen en 4.000 anys la història dels tractaments). La Medicina Tradicional Xinesa, quan s’usa d’acord amb la correcta educació i formació, permet conèixer i consultar amb els clàssics de la medicina Xinesa, sent una eina molt potent i eficaç de curació i una forma de vida per a molts.\nLa Moxibustió és l’ús d’una herba particular anomenada Ai Ye 艾草, que és la fulla de la planta artemisa (Artemisia argyi), que sovint és granulada, i després s’enrotlla i es comprimeix en un pal llarg de cigar que els metges encenen per una banda amb una acurada distància per escalfar una àrea lesionada o harmonitzar el cos del pacient. El bastó llarg de moxa, conegut oficialment com a “pur de moxa” no és l’única manera en què s’aplica la moxa. Durant els tractaments d’acupuntura, un metge pot decidir que el pacient necessita un efecte més d’escalfament del tractament, pel que mitjançant l’ús de la planta de artemisa el metge pot agrupar-la i posar-la en una bola al voltant de la part superior de l’agulla (el més allunyat de la part de la pell) i amb una barrera de seguretat entre la pell i la bola d’artemisa encesa, l’agulla s’escalfa i la calor es transmet internament. Una altra manera d’aplicar moxa és amb un dispositiu de metall que és aproximadament de la mida d’un bolígraf i té una tapa de laminació lliure destinada a escalfar una àrea en el cos i rodar amb seguretat la moxa ardent sense que en realitat toqui la pell.


Tancament del cicle “Insights per a la innovació Financera” en OpenFinance | Multiplica\n29 de març de 2021 · 4 minuts de lectura\nDurant el primer trimestre de l’any, hem compartit amb l’OpenFinance una sèrie de webinars denominats “Insights per a la innovació financera”.\nDe la mà de Verónica Traynor, la nostra Global Knowledge Leader i Raquel Suárez Net, Head de capacitació i Sr UX Researcher, en aquestes 3 interessants sessions, hem après sobre recerca d’usuaris des de la innovació, la usabilitat i el customer experience.\nDiferències entre User Research, Usability Testing i CX Research\nEn fer recerca d’usuaris, s’analitza a la persona i el seu desafiament inicial, per a entendre les seves circumstàncies i la problemàtica que li genera dolors i limitacions i així poder idear una cosa nova.\n“Es tracta d’analitzar problemàtiques, no necessitats conceptualitzades; per a això, el més important és comprendre el desig i el seu perquè i les limitants i el seu perquè. ”\nVerónica va assenyalar que la màxima quant a recerca d’usuaris es refereix és entendre el perquè de tot; aprofundint en la raó del sofriment de la persona, la qual cosa és molt difícil d’entendre a través d’una enquesta, “per a això cal anar a l’escena del problema i entendre-ho més enllà del que la persona diu” va assenyalar.\nEn aquest sentit, Raquel va comentar que el veritable desafiament és saber anar de l’explícit al latent; entenent que en parlar amb un usuari existeixen diferents nivells d’informació.\n“El desig no s’observa; hem de deduir-lo sense caure en biaixos o en els nostres propis prejudicis. Això s’aconsegueix creuant data i treballant amb equips multidisciplinaris.”\nEn parlar d’usabilitat, que es refereix a la simplicitat d’ús, es necessita tenir en compte alguns aspectes bàsics com són:\nComprensibilitat: Que l’usuari entengui i tingui clar què és el que ha de fer.\nEncontrabilidad: Que cada element estigui en el lloc necessari en el qual ha d’estar perquè l’usuari pugui trobar-lo fàcilment.\nPassos i seqüències: Que el flux d’informació sigui clar perquè l’usuari, des de la seva lògica, sàpiga cap a on ha d’anar.\nMicro esforços: Entendre tot el que es pot simplificar per fer la vida més fàcil als usuaris i disminuir els esforços tant mecànics com cognitius.\nInformació clau: Posar la informació on l’usuari pugui veure-la abans de prendre la decisió de seguir el call to action per a avançar.\n“El principal quan es treballa en usabilitat, serà l’anàlisi de l’encreuament de models mentals: el de la màquina vs l’humà .”\nLa informació més valuosa que podrem trobar en usabilitat es troba en les contradiccions entre el que l’usuari diu i el que fa; per tant, la dada més rellevant sempre estarà en el que diu la persona, pensant en veu alta quan es confon.\nPer a concloure, les oradores van abordar el tema de Customer Experience Research, en el qual el que la informació que podrem trobar es basa a comparar la solució alternativa vs la nova solució proposada.\nVerónica va emfatitzar a entendre les raons del NPS (Net Promoter Score) i no sols l’indicador per se, ja que per conèixer les raons d’amor i d’abandonament d’una persona, un camp de formulari no és suficient; per això és necessari compensar-ho amb tècniques qualitatives que ajudin “a donar llum als números” per a poder aprofundir en les causes.\nAgraïm novament a OpenFinance i a tota la seva audiència per acompanyar-nos en aquesta sèrie de webinars i esperem tornar aviat amb nous temes per a compartir-los.\nMultiplica amplia les seves capacitats en màrqueting digital amb l’adquisició de BeAgency\nAquesta compra reforça l’estudi de Màrqueting de la consultora digital.


gener | 2021 | LA NAU\nPáramo: en català, erm, terra sense cultivar, terra desemparada, terra solitària. Caminem pels carrers d’un poble buit, només habitat per fantasmes que ens parlen d’un món de violència i d’il·lusions no acomplertes. L’amor també és conflictiu, no coneix la plenitud. Regna l’ambigüitat, com el vent que no saps per quin cantó i amb quina força vindrà. La veu dels records són paraules sense so, com les que s’escolten en els somnis. És un món sense lògica, desconcertant, que podia haver lliscat feliç. Com l’univers complex i transparent de Juan Rulfo, la nostra vida transcorre incerta i ambigua, en un territori erm, on la cultura pateix especialment. Sort de la lectura, consol i refugi en temps isolats: “Y aunque no había niños jugando, ni palomas, ni tejados azules, sentí que el pueblo vivía”. La història de la paraula escrita, del llibre, és feta de passió i de destrucció. Els individus que els van escriure, els van llegir i els van preservar, la majoria dones i homes anònims, són les baules d’una cadena que ha unit pobles …\nUn mar púrpura que bull. Uns rossinyols es desperten a l’alba, un corb aleteja. Les rodes aixequen pols. L’orgull i la cobdícia dels homes. Els que només pensen en els guanys. L’arrogància dels cabdills. Assistiré al desastre de la meva pàtria. El bell so de la cítara. Mar endins, implores el retorn. L’amor, dolç i amarg, irresistible. Sacseja l’ànima com un vent que s’abat sobre els arbres. El cor que es va gelar i es va encendre de desig. Eros, que mana sobre els déus i subjuga els homes. Atis, Cleide… És bonica la equitat en els amants. Caps tocats per un raig de vi. Els cabells blancs. La poma vermella que no han pogut agafar. El llorer de fulla negra i l’olivera verda. La mort atrapa fins i tot el que evita el combat. El plor per la mort d’un infant. Mocadors de colors. Amalgama de versos que el temps ha conservat. La modernitat i la frescor dels lírics grecs arcaics. Soló, Arquíloc, Safo, Alcmà, Simònides… Els seus cants són de fa més de …\nQuan hem franquejat la porta de l’any 21, la pandèmia, com el dinosaure de Monterroso, seguia allà. No podia ser d’una altra manera. Hi conviurem encara uns mesos més. Hem engegat a dida el 2020, sense tenir en compte que, com a mínim, ens ha deixat la vacuna. El 2021 ha començat, si fa no fa, igual. El virus no hi entén de fronteres, tampoc de calendaris ni d’anys, purs invents dels humans per dominar l’espai i el temps. Exigim als governs unes mesures de contenció que siguin més coherents, així com una major claredat comunicativa. També que els partits de l’oposició siguin més constructius, menys hipòcrites. La cultura és essencial. Queda clar que el món polític no s’ha cregut mai que la cultura és una necessitat vital, i no un luxe. Ens deslliurem de Trump, que ha acabat engolit pel mateix monstre que ha creat─el trumpisme─. Les imatges inaudites i esperpèntiques de l’ocupació del Capitoli són un avís del que el feixisme és capaç de fer per abatre una democràcia. Poc valenta, sigui dit …\nLa Nau torna després d’uns mesos confinada i muda, i ho farà més encongida. Alguns potser l’havien imaginat desballestada, arraconada al port i presa d’un somni etern. No ha estat ben bé així. La Nau reprèn la marxa, just amb el canvi d’any, però alleugerint la seva càrrega. No podrà navegar per aigües profundes ─no té la capacitat ni l’audàcia─ però això no vol dir que lliscar per aigües superficials sigui sinònim de superficialitat. La Nau és viva, lliure. A cada expedició s’endurà les paraules justes: vetllarà a cada moment per què no hi hagi més de mil caràcters, sense comptar els silencis─és a dir, els espais─. Com fins ara, sortirà els dijous, al migdia de la setmana, equidistant de l’alba i del crepuscle. En fi, que La Nau reapareix de bell nou, encetant una altra etapa, dibuixant en el blau del mar i del cel petits fragments de política, periodisme i cultura─i amb ella els llibres─, una mostra de la creació d’homes i dones. Aquesta setmana La Nau ha comprovat que pot tornar a …


