Jonathan Demme, el cineasta inquiet\nMor als 73 anys víctima d’un càncer d’esòfag el director d’‘El silenci dels anyells’ i ‘Filadèlfia’\nXAVI SERRA Barcelona 27/04/2017 00:30\n651x366 Mor Jonathan Demme, el director d''El silenci dels anyells' / Javier Etxezarreta / EFE Mor Jonathan Demme, el director d''El silenci dels anyells' / Javier Etxezarreta / EFE\nQuan va visitar el Festival de Sant Sebastià el 2008 per presidir el jurat, Jonathan Demme va portar sota el braç un documental sobre Neil Young que ni tan sols havia acabat de muntar, Trunk show. “El Neil em va convidar a anar de gira amb ell i em va semblar el més normal portar la càmera i enregistrar-lo”, va explicar amb senzillesa. Demme era un d’aquells directors que no es plantegen el cinema com una carrera, sinó com un acte natural, com respirar. Les seves pel·lícules, variades com són, respiren totes autenticitat, passió pel cinema i per la vida. No es va obsessionar mai per repetir l’èxit d’ El silenci dels anyells i va rebutjar ofertes astronòmiques per filmar les seqüeles. Va preferir rodar documentals, videoclips, concerts, sèries de televisions o ficcions que l’estimulessin, i girava així l’esquena a Hollywood marcant el seu propi ritme. Com havia fet sempre.\nDemme va morir ahir als 73 anys com a conseqüència d’un càncer d’esòfag i les complicacions cardíaques derivades de la malaltia. La inesperada mort de Demme talla en sec la carrera d’un cineasta en plena activitat: fa només any i mig del seu últim llarg de ficció, Ricki, amb Meryl Streep fent de rockera veterana amb maldecaps familiars. I el Nadal passat Netflix estrenava Justin Timberlake + The Tennessee Kids, un concert extraordinàriament filmat per un dels directors amb més talent per posar la música en imatges. No era cap sorpresa: el seu documental del 1984 Stop making sense, que captura els Talking Heads de David Byrne a l’escenari, ja era tota una lliçó sobre com filmar un concert de pop que marcava un punt d’inflexió en el gènere.\nCom a tants cineastes dels 70, va ser Roger Corman qui va donar-li les primeres oportunitats en el cinema dirigint cintes exploitation i de sèrie B que li van permetre saltar a Hollywood i mostrar el seu talent per la comèdia dramàtica en títols com Handle with care, Melvin i Howard i la frustrada Noies en peu de guerra, un vehicle al servei de Kurt Russell i Goldie Hawn que el va enfrontar als productors. La reacció va ser tornar al cinema indie amb Stop making sense i la irresistible i inclassificable comèdia Alguna cosa salvatge, que va posar en el mapa Melanie Griffith i Jeff Daniels.\nEl que ningú podia haver imaginat el 1991 era que el seu retorn a Hollywood -després de dirigir Michelle Pfeiffer a la simpàtica comèdia de gàngsters Casada amb tots - seria el film que redefiniria el gènere de terror als 90. El silenci dels anyells va ser l’únic thriller de terror de la filmografia de Demme, conscient potser de la perfecció d’una pel·lícula que va regalar al gènere un dels grans monstres, Hannibal Lecter. En un gir de 180 graus, el director va estrenar-se l’any següent en el melodrama amb Filadèlfia, una història sobre la lluita d’un advocat homosexual i malalt de sida contra el bufet que el va acomiadar. El temps no ha sigut benèvol amb la pel·lícula, un telefilm inflat i carregat de bones intencions, però és innegable el seu impacte en la normalització dels homosexuals en el cinema comercial i la lluita contra l’estigma social de la sida. Filadèlfia posa en primer pla el perfil lliberal de Demme com a activista polític, un compromís que no cal gratar gaire per trobar en la majoria de les seves pel·lícules, fins i tot dues de tan diferents com el thriller polític El missatge de la por i la comèdia indie La boda de la Rachel.\nLa història recordarà que Jonathan Demme va dirigir l’únic film de terror premiat amb l’Oscar a la millor pel·lícula i que va transformar la carrera de Tom Hanks amb Filadèlfia, però són les seves comèdies estripades i documentals musicals els que han influenciat Alexander Payne i Paul Thomas Anderson. No s’ha de minimitzar el seu llegat.\nQuatre pel·lícules d’una carrera molt diversa\n1. ‘Stop making sense’\nDes de l’aparició de David Byrne a l’escenari amb un radiocasset per cantar Psycho killer sabem que el film no és només un concert, sinó una narració total de música, llums i escenografia.\n2. ‘Alguna cosa salvatge’\nUn banquer convencional i una noia que acaba de conèixer s’embarquen en un viatge ple de mentides, música, sexe i perills. Una comèdia transgressora i excitant que canvia de gènere dos o tres cops.\n3. ‘El silenci dels anyells’\nL’adaptació del bestseller de Thomas Harris és el thriller de terror per excel·lència. Una faula perversa sobre l’atracció inconfessable entre una agent de l’FBI i un psicòpata caníbal, l’immortal Lecter.\nLa història de l’advocat d’èxit acomiadat de la feina quan es descobreix que està malalt de sida permet a Demme elaborar un sentit al·legat cinematogràfic en contra de la discriminació.


