PA DE NOUS: de gener 2010\nFa un temps vaig tenir la sort de conèixer el Priorat de la mà d'un enamorat d'aquesta terra, amb poc temps vaig arribar a veure-la amb els seus ulls...avui, aprofitant el dia fresc i ventòs m'he perdut per Falset per gaudir d'una excel.lent jornada per aquestes terres de nou...\nEls cellers Capafons-Ossó ens han ofert una visita a les vinyes de Mas de Masos i després una excel.lent cata de vins i d'oli amb una colla de gent de diferents llocs...genial!!!\nUn cep de garnatxa peluda de 65 anys...una caractrística habitual d'aquest paissatge accidentat... ple de costers i terrasses i forts pendents...amb una riquesa de subsòl i vegetació que fan que els seus vins tinguin el seu propi toc! ...la visita ha estat portada per en Francesc Capafons un enamorat d'allò que fa...el que sempre he dit...només cal estimar-ho per transmetre-ho a la perfecció!\nLa cata ens la fet la Sandra Sala una enòloga cambrilenca que amb la seva manera parlar....ens ha frapat a tots (bé a mi la primera!)\nLa cata ha començat amb l'oli extra verge d'oliva arbequina...el Llims d'Or... un raig d'oli en una torradeta de pà...\nI després a pels vins, aquest cellers tenen la sort de disposar finques a les dues denominacions d'origen: la finca Masia Esplanes que és de la DO Montsant i la finca Mas de Masos de la DOQ Priorat... que nosaltres hem tingut la sort de trepitjar-la i gaudir-la!!\nHem tastat el Masia Esplanes, el Vesants Xic i el Roigenc de la DO Montsant...aquest Roigenc un rosat deliciòs!\nI l'Enllaç 2007, el Sirsell i el Mas de Masos dolç 2007 de la DOQ Priorat, l'Enllaç un vi blanc de garnatxa blanca només en fan 1400 ampolles i és una delicadesa....amb falire i sec en boca....com a mi m'agraden...n'ha vingut una cap a casa!\n...vins que un cop oberts evolucionen i que ben maridats poden ajudar a l'èxit d'un bon àpat...\nUna menció especial per aquest primer vi: el Mas de Masos un vi dolç una meravella de vi, i això que jo no sóc de vins dolços!!!\nGràcies al Francesc i a la Sandra per transmetre els seus coneixements a una aprenent de cuinera...\nI gràcies a la Berta per organitzar-ho....petonets\nCrema de carxofa amb dolços encenalls de carxofa i raïm...\nCom sempre versionant receptes...les carxofes m'encanten i l'altre dia el Cafè de nit em van agafar ganes de menjar-ne en crema...\nVolia fer-la amb Jeruralem artichokes, però aquest cop no hi va haver manera de trobar-les per aquí, però bé...he versionat la recepta igual:\n1 carxofa per fer els encenalls\nNetejar les carxofes, i posar-les a bullir amb un cassó amb força aigua, aquí si...la thermomix és la meva aliada amb les cremes...quan ja quasi estan les carxofes posar els dos porros talladets dins la thermo, que es dorin, afegir-hi les carxofes, i colem la mateixa aigua on han bullit...triturar al màxim i deixar cinc minuts més, aquí és on entraria la nata líquida, però desprès de rectificar de sal i pebre no ho vaig creure oportú.\nTreurem les "pepites" dels raïms i laminar una carxofa ben fineta, posar dins del forn uns 7 minuts...i llest\nHe de dir que va ser meridat amb un vi blanc : Mas d'en Compte del Celler de cal Pla, 2007 DOQ Priorat.\nI la companyia s'ho valia!\nOu a la tòfona negra...\nSi afegim la sencillesa d'un ou i la delícia d'una tòfona negra n'obtindrem una delícia de plat...\nCom l'olor de la tòfona, que no sé pas definir... ha impregnat aquell ou de mida generosa...i aspecte sà...una delicadesa de sopar... El sabor de l'ou i l'olor de la tòfona...m'ha captivat l'ànima...\nI fàcil de fer, en un cassó he posat aigua a escalfar. Amb paper film transparent hi he posat una gota petita d'oli, un pols de sal i he trencat l'ou, tanquem el paper film transparent, i quan l'aigua bull...tres minuts i llest! Amb una cullera i amb molt de compte posar en un vol obert...en aquell moment ratllar tòfona negra pel damunt...amb aquest ratllador del microplane va de fàbula...i acompanyar amb un tall de tòfona...\nDels llibres consultats al d'en Pere Sans de La CUINA CATALANA DE VERITAT...en fa esment.\nFeia temps que anava darrera de fer el cabell d'àngel, cada any la meva àvia feia cabell d'angel, a casa teníem carabasses de cabell d'àngel, o si no ens les donaven, però d'un temps ençà se'n van deixar de plantar i es va deixar de fer...al dir-li que volia fer-ne em va dir porta la carabassa i en fem, com aquesta...la que té taques blanques a la pell, aquesta va ser comprada: Per fer el cabell d'àngel necessitem:\nSegons la recepta original s'ha de trencar la carabassa, la manera de fer-ho és tirant-la a terra amb força i que peti...jo primer la vaig rentar i després vaig sol.lictar l'ajut del meu pare, que amb un gavinet i la mà de morter va trencar-la sobre el marbre de la cuina.\nPosar els trossos de carabassa dins una cassola amb aigua, i esperar que arrenqui el bull, llavors deixar uns 25 minuts:\nPassat el temps, abocar en un escorredor, quan s'han refredat una mica, treurem les llavors i pentinarem la polpa de la carbassa amb una forquilla, i l'anirem posant dins d'un altre escorredor...quan dic pentinar és pentinar i separarem la polpa de la closca:\nDesprés escorrem bé d'aigua i ho pesem, el mateix pes de polpa, el posarem de sucre, tot junt dins una cassola i el raig d'una llimona.\nAnirem remenant fins el cabell d'àngel quedi fet, uns 45 minuts.\nAquell mateix dia vem obrir un pot de cabell d'àngel ja fet, la ventatge de tenir un foc de llenya i provar com aniria.\nAmb una base de pasta de full, vaig fer una mena de tortell farcit de cabell d'àngel, tal i com em va comentar la Dolça:\nQuan va ser fred, ja ens el vem menjar:\nI dels pots que en van sortir avui li he portat una mica de berenar per la meva àvia:\nCaramel per pintar la pasta de full\nHe tallat la pasta de full a quadrats i l'he pintat amb caramel, l'he posat al forn seguint les instruccions de l'envàs, i al cap de set minuts, la pasta de full ja havia pujat.\nHe fet servir un quadrat per la base i un per la tapa...i al mig cabell d'àngel. També hagués pogut separar la pasta de full i fer-los més planets.\nLa veritat és que ha tingut un bon berenar per una tarda de diumenge!\nDe la resta de pots que van sortir...n'intentaré una altra recepta!\nCake de gorgonçola\nDel cap de setmana cuiner encara en va sortir aquest cake!\nVaig preguntar si els hi agradava més el roquefort o el gorgonçola...i aquest darrer va ser el triat!!!\nEn vaig fer tres, 1 de gros per regalar...i com que jo el volia probar en vaig fer dos més de petits...\nLa veritat és que és una versió del pà de nous...en salat....\nHe esperat a que em diguessin si els hi va agradar i...tinc el seu vist-i-plau... a vegades el que cuina un sempre ho troba bo! no?\n150 gr d'olives negres (sense os!!)\n100ml de vi blan\nI "guascas" són unes herves semblants a les provençals (venen de Villa de Leiva, Colòmbia)\nAgafar un bol gran, amb les baretes elèctriques batrem els 4 ous, la mantequilla fosa, aquí vaig tenir un dubte, si posar mantequilla o oli, doncs el gorgonçola té un toc greixòs i no volia que quedés oliòs)\nel vi blanc, la sal i una mica de pebre i el llevat...quan està ben lligat anar afegint la farina tamitzada fins que s'acabi...tindrem les olives a trossets i el gorgonçola tallat, ho afegim al darrer moment...les "guasca de la huerta"....i llesta la massa per posar-la en motlles de cake allargat folrat amb paper de forn...i en vaig omplir dos de petits\nPosar al forn 40min a 180º...a partir d'aquí vigilar que estigui fet amb el punxó i vaig posar el forn de dalt per que quedès torradet:\nÉs un regal no?\nI aquí un dels petits tallat:\nLa flaire prometia....\nD'aperitiu, unes múrgoles farcides:\nObrir les múrgoles amb compte de dalt baix i passar per la paella amb poc oli...deixar que es rossin. Treure del foc, tindrem tallat el foigras a làmines, posar-les al mig i tancar...Les haguès pogut farcir amb la mànega pastissera, però el foigras no era massa flonjo...\nI al llibre "El mapa dels bolets a Catalunya" , la Núria Duran explica una recepta deliciosa sobre les múrgoles farcides...el proper cop!\nUna delicadesa per al nostre paladar...i una olor encisadora...\n"Magro secreto" farcit, acompanyat per múrgoles\nLa idea inicial era buscar un rostit on pogués probar el suc de tòfona que havia comprat a les Conserves Coll...de la idea inicial que portava al que al final va ser i va haver unes petites modificacions, això vol dir que em tocarà pensar-ne un altre de rostit.\nTornava a tenir disponible "magro secreto" ...ja està: magro secreto al suc de tòfona...vaig trucar als de casa dient que jo portava el segon, i divendres al matí (7:30) vaig anar al mercat a comprar l'acompanyament...els pèsols teníen bastants nombres, però vaig preguntar quins bolets teníen i en dir-me múrgoles, ho vaig tenir clar.\nMúrgoles seques, en Pere, de la parada de Cal Pere del Mercat Central de Reus, les anava posant a la balança amb compte esperant a que jo diguès prou, eren molt maques, i no havia preguntat pas el preu...quan vaig pagar, crec que em vaig despertar de cop...però ja estava fet...\nEl meu germà petit m'havia deixat un llibre que parlava de tòfonès i de bolets: "El mapa dels bons bolets a Catalunya. On trobar-los?Com cuinar-los?" Escrit per Ramon Pascuial i Núria Duran, un llibre que em va agradar fullejar, d'allà en vaig treure que les múrgoles rostides o farcides...i com que em sonava que en Manel n'havia penjat alguna recepta també em vaig informar.....Doncs aquí va la primera, la segona després...i el suc de tòfona haurà d'esperar.\nMagro secreto, ( de la parada M&L del Mercat Central de Reus)vaig agafar uns 800 grs per farcir\nBacon uns 10 talls\nAigua de deshidratar les múrgoles\nSal pebre i oli\nPosar les múrgoles amb aigua (mínim mitja hora, jo les vaig tenir prop d'una hora)\nPrimer vaig haver de farcir i lligar els rotlles de secret...vaig posar dos talls de bacon i llavors ho vaig cargolar, després amb el fil de lligar vaig començar a embolicar , sal pebrar i aquí en teniu la mostra...\nA l'olla express enrossir els rotlles i separar, tindrem la ceba tallada, amb la mandolina i ben fina. Ho posem dins l'olla junt amb els alls, i si cal una mica més d'oli. Mentre, netejar les múrgoles ja rehidratades i colar l'agua on s'han rehidratat. Quan la ceba comença a agafar color posar els rotlles , les múrgoles un bon raig d'aigua de les múrgoles i un bon raig de vi blanc. Tapar l'olla i a foc mig. La meva olla no és de les ràpides, és de les d'abans, i ho vaig tenir 35 minuts, vaig obrir, rectificar de sal i pebre i deixar uns deu minuts més. El resultat: Al plat:\nI aquí quasi ja no n'hi havia:\nBoníssim! Un plat per llepar-se els dits!\nAquí us presento el ruibarbre... De la recepta "alternativa" del dia de Nadal...\nSabeu que són? Són rabassoles ...o múrgoles, ...i podríen dir-se ariganys també...\nDe la parada del Mercat de Reus de Cal Pere.\nM'encanten les festes de Nadal...per diferents motius he après a viure-les d'una altra manera al que estava acostumada...i cada cop m'agraden més...\nEnguany Castellterçol va ser un final de festes sublim, i no em direu que no veient aquesta foto, ....no? Molts dels blocaires assistents ja han fet el post: Manel, Òscar, Glòria i Josep, Txell i Quique, el Martí, Sion i el seu marit., Maragda i marit.. no sé si em deixo algú, si és així m'ho dieu, eh!(ep! que a partir d'ara s'ha de dir apunt, no?)...Però bé jo també vaig tirar quatre fotos...\nVaig arrivar a casa i en fer el "rapport diari"el resultat, malgrat el cansament, va ser un somriure que se'm dibuixava als llavis...imagino que tothom en va fer la seva valoració i que tothom en va treure alguna conclusió...jo vaig disfrutar... per tot el que vaig veure, viure , sentir i escoltar...en definitiva això dels blogs de cuina és com una gran familia...aish!\nCom que de tot n'han parlat....comento unes fotos:\nDe Sosa, en general vaig al.lucinar...des de la capsa d'olors (no vaig fer foto) com les que fan servir per a les cates de vins... fins l'olor de fum i com no tastar això...us sonen els PETA ZETA:\nTots com a crius posant la mà dins el pot per tastar unes boletes que esclaten a la boca....genials! Entre mil altres coses, el Sergi i l'Òscar ens van fer una bona demostració del que Sosa aporta al mercat culinari, i com molt bé diu el seu màrqueting: SOSA GASTRONOMIA MODERNA: (sens dubte!)\nGràcies al Sr.Sosa i la seva filla Sònia que ens van obrir la seva fàbrica de somnis culinaris a uns blocaires de cuina!\nDesprés de la visita a Sosa vem anar cap a Conserves Coll...seguint aprenent i meravellant-me de com d'una bonica aficció n'han fet una feina...ja bé sigui pels bolets o per les tòfones...\nI descobrir coses del món de les tòfones...crec que en vaig sortir encisada per l'olor de les tòfones... (ja estic maquinant quina recepta en faré amb el que vaig comprar a ca la Montse i el Manel Coll) Gràcies per compartir amb nosaltres el voste món! I us felicito per com ho transmeteu!\nDesprés d'un kit kat per a dinar...sense comentaris del dinar...(post a banda!)\nVisita a ca l'Elies Miró...només d'entrar a l'improvisat obrador l'olor a xocolata havia endolcit els meus pensaments...com l'Elies en persona ens va donar una classe magistral per a fer uns bombons...sencill i fàcil...crec que si haguèssim fet un examen després de classe hagués tret molt bona nota, i tot gràcies al professor!\nI com no...tots meravellats del praliné que ens va preparar...\nA part dels dos tipus de bombons que en va fer, ja ens havia preparat una petita mostra per a degustar...i tots diferents!Una passada!\nI ja vem poder entreveure alguna MONA de xocolata que aviat ja estaran al mercat...\nI que més puc dir...no sé........dir que si tanco els ulls vec una seqüència d'imatges que em recorden un dia fantàstic a Castellterçol...i que me'n alegro de poder haver-hi estat....i que queden mil coses per dir...però aniran sortint...\nI un cop més gràcies Manel per tot!\nComenço l'any... assolint reptes!\nFa uns dies va caure a les meves mans un llibre de cuina francesa... serà per que vaig començar l'any allà? (prometo crònica) ....una de les receptes que hi ha és la dels "croissants" i no sé si és pel fet de que ja no són com abas i que tenia pendent fer la pasta de full jo mateixa...d'avui no han passat!\nI com sempre, versionant receptes...\nDe l'el.laboració de la pasta de full us remeto al blog de l'Eva o de la Mercè, gràcies a les dues, vaigrecordar que les dues ho havíeu explicat molt bé quan ho vareu fer, i com a la meva recepta no estava prou clar vaig fer un llegida abans als vostres blogs per a la preparació i a fer-ho però amb els meus ingredients ( i vaig creuar els dits també)...he de dir que és entretingut però gratificant al final:\n500 grs de farina d'espelta\n2 cullerades de llevat sec de forn de pà\n300 ml de llet de soja tèbia\nPer a pintar els croissants:\nPosar en un bol els ingredients secs , fer un forat al mig i posar la llet tèbia, ho amassem fins que quedi elàstica, fer una bola, la marquem amb una creu i la deixem repossar tapada amb un drap humit, durant una hora.\nMentrestant, la mantequilla que la tenim a temperatura ambient, la posarem entre dos fulls de paper del forn i l'aixefarem amb el curró, després la deixem a la nevera.\nQuan la masa ha incrementat de volum, posem farina al marbre de la cuina i ens disposarem a treballar la massa, aquí és on us remeto als blogs de l'Eva i/o de la Mercè, primer farem una creu amb la massa i al centre hi posarem la mantequilla, començarem a treballar la massa, la doblegarem, amassem amb el curró la deixem reposar un altre cop, i, tornem a doblegar un altre cop.\nLlesta per preparar els croissnats, la idea era fer uns croissants grans però si els feia grans no me'ls haguès menjat, així que els he fet petits i he fet petites variacions (la idea és que fes un triangle "isósceles" ...no si fa uns dies que me'n adono que la cuina és tot física, química i també matemàtiques!)\nBé aquí el resultat:\nEls he pintat amb un ou batut amb una mica de llet de soja:\nI com es pot veure dues fornades!\nCom l'esmorzar d'ahir...que varem passar un dia esplèndid a Castellterçol i això que la temperatura màxima no va passar dels 4º??? (prometo crònica!)\nBon Any a tothom... després de festes i de menjars copiosos venia de gust una cremeta de porro, aprofitant que al Descobrir Cuina de Gener hi havia unes receptes d'hivern, explicades per en IKer Erauzkin.....n'he versionat una! Com sempre!!\nNetejar i tallar la ceba i els poros ben finets, en un cassó posar l'oli d'oliva i ofegar la ceba i els porros, abans que comencin a a gafar color, tirar la nata líquida i l'aigua, deixar coure uns deu minuts, triturar i afegir sal i pebre al gust.\nTenia per casa un pot de vidre amb "cors de carxofa " i cada cop que el veia a l'armari pensava...que en puc fer...idees mil, però en veure la crema de porros vaig pensar que li escauríen, en una paella posem oli d'oliva i un raig de soja, agafem uns cors de carxofa i els sofregim una miqueta...un pols de sal....i així ja te'ls menjaries\nMuntem el plat...crema de porro i els cors de carxofa:\nI a menjar....que amb aquests freds que tenim per aquí...convida a assaborir-lo! La vem marinar amb un vi blanc LLÀGRIMES DE TARDOR 2007 de Bot, DO Terra Alta. Una combinació ideal que hi va posar un bon toc a la fi de les festes de nadal...\nDemà hi ha matines...cap a Castellterçol...\nCrema de carxofa amb dolços encenalls de carxofa i...