El fiscal, a Oleguer Pujol: l'origen de la fortuna és la corrupció del seu pare i no l'herència - Diari de Girona\nEl fiscal, a Oleguer Pujol: l'origen de la fortuna és la corrupció del seu pare i no l'herència\n?La Fiscalia no es creu la declaració d'Oleguer en què va dir que el compte d'Andorra el va obrir per cobrar l'herència i tenir uns diners «de reserva»\nefe/ddg 25.01.2017 | 00:10\nEl fiscal anticorrupció José Grinda va afirmar durant el seu al·legat en la compareixença de presó per a Oleguer Pujol que els seus diners a Andorra no procedien de l'herència del seu avi, sinó que «l'origen» estava en l'activitat «corrupta» del seu pare, l'expresident Jordi Pujol. «Ni hi ha llegat, ni hi ha herència, ni hi ha coherència, ni hi ha res», va dir Grinda durant la vista del passat 12 de gener a l'Audiència Nacional, a la gravació de la qual ha accedit Efe.\nLa Fiscalia va sol·licitar l'ingrés a la presó sense fiança del petit dels Pujol per risc que seguís blanquejant diners, però el jutge José de la Mata el va deixar en llibertat acordant la retirada del passaport.\nSegons el fiscal, els diners de la família a Andorra havien estat obtinguts «de manera corrupta» per l'expresident i els germans van dur a terme una operació «d'opacitat» per ocultar a qui va ser «l'origen» del fons, Jordi Pujol pare, «l'única persona que realment és l'origen d'aquests diners i per la qual s'oculta sistemàticament per part de tota la família» els «diners que tenen a Andorra», va dir.\nLa Fiscalia renega de la versió oficial de la família i no es creu la declaració d'Oleguer davant Mata, en què va dir que el compte que tenia a Andorra a l'entitat Andbank el va obrir únicament per cobrar l'herència que va rebre del seu avi Florenci el 1992 i tenir així uns diners com a «reserva».\n«Raonablement podem concloure que Oleguer Pujol sabia que aquests diners eren procedent del delicte i tant ho és que els oculta sistemàticament a l'Agència Tributària fins que Jordi Pujol no té més remei, es veu atrapat i ha de declarar en roda de premsa que efectivament té aquests diners», va afegir el fiscal. Grinda va insistir en «l'absoluta opacitat» de la declaració d'Oleguer quan se'l va interrogar sobre les seves operacions bancàries i va assenyalar que «va mentir o va errar» quan va dir que no tenia béns a l'estranger.\nL'advocat d'Oleguer, Cristóbal Martell, va acusar la Fiscalia del seu «desconeixement radical del que hi ha en els actes» i de tenir una «lectura extremadament parcial» dels fets. Va dir que «l'opacitat» de les operacions bancàries d'Oleguer «va rebre la suficient llum» a través de les regulacions fiscals a les quals es va adherir, una el 2012 i una altra el 2014. «Com se seguirà cometent blanqueig de capitals amb uns fons que estan avui regularitzats?», va afegir.\nL'exposició itinerant «Viatge al cor dels Pirineus» torna a instal·lar-se a Ripoll.\nEl Llagostera treu un valuós punt d'Andorra.\nEl repte de sumar allà on cap equip ha sigut capaç d'esgarrapar la victòria.\nSurten de la presó els exconsellers citats aquest dimarts al Parlament\nEt segueixen 5.000 però et fan cas 7? Serà que ets un pesat o un insuls?\nl´avanç del virus infon por a les borses\nSevilla deixa la presidència de Red Eléctrica per diferències amb Ribera\nLa Fiscalia del TS estudiarà si Monasterio va cometre un delicte d´odi\nL´esquerra italiana derrota la ultradreta de Salvini al feu d´Emília-Romanya\nTroben el cadàver del patró del pesquer que va desaparèixer dijous passat\nEl Govern trontolla\ncarmen calvo: «Torra no és diputat peró encara és president»


Viatge emocional que tothom hauria de veure\nLes obres com Johnny Chico són simplement necessàries. Crec que podria acabar la meva recomanació només amb aquesta frase, bàsicament per no donar més pistes i que cada persona que la vegi la gaudeixi i s’emocioni a la seva manera. Cal anar-la a veure, cal deixar que et travessi i deixar-te endur pel viatge emocional que proposa aquesta valenta, i desgraciadament actual, proposta. Però si necessiteu més arguments, us diré que Víctor Palmero, com a únic actor en escena, però amb qui veiem alguna cosa com una desena de personatges, està majestuós: et fa gaudir, patir, emocionar-te, plorar, riure a riallades… Es nua emocionalment davant del pati de butaques, es deixa la pell a cada escena… durant hora i mitja, […]\nUn decadent antre per gaudir de la Zaranda\nSi sóc sincera, haig de dir que anava al teatre amb por a sortir decebuda. El que havia llegit sobre aquesta obra no era molt encoratjador; però per a una novençana en La Zaranda, -era la meva primera vegada veient a aquesta companyia-, la veritat és que vaig sortir amb ganes de més. La veritat és que cal saber que no veuràs un teatre convencional (crec que ja només per això val la pena), però és una peça de qualitat, amb molt de rerefons i que t’explica una història molt universal des d’un exemple commovedor a l’una que trist, amb punts d’humor, música i color. Una sèrie de personatges totalment decadents, estan atrapats en un espai que simula uns llimbs artístics, […]


Neix 'Girona de novel·la', una ruta literària en podcast per redescobrir la ciutat a través de la literatura La República\nNeix ‘Girona de novel·la’, una ruta literària en podcast per redescobrir la ciutat a través de la literatura\nACN Girona.-Resseguir sis punts emblemàtics de Girona que han inspirat diferents escriptors i redescobrir la ciutat a través de la literatura. Això és el que proposa ‘Girona de novel·la’, la […]\nACN Girona.-Resseguir sis punts emblemàtics de Girona que han inspirat diferents escriptors i redescobrir la ciutat a través de la literatura. Això és el que proposa ‘Girona de novel·la’, la nova ruta literària en format podcast que ha creat l’Ajuntament. A través d’una audioguia, tots aquells qui vulguin poden aturar-se als diferents indrets que apareixen marcats en un mapa i escoltar aquell fragment de novel·la que els ha immortalitzat. La nova ruta fa parada a Torre Gironella, el call jueu, les voltes de pedra de la Rambla, l’Argenteria, la plaça Independència i Bonastruc de Porta. I a cadascun, s’hi aporta una visió d’un escriptor diferent: Pep Prieto, Alfred Bosch, Miquel Pairolí, Gerard Quintana, Mar Bosch i Javier Cercas.\nLa nova ruta literària ‘Girona de novel·la’ permet redescobrir la ciutat a través del relat de diferents llibres que tenen lloc als seus carrers i places. Es tracta d’un itinerari que es pot recórrer de forma individual a partir d’una audioguia amb textos escollits i recitats per l’escriptor i periodista Martí Gironell. “Hem de continuar oferint cultura: presencial, virtual o en format híbrid. Allò important és no aturar-se perquè necessitem la cultura per viure i créixer com a persones”, ha destacat el vicealcalde Quim Ayats, durant la presentació. “Acostar la literatura, fer-la propera com a via de foment de la lectura, és també un objectiu clar d’aquest govern; ho fem amb molts projectes diferents i ara fem un pas més i hem creat una ruta amb format podcast amb el segell d’en Martí Gironell”, ha afegit.’Girona de novel·la’ transcorre per diferents llocs emblemàtics de la ciutat que han inspirat diferents autors. Des de la pàgina web girona.cat/rutesliteraries, la ciutadania pot accedir a un mapa on hi ha assenyalats els punts on cal aturar-se a escoltar els àudios corresponents, que també es troben en aquesta pàgina, i submergir-se en les obres literàries. La ruta consta de sis novel·les de sis autors diferents, i cada obra consisteix en un podcast diferent. El recorregut fa parada a la Torre Gironella amb l’obra ‘Els Llunàtics’ de Pep Prieto i segueix pel carrer de la Força i el call jueu amb els relats de ‘L’atles furtiu’ d’Alfred Bosch. La ruta també s’atura a les primeres voltes de pedra de la Rambla per escoltar les paraules de ‘Cera’ de Miquel Pairolí. Al carrer de l’Argenteria cal aturar-se davant la Llibreria Geli i escoltar els relats que Gerard Quintana ha escrit a ‘Entre el cel i la terra’. Finalment, l’itinerari passa per la plaça Independència, davant el cafè de la Riba, amb ‘La dona efervescent’ de Mar Bosch i pel carrer Bonastruc de Porta, davant el mural de la Cocollona, amb ‘Las leyes de la frontera’ de Javier Cercas. Redescobrir-la amb la paraula escritaMartí Gironell explica que ha preparat aquest per la ciutat amb l’objectiu de llegir-la amb uns altres ulls i redescobrir el seu patrimoni històric a través de la literatura. Així, la ciutadania pot recórrer alguns carrers de bracet amb els escriptors. “L’objectiu doncs no és altre que veure la ciutat d’una altra manera, interpretar-la, conèixer-la o reconèixer-la i descobrir-la o redescobrir-la gràcies a literatura”, ha dit l’escriptor.El consistori, a través de l’Escola Municipal d’Humanitats, ha creat moltes rutes literàries al llarg dels anys, amb la intenció d’unir literatura i patrimoni i de donar a conèixer la ciutat a partir de les paraules d’aquells que l’han descrita. En aquests moments la situació actual no permet fer rutes amb grans grups, però sí que permet continuar oferint noves visions sobre la ciutat a partir de la literatura. Amb aquest objectiu l’Escola Municipal d’Humanitats, amb la col·laboració de la UMAT i el Servei de Biblioteques, ha creat ‘Girona de novel·la’.


L'expresidenta del Parlament ha enviat aquest dilluns una carta al govern assumint "l'error" per un tuit ofensiu i deixant en les seves mans si li atorga o no la Creu\nL'expresidenta del Parlament Núria de Gispert, en una imatge d'arxiu (ACN)\n06/05/2019 - 21.32 Actualitzat 06/05/2019 - 22.54\nEl govern de la Generalitat ha acceptat la renúncia de l'expresidenta del Parlament Núria de Gispert a la Creu de Sant Jordi.\nHores després que l'expresidenta del Parlament deixés en mans del president de la Generalitat, Quim Torra, i el seu executiu la decisió sobre què fer amb el guardó, la portaveu del govern, Meritxell Budó, ha comunicat a través de Twitter que li agraïa aquesta "renúncia":\nAquesta tarda hem rebut la carta de l'expresidenta del Parlament, Núria de Gispert.\n Meritxell Budó🎗 (@meritxellbudo) May 6, 2019\nLa setmana passada, Ciutadans, el PSC i el PP van demanar al president de la Generalitat que anul·lés la concessió de la Creu a de Gispert per un tuit amb una imatge on es comparaven les exportacions de porc catalanes amb dirigents del PP i Ciutadans que se'n van de Catalunya.\nLa pressió contra la primera dona que va presidir el Parlament de Catalunya no va cessar, i fins i tot des d'Esquerra Republicana es va qüestionar la idoneïtat de concedir-li la Creu de Sant Jordi.\n"Professionals de la crispació"\nEn la carta, Núria de Gispert considera que arran del tuit s'ha anat creant un ambient procliu a revertir l'atorgament de la Creu.\n"Els professionals de la crispació no estaven disposats a desaprofitar la situació plantejada, encara que fos tergiversant el que jo havia escrit i silenciant les meves explicacions i sense que importés que m'hagués disculpat. El tuit no era afortunat però ha estat molt oportú per a tots els qui no perden cap oportunitat per erosionar un govern i un Parlament vulnerables i inocular noves dosis de crispació".\nNúria de Gispert aprofita la carta per reiterar que el tuit va ser un error, i acaba agraint al govern que considerés que era mereixedora de la distinció.\nLa protecció de la Gran Barrera de Corall australiana, ajornada amb el vot d'Espanya\nEstabilitzat l'incendi de Ventalló, que ha cremat 34 hectàrees de bosc\nConfinen Sant Martí de Tous i Santa Maria de Miralles per l'incendi\nBurilla o guspira de vehicle, possibles causes del foc\nCatalunya vespre, de 20.30 a 21 h - 23/07/2021\nLa rosca olímpica: Aina Cid