(S'ha redirigit des de: Fets de maig de 1937)\nLa voluntat de Companys i els consellers d’ERC i del PSUC del Govern de la Generalitat de voler exercir una acció més decidida i intensa per controlar l’ordre públic a partir del final del mes de desembre del 1936, així com la redacció de decrets per a la reorganització dels serveis de l’ordre públic. La fragmentació del poder revolucionari va facilitar la recuperació del control del poder per part de l’Estat.\nDia 3 de maigModifica\nDia 4 de maigModifica\nDia 5 de maigModifica\nDia 6 de maigModifica\nDia 7 de maigModifica\nEl partit comunista va augmentar la seva importància i van aconseguir que el POUM (Partit Obrer d'Unificació Marxista) es convertís en il·legal. A més el curs desfavorable de la Guerra havia posat en contra el govern de Largo Caballero, es va produir una crisi de govern i Azaña va posar com a nou president a Juan Negrín, aquest va posar èmfasi en una ferma centralització política i militar per assolir l'objectiu prioritari de guanyar la guerra. Per això va reforçar el poder central, es va unificar la direcció bèl·lica, es van integrar totes les milícies en l'Exèrcit popular i es va establir un control sobre la producció industrial i agrària. La formació, al mes de juny, d'un nou Consell Executiu de la Generalitat de Catalunya, presidit per Lluís Companys i fonamentat per l'aliança entre ERC i PSUC, sense participació de la CNT, no va impedir que les relacions amb Negrín fossin tenses. Al novembre de 1937 el govern de la República es va traslladar de València a Barcelona, allà, es va fer càrrec del desordre públic, la gestió de proveïments, el comerç exterior, l'administració de la justícia i la indústria de guerra i va deixar de banda l'administració autonòmica, fet que va provocar friccions constants amb el govern de la Generalitat, que havia quedat molt afeblida.\n↑ «Fets de maig del 1937». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\n↑ Martínez, Jordi Finestres. Retrat d'un magnicidi: Les últimes hores del president Companys (en català). ARA LLIBRES, 2015-09-11. ISBN 9788416154470.\n↑ Orwell, George. Homenatge a Catalunya.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Fets_de_maig_del_1937&oldid=24292019»\nDarrera modificació: 27 jul 2020 a les 15:30\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 27 jul 2020 a les 15:30.


Televisors: guia de compra | Canal Digital\nUn reportatge dedicat al rei incombustible dels electrodomèstics: el televisor\nCaracterístiques a tenir en compte, conceptes clau i consells per no equivocar-nos en la compra\nJordi Masachs | 21/12/2013 a les 23:50h\nArxivat a: Anàlisi, LED, LCD, Plasma, Samsung, LG, Sony, SmartTV, televisors\nAquesta notícia es va publicar originalment el 21/12/2013 i, per tant, la informació que hi apareix fa referència a la data especificada.\nOrdinadors de sobretaula, telèfons mòbils, tauletes, portàtils, equips de música, reproductors MP3, receptors GPS, ràdios, impressores, càmeres de fotos i de vídeo… tots són aparells electrònics que han passat per alts i baixos. Sense anar més lluny, fa un temps tothom comprava un GPS pel cotxe. Ara, semblen estar de moda les tauletes, i ja pràcticament ningú compra reproductors MP3 o aparells de música. Però si hi ha un rei dels electrodomèstics, un supervivent nat de totes les anades i vingudes tecnològiques, és el televisor. Monarca indiscutible dels nostres salons, centre de moltes llars, company incansable i eina d'informació i de lleure, tot això i més en un aparell que, al llarg dels anys, ha sabut adaptar-se als temps que corrien i s’ha guanyat a pols el lloc preferent que ocupa.\nComprar un televisor, però, no és feina fàcil. Al darrere d’una simple pantalla negra s’amaguen tot un reguitzell de tecnologies i conceptes que poden arribar a marejar a més d’un: SmartTV, LCD, Plasma, Hertzs, IPS, polzades, LED, 3D, HDMI… Amb el reportatge d’avui pretenem aportar una mica de coneixement a tot aquest món i oferir-vos consells útils per si us voleu comprar un televisor. Anem per feina!\nPrèvia - Una mica d’història\nNo patiu, no ens excedirem en aquest apartat. Simplement es tracta d’una breu introducció, per allò de posar-nos en situació. Un televisor és, com tots sabeu, un aparell electrònic destinat a la recepció i reproducció de senyals de televisió. Internament té múltiples circuits electrònics, inclosos els que sintonitzen i descodifiquen el senyal. Aquests últims circuits el diferencien d’un monitor com el que connectem als ordinadors.\nEls primers televisors que es poden considerar comercials van ser de tipus mecànic, i es basaven en un disc giratori, el disc de Nipkow , patentat l’any 1884, que contenia una sèrie de forats disposats en espiral i que permetien realitzar una exploració línia per línia. Aquests primers aparells oferien una resolució de 30 línies a 12 quadres. Posteriorment aquests sistemes mecànics van anar sent desplaçats per l’ús del CRT (tub de raigs catòdics) com element generador d’imatges. Permetia, entre altres coses, oferir majors resolucions i velocitats d’exploració.\nAntic televisor CRT en blanc i negre Foto: Wikipedia\nEl primer televisor CRT totalment electrònic va ser fabricat a Alemanya per Telefunken l’any 1934. A la dècada dels 70, els televisors en color van experimentar una àmplia difusió en països desenvolupats. A mesura que evolucionava l’electrònica anava evolucionant l’electrònica dels televisors. Els primers televisors utilitzaven tubs de buit i després transistors. Després van utilitzar circuits integrats. Durant la primera dècada del segle XXI el tub va desaparèixer donant pas a pantalles amb diferents tecnologies que, tot i que no oferien la mateixa qualitat que els televisors de tub, tenien una mida molt menor. Aquestes tecnologies, que són les actuals, són Plasma, LCD, LCD retroiluminat amb LED i OLED. Els sistemes de transmissió igualment canviaven a digitals, mitjançant la distribució per cable, satèl·lit o terrestre (TDT). Finalment, ja a finals de la dècada passada, apareixen els primers televisors híbrids, que comparteixen la recepció convencional amb l’accés a la xarxa.