Els treballadors de Sintermetal porten als carrers la lluita pels llocs de treball ·\nConverses i negociació amb la direcció de l’empresa i també reivindicació als carrers. Els treballadors de Motherson Sintermetal mantenen la lluita per la continuïtat de la fàbrica i els llocs de treball.\nAquesta setmana han començat a fer aturades de dues hores per torn i dimarts en la del matí van sortir en manifestació pels carrers del municipi.\nA la marxa va participar l’alcalde, JM Osuna; la regidora d’Ocupació, Txell Caler, membres d’ERC i també de Jovent Republicà. El portaveu del PSC, Luís Tirado, havia visitat als treballadors la tarda anterior.\nA més del suport polític, els treballadors també van sumar el suport de molts dels veïns que tocaven el clàxon dels cotxes o els aplaudien en veure’ls passar.\nTags: feina Ocupació Sintermetal treball\nPrevious: L’Ajuntament habilita un telèfon d’atenció i informació per a la Gent Gran\nNext: Tests PCR a domicili i en una carpa al Pont Vell per frenar les cadenes de transmissió


Fundación ONCE - Capacitats!\nQuè és la discapacitat? Tipus de discapacitats, accessibilitat, integració i inclusió de les persones amb qualsevol tipus de discapacitat a l'àmbit educatiu, a la societat i al món laboral.\nTambé hi ha la possibilitat d'abordar temes laborals sobre la recerca activita de feina (elaboració del CV, entrevites, procesos de selecció i adaptació del lloc de feina).\nL'activitat va adreçada a alumnes de 3r i 4t d'ESO, batxillerat, cicles formatius de grau mitjà i superior, FPB, educació especial, educació d'adults, educació universitària i associacions en general.\nL'activitat es durà a terme de dilluns a dijous.\nLa durada i l'horari de l'activitat s'adaptarà a la disponibilitat del centre/entitat.\nL'activitat es durà a terme al mateix centre educatiu o entitat que fa la demanda.\nMàxim 30 alumnes per sessió.\nPer a més informació i reserves: INSERTA-Fundación ONCE. Responsables: Caroline Vera de Decker i Maria Cecilia Bordes Borrás. Telèfon 971 777 552 - 600 862 880. Adreça electrònica: mcbordes.inserta@fundaciononce.es Pàgina web: www.portalento.es - www.insertaempleo.es


ERC pacta amb Sánchez abstenir-se en la pròrroga de l'alarma\nEls socialistes es comprometen que a la fase 3 siguin les comunitats les que prenguin les decisions\nEl vicepresident de la Generalitat, Pere Aragonès, ha negociat directament amb el president del Govern, Pedro Sánchez\nMiguel Ángel Rodríguez Fidel Masreal\nMadrid / Barcelona - Dissabte, 30/05/2020 | Actualitzada 31/05/2020 - 14:16\nPedro Sánchez continua lligant els suports necessaris per aprovar al Congrés una altra pròrroga de l’estat d’alarma, l’última segons els socialistes, que duri fins al 21 de juny, coincidint amb el final de la desescalada a la major part del territori. Aquest dissabte, el president del Govern ha tancat un acord amb ERC perquè passi del ‘no’ a l’abstenció en la votació de dimecres que ve. Entre les condicions hi ha la cogestió de la desescalada i la participació de la Generalitat en l’administració dels fons europeus per a la reconstrucció.\nSegons fonts republicanes, el Govern s’ha compromès que aquesta sigui l’última ampliació de la mesura extraordinària i que, una vegada els territoris arribin a la fase 3, correspondrà a les comunitats «la condició d’autoritat competent delegada per a l’adopció i l’execució de les mesures d’aquesta fase, amb l’única excepció de les referides a la llibertat de circulació». En un comunicat, els d’Oriol Junqueras asseguren que això suposa «avançar en el retorn ple de les competències».\nMalgrat que Sánchez no ha comparegut aquest dissabte, trencant la dinàmica dels últims mesos, per anunciar la seva intenció d’ampliar 15 dies més la mesura excepcional, les negociacions per obtenir el vistiplau del Congrés han continuat de manera discreta. Segons fonts republicanes, el mateix president del Govern ha estat en contacte amb el vicepresident de la Generalitat, Pere Aragonès. En el comunicat, els republicats aplaudeixen\nque l’aliança del PSOE i Unides Podem s’hagi «replantejat la seva actitud, després del toc d’atenció d’ERC en la negociació fallida per la pròrroga anterior».\nA més, els d’Oriol Junqueras expliquen que l’acord amb els socialistes també implica que, d’ara endavant, s’hauran de buscar fórmules alternatives a l’estat d’alarma. «El Govern es compromet, sempre que sigui possible, a prioritzar mesures normatives i legals de caràcter menys excepcional que l’estat d’alarma en el futur i a desvincular d’aquesta mesura les propostes econòmiques i socials que s’hauran d’adoptar per superar els efectes d’aquesta crisi», assenyala el document enviat per ERC.\nA més, Sánchez ha acceptat que la Generalitat participi en la gestió dels fons per a la reconstrucció que s’estan pactant a la Unió Europea. Sobre la taula també hi ha hagut la possibilitat que el govern autonòmic es faci càrrec de l’ingrés mínim vital aprovat divendres passat pel Consell de Ministres. Al llarg de la setmana, els socialistes també van acordar amb el PNB el traspàs a Euskadi i Navarra d’aquesta mesura.\nUna de les conseqüències d’aquest possible acord pot ser la reacció de Junts per Catalunya (JxCat) i del president de la Generalitat, Quim Torra, que mantenen una posició contrària a facilitar la pròrroga de l’estat d’alarma si el Govern català no recupera la gestió de les seves competències.\nTorra assegura que el Govern està contra la pròrroga de l'estat d'alarma malgrat el pacte ERC-PSOE\nTemes: Estat d'alarma a Espanya Coronavirus a Espanya Pedro Sánchez ERC


Jubileu de les famílies de la diòcesi de Terrassa - Bisbat de Terrassa\nJubileu de les famílies de la diòcesi de Terrassa\nJubileu de les famílies de la diòcesi de Terrassa https://www.bisbatdeterrassa.org/ca/actualitat/noticies/jubileu-de-les-families-de-la-diocesi-de-terrassa https://www.bisbatdeterrassa.org/ca/actualitat/noticies/jubileu-de-les-families-de-la-diocesi-de-terrassa\nEl diumenge 5 de juny de 2016, tingué lloc el Jubileu diocesà de les Famílies al Santuari de la Mare de Déu de La Salut de Sabadell, organitzat per la Delegació Episcopal de Pastoral Familiar de la diòcesi de Terrassa.\nEn aquest Any Sant de la Misericòrdia, el que havia de ser el 8è Aplec de Famílies de la diòcesi va passar a ser el Jubileu diocesà de les Famílies.\nVa començar a les 16.30h amb una reflexió de Mn. David Abadias, Missioner de la Misericòrdia, sobre “Com viure el Jubileu”, després es va resar el Rosari portat per diferents famílies, i es va entrar al Santuari per la Porta de la Misericòrdia, tot resant el Credo Apostòlic. Durant la tarda hi hagueren preveres per confessar. La trobada va culminar amb la celebració de l’Eucaristia presidida per Mons. Josep Àngel Saiz Meneses, Bisbe diocesà. Mons. Saiz Meneses en la seva homilia convidà a viure l’Any de la Misericòrdia en les nostres famílies, obrint sempre les portes als altres i generant vida. En acabar la celebració Mons. Saiz Meneses va obsequiar a cada família amb un rosari.