Plaques Solars – Climaqua\nFem instal·lacions de plaques solars per a escalfar aigua\nQue és l’energia solar?\nL’energia solar, és una energia inesgotable i està disponible a tot arreu, s’adapta als cicles naturals (per això l’anomenem energia renovable). Per tant, són una part important d’un sistema energètic sostenible que permet el desenvolupament actual sense posar en perill l’ecosistema.\nEs una energia que no emet substàncies tòxiques ni contaminants de l’aire, que poden ser molt perjudicials per al medi ambient, tampoc genera residus ni contaminació de l’aigua i tampoc genera gasos d’efecte hivernacle, per la qual cosa no contribueix a l’escalfament global.\nEstalvia diners i protegeix el media ambient\nT’oferim assessorament per adaptar la instal·lació de plaques solars a les característiques de l’habitatge i al nombre de persones que hi viuen.\nAbans de començar a realitzar la instal·lació fem una configuració precisa de tota la instal·lació, per optimitzar-ne el rendiment i evitar sobredimensionar-la.\nT’oferim un servei complert de manteniment, que et permetrà tenir la instal·lació en excel·lents condicions sense que suposi una gran despesa.\nInstal·lem i mantenim instal·lacions d’energia solar tèrmica per a aigua calenta:\nPer a establiments hotelers.\nÉs una energir renovable i il·limitada\nÉs la font d’energia més neta\nNo posa en perill ni incrementa l’escalfament global\nTé un baix cost d’aprofitament, després de la inversió inicial\nÉs una energia més econòmica que la que s’adquireix per mitjà de la xarxa.\nContribueix a el desenvolupament sostenible\nEquips compactes i elements\nSom instal·ladors de sistemes Vaillant.\nEl nou sistema auroSTEP pro és la forma ideal de disposar d’abundant aigua calenta de forma econòmica i segura amb el menor esforç de manteniment.\nEl auroSTEP pro es compon d’un o dos captadors solars i d’un dipòsit de doble envoltant de 150, 200 o 300 litres.\nSistema solar compacte per termosifó\nEl captador solar escalfa el dipòsit d’aigua de consum sense necessitat de bomba ni controlador algun utilitzant per a això l’efecte termosifònic produït per la diferència de temperatura entre el focus calent (sortida de l’captador) i el focus fred (entrada de l’captador). Aquest aprofitament de la circulació de l’natural aigua permet que el sistema funcioni sense consum elèctric confeccionant així un sistema solar tèrmic econòmic, summament eficient, fiable i simple d’instal·lar.\nKit d’instal·lació senzilla i ràpida\nMàxima producció d’ACS amb el menor cost\nEscalfament elèctric 2/3 kW (opcional)\nFitxa tècnica Demanar Pressupost\n470 W MBB Half Cell Module\nLa configuració de mitja cèl·lula dels mòduls, acoblats amb cèl·lules PERC multibarra, ofereix els avantatges d’una major potència, un millor rendiment en funció de la temperatura, un menor efecte d’ombreig en la generació d’energia, un menor risc de punt calent, així com una major tolerància a la càrrega mecànica.\nEnergía más Inteligente para una Vida Mejor\nEls Inversors Huawei són models preparats per a instal·lacions d’autoconsum. En una gamma amb models entre els 2kW i els 6kW de potència ofereix característiques de primer nivell com la possibilitat de connectar bateries de liti per augmentar la ràtio d’autoconsum. És compatible amb optimitzadors per extreure el màxim rendiment individual a cada panell o poder salvar ombres parcials. Incorpora 2 seguidors MPPT amb un ampli rang de treball, wifi intern i una garantia de fabricant de 5 anys.


Espanya administrarà una tercera dosi de la vacuna contra la covid\nSanitat encara ha de determinar en quin moment es posarà la tercera injecció\ndivendres, 23 de juliol 2021 - 16:42h\nEspanya administrarà una tercera dosi de la vacuna contra la covid, si bé encara no s'ha determinat en quin moment es posarà la tercera injecció, segons ha confirmat este divendres la ministra de Sanitat, Carolina Darias.\nEn una entrevista en Onda Cero, Darias ha explicat que serà necessària una tercera dosi de reforç per a mantindre la immunitat i que, per eixe motiu, la Unió Europea (UE) ha subscrit nous contractes amb Pfizer i Moderna.\n“Espanya de la mà de la UE ha subscrit nous contractes per als anys 2022 i 2023, portem més de 4.000 milions invertits en vacunes, però és la millor inversió perquè permetrà salvar vides, i quan arribem al 70% cal continuar treballant”, ha explicat la titular de Sanitat.\nDarias ha assenyalat que cal continuar vacunant “fins al 100% o ser a prop i continuar vacunant a la resta de la humanitat perquè ningú estarà segur” si no es fa, sobretot per la capacitat de mutació del virus.\nSanitat creu que haurem de vacunar-nos cada any, com passa en el cas de la grip, i que “tot sembla apuntar” al fet que necessitarem una tercera dosi de la vacuna, ”però caldrà determinar quan”.\nLa necessitat de la tercera dosi de la vacuna no està ara com ara avalada per l'evidència científica. La posició de les agències reguladores —l'EMA a Europa i la FDA als Estats Units— i els resultats dels estudis publicats fins hui demostren que la pauta completa de totes les vacunes que han sigut utilitzades en España —Pfizer-BioNTech, Moderna, Janssen i AstraZeneca— protegeix contra totes les variants conegudes del coronavirus.\nLes persones vacunades poden en alguns casos contraure la infecció, però desenvoluparan quadres clínics lleus o seran asimptomàtics. Segons dades oferides per Darias dimarts passat, el 83% de les persones infectades en esta cinquena ona de la pandèmia no estaven immunitzades, l'11,4% havia rebut una dosi i solo el 5,5% havia completat la pauta.\n"CORONAVIRUS COMUNITAT VALENCIANA: 2.913 nous casos de positius i tres defuncions" "CORONAVIRUS COMUNITAT VALENCIANA: una nova jornada amb més de 3.000 positius nous"