\nArribats a aquest punt, el ventall actual de possibilitats en la compra d’un televisor és molt àmplia. Anem a parlar dels factors més destacables a l’hora d’adquirir-ne un.\nEl primer factor que cal valorar en un televisor és la tecnologia amb la qual es fabrica. Aquesta tecnologia influirà en aspectes essencials del televisor que analitzarem seguidament. Per a un usuari normal, i a un preu raonable, trobem dues tecnologies per a la fabricació de televisors: Plasma i LCD/LED. Anem a veure-les:\n1.1- Plasma : Aquesta és la tecnologia que va ser utilitzada inicialment per a la fabricació de pantalles grans, de 37 polzades o més. Es continua utilitzant només per a televisors de gran format. És la més veterana de les actualment existents al mercat, però ha sabut evolucionar i resoldre molts dels problemes que presentava d’inici. El seu funcionament és semblant als antics panells CRT, i també hi comparteix avantatges i inconvenients. Tot i això, els televisors de plasma són una opció a tenir en compte, especialment per amants de l’esport, cinèfils i aficionats als videojocs.\nUn panell de plasma està format per dos cristalls a l’interior dels quals trobem un nombre de cel·les que contenen una mescla de gasos nobles (neó i xenó). Gràcies al corrent elèctric, es converteixen en plasma i generen llum. La seva principal característica és, doncs, que el panell crea llum de forma independent per a cada píxel i de forma molt uniforme en tota la superfície de la pantalla. Composició d'una pantalla de plasma Foto: Wikimedia Commons\nAixí, tenim televisors que ofereixen una rapidesa i qualitat d’imatge sorprenents: no estan condicionats pel refresc de la imatge (en parlem més endavant), cosa que evita els rastres que deixen els altres tipus de televisors en escenes amb moviments ràpids (efecte ghosting). D’altra banda, en generar llum cada píxel obtenim un major contrast i negres molt intensos (cada píxel es pot apagar de forma independent). També ofereixen una gamma de colors més àmplia i realista, amb tons més suaus i menys saturats que els LCD o LED, i un major angle de visió (al desplaçar-nos des del davant de la pantalla als laterals, no perd qualitat d’imatge).\nPer contra, els televisors de plasma tenen un consum energètic força elevat (més endavant parlem de consums). La categoria energètica dels millors televisors de plasma tot just arriba a la C, mentre que molts LCD arriben a la A i els millors a la A+. Són més voluminosos, més pesats i emeten més calor. La seva qualitat d’imatge degenera amb el pas del temps. La seva superfície de cristall afegeix reflexos a la imatge. Per últim, el seu nivell de brillantor és, per norma general, inferior als LCD.\n- Temps de resposta instantani, perfectes per veure contingut molt dinàmic.\n- Contrastos elevats.\n- Negres perfectes.\n- Gamma de colors molt àmplia.\n- Iluminació molt uniforme.\n- Gran angle de visió.\n- Alt consum energètic.\n- Molt voluminosos i pesats.\n- Perden qualitat amb el temps.\n- Reflexos en pantalla.\n- Menys brillantor d'imatge.\n- Menys catàleg per triar. No n'hi ha de petits.\nAbans de tot cal deixar clar un concepte: els televisors LCD i LED són iguals amb l'excepció del sistema de retroiluminació utilitzat. A diferència dels televisors de plasma, els panells LCD no poden crear llum per si mateixos. Així, han de recórrer a una font de llum artificial per formar les imatges. Aquesta pot ser de dos tipus, fluorescent (LCD) o LED. La segona permet un estalvi energètic superior, i, en estar lliures de mercuri, un major respecte pel medi ambient.\nLes pantalles dels televisors LCD i LED estan formades per cristall líquid, on trobem diversos punts, anomenats píxels. Segons el corrent elèctric que apliquem, orientem aquests cristalls d’una forma o una altra, aconseguint que passi més o menys llum i, en definitiva, formant colors. La llum, com hem comentat, la generem amb llums fluorescents o LEDs. Avui en dia ja és més comú trobar pantalles LED, però encara n’hi ha moltes LCD, generalment a millor preu.\nDins dels panells LED, trobem dos tipus d’il·luminació:\n- LED tipus EDGE : els LEDs s’ubiquen en el marc de la pantalla, i amb l’ajuda d’uns difusors, es reparteix la llum per tot el panell, de forma més o menys homogènia. Permet televisors més prims i lleugers, i de menor consum energètic. Per contra, pot presentar zones més il·luminades, com les cantonades o les vores, i a vegades mala distribució de la llum que pot provocar zones blanquinoses (efecte clouding)\n- LED tipus Full : en aquest cas, els LEDs es troben distribuïts per tota la superfície de la pantalla, podent fer que s’il·lumini segons s’escaigui. Permeten encendre i apagar zones concretes, millorant el contrast i la qualitat dels negres. Per contra, són notablement més cars i de dimensions menys contingudes.\nEls panells LCD poden ser de dos tipus:\n- Panells TN (Twisted Nematic): són els panells utilitzats en aparells de gamma baixa o mitja. Són els més econòmics i compten amb un angle de visió més limitat.\n- Panells IPS (In-Plane Switching): es tracta dels panells utilitzats en aparells de gamma alta. En aquests, les molècules de cristall líquid es disposen de forma horitzontal respecte de la pantalla (en lloc d'en paral·lel, com en els panells TN), fet que fa augmentar el pas de llum, afavorint un angle de visió més elevat, un temps de resposta més ràpid i un major contrast.