Gent Normal: JUDICI A 'COMMUNITY'\nJUDICI A 'COMMUNITY'\nDesprés de molts estira i arronsa, aquest dijous torna Community (NBC), la sèrie que, tot i tenir una base de fans entregats i gairebé irracionals, mai m’ha acabat de fer el pes. I és una llàstima, perquè malgrat que reconec moltes de les seves virtuts i sóc conscient que algun dels seus capítols m’han fet riure, sóc incapaç de connectar-hi al 100% i, per tant, haig de fer un sobreesforç per seguir-la fidelment.\nLa seva estrena és una alegria pels seus seguidors, però també una proba de foc per la sèrie que ha vist perillar la seva renovació en diverses ocasions, principalment per les seves baixes audiències, un mal que comparteix amb Parks and Recreation, la seva companya de cadena. A més, durant la mid-season de 2011-2012, Community va quedar en els llimbs i va estar un bon temps fora de la graella. Els seguidors van reaccionar a l'absència engegant diverses iniciatives, des d’una campanya a través de les xarxes socials a una flashmob davant de la seu de l'NBC disfressats amb accessoris relacionats amb la sèrie i corejant frases dels seus personatges. Fins i tot la pàgina web College Humor va realitzar un vídeo anomenat Save Greendale en el qual van participar els actors de la sèrie que exigien que es tornés a emetre.\nPer si el perill de la cancel·lació no fos prou inquietant, la comèdia s’ha vist sacsejada en els últims mesos per dues desercions il·lustres: Dan Harmon, el seu creador, i Chevy Chase, el pes pesant del repartiment. L’actor, una cara coneguda de les comèdies dels anys noranta, va expressar la seva intenció d’abandonar la sèrie quan s’estava acabant de rodar la quarta temporada, que ara s’estrena, perquè estava descontent amb les trames que li adjudicaven al seu personatge. Per tant, en una hipotètica cinquena temporada diríem adéu a Pierce Hawthorne, personatge que interpreta l’actor.\nEn motiu d’aquesta estrena, llargament esperada pels fanàtics de Community i endarrerida en diverses ocasions per la cadena, farem la nostra llista de “pros i contres” de la sèrie.\nSr. Chang: El personatge més emblemàtic i excessiu de la sèrie. A mesura que s’emetien els capítols hem pogut veure la seva progressiva i hilarant decadència. Aquest ésser ha passat de ser professor d’espanyol al Campus de Greendale a ser un tarat mental que viu als conductes de ventilació de la universitat. Ken Jeong, l’actor que l'interpreta ha donat alguns dels moments més gloriosos a la sèrie.\nHomenatge a la cultura pop: Bona part de la gràcia de Community prové de l’ús de referències cinematogràfiques i televisives, un autèntic banquet pels friquis de la cultura pop, amants d'Star Wars i adoradors de Dr.Who. El personatge que millor representa aquesta característica de la sèrie és Abed, una enciclopèdia del setè art amb potes. Aprofitant aquest element s’introdueixen constantment homenatges i tributs tant a produccions cinematogràfiques com a aspectes de la cultura pop. Els millors exemples d’aquest recurs són els capítols "Dungeons and Dragons", "Digital Estate Planning" i "Remedial Chaos Theory".\nCapítols originals: Una de les característiques evidents de la sèrie és una certa irregularitat. Els capítols més avorrits troben el contrapunt en escenes realment divertides i capítols originals. Un exemple clar, els primers minuts musicals del primer capítol de la tercera temporada, o diferents episodis temàtics.\nFalta d’empatia: Teòricament la premissa de la sèrie és mostrar com un grup de persones que acudeixen a la universitat per adults i que no tenen res en comú acaben sent grans amics. Però aquest sentiment no acaba traspuant mai la pantalla, perquè difícilment et pots creure que s’estimin quan la majoria de vegades es tracten fatal. Això fa que sigui bastant difícil establir qualsevol tipus de relació emocional amb els personatges i, per tant, t’és una mica igual el que els pugui passar.\nPoca evolució: Una dels aspectes més sorprenents de Community és que els personatges són gairebé caricatures i pateixen d’una certa falta d’evolució. Podríem comparar els primers capítols i els darrers i veuríem que pràcticament no ha canviat res.\nChevy Chase: L’actor de comèdia és segurament el nom amb més solera de tot el repartiment però té el mal d’haver d’interpretar el personatge més desagradable de tota la sèrie. Per si això no fos suficient, sembla que, en alguns moments, el mateix actor no està gaire content amb haver d’interpretar-lo i et fa avorrir la seva presència.\nEtiquetes: Alejandra Palés, Chevy Chase, Community, Dan Harmon, NBC, series


Aprèn el Comerç Just amb la música | Xarxa d'escoles pel comerç just\nAquesta activitat consisteix en un taller musical on, a través de les cançons del disc Karibu! – cançons i danses per un món més just es coneixeran els principis bàsics del Comerç Just i l’educació pel desenvolupament, la importància dels drets dels infants i els valors humans que els fonamenten. La dinamització del taller anirà a càrrec d’en Carles Cuberes (www.carlescuberes.com), músic i animador, creador i compositor de les cançons.\nL’activitat consta de dues parts. Una primera part on l’alumnat aprèn algunes de les cançons de l’espectacle, tot esbrinant de quines temàtiques parla cada una d’elles. En la segona part els nens i nenes participants enregistraran la part vocal d’una de les cançons apreses a partir d’una versió instrumental. Es farà mitjançant el muntatge d’un senzill estudi de gravació, on els participants aprendran també nocions bàsiques de gravació i edició d’àudio. Es mesclarà i editarà la cançó, de tal manera que l’alumnat disposarà d’una versió cantada per ells mateixos que es pot fer servir per a altres projectes o espais de l’escola (web, campanyes, festes…).\nDepenent del grup l’activitat es pot desenvolupar en una sola sessió de 2.5h o en dues sessions.\nNo oblideu fer-ne difusió en l’apartat notícies de la web!


La consolidació dels setanta - Video 1\nL’avinguda es consolida\nEn el decurs de la dècada dels anys setanta, l’avinguda Meritxell queda configurada amb una estructura molt similar a l’actual, dividida en dues parts pel pont de la Rotonda. En aquest moment, l’avinguda Meritxell, en la seva totalitat, es consolida com l’artèria comercial per excel·lència i tendeix a l’especialització, amb l’aparició de comerços de qualitat. La part baixa - antiga carretera d’Escaldes que creuava els prats més productius de la parròquia - ha passat per tres fases: la primera de poca definició, amb benzineres, tallers i aparcaments que alternen amb prats i terrenys sense edificar; la segona en què es crea un pol d’atracció al voltant dels edificis de telèfons i bombers; per últim, una tercera fase en què s’omplen progressivament els buits per donar lloc a un continu urbà. L’afluència turística, majoritàriament espanyola, experimenta un increment progressiu: de 2,8 milions de visitants, l’any 1970, arriba als 7 milions, l’any 1977.\nEls informants del video en ordre d'aparició són: & Sr. Guillem Benazet - 1944 & Sr. Antoni Puigdellívol - 1946 & Sr. Xavier i Sra. Carmen Rebés - 1947/1949 & Sr. José Bazán - 1930 & Sr. Marcel·lí Roca - 1926


Seat testarà als seus cotxes biocombustible obtingut a partir d'abocadors municipals - Regió7\nSeat testarà als seus cotxes biocombustible obtingut a partir d'abocadors municipals\n19·09·19 | 23:53\nSeat participarà fins a l'any 2023 en el projecte Life Landfill Biofuel, una iniciativa que portarà la marca a provar en els seus vehicles biocombustible obtinguts a partir d'abocadors municipals.\nAquest projecte, que té un pressupost global de 4,6 milions d'euros, el 55% dels quals és finançat per la Comissió Europea, busca obtenir gas renovable a partir d'abocadors municipals, ha informat la marca en un comunicat.\nLa Unió Europea limitarà al 10% els residus municipals que es poden llençar als abocadors el 2035, per la qual cosa convertir els residus en biocombustible per al transport és una solució per a aquest repte mediambiental.\nFCC, Iveco, la Universitat de Granada, la Fundació Cartif, Sysadvance i Gasnam són d'altres de les entitats que participen en aquest projecte.\nEl responsable de projectes de gas renovable de Seat, Andrew Shepherd, ha destacat que aquest projecte Life Landfill Biofuel permetrà «avançar en el desenvolupament i investigació del biometà com a combustible».


Wikiloc | Ruta Roc de Mallorca 100 cims\nSenderisme (Rutes Senderisme a França → Llenguadoc-Rosselló → Sainte-Colombe-de-la-Commanderie )\nRoc de Mallorca 100 cims\nVista 2628 vegades, descarregada 83 vegades\na prop de Sainte-Colombe-de-la-Commanderie, Languedoc-Roussillon (France)\nMés informació a https://els100cims.blogspot.com/2013/12/roc-de-mallorca.html\nJa parapetats para caminar començarem a fer-ho abandonant la pista per la qual hem fet l'aproximació i prenem la pista més estreta i pedregosa que surt en direcció nord-oest. Als pocs metres d'haver començat a caminar trobem a l'esquerra un senderó que fa drecera i que podem agafar per fer més curt. Seguint per la pista arribem a una bifurcació amb un cartell indicant la direcció a seguir per dirigir-nos a Majorque, així dit pels vilatans. El seguim ja que la pista que segueix recte és la que farem servir per tornar. Fins aquí hem arribat seguint uns senyals de pintura en forma de fletxa vermella. El camí que seguirem d'ara en endavant també les tindrà, i els cartell de direcció. El primer al Cortal Noell, amagat en la paret. En aquest punt és possible que abandonem el camí marcat amb cartells. Seguim per camí evident i continuem trobant senyals de pintura amb la forma de fletxa fins que tornem a trobar un altre cartell amb el text “Majorque” amb la diferència que ara el veiem en sentit contrari, per això dic que hem seguit les fletxes però no el camí marcat amb cartells. Sigui com sigui anem be ja que ens trobem a la base de la muntanya. Trenquem a l'esquerra, en sentit sud-oest, caminant en sentit contrari als senyals de pintura llampant del terra i al poc tornem a trobar la fletxa vermella que ens acompanya des del començament.Més endavant, ja sense senyals de pintura, es bifurca. Recte i plans aniríem a sortir uns metres per sobra del coll de la Créu, al camí que uneix aquest amb el cim. El camí que vam seguir però va ser el de la dreta. En lleugera pujada i per la línia de carena vam sortir a la plana cimera, a la cota 440, als peus d'una pared de pedra. D'allí un sender davalla per l'esquerra, en sentit sud-est i un altre segueix en sentit nord-oest en direcció al cim. Més enllà d'aquest veiem l'ermita de Sant Martí i la població de Camélas. Seguim aquest sender rocós i al poc som al cim del Roc de Mallorca. Després de dedicar un temps a la contemplació i les fotografies, si el temps ha estat generós, comencem el retorn agafant la pista senyalitzada amb el cartell amb el text “Ste Colombe”. Seguint aquesta indicació en tot moment arribem, per pista de difícil pèrdua, a la antiga cantera de marbre de Santa Coloma, en la qual encara es poden contemplar grans blocs d'aquest material estrets de la muntanya. Més endavant tornem a trobar un cartell que ens indica la direcció a seguir per anar a “Ste Colombe”. El fem cas. Al poc trobem un nus de pistes. Seguim per la que pren orientació nord-est. La de la dreta va a buscar el camí de pujada, a l'alçada del cartell que vam trobar i que semblava posat en sentit contrari. Així fent arribem a les envistes de la nova cantera de Santa Coloma. No arribarem ja que abans girarem a la dreta, en sentit sud-est. A mitja baixada deixarem a la dreta un camí que torna a buscar el Cortall Noell. La pista per la que circulem gira a l'esquerra i comença una suau pujada en busca d'un altre cartell de direcció a “Ste Colombe”. Com sempre seguim les seues instruccions i acabem enllaçant amb el camí de pujada. Ja tan sol resta desfer camí per tornar al punt d'inici de la caminada.\nEsquerra mes estet no dreta es ample\nRecte seguir senyal vermell esquerra drecera\nEsquerra seguir senyal direccio Majorque\nSeguir senyal vermell\nEsquerra segueixen senyals vermells no recte\nDreta. Recte a coll i pujar darrera\nDirecciÃ³ Ste Colombe\nDreta no rete\njospueyo 28 de març 2018\nVaig aprofitar que estava per la zona. Si hi hagués anat expressament m'hagués decepcionat al no ser gran cosa. Però com a excursió per completar el dia és perfecte, les vistes del Canigó i del Golf de Lleó són espectaculars!