Eartvic | Arts plàstiques\nUna via artística d’aprenentatge\nA l’Escola d’Art i Superior de Disseny de Vic eduquem en l’art des de 1997. La nostra llarga experiència impartint Batxillerat Artístic ens ha permès crear una infraestructura de tallers, professorat i dinàmiques de treball idonis per cursar-hi el Batxillerat d’Arts Plàstiques, Imatge i Disseny. L’art és present a cada racó de l’Escola. Et convidem a visitar-nos per comprovar-ho.\nAquest Batxillerat es caracteritza per aplicar mètodes que t’ajudaran a potenciar la teva creativitat. Alhora, descobriràs les més variades tècniques d’arts plàstiques tant en la vessant bidimensional com tridimensional. I aprendràs a canalitzar la teva sensibilitat, experimentar la matèria i viure l’espai.\nL’objectiu és que adquireixis la formació integral necessària per realitzar estudis universitaris, cicles formatius de grau superior d’arts plàstiques i disseny o formació professional.\nAquest cicle de Batxillerat està orientat a treure el potencial creatiu dels alumnes i a donar-los eines per canalitzar-lo a través de les arts plàstiques. Per assolir-ho, les diferents matèries de modalitat els apropen a tot tipus de mètodes i tècniques, des dels més artesanals fins a les noves tecnologies digitals.\nPerquè és bàsic saber d’on venim, el cicle també porta a l’alumne a realitzar un recorregut històric, des de l’antiguitat fins als nostres dies, dels diferents corrents artístics (arquitectura, escultura, pintura, fotografia, imatge, etc.).\nEls principis pedagògics que l’Escola desenvolupa s’orienten cap a: ?- Potenciar la sensibilitat i l’interès envers els camps artístics, tant des d’un punt de vista pràctic com conceptual.\nFomentar la capacitat d’observació i percepció com a eina clau per a la captació de l´entorn a través dels sentits.\nDesenvolupar l’adquisició d’uns hàbits de treball, tant pràctics com intel·lectuals, i estimular la capacitat d’anàlisi i crítica de l’alumne.\nAfavorir els procediments de treball que desenvolupin les seves capacitats deductives i potenciïn la curiositat com a actitud.\nPrioritzar el desenvolupament de la sensibilitat i intuïció que són pròpies de cada alumne i que requereixen el seu procés de creixement i treball per tal de fomentar una autonomia personal que li permeti una major flexibilitat i adaptació a la canviant societat actual.\nL’existència d’un pla d’acció tutorial personalitzat per a cada alumne vetlla pel seguiment i assoliment d’aquests objectius.\nMatins, de 8.00 a 14.30 h\nEs realitza entre primer i segon curs\nAccés directe amb les següents titulacions:\n– Títol de Graduat en Educació Secundària Obligatòria (ESO) ?- Títol de Tècnic en Formació Professional ?- Títol de Tècnic d’Arts Plàstiques i Disseny\nEl Batxillerat d’Arts s’adreça a persones interessades en els fenòmens artístics que volen educar la seva vessant creativa i trobar diferent formes d’expressar-la.\nLes seves inquietuds se centren especialment en:\nLes Belles Arts (dibuix, pintura i escultura)\nLes Arts Plàstiques (ceràmica, arts aplicades al mur, indumentària…)\nEl món audiovisual\nEl disseny gràfic, d’interiors, industrial i de moda\nMatèries Comunes: 14 hores/ setmana\nLlengua estrangera (anglès) I\nMatèria comuna d’opció: 4 hores/ setmana\nMatèries de Modalitat: 12 hores/setmana\nImatge 1 #\nSistemes de representació 1 #\nLlengua estrangera (anglès) II\nSistemes de representació 2 #\nImatge 2 #\n(#) Assignatures específiques del centre\nAlguns mòduls del batxillerat poden ser convalidables per a alumnes que hagin cursat estudis anteriors.\nL’Escola aposta per l’intercanvi de coneixements amb estudiants d’arreu.\nDurant la setmana cultural del curs 2016-17 estudiants del Leeds City College (Regne Unit) van realitzar una estada a l’escola de 15 dies. Durant aquest temps un grup de Batxillerat va col·laborar amb ells en una proposta d’intervenció al claustre de l’Escola.\nPel curs 2017-18 està previst que alumnes de l’Escola realitzin un nou intercanvi.\nAl llarg del curs s’organitzen diferents activitats, dins i fora de l’Escola, que familiaritzen als alumnes amb la seva activitat docent i els endinsen en el món de l’art d’una forma experiencial.\nInici de curs (primer i segon curs)\nEls primers tres dies del curs els alumnes participen en diferents activitats de benvinguda que els permeten descobrir l’Escola, conèixer els professors i companys i familiaritzar-se amb les dinàmiques de treball en grup.\nEs projecten pel·lícules, s’organitzen xerrades, es realitzen activitats lúdiques i també treballs en equip que l’últim dia es posen en comú.\nSetmana cultural (primer curs)\nDurant la Setmana Cultural s’organitzen tallers dirigits per exalumnes de l’Escola i adreçats als alumnes de primer. Es tracta de tallers que giren al voltant d’una mateixa temàtica i la treballen dels del prisma de les diferents disciplines artístiques impartides a l’escola (fotografia, interpretació, il·lustració, audiovisuals, dansa, disseny de joies, indumentària, audiovisuals). Els tallers permeten que els alumnes coneguin de primera mà les experiències d’altres estudiants que han passat per les mateixes aules que ells i que ja estan donant les primeres passes en l’àmbit professional.\nViatge a Madrid (segon curs)\nDurant la Setmana Cultural els alumnes de segon realitzen un viatge a Madrid coincidint amb ARCO, la Fira Internacional d’Art Contemporani. Són quatre dies intensos de visites als museus, centres culturals i exposicions més destacats de la capital, com Casa Encendida, La Tabacalera Espacio Promoción de Arte, la Real Academia de San Fernando, el Museo del Prado, el Centre Cultural Matadero, el Museo Thyssen, el Museo Nacional Reina Sofía o el Círculo de Bellas Artes.\nEstada a la natura (primer curs)\nAquesta activitat s’adreça als estudiants que han cursat i assistit de forma regular a les classes de primer. L’objectiu és oferir, dins del marc de la natura, continguts d’interès que puguin plasmar-se en la realització de propostes creatives. No es tracta d’una activitat escolar, la participació és voluntària i els resultats no s’avaluen acadèmicament. Es realitza a la casa de colònies l’Armentera de l’Esquirol. Inclou tallers de treball al voltant d’una proposta concreta que el darrer dia es comparteixen amb la resta de grups.\nTreball de recerca (primer i segon curs)\nEl treball de recerca gira al voltant d’un tema que proposa l’Escola i que cada alumne treballa de forma individual des de la vessant artística que desitgi.\nEs porta a terme en dues fases:\nA finals del primer curs s’organitza una setmana d’activitats entorn a la temàtica del treball de recerca (el curs 2016-17 va ser el riure). Hi ha xerrades, visionats de pel·lícules, tallers, etc. A partir d’aquí, l’alumne estableix -amb la col·laboració del tutor del taller que hagi escollit i del tutor de Batxillerat- com treballarà durant l’estiu el tema del treball. Tots tres acorden un calendari i unes exigències de presentació al setembre. Durant l’estiu cal elaborar un diari personal i buscar referents i idees sobre el tema.\nA l’inici del segon curs l’alumne entrega el dossier que ha preparat a l’estiu.\nDurant tot el primer quadrimestre treballa la temàtica en el taller de recerca segons l’enfoc plasmat en el dossier. Els tallers de recerca entre els quals es pot escollir són: dansa*, teatre*, fosa i forja, ceràmica, còmic, interiorisme, escultura, pintura, fotografia .\nPel desembre l’alumne lliura el treball i pel gener el defensa.\nPAU (segon curs)\nUnes setmanes abans de les Proves d’Accés a la Universitat (PAU) s’imparteixen classes de preparació específiques pensades per apropar als alumnes al tipus de proves que realitzaran i per repassar les diferents matèries.\nPer poder fer les PAU a la convocatòria de juny, els alumnes de segon de batxillerat han de formalitzar la prematrícula. El tràmit es fa per Internet. Posteriorment, durant el mes de maig, cal fer la matrícula definitiva de les proves i a partir de juny la preinscripció universitària.\nUn cop finalitzat el Batxillerat d’Arts Plàstiques, Imatge i Disseny, els alumnes que l’hagin cursat satisfactòriament, reben el títol de Batxiller que els permet accedir als següents estudis:\nEstudis Universitaris (PAU)\nMestre. Especialitats: educació primària, educació especial, educació física, educació musical, educació llengua estrangera, educació audició i llenguatge\nTítols universitaris propis\nGraduats Superiors (1r i 2n cicle; 4 cursos acadèmics)\nGraduat Superior en Aviació Comercial\nGraduat Superior en Cinema i Audiovisuals\nGraduat Superior en Comerç Internacional\nGraduat Superior en Mitjans de Comunicació\nGraduats Superiors (1r cicle; 3 cursos acadèmics)\nGraduat en Administració i Gestió Mobiliària\nGraduat en Aviació Comercial\nGraduat en Criminologia i Política Criminal\nGraduat en Empresa Internacional\nGraduat en Enginyeria del Disseny Industrial i Desenvolupament del Producte\nGraduat en Estudis Immobiliaris i de la Construcció\nGraduat en Fotografia i Creació Digital\nGraduat en Investigació Privada\nGraduat en Mitjans de Comunicació\nGraduat en Prevenció i Seguretat Integral\nGraduat en Realització Audiovisual i Multimèdia\nGraduat en Tributari i Comptable\nEnsenyaments Superiors de Disseny (3/4 cursos acadèmics)\nDisseny de producte(*)\nDisseny d’indumentàriaDisseny d’interiors\nConservador i Restaurador de Béns Culturals\nTítol Superior d’Art Dramàtic, especialitats: escena i dramatúrgia, escenografia, interpretació\nTítol Superior de Dansa, especialitats: pedagogia i interpretació de la dansa, pedagogia d’interpretació de la dansa\nArts aplicades a la indumentària. Especialitats: estilisme d’indumentària, modelisme d’indumentària\nArts aplicades al llibre. Especialitats: edició d’art, enquadernació artística, gravat i tècniques d’estampació\nArts aplicades al mur. Especialitats: arts aplicades al mur (*), mosaics\nArts aplicades a l’escultura. Especialitats: arts aplicades de la fusta, arts aplicades de la pedra, arts aplicades de l’escultura (*), arts aplicades del metall\nCeràmica artística. Especialitats: ceràmica artística(*), modelisme i matriceria ceràmica\nDisseny gràfic. Especialitats: il·lustració, fotografia artística, gràfica publicitària(*)\nDisseny Industrial. Especialitats: mobiliari, modelisme i maquetisme, modelisme industrial\nDisseny d’interiors. Especialitats: aparadorisme, arquitectura efímera, elements del jardí, moblament, projectes i direcció d’obres de decoració (*)\nJoiera d’art. Especialitats: joieria artística, orfebreria i argenteria artístiques\nTèxtils artístics. Especialitats: art tèxtil, estampacions i tintatges artístics, colorit de col·leccions, estilisme de teixits de calda\nVidre artístic. Especialitats: arts de vidre, vitralls artístics\nCicles de Formació Professional de Grau Superior\nArts de l’espectacle en viu\nL’Escola compta amb espais dissenyats especialment per treballar, tocar i experimentar la vessant plàstica de les diferents matèries. Es tracta d’aules i tallers on s’entra en contacte directe amb els materials i tècniques que s’estan estudiant:.\nTaller d’escultura: incorpora espaisequips peor modelar i emmotllar, realitzar talles de fusta i pedra i tècniques de soldadura de baixa complexitat tecnològica; i equips de cuita de materials ceràmics per treballar materials plàstics derivats del petroli i altres materials d’actual vigència.(?)\nAula de maquetació.\nEquipament informàtic: impressora 3D, plòter, escàner.\nSala d’exposicions i claustre: s’hi succeeixen periòdicament intervencions creades pels alumnes. D’aquesta manera, l’Escola és també un escenari d’actuació en viu.\nBiblioteca Daniel Giralt-Miracle: especialitzada en art, arquitectura i disseny.\nEls alumnes de l’Escola realitzen diversos projectes d’arts plàstiques, imatge i disseny durant el curs, a més del treball de recerca que porten a terme entre els dos cursos. El resultat d’aquests projectes adquireix moltes formes artístiques diferents segons els interessos i sensibilitats de cada alumne, aquí en podem veure alguns exemples.\nDescribing an object / Claudia Andreu from eartvic on Vimeo.


Comtat d'Arlon - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl comtat d'Arlon fou una efímera jurisdicció feudal del Sacre Imperi Romanogermànic. El centre era el castell d'Arlon. Es va organitzar en comtat segle IX. No se sap res de la casa comtal d'Arlon fins al segle XI tot i que hi ha dades que el comtat existia el 8 d'agost del 870 quan en el tractat de partició Lluís el Germànic i Carles el Calb es repartien el Regne de Lotaríngia i el comitatum…Arlon era assignat al rei Carles.\nEl primer comte conegut fou Walerà I d'Arlon del que se sap molt poc. El següent comte fou el seu fill Walerà II d'Arlon que es va casar amb Judit filla de Frederic II de Luxemburg, duc de Baixa Lotaríngia, de la casa comtal de les Ardenes (duc 1046-1065), que va aportar al seu marit el territori de Lengau en dot (territori que després del 1070 fou el comtat de Limburg). Així el comtat d'Arlon va quedar unit al Lengau o Limburg i fou aquest segon el principal. Ermesinda I de Luxemburg (1197-1247), hereva del comtat de Luxemburg, es va casar en primeres noces el 1196 amb Tibald I (1158 -1214), comte de Bar i de Luxemburg; a la mort d'aquest el 1214 es va casar en segones noces (el mateix any 1214) amb Walerà III de Limburg (mort el 1226), comte de Limburg, que va aportar el comtat d'Arlon al de Luxemburg. A la mort de Walerà III el 1226, d'acord amb el que s'havia pactat, Limburg va passar al seu fill Enric IV, nascut del seu primer matrimoni, però el comtat d'Arlon va passar al fill del segon matrimoni (amb Ermesinda) també anomenat Enric, en aquest cas Enric V de Luxemburg conegut com el Ros; des de llavors Arlon va romandre unit al comtat de Luxemburg.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Comtat_d%27Arlon&oldid=24409104»\nDarrera modificació: 4 ago 2020 a les 14:21\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 4 ago 2020 a les 14:21.