\nTant els LCD com els LED tenen consums energètics més continguts que els Plasma. En el cas dels LCD, un 25% menys, i en el cas dels LED, fins a un 40%. De fet, alguns dels LCD LED actuals arriben a certificacions energètiques d'A+ (veure apartat de consum energètic). Un altre factor a tenir en compte, degut a la tecnologia emprada, és que són models molt més lleugers i prims, per tant més fàcils d’ubicar. Trobarem un catàleg de televisors LCD molt ampli en moltes mides diferents.\nAquest tipus de televisors, però, no són tan adequats com els plasma per veure escenes mogudes i ràpides. El seu temps de resposta és major, tot i què es redueix força en la gamma alta LCD LED. Un efecte secundari és l’aparició de rastres en escenes ràpides (efecte ghosting). També pateixen d’una ràtio de contrast menor, i ja que la il·luminació està sempre funcionant, presenten uns negres menys purs (a excepció dels LCD Full LED). Els colors, per regla general, no són tan aproximats a la realitat, presentant paletes més fredes i tons més brillants. Per acabar, el seu angle de visió no és tan elevat com en els plasma, excepte en alguns panells IPS.\n- Menor consum energètic (alguns assoleixen A+).\n- Més prims, lleugers i fàcils d'encabir.\n- Major varietat de polzades.\n- Menor nombre de reflexos.\n- És la tecnologia en la qual s'està avançant més.\n- Major temps de resposta (efecte ghosting). Menor en panells IPS.\n- Efecte clouding en televisors que no són Full LED.\n- Menor contrast. Menys accentuat en panells IPS.\n- Negres menys purs.\n- Colors menys realistes.\n- Menor angle de visió. Menys accentuat en panells IPS.\nL’evolució dels televisors LED són els televisors OLED. La tecnologia OLED permet uns consums menors i una millor qualitat cromàtica, però encara són molt pocs els models que la implementen. En els anys vinents, però, s’espera que aquesta tecnologia s’acabi imposant.\nRecomanació: Heu de tenir en compte els punts a favor i en contra de cada tipus de panell. Tot i així, i com a norma general, la millor opció per a un usuari estàndard es optar per un LCD LED. Si sou amants del cinema o dels videojocs, però, la millor opció és un Plasma.\nUn dels punts més senzill i evidents. Si bé és cert que a la majoria ens agradaria tenir un televisor com més gran millor, cal tocar de peus a terra. Cal optar per un televisor que s’adapti a les mesures de l’estança on el col·locarem, i per descomptat, a la nostra butxaca: com més gran és un televisor, més car .\nLa unitat utilitzada per referir-nos a la mida dels televisors és la polzada. Així, trobem aparells de 32, 37, o 50 polzades, per exemple (les diferents mides solen diferir d’una a l’altra en 5 polzades). Per a que us serveixi de guia: les pantalles dels portàtils són de 13 o 15 polzades (17 els més grans) i els monitors dels ordinadors van de 15 a 23 polzades, com a norma general.\nEl Samsung HDTV de 110 polzades, un dels televisors més grans del mercat Foto: actualidadgadget\n- Televisors petits : Es situen per sota de les 27 polzades. Són adequats com a televisors secundaris, per habitacions petites, cuines, etc. Es situen per sota dels 250€ i són els més còmodes de veure en distàncies curtes. Es poden utilitzar, la majoria, com a monitors per connectar-hi l'ordinador.\n- Televisors mitjans: En aquest grup encabim els aparells de 32 a 42 polzades. Són adequats per realitzar la funció de televisor principal, en un saló ampli. Tenen la millor relació qualitat-preu, i els podem trobar a partir dels 250€ fins pràcticament els 1000.\n- Televisors grans: Per sobre de les 42 polzades ja trobaríem els televisors de grans diagonals, només aconsellables en grans estances o per a fanàtics de les grans proporcions. Són, amb diferència, els més cars. A més, requereixen una distància mínima de visualització més gran i consumeixen més energia.\nEn qualsevol cas, l’elecció de la mida és bàsicament personal: un televisor més gran no implica necessàriament millor qualitat d'imatge, tot i que una imatge més gran acostuma a ser més espectacular. El principal factor a tenir en compte doncs, hauria de ser l’espai disponible i el gust personal per una pantalla més gran o més petita. I la butxaca, és clar.\nHi ha unes recomanacions, però, al voltant de les mides i les distàncies de visionat. La majoria de televisors opten per una relació d'aspecte 16:9, és a dir, la proporció de l’amplada amb l’alçada de l’àrea visible de la pantalla. Per aquests tipus de pantalles, amb FullHD (en parlarem més endavant) la distància mínima de visualització és de dues vegades l’amplada de la pantalla. Així, per un televisor de 50 polzades, la distància mínima seria de 2,25 metres des de la posició ideal de visió (és a dir, en línia recta des del centre de la pantalla). Fent una aproximació, podríem establir una regla de 4,5 centímetres per polzada. La distància màxima no hauria d’excedir 5 vegades l’ample de la pantalla.\nDistància mínima (m)\nDistància màxima (m)\nJa us hem parlat en alguna ocasió de la resolució. En un televisor és un factor clau, però que per sort en els darrers anys s’ha aconseguit unificar, acabant amb algunes confusions amb termes com SD, Alta definició, HD-Ready o FullHD. Ara mateix, no val massa la pena comprar un televisor amb una resolució inferior a 1920x1080 (això significa que el televisor pot mostrar 1920 punts diferents en horitzontal i 1080 en vertical), el que es coneix com a FullHD o 1080p. Tot i així, podeu optar per una resolució inferior si es tracta d’un televisor de petit (HR-Ready o 720p). Totes dues ressolucions, 1080p i 720p, són considerades alta definició .