La Constitució mutant\nUna de les novetats d’aquesta precampanya és que el PSOE finalment sembla haver comprat el marc de debat que imposa la dreta respecte a Catalunya, i fa referència cada dia a un nou 155. Probablement, Pedro Sánchez i els seus assessors ho fan moguts per consideracions estrictament electorals i de curt termini. Deuen pensar que és la manera de xuclar vots a Ciutadans i treure’s de sobre l’estigma que arrosseguen des que es van servir dels vots independentistes per arribar a la Moncloa. És habitual que els polítics facin càlculs a curt termini. I segurament és racional, perquè saben perfectament que els cicles de notícies i la nostra memòria són curts. I que el que importa és el que passa avui, i la setmana vinent a tot estirar. Però de vegades aquestes decisions merament tàctiques poden tenir conseqüències profundes, estructurals. Diria que aquest flirteig constant amb el 155 pot ser una d’aquestes ocasions. Perquè si es consolida el recurs constant a la hipòtesi del 155, i encara més si es materialitza, ens trobaríem de facto davant d’una nova Constitució espanyola.\nCom expliquen els juristes, les Constitucions es poden reformar o poden mutar. En el cas de la Constitució espanyola, ja hem après que reformar-la és difícil, tret que calgui garantir el pagament del deute per sobre de les necessitats socials. Però la mutació és possible i diria que estem assistint en directe a una mutació que canviarà moltes coses.\nPerò què és una mutació constitucional? És un concepte que va definir el jurista alemany Georg Jellinek, que fa referència als canvis constitucionals que es fan sense modificar-ne el text, sense tocar-ne ni una coma. Això pot passar per la via dels fets, amb pràctiques que s’allunyen del que fins aleshores s’entenia que eren les previsions constitucionals, o per la via de les interpretacions que els òrgans jurisdiccionals fan de les Constitucions.\nEntre els juristes hi ha sovint debats sobre què es pot considerar una mutació constitucional i què no, i quines són les fonts de les mutacions constitucionals. Però més enllà del debat doctrinal, que té un interès més acadèmic, la idea de mutació constitucional ens és útil per entendre una mica què pot passar a Espanya si aquesta ombra del 155 s’instal·la definitivament entre nosaltres.\nPerquè això canviaria profundament les regles del joc, i el que s’entenia fins ara per principi d’autonomia i el seu blindatge constitucional. Sobre el paper, l’autonomia era un element constitutiu de la democràcia espanyola i, per tant, no era una cosa que el poder central pogués esborrar a plaer.\nI, en principi, encara no ho és. Aquest nou 155 no ha passat, de moment, de ser un recurs retòric de campanya dels irresponsables. Però els antecedents no ens fan ser gaire optimistes. L’aplicació del 155 del 2017 va ser rebuda amb comprensió i simpatia fins i tot per juristes que pocs dies abans ens deien que no era possible utilitzar el 155 per dissoldre el Parlament o cessar el Govern, per exemple. De fet, es va imposar una interpretació extensiva i molt àmplia del que el 155 habilita per fer. I va ser validada sense problemes pel Tribunal Constitucional. Sense sorpreses a la cort.\nEl TC feia servir un argument recargolat típic de la doctrina jurídica dominant a Espanya, tan avesada a estirar interpretacions de la llei a conveniència. El TC argumentava que, tot i que l’article 155 de la Constitució diu que “el govern podrà donar instruccions a totes les autoritats de les comunitats autònomes” per obligar-les a complir la legalitat i defensar l’interès general, això de “donar instruccions” és “una possibilitat, no un límit”. Com un exemple, vaja. I per tant en realitat el govern central pot fer moltes altres coses, com cessar el Govern, o dissoldre el Parlament. Encara que en el debat constituent es rebutgés una esmena que ho explicitava. Tant li fa.\nCal dir, tanmateix, que el TC es mostrava més restrictiu respecte a sota quins supòsits es pot aplicar el 155. Rebutja que es pugui aplicar a conveniència política. En principi, esclar. Perquè ja sabem que, si molt convé, si hi ha un pacte d’estat entre el PP i el PSOE, al tribunal ja trobaran raons per validar el nou 155. Són creatius.\nAquest flirteig frívol dels uns i els altres amb el 155 és important perquè toca de ple un dels nuclis del problema territorial espanyol: la fragilitat de les garanties institucionals de l’autogovern. Fins ara hem vist com l’Estat envaïa o limitava l’autogovern mitjançant intervencions financeres, lleis de bases expansives, recursos sistemàtics al TC que comporten suspensions cautelars automàtiques de les lleis que no els agraden o estratègies tan deslleials com fixar impostos a tipus 0 per evitar que la Generalitat pugui augmentar la seva capacitat fiscal.\nL’espectre de la recentralització, que va aparèixer amb la majoria absoluta d’Aznar i que es va fer fort amb la crisi econòmica, ha sigut un dels motors del creixement de l’independentisme. No és sorprenent: hi ha estudis comparats que mostren que el suport a la secessió creix especialment en aquells territoris que havien tingut nivells elevats d’autogovern i després els han perdut. Ara aquesta competició entre el PSOE i la dreta pot liquidar totalment les poques garanties que li queden a l’autonomia. Si no és que acaba amb l’autonomia mateixa.\nLa lògica probablement és la que apuntava Juan Luis Cebrián: preneu-los l’autogovern, i aviat estaran lluitant per l’autonomia i s’oblidaran de la independència. Això -i el dret penal de l’enemic- empitjorarà les coses i allunyarà una solució democràtica, sens dubte. Però només cal entendre una mica la societat catalana per veure que no afeblirà l’independentisme, sinó que el pot reforçar. Potser marginalment, però pot ser suficient per superar un llindar -el del 50%- que hauria de canviar moltes coses, i seria el començament d’una nova etapa. Això si l’independentisme és una mica hàbil i no cau en el parany idealista, autoreferencial i autodestructiu, esclar.


Especial "Viu la Vida" per celebrar el Dia Mundial de la Ràdio | Mataró Ràdio\nDll, 13/02/2017 - 09:00\nMataró Ràdio celebra el Dia Mundial de la Ràdio amb un programa especial del magazine Viu la Vida dia a dia. Durant les tres hores que dura l'espai, es farà un homenatge a la ràdio en general, i a la història de la ràdio a Mataró en particular. Així doncs, hi intervindran periodistes i locutors que han passat per alguna de les emissores que hi hagut a la ciutat des de la més antiga als anys 50 fins a Mataró Ràdio, passant per Cadena 13 i Ràdio Mataró, emissora que aquest 2017 compleix 40 anys. La voluntat és també donar una visió de futur del panorama radiofònic a la capital del Maresme. A més, des de Mataró Ràdio també es participarà en el programa especial que realitzarà La Tarda de La Xarxa amb dues entrevistes a Mei Ros, directora de Mataró Ràdio, i Maria Llüisa Aranaz, presentadora del magazine Viu la Vida.\nEl futur de Mataró Ràdio, la integració amb m1tv\nMataró Ràdio viu aquest dia Mundial de la Ràdio amb la mirada posada al futur, i immersa de ple en el procés d’integració amb m1tv. La voluntat és que televisió i ràdio conflueixin en un únic mitjà públic de comunicació de la ciutat per tal de guanyar eficiència i eficàcia, mantenir i reforçar el model de proximitat, promoure la participació ciutadana i augmentar la col·laboració amb el TecnoCampus. De fet, el nou mitjà, encetarà les emissions l’onze de setembre i tindrà la seu al parc tecnològic, que actualment ja és la seu d'm1tv.\nMataró Ràdio, Dia Mundial de la Ràdio


La Unió Europea prohibirà nous préstecs a Bielorússia després de divendres arribar a un acord sobre sancions econòmiques a Minsk com a càstig per obligar a fugir un vol per arrestar un periodista, van dir el ministeri d’exteriors austríac i tres diplomàtics, escriure Francois Murphy Sabine Siebold Robin Emmott.\nLes sancions econòmiques àmplies serien la resposta més forta de la UE fins al desembarcament forçat d'un vol de Ryanair al maig per part de les autoritats bielorusses per detenir un dissident exiliat, una mesura que els líders del bloc han anomenat pirateria estatal.\nLes restriccions al sector financer bielorús, si s’acorden pels governs de la UE a nivell polític, inclouran: la prohibició de nous préstecs, la prohibició als inversors de la UE de negociar valors o comprar bons a curt termini i la prohibició als bancs de la UE de prestar serveis d’inversió. . També acabaran els crèdits d’exportació de la UE.\nL'acord de divendres va superar les objeccions d'Àustria, el Raiffeisen Bank International del qual (RBIV.VI) és un gran jugador a Bielorússia a través de la seva filial Priorbank.\nEls líders de la UE es reuniran dijous que ve per celebrar una cimera. Encara no estava clar si aprovaran l'acord acordat per funcionaris experts.\n"Amb aquest acord, la UE envia un senyal clar i dirigit contra els insuportables actes de repressió del règim bielorús", va dir el ministeri austríac d'Afers Exteriors en un comunicat.\nEl president Alexander Lukashenko, al poder des del 1994, ha argumentat que el periodista va retirar l'avió el 23 de maig, Roman Protasevich, havia estat tramant una rebel·lió, i ha acusat l'Oest de fer una guerra híbrida contra ell.\nLa UE, l'OTAN, Gran Bretanya, el Canadà i els Estats Units han expressat la seva indignació perquè una fugida entre els membres de la UE Grècia i Lituània fos pressionada per aterrar a Minsk i les autoritats van arrestar el dissident exiliat de 26 anys amb la seva xicota de 23 anys. .\nPOTASH, TABAC, OLI\nEls experts de la UE encarregats d’elaborar sancions van acordar la prohibició de les exportacions del bloc de qualsevol equip de comunicacions que es pogués fer servir per espiar i un embargament d’armes més estricte per incloure rifles de caça.\nTambé van acordar restriccions a les compres de productes de tabac a Bielorússia a la UE, així com petroli i productes relacionats amb el petroli, i la prohibició d’importar potassa, una important exportació bielorusa.\nHi haurà exempcions en les sancions financeres amb finalitats humanitàries, mentre que l'estalvi privat de ciutadans bielorussos no es veurà afectat, va dir un dels diplomàtics.\nEstretament aliat amb Rússia, que veu Bielorússia com un país amortidor contra l'expansió de l'OTAN, Lukashenko ha estat impermeable a la pressió exterior des de les disputades eleccions de l'agost passat, que l'oposició i Occident diuen que van ser manipulades. Les massives protestes al carrer han tingut poc impacte en la seva presa de poder.\nLa UE ja ha imposat tres rondes de sancions a les persones, inclosa Lukashenko, des de l'any passat, congelant els seus actius a la UE i prohibint els viatges. Dilluns, els ministres d'Afers Exteriors aprovaran una altra ronda, amb 78 persones i vuit entitats a la llista negra, van dir els diplomàtics.\nAra els governs de la UE volen colpejar els sectors que són centrals en l’economia de Bielorússia, per infligir un càstig real a Lukashenko.\nLes exportacions de potassa, una sal rica en potassi que s’utilitza en fertilitzants, són una font important de moneda estrangera per a Bielorússia i la firma estatal Belaruskali diu que produeix el 20% del subministrament mundial.\nL’agència estadística de la UE va dir que el bloc va importar 1.2 milions d’euros (1.5 milions de dòlars) en productes químics, inclosa la potassa de Bielorússia, l’any passat, així com més de 1 milions d’euros en cru i productes relacionats, com ara combustibles i lubricants.\nAlemanya ha dit que les sancions haurien de continuar fins que Bielorússia celebri eleccions lliures i alliberi presos polítics.\nEspanya desferà les màscares obligatòries a l’aire lliure a partir del 26 de juny