La Diputació de Tarragona, a través de la convocatòria de subvencions del programa extraordinari de suport als Centres de Primer Cicle d'Educació Infantil de Titularitat Municipal, curs 2014/2015, ha concedit a l'ajuntament de Paüls una subvenció de 12.250,00 euros.\nLa Diputació de Tarragona, a través de la convocatòria 2015, de subvencions per interessos de préstecs, ha concedit a l'ajuntament de Paüls una subvenció per import de 4.840,57 euros\nLa Diputació de Tarragona, a través de la convocatòria 2015, de subvencions per a gestió, funcionament i manteniment d'equipaments municipals d'interès ciutadà, inclosos edificis i indrets singulars i patrimonials i de valor cultural, ha concedit a l'ajuntament de Paüls una subvenció per import de 2.943,90 euros en concepte de "CASAL MUNICIPAL".\nLa Diputació de Tarragona, a través de la convocatòria 2015, de subvencions per a actuacions de protecció de la salut pública per a la millora de la qualitat de l'aigua de consum humà, ha atorgat a l'ajuntament de Paüls, una subvenció per import de 3.379,64 euros.\nLa Diputació de Tarragona, a través de la convocatòria 2015 de subvencions per a programes i activitats culturals, ha atorgat a l'ajuntament de Paüls, una subvenció per import de 1.645,21 euros.\nLa Diputació de Tarragona, a través de la convocatòria 2015, de subvencions per a actuacions de protecció de la salut pública per a la seguretat de zones de bany (platges i piscines), ha atorgat a l'ajuntament de Paüls, una subvenció per import de 4.332,60 euros.\nLa Diputació de Tarragona, a través de la convocatòria 2015, de subvencions per Pla Especial d'Inversions Municipals (PEIM) per a equipaments de tractor amb biga hidràulica i braç desbrossador hidràulic, ha atorgat a l'ajuntament de Paüls, una subvenció per un import de 7.907,75 euros. I per a arranjament de diverses sales d'un local per Escola de Música, ha atorgat a l'ajuntament de Paüls, una subvenció per un import de 5.574,46 euros.


El cas Inipro amenaça la carrera política de Ballesteros - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 12 de Setembre de 2018. 15:05h.\nProcessat l'alcalde de Tarragona\nEl jutge del cas Inipro, Joaquín Elías, manté les acusacions contra l'alcalde de Tarragona, Josep Fèlix Ballesteros, i tanca la instrucció del cas. Joaquín Elias acusa Ballesteros de vuit delictes: prevaricació, alteració de preus en concursos i subhastes públiques, falsedat documental, frau, suborn, malversació, tràfic d'influències i abús de l'exercici de la funció pública.\nLa CUP, que va denunciar el cas, ja ha mostrat la seva satisfacció per aquesta decisió del jutge. L'advocat de Ballesteros, i els d'altres advocats, per la seva banda, han anunciat que hi presentaran recurs.\nEl cas Inipro investiga suposades irregularitats comeses a l'hora de contractar una empresa pròxima al PSC. En concret, s'investiga l'adjudicació irregular d'un contracte a l'empresa Inipro, per part de l'Ajuntament de Tarragona, per treballar amb la població nouvinguda.\nSegons la interlocutòria del jutge, Josep Fèlix Ballesteros va firmar el pagament de les factures a Inipro tot i les advertències d'il·legalitat. El cas, tanmateix, podria anar molt més enllà, perquè hi ha una peça separada en la qual s'investiga si la contractació d'Inipro era una tapadora perquè persones afins al PSC fessin feines remunerades per al partit.\n#1 Jordi BR, L'H, 12/09/2018 - 18:23\nSi fós un alcalde independentista sortiria en el titular


El programa de microurbanitzacions preveu l’actuació àgil en solars de titularitat municipal que estan en desús per tal de donar-los una nova empenta urbana. El tret comú de tots els petits projectes que ha portat a terme l´ajuntament de Barcelona el darrer any 2013-14, emprant pressupostos molt ajustats (PEM màxim = 42.000 €), ha estat convertir aquests espais en llocs per a l’ús ciutadà, regenerant-los i alhora millorant el seu entorn més immediat.\nEn l´esplanada que funciona com a intercanviador natural entre el cotxe i el ferrocarril a l´estació de Vallvidrera-Les Planes, se’ns demana reduir i reordenar les places d´aparcament per a poder acollir una pista poliesportiva descoberta amb dues cistelles de bàsket.\nLa pista, afegirà un nou programa demanat pels veïns, i alhora activarà i posarà en valor els elements naturals existents, intentant recollir i mantenir els diferents usos espontanis que les persones han anat realitzant al llarg del temps.\nLa col·locació de la pista es decideix tenint en compte les demandes veïnals, situant-la tangent al viari d’accès. Es proposa embolcallar-la per dos talusos de terra compactada plantats amb gramínies, incorporant el gran plà horitzontal de formigó com a una infraestructura més que complementa el gran prat natural de la plataforma superior.\nRodons de fusta de pí de 2 metres de llarg i 20 cms. de diàmetre son utilitzats per a confinar les terres i construïr petites grades per la pista, i alhora l´escala d'accés que, sota un gran roure centenari d´uns 200 m2 de copa articula els dos espais, oferint la seva agradable ombra en les estacions més càlides.


2 min. Barcelona 17/07/2015 14:03\n651x366 La vicepresidenta del govern espanyol, Soraya Sáenz de Santamaría, durant la roda de premsa posterior al consell de ministres / EFE La vicepresidenta del govern espanyol, Soraya Sáenz de Santamaría, durant la roda de premsa posterior al consell de ministres / EFE\nLa vicepresidenta del govern espanyol, Soraya Saénz de Sasntamaría, ha asseverat aquest divendres que "no hi ha més sobirà que el poble espanyol, que és l'únic que pot decidir per tothom". Ho ha dit en relació amb la llista independentista pactada entre CDC, ERC i les entitats del sobiranisme civil que s'està bastint a Catalunya, a la qual s'ha referit com una candidatura de "polítics, no polítics i mig pensionistes", i que pretén fer del 27-S un plebiscit sobre la independència.\nA més, ha reiterat que el cap de l'executiu, Mariano Rajoy, ha sigut "clar" i "taxatiu" sobre qualsevol actuació "en contra de les lleis". "Si veiem que qualsevol mesura adoptada per la Generalitat és contrària a la Constitució, s'examinarà i s'impugnarà com hem fet sempre, que no hi hagi dubte", ha dit la vicepresidenta espanyola, i ha afegit que fins ara "el Tribunal Constitucional ens ha donat la raó" en "totes les actuacions recorregudes" –ha fet referència a la declaració de sobirania, la llei de consultes i el procés participatiu del 9-N.\n"Ningú està per sobre de la Constitució i les lleis, en aquesta democràcia el titular de la sobirania és el conjunt del poble espanyol", ha afirmat.\nMas es reuneix amb el rei\nSobre la trobada que aquest divendres manté el president de la Generalitat, Artur Mas, i el rei d'Espanya, Felip VI, la vicepresidenta del govern espanyol ha assegurat que és una visita que "recorda com són les coses en realitat". "Hi ha un cap de l'estat que rep un president d'una comunitat autònoma, que ho és perquè ho disposa la Constitució", ha assegurat. També ha afegit que Mas seguirà sent el cap de l'executiu d'una "autonomia" si surt reelegit el 27 de setembre, després de tres convocatòries electorals en cinc anys, ha recordat, en què "ha perdut suports" a cada convocatòria.


Interior es querellarà contra els que han denunciat les tortures\n27 febrer 2021 04:52\nAssegura que han emprat la mateixa estratègia dels detinguts d'ETA\nEl ministre de l'Interior, Àngel Acebes, anuncià ahir que ha donat instruccions als serveis jurídics del seu departament perquè interposin «totes les accions legals, denúncies o querelles» contra els qui han formulat acusacions de tortures als detinguts d'Egunkaria. «La Guàrdia Civil no només no tortura, sinó que en aquest cas ha aplicat totes les garanties» i drets que assisteixen els ciutadans, especialment pel que fa al primer director del diari, Peio Zubiria, segons el ministre, «a qui li van salvar la vida quan va intentar suïcidar-se».\nEl titular d'Interior assegurà que els detinguts han aplicat el que sempre fan tots els terroristes, és a dir, «el manual d'ETA: denunciar tortures falses». Acebes recalcà que «ni la Guàrdia Civil ni el Cos Nacional de Policia no torturen. Aquí els únics que violen els drets fonamentals dels ciutadans i les llibertats és ETA, qui veritablement tortura i mata», per la qual cosa considerà «absolutament intolerable» aquest tipus d'acusacions, que qualificà de «delictives».\nEl ministre es va mostrar «disposat» a defensar l'honorabilitat de la Guàrdia Civil i el seu respecte a la legalitat i a l'Estat de Dret. «Tenim unes forces de seguretat plenament democràtiques que donen i lliuren la seva vida cada dia per la defensa dels drets, les llibertats i l'Estat de Dret». Per tant «és intolerable que uns terroristes o els qui els acompanyin pretenguin entelar» aquesta actuació, va indicar Acebes.\nEl ministre afirmà, a més, que li mereixen el «major menyspreu personal i polític» les declaracions del portaveu del PNB al Congrés, Iñaki Anasagasti, en les quals, al seu parer, el diputat dóna les tortures per provades. «Són una indecència de declaracions des del punt de vista moral, ètic i polític», subratllà Acebes. «El fet que el portaveu d'un partit polític com el PNB s'afegeixi a aquestes falses acusacions és una indignitat».\nSegons el ministre, Anasagasti hauria d'haver recordat el que va ocórrer la setmana passada amb altres presumptes membres d'ETA detinguts per l'Ertzaintza per terrorisme urbà, els quals, en ser arrestats, «van fer exactament el mateix, acusar l'Ertzaintza de tortures, aplicant també el manual com han fet els del cas Egunkaria».\nEn termes semblants s'expressà Jaime Mayor Oreja, exministre de l'Interior i actual cap dels populars bascs. «Les tortures com a violació sistemàtica dels drets estan eradicades a Espanya des de fa molts anys. En puc donar fe. Si tenen cap queixa, que presentin una querella».