\nTelevisor 4k (Ultra HD) en un establiment. La qualitat d'imatge és altíssima, el preu també\nFullHD és, doncs, la resolució més utilitzada avui en dia, i la recomanable. Tot i així, ja estan començant a aparèixer televisors amb 4K (Ultra HD), un estàndard emergent que arriba fins a resolucions de 2840x2160. Les imatges en 4K són espectaculars, però es tracta d’una tecnologia incipient. Si adquiriu un televisor d’aquest tipus, tingueu clar que no podreu gaudir de gaire contingut en aquestes resolucions, així que el nostre consell és que espereu ben bé un parell o tres d'anys.\n4 - Velocitat de refresc.\nUn altre punt a tenir en compte és la velocitat de refresc del panell. A saber, les vegades per segon que el televisor és capaç de refrescar la imatge. El valor es mesura en Hertzs, i bàsicament trobem tres tipus de panells en funció d’aquests valors: 50, 100 o 200Hz (aquests últims utilitzats en televisors 3D). A partir d’aquí, i mitjançant programari, s’aconsegueix incrementar aquests valors, però es tracta d'Hertzs no reals, i cada fabricant els denomina de forma diferent. Són, en qualsevol cas, un reclam publicitari, ja que la millora que aporten no és massa apreciable. Resumint: l’important són els Hertzs reals.\nPer a escollir, i com a norma general, una major velocitat de refresc sempre és millor, ja que evitarà molestes pampallugues i cansament de la vista, en especial si utilitzem el 3D i contribuirà a un major confort de la vista. També permetrà al processador intercalar un nombre major de fotogrames, millorant l'estabilitat i nitidesa del conjunt.\n5- Eficiència energètica\nEn els televisors, com en qualsevol electrodomèstic, és molt important consultar l'etiqueta energètica, que estan obligats a mostrar per normativa europea, de forma ben visible. Aquestes són les categories actuals:\nCal mirar el consum energètic d'un electrodomèstic abans de comprar-lo\nEvidentment, a major eficiència energètica, millor: menor consum i menor impacte per al medi ambient. Els dos factors que influeixen en el consum en un televisor són la tecnologia emprada (de la que ja us hem parlat) i la mida: com més gran, més consum: un televisor de 46 polzades consumeix pràcticament el doble que un de 32.\nCom a norma general, recomanem escollir televisors que siguin de classe A o superior.\n6 - Qualitat de so:\nEl punt feble dels televisors és, sens dubte, el so. Amb les tecnologies existents s’ha aconseguit rebaixar en pes els aparells, i aprimar-los en extrem. Això, però, afecta els altaveus: els fabricants disposen de menys espai per muntar un bon equip de música i això fa que hagin de rebaixar la mida de la caixa acústica. I això es nota.\nEl sobrepreu que haurem de pagar per aconseguir un equip amb un bon so és millor invertir-lo en una barra de so, que fins i tot en les alternatives més econòmiques ens oferirà una qualitat superior a la gran majoria d’altaveus integrats. Les millors barres i equips Home Cinema, 5.1 o 7.1, ofereixen una profunditat acústica i experiència d’usuari impressionants. La diferència entre veure una pel·lícula amb un bon equip de so o amb els altaveus de sèrie del televisor és abismal.\nUna equip Home Cinema és un magnífic complement per a un televisor\nUn apartat molt important al que cal dedicar uns minuts. No seríem els primers que trobem una magnífica oferta, adquirim el televisor, i al arribar a casa ens adonem que li falten connexions o les que té no són les adequades.\nAbans de comprar l’aparell, hem de fer una llista de tots els dispositius que voldrem connectar al nou televisor. I, a l’hora d’anar a comprar-lo, buscar un televisor que els tingui, o bé pensar a renovar els aparells si són molt antics i costa trobar televisors amb les connexions que requerim. En aquest aspecte, l’estàndard és la connexió HDMI, que inclou senyal d’àudio i de vídeo. L’euroconnector, més antic, està en desús, però encara podem trobar algun aparell que l'utilitzi, i no tots els nous televisors l’incorporen. Com a norma general, assegureu-vos que té almenys un parell de connectors HDMI i alguns USB per connectar discs durs o pendrive .\nAquest és un terme molt de moda utilitzat per encabir els televisors que ofereixen connexió a la xarxa. Aquesta connexió es pot realitzar per cable o per WIFI. En cas de decantar-nos per un SmartTV, hem de preguntar quin tipus de connexió presenta i, en cas de què sigui WIFI, si ja porta el receptor incorporat o cal comprar-lo a part. I tenir Internet a casa, és clar.\nLes aplicacions i serveis bàsics d’aquest tipus de televisors són Youtube, Vimeo, Facebook, Twitter i navegació per Internet. La diferència l'estableixen les aplicacions exclusives de cada fabricant, que poden incloure jocs, client Plex o aplicacions de control per al mòbil o la tauleta. També cal mirar les opcions de control, ja que el comandament del televisor sol ser poc funcional per navegar (especialment per escriure). Les millors opcions en aquest cas són connectar un teclat bluetooth o el control gestual o per veu que es comença a veure en alguns dispositius.\nMenú SmartTV en un televisor d'exposició\nRecomanació: Gairebé tots els models de gamma mitja i alta incorporen SmartTV. Els televisors més barats o més antics no la porten. És una opció que val la pena: veure Youtube en HD còmodament al sofà és una experiència única. Aquí hi hem d'afegir experiències com televisions a la carta, aplicacions dels fabricants, etc.\n9 - 3D o no 3D?\nL’any 2009, James Cameron va estrenar Avatar. De la pel·lícula se n’ha parlat molt per bé i per mal, però el que és innegable és que va ser la impulsora del 3D entre el gran públic. En els mesos i anys posteriors es va viure una espècie de febrada col·lectiva pel 3D: tots els fabricants l'incorporaven en els seus televisors, s’oferien nombroses tecnologies per acostar-lo al públic, s’utilitzava com a reclam de grans experiències d’usuari, es generava contingut en 3D i era la paraula de moda en qualsevol discussió tecnològica. La frase era «Compra un televisor 3D»\nGairebé al 2014, no fa falta ser molt espavilat per veure que, realment, el públic no estava massa interessat en el 3D. La indústria s’hi havia bolcat amb tota la seva potència i passats uns quants anys, la resposta del públic ha estat més aviat tèbia. Falta de visió per part dels fabricants, potser, falta de maduresa de la tecnologia, qui sap. Ara, la frase és: «Sí, és una Smart TV. Ah… i també té 3D».