Us presento didàctica 2.0 Museus en Femení, que és el resultat d'un treball conjunt entre un equip de l'Institut d'Investigacions Feministes de la Universitat Complutense de Madrid, l'Associació e- Mujeres i els equips dels Museus participants en el projecte.\nÉs un projecte centrat en les dones en l'art, que ofereix els itineraris dels museus d'una manera detallada i precisa, així com l'accés a les guies docents corresponents. Es presenta, doncs, com un instrument de gran utilitat divulgadora i docent per orientar l'anàlisi de l'art des de la perspectiva de gènere.\nTal i com exposa la Mª Angustias Bertomeu al portal E-Mujeres " L'objectiu de Didàctica 2.0 Museus en Femení és donar visibilitat a les dones en les diferents facetes artístiques. El projecte neix amb el compromís d'impulsar l'accessibilitat (social, física i intel·lectual) als museus, contribuir a la participació de la societat civil en els museus amb especial atenció als i les joves, potenciar projectes d'innovació que tinguin com a objectiu apropar el museu a la societat, i afavorir actuacions de sensibilització entorn del valor del patrimoni cultural i la funció social del museu.Didàctica 2.0 Museus en Femení és una aplicació d'una metodologia feminista: vol reivindicar la presència de les dones en les pràctiques culturals en qualitat de subjectes actius i participatius en els processos històrics. Això suposa la inclusió de l'experiència de les dones tant en els processos d'interpretació com els de creació dels textos de cultura, que es converteix des d'aquesta perspectiva en una potent eina per construir nous discursos capaços de canviar la vida en un sentit més igualitari i just.\nLa idea del museu com un espai patrimonial que ha d'incloure la presència de les dones ens situa davant la necessitat d'emprendre almenys dos tipus d'accions crítiques. La primera té a veure amb la revisió dels sistemes de catalogació, els criteris expositius que s'apliquen, els textos escrits que acompanyen els materials exposats, l'ordenació espacial i visual dels materials, etc, i la segona amb la generació de noves\ninterpretacions sobre les obres exposades que ressaltin les presències i absències de les dones o les relacions de poder material i representatiu que cada època ha desenvolupat.\nAquest projecte reivindica els éssers humans-dones o homes-que hi ha a cada obra, però també i sobretot, que cada obra pugui ser una font de preguntes i interpel·lacions al medi social. Les obres són textos que ens mouen no només a la contemplació, sinó i sobretot a l'acció. Que els nens i nenes, les persones adultes de totes les condicions culturals i socials sàpiguen que tenen coses a dir,i sobretot de sentir-davant d'una obra d'art, és l'objectiu final del nostre treball.\nS'ha creat la plataforma http://www.museosenfemenino.es per albergar els treballs de desenvolupament i investigació i els materials didàctics realitzats per l'equip de l'Institut d'Investigacions Feministes de la UCM i l'Associació E-Mujeres.net. La proposta vol posar en valor el patrimoni artístic de les dones, les seves absències i presències. Revisar la cultura per visibilitzar les aportacions de les dones al conjunt de la societat."\nClicka aquí per accedir als itineraris\nItineraris: Les dones i el Poder\nItinerari: Una mirada a les avantguardes\nMuseu Nacional de Ceràmica G. Martín\nItinerari: Les dones al museu G. Martín\nTot i que actualment a Aula 2.0 només hi ha dos guies disponibles, pertanyents a la col·lecció possibilitats de ser a través de l'art. "Creació i Equitat", sembla que s'aniran incorporant noves guies desenvolupades dels itineraris proposats en aquest projecte.\nEtiquetas: Art, Dones, Museos en femenino, Recursos pedagògics\nAnònim 14 de setembre de 2012 a les 21:19\nM'agrada aquest concepte!\nel que començo a estar cansada és del 2.0.... nosaltres que som 0.0??\nCaldria que algú fes una parada i reflexioni sobre el nom de les coses... i com gastem els conceptes.


Ester Gomis: «Consumir avellana de Reus és cuidar el territori» | Diari de Tarragona\nPagesa de Vilallonga del Camp, ha estat escollida com a nova presidenta de la DOP Avellana de Reus. Un dels seus objectius és donar a conèixer el producte\n17/10/2021 16:54 | Actualizado a 17/10/2021 16:55\nEster Gomis, presidenta de la DOP Avellana de Reus, és pagesa i productora d’avellana de Vilallonga del Camp. FOTO: Alba Mariné\nEster Gomis és la nova presidenta de la Denominació d’Origen Protegida (DOP) Avellana de Reus, que protegeix les varietats negreta, paueteta, gironella, morella i culplana, tradicionalment conreades en una àmplia zona de les comarques tarragonines de l’Alt Camp, el Baix Camp, la Conca de Barberà, el Priorat, el Tarragonès i la Terra Alta. Gomis substitueix a Pere Guinovart, del Morell, després que recentment s’hagi renovat part dels membres de la comissió rectora. Ester Gomis és pagesa i productora d’avellana de Vilallonga del Camp i és la primera dona que està al capdavant de la DOP.\nQuins objectius té al davant la DOP Avellana de Reus?\nEl primer de tots és que el mateix sector es conegui a si mateix. Des dels propis agricultors, als envasadors, cooperatives... Hem de conèixer bé el nostre producte, l’avellana. Mirar primer endins, entendre millor el producte, les seves propietats, com el cultivem, quines varietats tenim, quines funcionen millor... I després, un cop feta aquesta feina, mirar enfora i explicar-ho a la gent, donar-nos a conèixer.\nQuè caracteritza l’avellana de Reus?\nTenim diferents varietats, però la millor és la negreta, que és de molt alta qualitat. També es protegeix la paueteta, gironella, morella i culplana. Però a més de ser bona, cal també tenir en compte que al darrere hi ha pagesos del nostre territori que la treballa, i també treballa el camp. Així que quan es compra avellana de Reus, no únicament compres avellanes, sinó que es contribueix a mantenir cuidat un paisatge.\nEs coneix prou?\nNo. Fa falta molta pedagogia perquè la gent la conegui. Hi ha molta oferta a mercats i supermercats, i molta d’importada, i el consumidor no s’hi fixa prou. Però ara tenim per endavant l’oportunitat de fer aquesta tasca educativa. Igual que ara la gent sap com tastar un vi, també s’ha d’aprendre a menjar una avellana.\nCom es pot distingir si és de Denominació d’Origen Protegida (DOP)?\nHa de tenir el segell de la DOP Avellana de Reus.\nQuè garanteix aquest segell?\nLa qualitat. Qui en forma part ha de passar auditories.\nQuin és el destí de les avellanes de la DOP?\nTotes es comercialitzen en gra, i la gran majoria es queden al país. Poques són les que s’exporten. Cal tenir en compte que a Catalunya es produeix el 90% de l’avellana de tot l’Estat espanyol, i d’aquestes, la majoria es cultiva a la província de Tarragona.\nQuines propietats té l’avellana?\nEl 63% de l’avellana és oli, i si a més es consumeix crua, conté fibra. En una dieta, l’avellana és una gran aliada. Conté greixos molt saludables i, a més, és saciant, així que amb un grapat en tens prou.\nJa són dues les collites poc abundants. Com es troba el sector?\nAixí és, portem dos anys en què les collites no són prou bones, quantitativament parlant, perquè la qualitat sempre hi és. Enguany sabíem que tornaria a ser poc quantiosa per problemes amb la pol·linització, però les pluges durant la collita vas dificultar encara més al feina. Malgrat tot, tal com deia, la qualitat és sempre excel·lent.\nUna de les problemàtiques del sector són també els preus.\nI seguim igual, amb preus per sota de cost, però és una qüestió que està patint l’agricultura en general, i no només l’avellana. Cal valoritzar el producte que tenim, que els pagesos dominin el mercat. Si no, amb els preus que es paguen ara, pocs són els joves que segueixen la professió, i no pas per falta de ganes, perquè molts són els interessats, sinó perquè no surt a compte.\nLa Regió d'Emergències de Tarragona estrena nou cap


El PSPV-PSOE de Peníscola proposa habilitar el camí que va de la urbanització Nerea a Cap Blanc per a facilitar l'accés a la zona sud\nLa portaveu municipal socialista Isabel Esbrí considera que “cal buscar una alternativa per al futur”\nEl PSPV-PSOE de Peníscola proposa en Junta de Portaveus habilitar el camí que va de la urbanització Nerea a Cap Blanc per a facilitar l'accés a la zona sud del municipi, després que el vial existent fins ara haja quedat afectat pel temporal Gloria. La portaveu del grup municipal a l'Ajuntament de Peníscola, Isabel Esbrí, apunta que l'adequació d'este camí seria una “solució definitiva” perquè, “en el cas que hi haja un temporal i ens tornem a quedar sense poder passar per l'únic accés actual, puguem tindre una alternativa”. “Estes obres poden prolongar-se diversos anys però resoldria definitivament el problema de l'accés a la zona sud del municipi”, diu la regidora.\nEsbrí destaca que per la carretera afectada transiten els veïns de Font Nova, Cap Blanc, Finca del Moro, Muntanya Pichells més tot el veïnat dels habitatges de la zona. Referent a això, Esbrí assenyala que el camí que va de la urbanització Nerea a Cap Blanc és un camí urbanitzable pel que “la proposta s'haurà de treballar bé, però en vista de la situació cal buscar una alternativa per al futur”.\n“Malgrat ser un camí urbanitzable, no està asfaltat, ni els seus marges estan nets ni compleix amb les mesures exigides per a albergar el trànsit actual” apunta la portaveu municipal socialista qui afirma que, a més, “hi ha embossos que s'accentuen en cap de setmana i amb la temporada estival i de Pasqua encara més”.


per Meritxell M. Pauné 29 de març de 2019 13:08\nBarcelona tindrà finalment dentista municipal, després de tres mesos de debat i incertesa política. Els 'comuns' han aconseguit a darrera hora el suport d'ERC i PSC a la iniciativa, que ja comptava amb l'aval de la CUP i ha rebut també el vot favorable dels regidors no adscrits Gerard Ardanuy i Juanjo Puigcorbé. Així, les esquerres han donat llum verda a l'obertura d'una primera clínica odontològica que oferirà preus assequibles a tota la població i que gestionarà l'empresa pública BSM, que també coordina les zones verda i blava d'aparcament, l'Anella Olímpica o el Zoo.\nLa tinenta d'alcaldia de Drets Socials, Laia Ortiz, ha defensat la mesura com un primer pas cap a la prestació universal d'aquest servei al conjunt de Catalunya: "Sabem que el servei públic no es pot obrir des de l’ajuntament, però sí que es pot obrir un camí perquè la salut bucodental estigui dins del sistema públic". Ortiz ha reconegut que la mesura "aixeca ampolles", però ha defensat la incorporació de "millores" a partir de les al·legacions rebudes i ha agraït la "majoria d'esquerres" per fer prosperar una proposta que considera “justa i sostenible”.\nSí crític de les esquerres\nL'aprovació, no obstant, ha anat acompanyada de crítiques de la majoria de partits del ple. ERC, que havia fet reserva de vot en comissió, ha fet aquest divendres un 'sí crític' en un ple que li era especialment advers per la seva oposició a revocar la Misericòrdia al MACBA i a la cessió de Can Batlló durant 50 anys a la plataforma veïnal que ja en gestiona part de les naus. La regidora Montserrat Benedí ha lamentat que el servei tindrà "una quota de mercat estimada del 0,77% amb un centre i del 1,58% amb dos centres", el que considera "insuficient per pressionar a la baixa" els preus. "Vostès estan generant que titulars que cadires d’odontòleg i cobraran serveis que a la cobertura pública són gratuïts", ha dit.\nTambé el PSC ha volgut deixar constància que dóna suport a la mesura municipal com a "missatge clar" al Govern de la Generalitat, a qui demana incorporar la salut bucodental a la cartera general de serveis coberts pel CatSalut. Jaume Collboni ha reivindicat l'odontologia com "un dels principals estigmes o diferencies de classe social" i ha lamentat que les famílies hi estiguin dedicant actualment una mitjana anual de 500 euros. La CUP també ha demanat no resignar-se i avançar cap a "l'extensió" a tota Catalunya de l'accés universal al dentista.\n'No' frontal del PDECat, Cs i PP\nPer altra banda, PDECat, Cs i PP han carregat amb duresa contra el nou servei pel seu escàs impacte en els preus generals del mercat i per considerar-lo "electoralista" i "populista". "L'Ajuntament és membre i mana en el Consorci de Salut de Barcelona, pot fer un sistema de tarifació social per al 12% de ciutadania vulnerable, 190.000 persones, que no tenen accés a serveis bucodentals", ha argumentat Francina Vila (PDECat), que també ha assegurat que baixar preus "ja ho han fet les mútues". Marilén Barceló (Cs) ha titllat la proposta "d'engany" perquè ha recordat que els preus que oferirà "els marca la llei", genera recel als col·legis professionals i serà un servei prestat en realitat "per una empresa", encara que sigui de capital públic. Per part del PP, Xavier Mulleras ha subratllat que no podrà competir amb les "989 clíniques privades que hi ha a Barcelona".