4) Albert Pla Nualart - ¿Desconnexió d'Espanya o desconnexió amb Espanya?\nDistraure el pensament de les preocupacions o maldecaps que ens atabalen o de l'afer que ens absorbix l'atenció.\nEn la novel·la Temps de batuda d'Enric Valor trobem els fragments següents:\n–L'home, so David, necessita saber quina part li pertoca en justícia en la producció; i també necessita temps lliure, adquirir cultura, desduir-se; i un mínim de comoditats: una casa decent, una roba adequada i una alimentació correcta. I sobretot, que no podem demanar al jovent que visquen encara com a esclaus, soterrats en un racó del món.\nVaig eixir de la casa i vaig mirar cap a Mascabrer. Per la dreta de la casa vaig veure Tilda i la filla que duien una gaveta de roba. Aní a poc a poc a saludar-les. M'avorria; volia desduir-me. Havia mogut el ventet de la mar, però el sol ens torrava implacablement.\nLa sogra, ja farta i asseciada de repuntar bombatxos i gipons, i curtejant-li la vista, el va imbuir, com díem abans, a fer-li gastar tot el cabalet en una poca terra, a fi de desduir-se de tant en tant, i fer les seues hortalissietes i llegums, perquè això de la plaça se posava brut i car, i bo seria tindre de casa més que fora una ajudeta... Raons no li'n faltaven.\nAixò sí, tots els dies de vespradeta eixia la sastreria en pes, armada de cistella i saquet cap a la marjal a fer replega de l'«ajudeta», a regar los planters, o bé a desduir-se, que és lo que les dones reclamaven.\nEn la Laudatio pronunciada pel doctor Jordi Colomina i Castanyer en el solemne acte d'investidura com a Doctor Honoris Causa per la Universitat d'Alacant del senyor Enric Valor i Vives el 5 de novembre de 1999 podem llegir:\nEl Vocabulari Fonamental (1988) escrit amb la col·laboració del seu fill, Enric Valor i Hernàndez, és “especialment dedicat als jóvens valencians” i té el mèrit d'introduir mots i locucions vius en les nostres comarques i que no es trobaven en els diccionaris generals, com ara desduir-se, dessonillar-se, donyet, joguet, reballar o tendur. També considerem un encert d'aquest vocabulari –i de la seua obra narrativa– l'adopció de grafies divergents de les fabrianes, però ben coherents amb la nostra fonètica històrica, en mots com ara bàlsem, Bàrbera, estòmec, màsquera, nàufreg i pèleg.\nEmprengueren en l'autet de l'advocat el retorn a Xàtiva. Joan Feliu callava... S'enfosquia el seu rostre. L'amic gastava bromes per tal d'escampar núvols. Però el mutisme del company era cada volta més ferm i tancat. No l'escoltava. Ni tan sols el sentia, abstret en cavil·lacions que Prats hauria volgut endevinar per tal de desduir-lo millor. Quan Xàtiva aparegué a la vista, tota blanca i recolzada a la muntanya que coronava el castell, Joan Feliu obrí la boca, preguntant per Begonya.\nEl verb desduir-se el trobem també en l'obra literària de l'erudit alteà Francesc Martínez i Martínez i en la del músic i escriptor Eduard López-Chavarri i Marco, nascut a la ciutat de València. També apareix en l'obra Ensisam de totes herbes, atribuïda a Joaquim Martí i Gadea, natural de Balones (el Comtat).\nEn l'entrada desduir del DCVB trobem que, en la segona accepció, diu: «refl. Distreure's, divertir-se, prendre expansió del cos o de l'esperit (Tortosa, Maestr., Cast.); cast. expansionarse, distraerse. Cuant ella tenia faena, yo me'n ixia a desduir-me per el poble i les afores, Navarro PP 130.»\nJoan Coromines en el seu DECat (III, 220a53-220b7) diu: «[...] s'ha mantingut viu a Tort. i enllà de l'Ebre en la variant desduir-se (també a les costes de Llevant i de Ponent, segons BDC xiv, 22; xviii, 126), per a 'esbargir-se, distreure's', “escampar la boira”: “los que com Codina, aneu a desduir-vos per aquells hermosos jardins, atureu-vos un moment a contemplar...” (Vergés Paulí, Espurnes v, 80), “distreure's al camp”, Mlla. Maestr., Tort. (GaGirona), i més enllà en valencià: “es diu sortir a desduir-se, quan un ha treballat tancat dins casa, el taller, la botiga” (FPastor-GMarch, Dicc. de Rims, 40, i veg. l'ex. de MGadea, Ensisam, desdoir-se); de exductu: oc. ant. esduch, -dui, “fruite” (PDPF), esdui m. 'termini, temps per fer una cosa', VidesR (gloss.); desduit (A. d'Erill 'diversió', com en fr. ant.); desduïda.»\nJordi Colomina en el seu llibre El valencià de la Marina Baixa diu: «desduir-se 'esplaiar-se, desentabuixar-se, distrure's' (Alt. Brm.). “Si aquell puesto no fóra tan passejat per els veïns del poble, per als que lo regalat del punt és causa de obligat lloc a on desduir-se tots els dies...” (Martz 27a: 108). En EEscalante: “com demà és festa, yo dic: 'pea que·s desduïxca el chic, anem-se'n allà'”, “mentres, desduïx-te, parla un ratet én ton marit, hasta que posem la taula”, “¿Y es posa a plorar? ¡May que tonta! Desduïxca's; acompañe'm al mercat” (OC, I, 507; II, 171, 361). També usat per MGadea: “anem-se'n - - - a passejar, a vore si així mos pega l'aire i es desduïm un poc” (Caps, 75).\nSegons el DCVB desduïda i desduir només serien propis de Tortosa, Maestrat i CastPn. Em sembla que deuen ser generals en valencià, car de la zona central són exs. d'Escalante i també ho deu ser Navarro i Reig: “yo me'n ixia a desduir-me per el poble y les afores” (Pau poblets, 130). Segons el mateix DCVB, desduyt 'diversió' ja apareix en uns versos d'Arnau d'Erill (s. xiv). També desduy 'plaer, satisfacció' en uns versos de Joan Basset (PBohigas, Lírica trob del s. xv, xvi, 50). Cf. occità antic desduire(‘s) 'déduire; amuser, réjouir; s'amuser, se réjouir' (PDPF); fr. déduire “au moyen âge signifiait 'mener, conduir' - - - e surtout 'divertir' ” (Bloch-Wartburg).»\nEn el Diccionario general valenciano-castellano de Joaquim Martí i Gadea, en l'entrada desdoirse, duirse, diu: «Distraerse, hacer ejercicio, pasearse.»\nAl veure que Enric Valor empra el verb desduir-se en la seua prosa literària vaig pensar que, molt probablement, l'escriptor de Castella el coneixia del valencià que havia aprés en el seu poble natal. Li vaig preguntar a Ramon Bellot Castelló, natural de Castella, si coneixia el verb desduir-se amb el significat definit, i em va confirmar que sí, que el coneixia del valencià que va dependre de menut a Castalla. Em va dir que per als sues pares i altres persones de la seua família era d'ús habitual en els anys de la seua infància, quan vivia al poble.\nLa professora Marina Zaragozà em va dir que el verb en qüestió li l'ha sentit dir a sa mare, natural de Silla, com ella mateixa.\nAnna Gascó Bailach, de Montcada, en un missatge privat que em va enviar el 10 de març del 2008 em diu: «A ma casa jo sí que he sentit desduir-se. Jo crec, si no m'enganye que ho he sentit sempre amb o, és a dir: 'desdoir-se'. Ara, també he de dir-te que fa molt de temps que no ho sent. A la meua sogra –d'Alfara del Patriarca– també li ho he sentit dir. He preguntat a Torrent i sí que es coneix.» Precisament la forma desdoir-se, que diu Anna Gascó que ha sentit a la seua família de Montcada, és la que usa Eduard López-Chavarri i Marco. Joaquim Martí i Gadea, el capellà de Balones, arreplega en el seu diccionari les dues formes, amb o i amb u. En els seus escrits, unes voltes ho escriu amb o i unes altres amb u.\nJo conec el verb desduir-se del valencià d'Alcoi, el que vaig heretar de la meua família. Per a mi és una paraula totalment normal.\nHe trobat també viu l'ús del verb desduir-se a Albalat de la Ribera, Benilloba i Benissa.\nConsidere que, a la vista de tota la informació aportada fins ací, podem afirmar amb total seguretat que el verb desduir-se és (o ha sigut) d'ús general en valencià. Almenys en el valencià que es parla al nord de la línia Biar-Busot ja que, malauradament, no he trobat cap informació que confirme que també s'usa (o s'ha usat) en les comarques més meridionals. Considere que hauríem de fer un esforç per tal de potenciar l'ús d'aquest verb tan nostre, tant en la llengua escrita com en la llengua parlada i, d'eixa manera, evitar que altres verbs sinònims, però completament estranys a la nostra manera de parlar, el desplacen, l'arraconen i el condemnen a morir d'inanició.\n- Domínguez Barberà, Martí; Els horts (Editorial L'Estel, València, 1972, pàg. 193)\nNOTA 2: Done les gràcies per la informació facilitada sobre l'ús del verb desduir-se a:\n- Ramon Bellot Castelló, nascut a Castalla el 17 d'octubre del 1921 i que durant molts anys ha sigut el meu metge de capsalera. El dilluns 3 de març del 2008, en una conversa personal, em va informar que coneixia el verb desduir-se del seu parlar de Castalla.\n- Marina Zaragozà Pérez, que el divendres 2 de febrer del 2001, dia en el qual va presentar a Silla la primera edició del meu llibre Valencià en perill d'extinció, em va dir que, precisament aquell mateix dia li havia sentit a sa mare usar el verb desduir-se.\n- Anna Gascó Bailach, natural de Montcada i que treballa a Torrent, que em va donar notícia de l'ús del verb desduir-se en diverses poblacions de l'Horta de València.\n- Agustí Galbis Córdova, que em va informar que el verb desduir-se es diu a Albalat de la Ribera i em va facilitar el fragment següent d'Ensisam de totes herbes, llibre atribuït a Joaquim Martí i Gadea:\nEstic que no puc més de tants numerets. Me'n vaig a pegar una volteta per la vora de la mar, a vore si em desentabuixe.\nEn la novel·la Sense la terra promesa, d'Enric Valor, podem llegir:\nLlavors se'ls van acostar un parell de jugadors de dòmino que acabaven de perdre la partida i volien desentabuixar-se. Eren Picó, el de la tenda de robes del carrer del Mig, germanòfil, i el so Pep el de la botiga basar, neutral. Això va tallar sobtadament aquella conversa interessant i de tons objectivament pessimistes de Monfort i Monlió. Amb Picó pel mig, ara calia deixar de banda l'anàlisi de la Guerra Europea; al contrari, podia fer-se malbé la placidesa de la passejada.\nJoan Coromines en el seu DECat (VIII, 183b30) diu: «MGadea usa entabuixar 'marejar' (T. del Xè i, 400) i desentabuixar: “tirar mà d'un llibret com este, per a acabar-mos de descarregar y desentabuyxar el cap” (i, p. iv)»\nDeia la setmana passada que el mot suro, i els seus germans, l'italià súghero, el sard súaru, l'occità suve i els portuguesos sobro, sobreiro, sóvero i alguns altres, provenen d'un mot llatí, suber, que prové al seu torn d'una llengua molt més antiga que la dels romans, de la que pràcticament no se'n sap res. De suro, la casta de llenya que per la seva lleugeresa i resistència a la humitat és la que més flota, ha sortit el verb català surar, cosa que no tinc notícia que hagi ocorregut en cap altra llengua.\nEn castellà, el nom equivalent a suro és corcho i el de l'alzina surera, alcornoque, mots que tenen un origen molt distint. El de l'escorça, sembla que ve del llatí cortex (del que també en són derivats corteza i escorça), a través del mossàrab corch o corcho, segons Coromines, i el de l'arbre d'un dialecte mossàrab que hauria transformat el llatí quercus ‘alzina', en un mot semblant a quernoccus. Una cosa prou notable és que, aparentment, l'anglès, l'alemany i altres idiomes germànics han agafat el seu nom pel suro del castellà corcho o d'una forma més antiga, alcorque, derivada de al-qurq (qurq seria la forma en què s'hauria convertit el llatí quercus). La causa de la introducció de derivats d'aquest mot castellà en els idiomes del nord d'Europa podria esser que els surers o sureres són arbres que només es fan a la Mediterrània i a Portugal, que actualment és el primer productor de suro, i que fa tres o quatre segles el suro que arribava als països germànics procedia d'Espanya. Els holandesos li digueren kurk, els anglesos cork, i els alemanys, kork, com els danesos, els suecs i els noruecs.\nEl nom francès del suro no té res a veure amb el nostre ni amb el dels castellans. Liège, que és com l'anomenen, sembla que prové del llatí levis, ‘lleuger'. I en romanès es diu pluta nom que sembla que prové d'un antic mot indogermànic. En la majoria de llengües europees, per anomenar l'arbre del que es treu el suro han emprat la solució, semblant a una de les nostres, d'ajuntar-lo al nom equivalent a ‘alzina': chêne-liège en francès; cork-oak en anglès; Korkeiche en alemany. Això ja ve de temps molt antic, perquè en llatí ja li deien quercus suber, que n'és el nom científic actual, i que és tant com dir alzina surera.\n¿Desconnexió d'Espanya o desconnexió amb Espanya?\nEl primer que se'ns acut als lingüistes, formats i deformats com estem per l'estudi formal de la llengua, és que el sintagma amb amb és un error. Com que diem i hem de dir “la connexió amb X”, per mimetisme anem a parar a “la desconnexió amb X”, obviant que el prefix des- comporta un allunyament que pot expressar de però no amb. És habitual que afegint des- a certs verbs i noms deverbals canviï la preposició que regeixen.\nAquest punt de vista jo el subscric del tot si parlem de verbs. En una frase com “Catalunya ha de desconnectar amb Espanya”, aquest amb en lloc de de l'explica un mimetisme espuri, i és raonable considerar-lo un error. De fet, és una estructura que se sent i escriu poc, que al parlant una mica culte ja li sona malament. Li sona més bé “la desconnexió amb Espanya”. Per què?\nTot verb té un subjecte que no pot ser el complement introduït per de, i això deixa del tot clar qui desconnecta de qui. El subjecte X desconnecta del complement preposicional Y. No passa el mateix amb el nom deverbal desconnexió. “La desconnexió de X” és una estructura ambigua en què X tant pot ser el subjecte com l'objecte de la desconnexió.\nAquesta ambigüitat no existeix a “La desconnexió amb X”, en què l'ús de amb per de és, si voleu, impropi, però deixa més clar el que es vol dir. I és constatant-ho que un lingüista que tingui en compte els aspectes pragmàtics i comunicatius de la llengua pot concloure que aquest ús impropi no és ben bé un error.\nLa frontera entre correcció política i censura ideològica és prima com una orella de gat i, com més força té una llengua, més fàcil és que hi hagi un organisme que, escudant-se en l'una, exerceixi subtilment l'altra. En el cas de l'espanyol hi ha la Fundéu, que, partint de l'agència Efe i assessorada per la RAE, compta amb un finançament tan establishment com el del BBVA.\nLa Fundéu vetlla pel bon ús del castellà en els mitjans (i sovint és molt útil i pertinent) però alguns dels seus consells són qüestionable ideologia. Arran dels atemptats de París, desaconsella l'ús d'inmolarse quan un terrorista se suïcida per matar gent. És el típic consell que té la dubtosa virtut de suscitar adhesió irreflexiva i acabar provocant mala consciència en qui no el segueix.\nImmolar-se vol dir sacrificar la vida (l'honor, la fortuna, etc.) per un ideal que és -en el sentit més propi i etimològic- religiós. Potser a algú religiós -i Fundéu no fa pensar pas en ateus- li sembla positiu. Als que tenim al cap tot el mal que han fet les religions ens crea fortes reserves.\nEl que no veig és que els jihadistes (o gihadistes, un dia en parlaré) no sacrifiquin la vida per un ideal religiós. Què fa, doncs, impropi l'ús d' immolar-se? Segons la Fundéu, el fet que es matin per matar gent. ¿Des de quan això invalida l'ideal religiós? ¿Han llegit a la Bíblia la fi que va fer Samsó?\n“Això no és religiós, és criminal”, pot dir la Fundéu. De debò? ¿Milers d'anys de religió, amb atrocitats i horrors de tota mena, no són religió? Per quins set sous els jihadistes no es poden immolar i Bush pot fer milers de morts a l'Iraq invocant Déu?\nEls correctors de textos hem estat una mica pesats aquests dies. Dimarts passat, 27 d'octubre, es va celebrar el Dia del Corrector, instaurat en la data del naixement d'Erasme de Rotterdam (1467-1536), escriptor, humanista i contumaç corrector, per provar de dignificar, ni que sigui per un dia, la nostra professió. Davant l'omnipotència de la imatge, continua essent vigent la necessitat de garantir una mínima higiene gràfica, atès que també la pulcritud en el missatge escrit diu molt de nosaltres. Ja pots idear la millor de les campanyes publicitàries, que res pot atorgar més descrèdit que una estupenda falta d'ortografia en l'eslògan central.\nConvé dignificar la professió perquè sembla que els correctors som enemics de la filologia. No se'ns perdona que la modernitat, amb la qual vam néixer, infantés una professió que feia baixar l'imperi de la lletra als tallers manuals i servia per democratitzar l'accés al coneixement. Amb anterioritat a la impremta els llibres es copiaven a mà, amb els errors lògics comesos pel copista, els quals es perpetuaven en còpies successives, i fins i tot una disciplina de la filologia medieval, la crítica textual i paleogràfica, rastreja entre aquests errors la manera de determinar quins manuscrits es van reproduir abans que d'altres. Però amb la impremta tot canvia, l'error humà deixa de tenir una disculpa i la persecució de la pífia prèvia al tiratge de milers de còpies passa a ser una necessitat i una obligació. M'imagino Gutenberg renegant davant d'una errata en les proves de la seva Bíblia.\nPotser aquest origen tècnic, d'operari embrutit de tinta, va relegar durant molt temps la correcció a un lloc marginal en el món de les lletres, en tant que era vista com una tasca gregària del procés d'impressió, desenvolupada pels mateixos componedors. Una vella llufa que encara ara actua com una rèmora en la consideració del métier dins els àmbits filològics, que la veuen com una mena de formació professional (com aquell que diu “si fas filologia sempre et pots dedicar a corregir textos”), fins al punt que en moltes facultats del ram et pots acabar llicenciant sense saber què és el deleàtur ni haver vist unes galerades.\nAquesta visió de la correcció té testimonis ben jocosos, com aquell del diccionari d'Enciclopèdia Catalana, que a l'entrada estrall no s'està de recordar-se de nosaltres: “El corrector va fer en l'obra un gran estrall”. Amb amics així no és estrany que el desprestigi secular acabés generant una mena d'autoodi, d'acomplexament en la pròpia consideració com a professionals. Especialment a Catalunya suposo que pel paper transcendent que projectem en la llengua, els mateixos interessats hem maldat per ser vistos com lingüistes, assessors lingüístics o editors, i no em sorprendria trobar-me la presumptuosa fórmula coach lingüístic. Són al capdavall intents maldestres de dissimular l'estigma que pesa sobre el censor mestretites, el corruptor, el policia de la llengua, quan el que fem no és sinó corregir els errors dels altres, i per tant som això, correctors. I dies com el Dia del Corrector permeten reivindicar-ho amb un cert orgull.\nPicar pedra amb la llengua, però, també aporta coneixement. Si són certes les tesis de K. Anders Ericsson, que quantifica en 10.000 les hores necessàries perquè algú arribi a ser expert en alguna cosa, per força el corrector, a base de batallar amb les paraules i rebuscar entre fonts de consulta, acaba adquirint una experiència ben rotunda. El corrector postmodern, digital i multimèdia, és també un lingüista talentós. No és casualitat que, avui dia, calgui trobar el millor debat sobre normativa i ús de la llengua, precisament, al voltant del món de la correcció en bàndols enfrontats, això sí, amb lingüistes notoris que són o han estat hereus de Gutenberg i Erasme.\nEl castellanisme ‘peineta' ha trobat als patis d'escola un substitut prou eficaç en català\nÉs habitual trobar-nos, als mitjans de comunicació, havent de parlar d'un gest ben sonor, aquell en què el dit del mig s'alça erecte amb la resta dels dits recollits, tot mostrant el dors de la mà en forma d'improperi. Pot ser que l'hagi fet algun jugador de futbol a l'afició rival, potser ha estat un tresorer corrupte d'un partit polític assetjat per un estol de periodistes, tal vegada l'autor del gest té rampa al dit. En qualsevol cas, com en tot signe gestual, el significat resulta claríssim: aneu a pastar, que us bombin, a prendre pel sac, i d'altres que per pudor ometrem.\nL'entrebanc l'hem tingut sempre en català, però, amb la descripció del gest en si, mancats com estem d'una paraula que actuï de significant per a un significat sabut i compartit per tots. Hi ha el recurs matusser de resoldre-ho a base de perífrasis descriptives, com ara dient “el jugador Tal ha alçat el dit del mig als aficionats rivals”, però és clar que aquesta estratègia acaba delmant la força del missatge, perquè de fet ningú parla a base de descripcions. Cal un terme que denoti el gest de manera inequívoca, i deixar que la competència lingüística de cadascú completi l'acte comunicatiu.\nEn castellà triomfa l'expressió peineta. S'ha d'admetre que gràficament és una solució fantàstica, amb aquesta rigidesa en l'apèndix a la closca, aquesta protuberància que s'erigeix amb vigorosa altivesa just en mig del cap, ni cap a la dreta ni cap a l'esquerra, tal com és inconcebible insultar per mitjà d'un dit que no sigui el del mig. El polze és d'aprovació, l'índex serveix per assenyalar, l'anular amb prou feines pots alçar-lo i el petit fa finolis. Per ofendre de debò només en tens un que faci el fet.\nDe gestos digitals que serveixen per escarnir ja n'hi ha. El més aproximat és possiblement fer la figa, que recullen tant el diccionari de l'IEC com l'Alcover-Moll, més detallat en la definició: “Acció de cloure el puny i mostrar el dit polze sortint entre l'índex i el dit d'enmig, com a senyal grossera de burla i menyspreu”. Tenim doncs un significat coincident amb el nostre dit ufanós, tot i que aquí ens falla el gest en si, ja que es tracta d'esmunyir el dit gros per entre els altres dos de manera que se'n vegi poc més que el capciró. Mentre escric això provo de fer-lo, i em pregunto: és realment ofensiu, avui dia? Vols dir?\nLingüistes varis han procurat trobar-hi solucions, com ara ampliant l'abast de l'expressió fer la figa, com proposa Magí Camps, i aplicar-la també al dit del mig. Però sembla que tota una novetat circula per patis d'escola, en una mena de generació espontània aliena a les solucions emanades dels mitjans de comunicació. Es tracta de l'expressió fer la buti, simplificació de la fórmula perifràstica fer amb el dit botifarra, la qual, per poc funcional, s'ha enxiquit per guanyar en dinamisme i capacitat descriptiva (admetem-ho, el dit alçat té almenys forma de salsitxa). Avui dia hi ha alumnes de primària que fan servir l'expressió fer la buti amb una normalitat sorprenent, i tot i que a Google i Twitter conviu amb les sortides de diumenge que culminen en una bona botifarra, ja se n'hi poden trobar mostres.\nReconec però que cal més treball de camp. No sé si això de fer la buti és producte del sociolecte de l'escola on duc els fills, o bé si el terme circula amb força per tota la xarxa escolar. Si algú més en té constància, que en doni sisplau notícia al hashtag #ferlabuti. Si se'n demostra l'arrelament, prometo enviar l'expressió a instàncies normatives.