\nEn qualsevol cas, si us hi decidiu, penseu que trobareu dues formes de representar 3D: actiu o passiu. Per als dos sistemes s’utilitzen ulleres, i ofereixen resultats similars. L’actiu fa ús d'uulleres especials amb bateries incorporades que se sincronitzen amb el televisor per radiofreqüència. El passiu, per contra, reprodueix dues imatges de forma simultània, alternant horitzontalment i vertical cada una de les línies que formen la imatge.\nRecomanació : El 3D és una tecnologia que està de baixa en televisió (altra cosa és el cinema). El contingut creat per 3D és escàs, així com les emissions, i cada cop ho serà més. Tot i així, és un complement que pot resultar interessant, però no com a argument principal de compra. En cas d’haver de triar entre 3D passiu i actiu, decanteu-vos pel passiu, ja que el 3D resultant és més estable i relaxat, surt més econòmic i no requereix cap manteniment.\n10 - Fabricants\nEs poden comptar amb els dits d’una mà els fabricants de panells LCD i plasma en l'àmbit mundial. Les marques no fabriquen, sinó que compren els panells a uns pocs fabricants, per muntar-los en els seus propis televisors. Així, és habitual veure televisors de marques rivals amb la mateixa electrònica o el mateix panell.\nTot i així, és complicat determinar l’origen del panell d’un televisor, ja que aquestes informacions solen estar subjectes a contractes de confidencialitat entre ambdues parts. El panell, però, és només una part (important) del televisor, però hi ha d’altres factors: l’electrònica, controlada pel processador d’imatge, és una part importantíssima en un televisor: tracta i processa la informació per oferir imatges més nítides i fluides. Les marques principals tenen coprocessadors específics que bategen amb noms comercials (Clear Motion Rate, Digital Natural Motion, Motionflow…).\nPel que fa a marques, és difícil recomanar alguna sense caure en favoritismes, i podeu tenir una millor experiència amb un televisor de marca desconeguda que amb un de primera marca. Però sí que us podem mencionar les que actualment compten amb la millor reputació: Samsung, Sony i LG.\n11- Provar el televisor a l’establiment\nLa prova de foc per acabar de decidir-nos per un aparell o un altre és anar al nostre comerç de confiança i provar el televisor amb calma i tranquil·litat. Us oferim un breu recull d’algunes pautes que podeu seguir per aprofitar la visita:\n- Qualitat d’imatge: L'il·luminació a l’establiment no és la mateixa que la de casa. Heu de tenir en compte que el més probable és que al lloc on veurem la televisió no tinguem fluorescents, com al comerç. Per tant, l'il·luminació canvia.\nLa majoria de televisors, a l’establiment, es troben en «mode comerç». És una opció que els fabricants inclouen amb valors predeterminats (brillantor, contrast, color, etc.) suposadament òptims per al nombre més gran de situacions, però que poden no adaptar-se a les necessitats de la nostra llar. És un bon consell, doncs, demanar al personal del comerç que ens permeti ajustar la brillantor i el contrast, de manera que puguem veure l’aspecte de la imatge al mínim i al màxim i veure de quins rangs reals disposa l'aparell i com es comporta.\nAnar a veure i provar el televisor al comerç: la prova final\n- Reproducció d’un vídeo: les imatges mostrades en els establiments sovint no són les millors per apreciar les qualitats del panell. De vegades, per poca qualitat (un senyal TDT en baixa definició) o de vegades per massa (documentals en alta definició amb colors molt saturats, exagerats). Proveu de portar alguna pel·lícula o tràiler en un llapis de memòria, en alta definició, i intenteu reproduir-la en el televisor (tots disposen d’entrades USB).\nUna bona pensada és portar també vídeos amb seqüències nocturnes, per poder apreciar la varietat de tons de l’aparell, i seqüències d’acció, per poder comprovar-ne el comportament pel que fa a velocitat de refresc i nitidesa en escenes ràpides.\n- Angle de visió: és un aspecte que no es té massa en compte, però és molt important. Normalment ens posem dempeus davant del televisor, i així valorem la imatge. Aquest no és, probablement, el mateix angle que adoptarem amb el televisor instal·lat, penjat a la paret o en una tauleta i asseguts al sofà. I amb un canvi així la imatge pot diferir: fer-se més fosca o canviar el to del color. Això és degut a l’angle de visió. La majoria de pantalles ofereixen angles de 178º, però hem de comprovar nosaltres mateixos que la imatge no canvia massa si ens movem d’una banda a l’altra i de dalt a baix i, sobretot, que la qualitat de la imatge sigui satisfactòria amb l’angle en la qual acabarem mirant-la.\n- Conclusions finals:\nEscollir un televisor no és una feina fàcil, ja ho hem comentat, especialment per al televisor principal de casa. Una mala elecció en la compra pot fer que ens n’estiguem penedint durant anys. Així que el més prudent és analitzar les nostres necessitats i cenyir-nos a l’espai i els diners de què disposem. El repàs de les tecnologies que us hem oferit us ajudarà a comprar amb una mica més de coneixement.