Notícies - El 'Petits Camaleons' reivindica el valor de la cultura en la seva edició més singular\nEl 'Petits Camaleons' reivindica el valor de la cultura en la seva edició més singular\nEl festival de música per a infants troba el seu camí per adaptar-se a les restriccions per la pandèmia\nel 4/oct/20 Albert Prat Cultura PDF\nEl festival 'Petits Camaleons' ha tornat a oferir la seva recepta provada, música de primer nivell adaptada als més petits, en una edició marcada per les restriccions per la Covid-19 i la reivindicació de la com un espai segur. Sense les massificacions habituals, noms consagrats de l'escena musical catalana com Els Amics de les Arts o Blaumut han compartit escenari al Teatre-Auditori amb propostes emergents i referents de la música per a infants en un festival calculat al mil·límetre per evitar contagis.\nDues jornades, dissabte i diumenge, i només un escenari, la sala gran del Teatre-Auditori per acollir vuit concerts amb les precaucions habituals de durada i volum i amb els artistes entregats a un públic ben diferent a l'habitual. Tot plegat, amb el rerefons de la preocupació evident de promotors i músics per l'estat actual de la música en directe i la voluntat de rebutjar l'assenyalament dels espectacles culturals com a font de contagi.\nUn clàssic de la música catalana com Joan Garriga va obrir foc el dissabte, seguit de Els Amics de les Arts, que han estrenat nou disc i van ser una de les grans atraccions del dia. El dissabte a la tarda va ser el torn per propostes més festives com Doctor Prats i uns habituals del festival, The Penguins. Sense activitats complementàries ni l'ambient habitual als voltants del centre cultural, la música ha tornat a ser l'ingredient principal d'un festival que s'ha resistit a deixar-se vèncer per les condicions adverses.\nL'energia de Suu ha servit de tret de sortida del diumenge, seguit d'uns Blaumut que han portat alguns dels seus grans èxits a l'escenari. La traca final ha vingut de la mà de dos autèntics experts en l'art de fer música per als més petits. Els Xiula i Dàmaris Gelabert han servit per rematar el festival, que suma una edició més, aquesta segurament més difícil d'oblidar que mai.\nTall incrustat: Jan Garrido\nEns fa molta il·lusió venir i aquest any que les coses estan com estan, posar en valor que hi hagi música en directe i cultura.\nTall incrustat: Ramon Figueras\nN'hauríem pogut fer molts més. Aquests concerts puntuals té un altre 'rotllo' que té el seu què, la seva part xula.\nGrans noms sobre l'escenari, com Els Amics de les Arts, i mascaretes i distància de seguretat al públic, elements clau d'aquesta edició / Foto: Marta Pich


Esports - Gran cap de setmana del Muntanyenc a la final territorial del Consell Escolar i a la segona fase del Campionat de Conjunts de Catalunya\nel 14/mai/12 Jordi Foix Gimnàstica rítmica PDF\nEl conjunt infantil de nivell tres de rítmica del Club Muntanyenc Sant Cugat s'ha proclamat campió de la final territorial del Consell Escolar. En la mateixa competició, l'aleví de nivell dos ha acabat subcampió. D'altra banda, en la segona fase del Campionat de Conjunts de Catalunya en edat escolar els quatre conjunts representants de l'entitat santcugatenca s'han classificat per a la final del torneig.\nEl Club Muntanyenc pot estar satisfet amb els resultats d'aquest cap de setmana. Dissabte l'infantil de nivell tres va aconseguir fer-se amb el campionat territorial del Consell Escolar a Sabadell, mentre que l'aleví de nivell dos va acabar subcampió. A l'altra competició que es disputava aquest cap de setmana, la segona fase del Campionat de Conjunts de Catalunya en edat escolar de gimnàstica rítmica disputat a Reus, l'entitat santcugatenca es va presentar amb quatre equips. Dos benjamins de nivell dos, un aleví de nivell tres i un infantil de nivell tres. Tots quatre equips han aconseguit classificar-se per a la final d'aquest campionat, que es disputarà a Mataró el primer diumenge de juny.\nLa propera cita per al Muntanyenc arriba aquest cap de setmana a Blanes. El benjamí de nivell quatre i l'infantil de nivell vuit participaran en la primera fase de Conjunts de nivell quatre a vuit de gimnàstica rítmica. A més, la gimnasta Clàudia Vila disputarà la final individual de gimnàstica rítmica.


Moren dos conductors en un xoc frontal a la C-63 a Vidreres\nL'accident ha tingut lloc al punt quilomètric 6,5 de la C-63, a Vidreres (Google Maps)\nAmb aquestes víctimes, ja són 3 les persones que han mort en accident de trànsit a la xarxa viària interurbana de Catalunya en aquest inici del 2022\nRedacció 08/01/2022 - 13.02\nDos conductors han mort arran d'un accident a la C-63, a l'altura de Vidreres, a la comarca de la Selva. Per causes que encara s'estan investigant, aquest divendres a la nit hi va haver un xoc frontal entre dos turismes.\nUn dels conductors, un home de 56 anys veí de Sant Boi, va morir a l'instant. L'altre conductor va resultar ferit de gravetat i ha mort aquest matí a l'Hospital Josep Trueta. Hi va haver un tercer vehicle implicat els dos ocupants del qual van resultar ferits de manera lleu i van rebre l'alta al lloc mateix de l'accident.\nEls Mossos van rebre l'avís de l'incident a les 22.03 de la nit.\nAl lloc de l'accident, al quilòmetre 6,5 de la C-63, a Vidreres, s'hi van desplaçar patrulles dels Mossos d'Esquadra, sis dotacions dels Bombers de la Generalitat i quatre ambulàncies del Sistema d'Emergències Mèdiques (SEM).\nAmb aquestes víctimes ja són tres les persones que han mort en accident de trànsit en aquest inici d'any a les carreteres catalanes, segons dades provisionals del Servei Català de Trànsit.


Damià Deàs renovarà com a president d’AECAVA\nDamià Deàs | Quico Ortega\nLa Junta directiva de l’associació d’elaboradors de cava AECAVA, reunida aquest dilluns 26 d’abril, ha acordat la renovació de Damià Deàs com a president de l’entitat. El mandat de Deàs finalitzava aquest 2021, i malgrat prèviament Deàs havia expressat que no renovaria el seu mandat, i havia posat el seu càrrec a disposició de la Junta, finalment ha decidit seguir al capdavant de l’associació.\n“Entre els motius que han fet que continuï han estat les mostres de recolzament que he rebut aquestes darreres setmanes, tan des de dins com des de fora de l’associació. També crec que és un moment especialment important per acompanyar, des d’AECAVA, al Consell Regulador del Cava en la tasca d’implementació del nou Pla Estratègic“, ha manifestat Deàs.\nUna de les iniciatives del nou mandat serà la creació d’una Comissió executiva formada per 8 vocals de la Junta directiva -que té un total de 25 vocals- que tindrà com a repte la dinamització de propostes i la presa de decisions i acompanyarà al president en les seves funcions de lideratge de la patronal. Segons Deàs, “sóc una persona emocional i necessito implicar-me totalment en tot allò que tinc entre mans”. I afegeix: “Agraeixo la implicació i el recolzament dels membres de la nova comissió. Amb aquesta iniciativa seguim amb la tasca iniciada des d’AECAVA en els darrers anys de participació activa de les empreses en l’associació a través de les comissions i els diferents grups de treball. Per aconseguir ser un sector fort, cohesionat i sentir orgull pel nostre producte, el primer que hem de fer és aconseguir-ho des de la mateixa patronal i ser-ne un exemple i, en aquest sentit, crec que anem en la bona direcció”.\ncava Damià Deàs


Olot-Girona - Página 2\nAssumpte: Re: Olot-Girona Dt Maig 11, 2010 9:04 pm\nTinc una pregunta.He buscat i trobo molt poca informació sobre les senyals de la linia.Si teniu més informació?\nQue us sembla aquest vagó comercial en N.Pot colar com un vagó cuadra amb alguns retocs.\nAssumpte: Re: Olot-Girona Dt Maig 11, 2010 9:35 pm\nNo el puc veure.\nYou have attempted to access an area of the site that you do not have authority to view."\nSobre la senyalització, et puc dir que hi havia un codi però era molt simple. A demés hi havia també les senyal d'entrada a les estacions, però estaven en desús. En alguna foto he arribat a veure-les ben rovellades.\nLa comunicacions entre estacions per a la protecció dels trens, es feia amb telègraf sistema BREGUET, i pot ser en els darrers anys es va instal.lar telèfon.\nNo hi havia res més.\nAssumpte: Re: Olot-Girona Dt Maig 11, 2010 10:29 pm\nO provarem aixi.has d'entrar a vagons de mercaderies i la referencia és 373-260.Son els més semblants comercialment que he vist de moment.\nAl llibre de Salmerón surt una foto (pag 40) on surt un disc i diu que varen ser construits el 1914 i prou.\nPerdó,les fotos genials.\nAssumpte: Re: Olot-Girona Dt Maig 11, 2010 10:46 pm\nÉs un tipus de vagó semblant.\nEspero que en Pere un dia pugui continuar amb les explicacions.\nAssumpte: Re: Olot-Girona Dt Maig 11, 2010 11:06 pm\nAssumpte: Re: Olot-Girona Dt Maig 11, 2010 11:12 pm\nMolt guapa aquesta foto. Això és a Girona.\nAssumpte: Re: Olot-Girona Dt Maig 11, 2010 11:21 pm\nHas de marcar "operator" al 1 i despres O-G al 2 i apretar "proceed" i......\nTambé ho pots fer amb RENFE,FEVE,SFG,Asland,etc....\nAssumpte: Re: Olot-Girona Dc Maig 12, 2010 2:30 am\nFelicitacións per les fotos, ha sigut un treball de camp molt interesant\nAssumpte: Re: Olot-Girona Dc Maig 12, 2010 4:28 am\nHome, que això encara no s'ha acabat!!\nAquí també hi han fotos interessants:\nAssumpte: Re: Olot-Girona Dc Maig 12, 2010 4:30 am\nAlgú te els planells amb cotes i mides de l'estació d'Olot? Fa temps que les busco i no m'agrada gaire anar tirant de fotos i comparacions per medir.\nTinc les fitxes de l'ajuntament d'Olot i surt el planell pero no les mides.\nEdito per agraïr les últimes fotos.Que s'en deuria fer de les plaques de les belgues?\nEditat per darrera vegada per gralla el Dc Maig 12, 2010 4:33 am, editat 1 cop en total\nAssumpte: Re: Olot-Girona Dc Maig 12, 2010 4:31 am\nCrec que alguna cosa tinc.\nAssumpte: Re: Olot-Girona Dc Maig 12, 2010 7:48 am\nNo jo volia dir les fotos que has fet a la ferralla\nAssumpte: Re: Olot-Girona Dc Maig 12, 2010 7:54 am\nOstres, jo tinc que fer un edifici per el circuiti ara veig que l'estació d'olot potser quedaria bé\nAssumpte: Re: Olot-Girona Dc Maig 12, 2010 7:05 pm\nUs serveix això?\nAssumpte: Re: Olot-Girona Dc Maig 12, 2010 7:08 pm\nAssumpte: Re: Olot-Girona Dc Maig 12, 2010 7:15 pm\nAssumpte: Re: Olot-Girona Dc Maig 12, 2010 7:17 pm\nAssumpte: Re: Olot-Girona Dc Maig 12, 2010 7:18 pm\nPerò si feu alguna cosa, poseu fotos !\nAssumpte: Re: Olot-Girona Dc Maig 12, 2010 7:51 pm\nI això és tot el que tinc referent a la senyalització:\nA l'inici del funcionament del ferrocarril, la linia estava provista d'uns discs mecànics situats a les entrades de les estacions, que acavaren d'instal.lar-se a l'any 1914, siguent els darrers els d'Amer.\nVaren quedar fora de servei amb el temps donat que la comunicació telegràfica els deixava sense utilitat.\nUns cartells amb la paraula "SILBAR", situats a prop dels passos a nivell sense barreres o altres llocs perillosos advertien al maquinista quan tenia de tocar el xiulet.\nLes brigades de via i obres assenyalaven la seva posició, en cas de trobar-se treballant a la via, mitjançant un cartell en el que es llegia la paraula "SILBAR" a més d'indicar el numero de brigada.\nExistien també senyals de límit de velocitat, expressant aquest amb xifres negres i fons blanc, amb forma romboïdal i emmarcat en negre.\nEl final de la zona de límit s'assenyalava mitjançant un quadrat blanc remarcat en negre.\nA demés d'aquestes senyals fixes, els caps d'estació tenien les seves banderoles i fanals per a dirigir el pas dels trens. Els seus fanals d'oli tenien tres colors: verd per a via lliure, vermell com a indicació de parada, i blanc, que només es feia servir com a llot d'il.luminació.\nSembla ésser que les úniques agulles senyalitzades lluminosament (fanal de posició) eren a Girona i a Amer. Les demés tenien el contrapès pintat de groc per un costat i blanc por el contrari, diferenciant així la seva posició.\nVaren existir també dos semàfors lluminosos que dirigien l'entrada dels trens a l'estació d'Amer. Es tractava de dos elements molt simples, composats de dos colors -vermell i verd- que ni tan sols tenien peu. Un d'ells es trobava situat a la paret de la rotonda (cantó Olot) i l'altre era al terra al costat de la vía (cantó Girona).\nIl·luminació del material mòbil era la següent:\nEls furgons o vagons de cua portaven un llum vermell a ambdós costats, assenyalant així la seva posició. Aquesta, al principi, consistia en fanals d'oli, siguent canviats més tard per il·luminació elèctrica.\nLes màquines portaven per davant un llum blanc a dalt, i un altre vermell a baix a la dreta. A la part posterior un sol llum vermell assenyalava la seva posició. En cas d'haver de circular marxa enrere, aquestes tenien els penjadors necessaris per a traslladar el fanal del davant a la part del darrera. En aquest cas quedava un llum vermell davant de la màquina (o sigui la posterior si mirem des del sentit de la marxa).\nEls automotors disposaven igualment de tres llums en triangle per davant i dos vermells per darrera situats de forma simètrica.\nÉs clar que varen existir altres tipus de senyalització més complerts, però no ha estat possible trobar cap document en el que hi constin. Les explicades en aquest capítol han estat fruit de records de testimonis, o d'investigacions sobre fotografies."\nAssumpte: Re: Olot-Girona Dc Maig 12, 2010 11:46 pm\nQuines mides tenien mes o menys (alt i amplada)\nAssumpte: Re: Olot-Girona Dg Maig 16, 2010 10:50 am\nEn el minut 2 comencen algunes interessants imatges del tren d'Olot:\nAssumpte: Re: Olot-Girona Dg Maig 16, 2010 9:01 pm\nMolt bon video és distret i pasa bé\nAssumpte: Re: Olot-Girona Dc Maig 19, 2010 1:56 am\nMolt bó el video.\nAra posaré fotos de ponts.\nAssumpte: Re: Olot-Girona Dc Maig 19, 2010 2:20 am\nMira, aquest dia que vaig estar a Sant Feliu de Pallerols per a veure el pont metàl·lic, també en vaig fotografiar algun:\nDe l'altre banda\nEl detall de l'obra. M'encanta.\nAquest era el pont metàl·lic que vaig anar a fotografiar.\nL'estació de Sant Feliu de Pallerols actualment.\nI per últim, una sorpresa: fins i tot vaig poder fotografiar el tren.\nAssumpte: Re: Olot-Girona Dc Maig 19, 2010 2:34 am\nEl pont de Sant Feliu d'obra esta genial.Em podrà servir com a model pel que volía fer a la meva maqueta quan m'hi posi.