Broggi, l'escola en català i la República Catalana, les portades més votades del primer any de l'ARA\nLa primera plana del primer número del diari, amb Moisès Broggi i una nena de mesos, és la preferida dels lectors que han participat en el concurs 'Tria la teva portada ARA'. Ja s'ha triat, per sorteig, el guanyador del concurs\nARA Barcelona 01/12/2011 15:12\n"El país que ve. 28-N, sortim a buscar el futur". Aquest títol obria la primera portada de la història de l'ARA, publicada el 28 de novembre de 2010, ara fa un any. Una foto del doctor Moisès Broggi, que aleshores tenia 102 anys, amb la primera catalana nascuda el 2010 –Graciela Noguera– que, en aquells moments, tenia 11 mesos, il·lustrava aquella primera plana. I ha estat escollida la portada preferida pels lectors de l'ARA en el concurs fet dins dels actes del primer aniversari.\nLes sis més votades\nEn total, aquesta portada ha rebut 181 vots. En segon lloc, ha quedat la primera plana que reivindicava l'escola en català arran de la sentència del Tribunal Suprem que, el desembre de 2010, qüestionava la immersió lingüística (66 vots). I el tercer lloc és per a la primera plana del suplement sobre la proclamació de la República Catalana, publicada el 14 d'abril (40 vots). La quarta més votada ha estat la portada de l'adéu a les armes d'ETA (39 vots); la cinquena (34 vots), la del dia de Sant Jordi, 'Llegir, estimar'. I la sisena classificada és la de 5-0 contra el Reial Madrid al Camp Nou, publicada el 30 de novembre de 2010. Podeu veure la resta de puntuacions a la pàgina del concurs.\nEl lector guanyador del concurs volarà amb Spanair\nEn total, 464 usuaris registrats a l'Ara.cat han participat en el concurs per triar la portada més popular. El guanyador, escollit per sorteig entre tots els participants, és Jaume Torrent. Se li comunicarà personalment i podrà gaudir del premi, un joc de 2 bitllets per volar amb Spanair, amb la persona que ell triï.\nprimer aniversari ARA