\nUn cop sabeu el que voleu, feu una tria dels models que compleixin amb les característiques desitjades i seguidament us informeu d’aquests models: la xarxa està plena d’anàlisis i opinions d’absolutament tots els models, així com de comparatives que ens poden ajudar a afinar la nostra decisió. Per últim, buscar ofertes (sense perdre el cap) en establiments tradicionals o a la xarxa pot acabar de decantar la balança. En qualsevol cas, seny i coneixement en la compra d’un equip que, ben triat i ben cuidat, ens donarà molts anys de satisfaccions.\nPetrus, 22/12/2013 a les 00:52\na veure quan triga a aparèixer el primer phreak del linux!!!\nper cert, bon article!\nen quant al color.\nOriol, 22/12/2013 a les 09:48\nMolt bon article. Vull comentar que quan vaig adquirir el meu SmartTV de samsung els primers dies no es veia ve a casa. Les cares de les persones es veien com poc definides. Finalment, després de molt google, vaig donar amb una web on recomenaven configuracions de color (contrats, nitidesa, etc) per diferents models de TV. Vaig adaptar els meus i el resultat va ser inmillorable. No em de refiar-nos dels valors de fàbrica, doncs estan dissenyats a que el televisor destaqui en els centres comercials.\nAnònim, 22/12/2013 a les 10:06\nGran Article! molt rebé! traspua coneixement!\nAnònim, 22/12/2013 a les 12:12\nParlar de la tele com del "rei de l'electrodomèstic" és tirar pel titular fàcil.\nSense tele pots viure. Sense rentadora, nevera o vitro, ja m'explicaràs al cap de 15 dies com vas.\nX l'anònim del Detallet 12:12h\n//*//, 22/12/2013 a les 13:39\nNo hi ha cap contradicció. Ser el rei de l'electrodomèstic no vol dir el més necessari: podem viure perfectament sense rei. O no?\nEricRenom, 22/12/2013 a les 14:28\nMolt bon article!Nomes dir-te que com a venedor de televisors que soc,molts televisor de plasma ja son de baix comsum,i si el client busca una tv gran,a bon bon preu i bona qualitat,sempre els recomano,ja que per 400 euros pots tenir un 46" la mar de decent,aixo si,sense smart tv,pero pots comprar un blu-ray per 99 euros i tenir imternet al televisor.\nPlasma per videojocs?\nAnònim, 22/12/2013 a les 16:26\nNomes dir que per videojocs la pitjor opció és el plasma. Cosa que aquí diu tot el contrari.\nmenus en català?\nAnònim, 23/12/2013 a les 12:09\nalgú sap d'alguna marca que es molesti a incloure el català en els menús ?\nAnònim, 23/12/2013 a les 18:30\nAra just fa un any vam comprar-nos una tv i els primers motius de compra que vam tenir clar va havia de ser led, smartv.... Però també mirar els menús en català.\nDoncs bé, l'única que portava el català dins els menús era.... Sony.\nMenus en CATALÀ\nDavid, 24/12/2013 a les 08:59\nJo tinc una SONY i els menus son en CATALÁ\npep44, 18/09/2014 a les 16:34\nAra n'hauré de comprar una, i, per a mi, seran requisit els menus en català.


Treballs del Màster de Periodisme Esportiu publicats a la revista CIHEFE\nLa revista CIHEFE publica els millors reportatges del Màster de Periodisme Esportiu\nTres reportatges realitzats per estudiants del Màster en Periodisme Esportiu per a l’assignatura Cultura Esportiva que imparteix el professor Xavier Garcia Luke han estat escollits pel Centro de Investigaciones de Historia y Estadística de Fútbol Español (CIHEFE) per ser publicats a la seva revista corporativa. Tots els estudiants del Màster elaboren un reportatge de caràcter històric sobre el món de l'esport en el marc de l'assignatura i la revista CIHEHE, membre oficial a Espanya de la International Federation of Football History and Statistics (IFFHS), en publicarà els tres millors.\nEl primer a ser publicat ha estat El último tango del equipo de José de l'estudiant Ignacio Adán Rosés, que parla del mític Racing Club d'Avellaneda de 1967 en el que es va proclamar campió d’Amèrica i del món pel seu estil de futbol. Els dos treballs restants seran publicats durant els propers mesos.\n“La publicació dels treballs és un reconeixement als treballs dels estudiants i a la qualitat dels reportatges que elaboren”, afirma Xavier Garcia.


L’elecció d’una APP per seguir la Covid no està descartada però segueix en una fase molt inicial - Altaveu el diari digital d'Andorra\nL’elecció d’una APP per seguir la Covid no està descartada però segueix en una fase molt inicial\nEls responsables d’epidemiologia i d’Actua Tech estan a l’espera del que fan els països de l’entorn conscients que els esforços ara per ara van per un altre cantó\n22/08/2020 (13:35 CET)\nUna de les aplicacions ja en fase de proves, en aquest cas a Alemanya. ARXIU\nLa tria d’una aplicació telemàtica (APP) a partir de la qual poder fer un seguiment dels casos de Covid continua en una fase tan embrionària que fa molt difícil de poder mantenir que aquesta tardor s’acabarà implantant. El projecte, que hauria de permetre a les persones que s’hi sumessin, poder saber de manera anònima si ha estat en contacte amb persones positives, no està descartat, però tampoc no ha avançat gaire, segons que han admès fonts governamentals.\nAra per ara, recorden les fonts, els esforços en relació amb el seguiment i la contenció del virus van per altres derroters. Alhora, s’està molt atent amb el que estan fent els països de l’entorn per anar alineats amb ells, entre altres coses, perquè si vénen visitants d’indrets on eventualment hi hagi implantada una APP amb el mateix objectiu que el que es té al Principat, l’eina sigui la mateixa o, almenys, compatible.\nAmb tot, arreu hi ha molts problemes legals per desenvolupar aquestes eines per molt anonimitzades que es vulguin. En països com Andorra, el concepte voluntari ha funcionat fins ara. Però no és evident que en altres estats passi el mateix, ben al contrari. I per imposar l’ús de l’APP, que suposaria una limitació a drets i llibertats fonamentals, s’han de dotar d’uns mecanismes legals de molt complicada promulgació. En tot cas, sembla difícil que almenys fins ben entrada la tardor no estigui realment en marxa l’aplicació si realment la iniciativa s’acaba escollint. Descartada no està.