El Gran Repte - Esport per als adolescents - Fundació CET10\nEl Gran Repte és un projecte de la Fundació CET10, en col·laboració amb l’Ajuntament de Barcelona, dissenyat pels adolescents i per als mateixos adolescents. Ells han triat el què volien i el què no volien incloure en aquesta innovadora i dinàmica proposta, en què l’activitat física és el motor per transmetre valors i fomentar hàbits saludables.\nL’adolescència és l’etapa formativa on hi ha més abandonament esportiu. Així doncs, El Gran Repte té com a objectius incrementar la pràctica esportiva en el col·lectiu adolescent i, a més, oferir continuïtat en aquesta pràctica fins a l’edat adulta. Es volen millorar les habilitats i destreses motrius dels participants, ajudar-los a fer-se més autònoms i educar-los en valors i hàbits saludables mitjançant l’activitat física.\nEl projecte es concreta en una oferta d’esports i activitats poc habituals en el currículum d’esport escolar i que, en la majoria dels casos, són desconeguts pels futurs i futures practicants; partint llavors aquests/es sense cap diferenciació ni, per qüestions de gènere, habilitats motrius prèvies i/o condició social. Tot pensat pel col·lectiu adolescent de la ciutat de Barcelona.\nConsulta el Calendari d’activitats i horaris d’#elgranrepte d’aquest curs 2018-2019\nAugmentar el volum de participants practicants de l’activitat esportiva en el col·lectiu adolescent.\nPotenciar la pràctica esportiva adolescent del gènere femení a la Fundació CET10.\nOferir continuïtat de la pràctica esportiva independentment del gènere, cultura, etc. en l’etapa de l’adolescència.\nConcebre als i les adolescents com a principals protagonistes del seu temps lliure i d’aquesta manera ajudar al desenvolupament de la seva autonomia.\nMillorar les habilitats i destreses motrius dels participants per crear un hàbit saludable com és el de realitzar activitat física en el seu temps lliure.\nAprofitar el caràcter lúdic i motivant de la pràctica esportiva per a treballar valors i hàbits saludables.\nDonar continuïtat a la participació activa dels adolescents afavorint que aquest col·lectiu esdevingui el màxim protagonista.\nGenerar alternatives d’esports i activitats d’educació en el lleure pel col·lectiu adolescent.\nUn tast d'esports i activitats\nVols veure més vídeos sobre #elgranrepte? Entra al nostre canal de Youtube! I tampoc et perdis els la nostra pàgina de Facebook i Instagram.\nEls valors presents al projecte\nRespecte: Acceptació de les diferències pròpies i alienes, deixant al marge els prejudicis. Respecte a l’espai personal i privacitat dels altres.\nIntegració: Inclusió de tots els i les participants sense distinció de raça, gènere, religió, classe social,… fins a concebre tot plegat com un tot homogeni.\nSolidaritat: Actuació desinteressada dels i de les participants per tal de millorar el clima, el dia a dia,… des d’una vessant desinteressada.\nCooperació: Actuació conjunta de tots els i les esportistes per assolir un objectiu comú.\nAutonomia: Afavoriment de la independència dels i les alumnes en el seu comportament així com a treballar per tal que esdevinguin els màxims protagonistes.\nParticipació: Accés per a tothom pugui accedir a la pràctica esportiva i gaudir de les activitats proposades i ho faci d’una manera activa.\nEquitat: Oportunitat per accedir a qualsevol fita amb les mateixes condicions, sense deixar influir aspectes vinculats al gènere, la raça, la cultura,…\nEsforç i superació personal: Disseny i aplicació d’estratègies per ajudar als joves a avançar en relació a l’èxit personal i del grup.\nResponsabilitat: Dur a terme estratègies per treballar la coherència dels adolescents: el fet de ser conseqüent amb les accions realitzades.\nDescobreix els millors articles de El Gran Repte al Blog de la Fundació CET10\nConeix als nostres especialistes, els esports i activitats que realitzem, la Fira #elgranrepte, la nostra participació al Fòrum BCN de Dona i Esport, i altres articles del teu interés.\nDescobreix més sobre el projecte a la nostra secció exclusiva de El Gran Repte dintre del Blog de la Fundació CET10. Anima’t!


El PSM-IV-ExM exigeix la dimissió del regidor de Mobilitat de Cort\nEls econacionalistes acusen Gabriel Vallejo de “manipular” un informe sobre el carril bici d'Avingudes\nGabriel Vallejo està al capdavant de l'àrea de Mobilitat de l'executiu que lidera Mateu Isern.\nEl PSM-IniciativaVerds-Entesa ha demanat aquest dilluns la dimissió del regidor de Mobilitat de l'Ajuntament de Palma, Gabriel Vallejo, per haver "traspassat la línia del que és admissible" en l'exercici d'un càrrec públic havent fet un "ús manipulat" d'un informe sobre el carril bici de les Avingudes de Palma.\nEl portaveu de la coalició a Cort, Antoni Verger, ha considerat en un comunicat que Vallejo ha situat l'actuació del PP "dins la barbàrie i la manipulació".\nAixí, el portaveu municipal ha denunciat l'"atac a la mobilitat sostenible" de Palma des de l'entrada de l'actual equip de govern i ha assenyalat que Vallejo "ha anat massa lluny en manipular" aquest informe demostrant "que no tenia cap argument objectiu per destruir el carril bici d'Avingudes".\nPer això, la coalició creu imprescindible que Vallejo presenti immediatament la seva dimissió per la seva "ineptitud" ja que les seves decisions en matèria de mobilitat no han respost "a cap criteri objectiu".\nMés perillositat pels vianants\nSegons destaquen, l'edil del PP "ha actuat en contra de l'enquesta dels comerciants de Blanquerna i de l'opinió dels veïns de la zona que han recollit més de 5.000 firmes". A més, el regidor ha obert parcialment el trànsit del carrer, "incrementant notablement la perillositat per als vianants".\n"Tot això ho ha fet ignorant deliberadament el criteri del Col·legi d'Arquitectes, que ha premiat l'eix cívic de Blanquerna com a exemple de millora de l'espai urbà."\nFinalment, critica que Vallejo hagi "malgastat" 200.000 euros en la supressió del carril bici de les Avingudes sense presentar cap informe ni justificació tècnica objectiva que el defensàs. "Ara sabem que el PP ha manipulat un projecte final de carrera d'un enginyer per justificar, davant la petició d'informació del Fòrum Ciutadà, l'eliminació del carril bici".


Joan Solà: Física Quàntica i New Age\n«Els àtoms som nosaltres»\nLa física quàntica és tema recurrent en contextos aparentment tan poc científics com la autorealització, la força del pensament, la meditació, l’autoajuda o la religió. Tots ells, com la ciència-ficció, troben en la física quàntica el fonament científic perfecte que els avala.\nEl professor de Física Teòrica a la Universitat de Barcelona, especialitzat en partícules elementals i cosmologia, nascut a Santa Coloma de Farners i resident a Sabadell des de fa més de vint anys, Joan Solà Peracaula, 50, ho sap prou bé.\n——Us molesta que els profetes de la New Age mencionin tant la Física Quàntica?\n—No. La divulgació és bona. Molesta quan se n’abusa, però no pots evitar que el blat i el jull ens arribi tot barrejat.\n—Entrar en la Física Quàntica i acabar filosofant és inevitable?\n—Doncs sí. És una de les disciplines que motiven més discussions filosòfiques. Per exemple la llibertat humana.\n—Què hi té a veure?\n—A diferència de la mecànica determinista anterior que preveia amb exactitud el què pot passar, la mecànica quàntica només diu les possibilitats de que passi. És a dir, creix el nostre marge de llibertat.\n—És menys ciència?\n—No. Fins i tot la teoria de l’atzar és científica perquè la probabilitat, com el risc, també es calcula.\n—Per centrar-nos: Física Quàntica és aquella que diu que l’energia només es pot mesurar en relació al fotó o quàntum de llum, correcte?\n—Més o menys. I entenent per quàntum la partícula més petita i indivisible de la llum.\n—És veritat que quan els físics estudieu els quanta (quàntum en plural) us adoneu que ara hi són i ara no hi són?\n—Sí, és veritat. I també això és mesurable en laboratori. Casimir va descobrir que fins i tot en el buit hi ha electrons i positrons que es creen i es destrueixen.\n—I a continuació hi ha qui diu que quan les partícules no hi són, és perquè estan en un altre dimensió, un altre món paral·lel al nostre.\n—És una interpretació possible. Hugh Everett i Price de Witt, que són dos científics molt respectats, parlen dels mons paral·lels i els multiuniversos.\n—M’està dient que, en aquests moments, un altre Joan Solà està parlant amb un altre Víctor Colomer, en una altra dimensió?\n—Sí. A vegades passen les mateixes coses en mons superposats.\n—Però en quin cap cap una cosa semblant?\n—Només és una interpretació i a nosaltres mateixos ens costa d’entendre. Però els experiments demostren que a nivell de partícules és així.\n—I us pregunteu per què recordem el passat i no el futur!\n—És una pregunta molt raonable. El principi de causalitat, és a dir estem aquí perquè abans estàvem allà, és qüestionable.\n—Alguns científics proposen trajectòries no lineals sinó tancades en cercle. Es a dir, estem aquí perquè abans ja havíem estat aquí. Si fas un cercle en el temps ja no hi ha passat ni futur.\n—Però que això passi en les partícules elementals no vol dir que ens hagi de passar a nosaltres. O sí?\n—És clar que sí. Nosaltres estem formats d’àtoms. Nosaltres som els àtoms.\n—Podem envellir a diferents velocitats?\n—Clar. Si viatgem a la velocitat de la llum, quasi no envellirem.\n—Per això per ara és impossible. Com ho sabeu doncs?\n—Un rellotge atòmic col·locat en l’avió més ràpid durant dos anys s’ha endarrerit un segon. I, en un rellotge atòmic, un segon és una eternitat.\n—Tot té energia?\n—Aquesta llibreta també?\n—Aquesta llibreta té una energia potencial respecte del terra, una altra respecte del carrer i si la mous tindrà energia cinètica. Però, a més, només per ser matèria, encara té una altra energia.\n—Canvia la meva energia si jo estic enfadat o content?\n—Quan està enfadat gasta una energia que haurà de recuperar menjant.\n—O meditant o fent ioga?\n—Meditar, fer ioga o fer exercici serveix, més que per acumular energia, per harmonitzar la que ja tens, fer-la més eficient i malgastar-la menys. Optimitzar-la.\n—Els pensaments tenen energia?\n—Sí. L’activitat cerebral és energia electromagnètica.\n—Masaru Emoto fotografia molècules d’aigua de formes diferents segons si abans ha estimat o insultat l’aigua. S’ho creu?\n—Aquest home no és cap científic. Però no rebutjo l’experiment. No és irracional.\n—El pare de la Física Quàntica Max Planck va dir: «Hem d’assumir una ment intel·ligent i conscient darrera aquesta força que tot ho mou».\n—Era un home molt religiós i volia veure un Totpoderós darrera aquestes estructures. Però també era un gran científic i per això mai no va publicar aquesta frase en una revista científica.\n—La Física Quàntica aporta més preguntes que respostes?\n—Sí, però la quantitat de respostes que aporta és immensa.\nAl principi va ser la pregunta\nAbans de descobrir la física ja li agradava la filosofia. Parla de Aristòtil, Plató, Kant i Sant Tomàs amb la mateixa familiaritat que d’Einstein, Planck, Hawkings i Heisenberg.\nAmb un centenar d’articles publicats a Physics Letters, Physical Review o Nuclear Physics, el dia 23 viatja a Brasil per donar dues ponències sobre la constant cosmològica, és a dir la baula perduda entre micro i macrocosmos i «el problema més important que es planteja avui la Física».