Duel per la tercera plaça del campionat entre el Granollers i el Valladolid\nA l'útim partit, els catalans van empatar amb el Conca (28-28)\nEl Granollers intentarà emportar-se la victòria i situar-se a la tercera posició de la Lliga Asobal i que la seva plantilla segueix sense cobrar\nREDACCIÓ Barcelona Actualitzada el 02/03/2011 08:00\nEl Fraikin Granollers i el Cuatro Rayas Valladolid lluitaran avui al Palau d'Esports de la ciutat vallesana per la tercera plaça de la classificació de la Lliga Asobal, que ocupa des de fa moltes jornades l'equip local que entrena Manolo Cadenas.\nEl conjunt català, amb vint-i-nou punts, es troba en aquesta posició, encara que els val·lisoletans són quarts a dos punts del Granollers.\nUna victòria dels jugadors de Cadenas els consolidaria en aquesta posició en la qual sembla que s'estan sentint còmodes en la present temporada, mentre que si s'emportessin els punts el Cuatro Rayas els deixaria igualats en la tercera posició.\nEn la passada jornada, els val·lisoletans van vèncer a l'Antequera (34-26), mentre que els catalans només van poder empatar davant el Conca (28-28). En el partit de la primera volta disputat a Valladolid, el Fraikin Granollers (cinquena jornada) va vèncer per 28-31.\nEl Granollers intentarà emportar-se la victòria i lluitarà fins al final per ella, malgrat els problemes econòmics pels que travessa el club, ja que la plantilla segueix sense cobrar.\nEl central de Valladolid i exvallesà, Davor Cutura, no podrà jugar davant els seus excompanys, a causa de problemes a l'abductor de la seva cama dreta i serà una baixa important en el quadre visitant, mentre que a le files locals estaran tots els efectius.


Més metgesses que metges però ells continuen sent majoria als càrrecs directius | Ràdio Girona | Cadena SER\n11 de mayo de 2021 Actualizado a las 00:36 CEST\nLes dones metgesses ja són més de la meitat del total de metges col·legiats a Girona. En aquest sector (històricament dominat per homes) les dones joves prenen el relleu i cada cop més ocupen càrrecs de poder. Un exemple: l'hospital Trueta el dirigeix una dona però als càrrecs de direcció de les especialitats hi ha majoritàriament homes (24 homes per 7 dones).\nUna doctora a l'Hospital Josep Trueta de Girona. / Imatge: ACN\n07/03/2018 - 08:01 h. CET\nFa vint anys, el 1998, al col·legi de metges, les dones representaven el 30% del total. Ara ja són més dones que homes col·legiats: 1.428 dones de 2.800 col·legiats. En les edats més joves (entre els 25 i 40 anys) són dones 6 de cada 10 col·legiats i a les facultats de medicina cada cop hi ha més noies.\nSegons Carme Busquets, secretària de la junta directiva del Col·legi de Metges de Girona i fundadora de la Unitat del Dolor de l'hospital Trueta, les metgesses ocupen cada cop més càrrecs de decisió però han de ser més.\nEscucha Carme Busquets, metgessa en Play SER\nCarme Busquets, metgessa / Les dones no han accedit a càrrecs directius fins ara\nEns fixem en l'hospital de referència de la demarcació, dirigit per una dona, la doctora Glòria Padura. Actualment hi treballen el triple de dones que d'homes.\nAixò sí, encara hi ha el triple d'homes al capdavant de cada especialitat. Hi ha 24 homes que dirigeixen un servei assistencial i només 7 metgesses.\nA l'atenció primària, en canvi, la majoria de direccions les ocupen dones. Als dispensaris també hi treballen moltes més metgesses. És evident, però, que l'evolució del rol de la dona en el sector de la medicina, no s'ha donat encara en molts d'altres sectors.\nUn 9% dels gironins ha necessitat ajuda dels serveis socials\nMacabra troballa a Cadaqués


"El mercat de lloguer a Vilanova està estancat” • Serveis d'assessoria i gestoria.\nEntrevista a MARTA MARTÍN, de Fincasa VNG\nPorteu set mesos amb Fincasa Vilanova, no?\nSí, des de l’octubre.\nSou de Vilanova?\nJo sí. La meva companya ve de la zona del Vendrell.\nI sempre t’has dedicat al sector immobiliari?\nNo, jo vinc de la banca i…\nSí. Vaig començar treballant en el sector immobiliari. Després em vaig passar a la banca, en el tema hipotecari, durant 11 anys. I ara, una altra vegada, torno als orígens.\nO sigui, que vas viure els moments complicats de la banca…\nSí, sí (….)\nAbans em comentaves que la gent torna a comprar pisos enlloc de llogar. Tenint en compte que encara no hem sortit del tot de la crisi, creus que aquesta opció és la més segura?\nNo crec que tornem a la situació d’abans, perquè els bancs s’ho miren molt abans de deixar diners. I els ciutadans tenen més previsió abans de fer inversions. Ara tenim el tipus d’interès molt baix i pots pagar menys d’hipoteca que de lloguer. Per això, la gent opta més per la compra.\nCom és el client de Vilanova?\nHi ha de tot, no existeix un perfil concret. Hi ha el jove que es vol emancipar i opta pel lloguer, i la persona gran que es ven el seu domicili per anar-se’n a viure a un altre lloc. Tenim de tot. No hi ha un client estàndard.\nEl mercat de lloguer a Vilanova està estancat?\nSí. La gent encara no confia en el lloguer, prefereix compra o vendre abans que llogar.\nI perquè som així en aquest país? En altres llocs, l’opció preferida és el lloguer.\nLa mentalitat és comprar o vendre abans que llogar. Si el compres, ja és una propietat, el pots deixar als teus fills,…\nPerò és teu quan l’acabes de pagar!\nSi, però hi aquesta mentalitat. O almenys aquesta és la meva percepció. La majoria de gent compra al costat del mar o a la muntanya. No és habitual llogar al mar i després passar-se a la muntanya, citant el mateix exemple.\nEntre la gent jove també hi ha aquesta mentalitat?\nAbans sí. Ara, és cert que potser el jovent prefereix primer llogar i no arriscar-se a haver de vendre si després la cosa no surt bé.\nI quina opció els hi recomanaries a ells?\nJo sóc de mentalitat antiga i crec que sempre és millor comprar que llogar. Ara bé, depèn de les circumstàncies. Si comences amb una parella potser millor primer llogar i després, si tot funciona, passar a la compra.\nPerò ara que hi ha tants divorcis, mai se sap….\nSí, això esta clar. Per això, potser millor provar el lloguer primer.\nTornant als teus fills. O els recomanaries viure? Aquí o fora de Vilanova?\nEn aquesta pregunta no puc ser objectiva. Per mi, personalment, com Vilanova no hi ha cap altre llocs. Ho tens tot, i tot a mà. M’agrada molt la ciutat.