Apologia de la curiositat: Continuen privatitzant la televisió\nsocialista italià de Bettino Craxi.\nL’últim consell de ministres del govern Zapatero va aprovar la fusió per absorció d’Antena 3 (Grup Planeta) amb Telecinco (Mediaset, propietat de Berlusconi), de manera que aquestes cadenes privades controlaran el 51’9 de l’audiència i el 85’4% del mercat publicitari televisiu. Anteriorment la berlusconiana Mediaset també va intentar implantar-se com a accionista majoritària de La Cinq (França) i Telefünf (Alemanya), però no li va surtir tan bé com a Espanya.\nEl bipartidisme televisiu privat aprovat pel govern Zapatero coincideix amb l’anunci d’una retallada de 200 milions d’euros en el pressupost públic 2012 de RTVE, després d’una expedient de regulació d’ocupació durant el primer govern Zapatero que va suposar l’acomiadament del 40 % de la plantilla (4.000 treballadors despatxats), això a una empresa líder amb un share de 14’5 % per part de TVE 1, dintre de l’atomització de les audiències iniciada amb la TDT. Es tracta d’una altra privatització d’un sector productiu que es troba ple rendiment i en augment.\nAlhora, a Espanya es mira cada dia més la televisió i a Catalunya la tendència resulta encara més aguda, malgrat que no pugi l’audiència en termes absoluts (les mateixa quantitat de persones miren més hores la televisió). Els registres dels audímetres van tancar l’any 2011 amb una mitjana en augment de 239 minuts (4 hores) diaris per teleespectador, la xifra més alta de tota la història de la televisió. A Catalunya s’arriba als 245 minuts, sense comptar el consum per internet.\nA la televisió d’avui --de retruc també a la ràdio i la premsa escrita-- tot es presenta fragmentat i esmicolat, de manera a encabir la publicitat als intersticis deixats per la informació. La publicitat s’ha convertit en l’espai central encobert. Dintre de les quadrícules subsistents a les pàgines o les emissions un cop col.locada la publicitat, ens resulta impossible als periodistes mostrar la seqüència, la complexitat de les coses que passen per tal de resumir-les de manera entenedora.\nLa raó de ser de les coses que passen ja no interessa, només hi cap el seu flash simplificat, aïllat de les causes i de les conseqüències. Si cal explicar gaire un contingut, queda descartat d'entrada pels responsables de la publicació o l’emissió. La informació es pot esmicolar per a comercialitzar-la, el saber no tant. Informar-se és rebre dades. Saber és entendre-les cadascú amb els seus mitjans mentals, convertir-les en coneixement personal.\nAvui l’objectiu no és que la gent entengui, només que consumeixi amb rapidesa. Ha quedat enquistada la febre de la rapidesa en la difusió de la notícia, la instantaneïtat, com si saber-la pocs minuts després de produir-se fos un valor principal. S'ha convertit en un consumisme d'usar i llençar simples titulars, en comptes d'assimilar allò que cada informació pugui tenir d'important per a cadascú en termes individuals o col.lectius. Les nocions de reflexió i d’anàlisi s’han vist recobertes per l’atribució abusiva d’un vernís d'avorriment. La lentitud s'ha vist ridiculitzada.\nLa informació s’ha transformat en mercaderia destinada al benefici de determinades empreses o dels seus col.laboradors necessaris dintre de les institucions que mantenen la responsabilitat de regulació legal. La cultura de masses en mans d'aquestes empreses fomenta de facto el retrocés cap el saber limitat a minories capaces de resistir l'anestèsia o el bombardeig d’informació, gràcies a recursos de discerniment per damunt de la mitjana. Aquestes minories han estat caricaturitzades com a intel.lectualoides i abtruses.\nLa televisió no és intrínsecament perversa, és fàcilment perversa. El matís no resulta menor. La distància entre una cosa i l'altra és la que estableix el grau de civilització de cada societat, l'equilibri de cada moment entre la pressió dels negocis i l'interès col.lectiu que haurien de defensar els representants elegits per fer-ho.\nAquella novetat que vaig veure néixer als domicilis particulars en la meva infantesa s'ha convertit en el punt focal més absorbent d'aquests domicilis, sense deixar d'exercir la mateixa fascinació, la mateixa addicció. I ha generat en poc temps negocis fabulosos, dèficits públics similars i una idiotització molt interessada.


El colós en flames - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nCarl Kress i Harold F. Kress\nSan Francisco, 555 California Street (en) i Pacific Heights\n14 milions de dòlars\nThe Tower (en) i The Glass Inferno (en)\nOscar a la millor pel·lícula (1974)\nEl colós en flames (The Towering Inferno) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per John Guillermin i Irwin Allen, estrenada el 1974 i doblada al català.\n2 El guió\n3.1 El rodatge\n3.2 El càsting\n6.3 Vegeu també\nUn incendi es declara en un gegantí gratacel de 138 pisos a San Francisco, el dia de la seva inauguració, enganxant totes les personalitats presents en la vesprada. El guió posa l'accent sobre la responsabilitat col·lectiva deguda a la bogeria per les grandàries. L'empresari, l'arquitecte, tots els dissenyadors són honrats però les paraules dels bombers els porten a la realitat: no es pot combatre eficaçment un incendi més enllà del setè pis. Tots els que són als pisos superiors són doncs atrapats. L'incendi, causat per la instal·lació elèctrica deficient, s'estén als altres pisos i transforma ràpidament l'immoble de vidre en una verdadera torre infernal. Els 300 invitats es troben entrampats al 135è pis de l'edifici, on tenia lloc la cerimònia. El capità dels bombers, Michael O'Hallorhan, comença llavors una carrera contra rellotge per salvar els invitats.\nLa pel·lícula ensenya la lluita de les víctimes que desitgen salvar la seva vida, i l'enginy desplegats pel socors per salvar-los. Molt moralitzant, la pel·lícula ensenya també les generositats i els egoismes de cadascun.\nEl guió de la pel·lícula és basat en dues novel·les, The Tower de Richard Martin Stern i The Glass Inferno , de Thomas N. Scotia i Frank M. Robinson. Com a continuació de l'èxit de L'aventura del Posidó , la Warner va comprar els drets de The Tower per a 390.000 dòlars. Vuit setmanes més tard Irwin Allen de la 20th Century Fox va comprar els de The Glass Inferno per 800.000. Per evitar que les dues pel·lícules entrin en competició al box-office, les dues societats de producció s'han associat per fer una única pel·lícula i han pagat cadascuna la meitat dels costos de producció. Han signat un contracte donant a la Fox les recaptacions de la pel·lícula als Estats Units i a la Warner aquelles arribant de la resta del món.\nEl guionista Stirling Silliphant va fusionar les dues novel·les per tal de crear el guió. El nom de l'immoble, la Torre de vidre , és una combinació de les tres paraules dels dos títols de les novel·les.\nL'escriptura de les dues novel·les es va inspirar en la construcció del World Trade Center al començament dels anys 1970 i al que podria passar si un incendi important esclatés en un gratacel d'aquest gènere.\nEl rodatge es va desenvolupar del 9 de maig a l'11 de setembre de 1974.\nSteve McQueen i Paul Newman fan la majoria de les seves escenes de risc a la pel·lícula. Sobretot Newman, entre d'altres, baixa i puja ell mateix l'escala trossejada per l'explosió.\nL'edifici utilitzat a la pel·lícula és de fet una sèrie de maquetes en miniatura. Només les seccions de l'edifici utilitzades pels actors són reals. L'ascensor panoràmic de El colós en flames és un dels del Hyatt Regency Hotel a San Francisco.\nIrwin Allen volia en principi donar el paper de l'arquitecte a Steve McQueen. Aquest va insistir per obtenir el de cap dels bombers. El paper de Lisolette Mueller va ser ofert a Olivia de Havilland, però va ser per Jennifer Jones. Va ser el seu últim paper en el cinema.\nSteve McQueen i Paul Newman encara que amics, mantenien entre ells una sana rivalitat i sempre havien considerat fer una pel·lícula junts sense aconseguir-ho fins aquí. Després del fracàs a Butch Cassidy and the Sundance Kid, aconseguir associar-los en aquesta pel·lícula de catàstrofes de gran pressupost va necessitar llargs tractes.\nMcQueen que tenia encara el record del seu amic Paul Newman, actor principal el 1956 a Somebody Up There Likes Me, quan ell no era més que un modest figurant, no va fer cap concessió. Va exigir d'haver de dir el mateix nombre de línies de diàlegs en el guió i que el seu nom tingués més importància en el cartell.\nConsagrant el gènere de cinema de catàstrofes després del triomf de L'aventura del Posidó (1972), El colós en flames en representa certament l'exemple més memorable, tant pels seus mitjans colossals (dos grans estudis Fox i Warner, de manera excepcional associats) com pel realisme dels seus efectes especials. Mai les distribuïdores més prestigioses no s'havien unit, de la mateixa manera que els dos actors, llavors els més ben pagats del món, Paul Newman i Steve McQueen, la pel·lícula compta amb la presència de no menys de dotze grans estrelles, totes en papers principals. L'ambiciós projecte aconsegueix també equilibrar el seu relat en un crescendo dramàtic que poques altres pel·lícules del registre aconseguiran igualar.\nTraduint simbòlicament un malestar sociològic propi dels anys 1970, la pel·lícula, i les imitacions variades que van seguir, constituiran un preciós filó fins als fracassos ressonants de Airport 80 Concorde (1979) o d'una altra producció de Irwin Allen igualment amb Paul Newman i William Holden: When Time Run Out... (1980).\nLa paròdia Airplane! (1980) es burla dels clixés del gènere.\nPaul Newman: Douglas Roberts, l'arquitecte de l'edifici\nSteve McQueen: Michael O'Hallorhan, el coronel dels bombers\nWilliam Holden:: Jim Duncan\nFred Astaire: Harlee Clairborne\nJennifer Jones: Lisolette Mueller\nO. J. Simpson: Harry Jernigan\nRobert Vaughn: el senador Gary Parker\nOscar a la millor cançó original per Al Kasha i Joel Hirschhorn, per We may never love like this again.\nOscar al millor actor secundari per Fred Astaire.\nOscar a la millor direcció artística per William J. Creber, Ward Preston i Raphael Bretton.\nOscar al millor so per Theodore Soderberg i Herman Lewis.\nGlobus d'Or al millor actor secundari per Fred Astaire.\nBAFTA a la millor música\nBAFTA al millor actor secundari per Fred Astaire.\nL'aventura del Posidó (1972).\n↑ esadir.cat. El colós en flames (en català). esadir.cat.\n↑ «The towering inferno». The New York Times.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=El_colós_en_flames&oldid=25930741»\nPel·lícules del 1974 doblades al català\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 6 gen 2021 a les 13:34.