Balanç econòmic del 1998\nLes Illes Balears viuen una de les conjuntures econòmiques de més bonança de la seva història. En un context econòmic favorable en l'àmbit europeu, que es percep d'una manera rellevant arreu de l'Estat espanyol, les Balears s'estan beneficiant d'aquesta onada d'una manera peculiar, especialment positiva en termes globals. Les Illes, i especialment Mallorca, s'han consolidat com a segona residència, han esdevingut una terra preada, assequible i un indret privilegiat de consum d'oci. Aquest procés d'enfortiment del model turístic de masses, fins ara centrat preferentment a la perifèria costanera, també s'està fent seva la resta del territori. La demanda de construcció creix de manera desmesurada, els serveis es multipliquen i es diversifiquen i l'oferta turística, en general, assoleix un prestigi i unes marques fins ara insospitades. Tanmateix, que ningú no ho dubti, els mèrits s'han de compartir i són diverses les causes de l'èxit: gaudim d'aquesta bonança perquè vivim immersos en una circumstància econòmica positiva i comptam amb unes infraestructures de serveis cada cop més estables, amb una gran capacitat de captació i amb una oferta de qualitat; però podem pagar molt cara una voràgine de destrucció del territori i de construcció desfermada, amb una rendibilitat evident a curt termini.


Entrenaments Torre Mossèn Homs - Terrassa: “Ègara Cops Walkers” es presenta\nUn dissabte més hem escrit un nou capítol inoblidable. En un primer moment la Isabel ens diu que si podia presentar l'Equip Ègara Cops Walkers, on, a més, els seus components te "Mossenaires Habituals" i ara "Mossenaires Nous" i també a partir d'avui un nou "Mossenaire d'Honor". Com ens encanta!!\nEn un dissabte, que segurament a més per ser 24 de desembre, un dia important, on molts celebrem un dels dies més familiars de l'any: la nit de Nadal.\nAnar a Sabadell i aturar-nos a la Masia de Can Deu, en un entorn perfecte per fer una aturada, tant per reposar, com coneixer-nos un xic més i sentir tot el que ens havia d'explicar els amics de Ègara Cops Walkers, què tenen un repte enquadrat en la Oxfam Trailwalker - Oxfam Intermón i en Toni, que era la primera vegada que ens coneixia i que li ha encantat l'acolliment de la família Mossenaire. Ens ha explicat en que consisteix el seu repte i les seves intencions i des d'aquí tothom us desitja sort en tot.\nHem travessat els bosc de Can Deu, sense oblidar-nos a ningí i hem completat un entrenament que gosem a dir que ha estat únic i intransferible i que s'ha tornat a gaudir, tot fent esport, i correxerrant, com en nosaltres és habitual.\nTenin un nou Mossenaire d'Honor, que forma part d'aquest equip que s'ha fixat aquest important repte.\nGràcies i gràcies a tothom per haver fet possible un entrenament cinc estrelles. Conèixer als components de l'equip Ègara Cops Walkers Ens fa molta il·lusió saber que "Mossenaires" podem ser testimonis i partícips d'aquest gest que any rere any coneixem de mans vostres i a més mossenaires particípen d'aquest gest solidari i econòmic que fa que feu possible. Una bona causa i un luxe tenir la sort de saber que hi ha tan bones persones com vosaltres, que participeu a l'Oxfam Trailwalker - Oxfam Intermón Us desitgem tota la sort del món. I una mica abans ens arraolim entorn la Masia de Torre Mossèn Homs per posar-no a punt per la sortida Ens visita i ens ve a saludar una mite de l'atletisme Egarenc; en Luís Maqueda. Et desitgem un bon any, com ens has vingut a desitjar també I també, un dels millors maratonians i atletes egarencs de tots els temps: en Bernant Monter. També ens ve a saludar. També et desitgem el millor I a proposta de la Isabel, avui tenim el plaer de presentar-vos al Mossenaire d'Honor: l'Andrés Aguilar. Al final de la crònica us regalarà un escrit per què el conegueu, i també participa en el recte Oxfam Trailwalker - Oxfam Intermón L'Andrés Aguilard'Ègara Cops Walkers, junt els seus companys de repte Fran Frutos serà la nostra bandera el dia d'avui, 24 de desembre, vestit per l'ocasió al costat d'en Carmelo Amb el Miquel Paradell Olga López En Watson m'olora Quim Gaya Miguel Alonso Giralde i l'Oriol En Jordi i l'Oriol: ens han trobat per poc. Havien sortit endarrerits. Estem de sort Fran Frutos i Carlos Rodríguez Mª. Àngels, Nova Mossenaire i la Sara El nominat a Mossenaire d'Honor, Andrés Aguilar que no sap cap on anirem Quality Moment, quan "Mossenaires" van amunt i avall. Això és "Mossenaires" Ls "Mossenaires Major" Anna Cos , amb el meu fill Oriol Moliner Quim, Montserrat, José Manuel i Jordi Marc Armengol Moment que arribem a la Masia de Can Deu I també arriba la nostra bandera Xesco Garcia , Sebastián Morales i José Manuel García Cabello Desplegament de la nostra bandera per part d'un portador de luxe: en Fran Frutos I toca conèixer a "MOSSENAIRES NOUS". Moltes gràcies per venir i sigueu benvingudes i benvinguts. Gràcies !! I la proclamació per part de tothom del flamant MOSSENAIRE D'HONOR : Andrés Aguilar. Enhorabona !!! I ara un dels integrants ens explicarà fantàsticament bé tot el que volen fer els Ègara Cops Walkers . Molta sort !!!! Mossenaires escoltant al "Mossenaire Nou", en Toni Laura Fabra Víctor Escalante Toni, Mossenaire Nou amb tota mena de detalls i un fantàstic repte. Ho aconseguireu!!! Sort!!! I la fotografia de familia, amb la Mola de fons, la Masia de Can Deu i un grapat de bona gent en un dia únic i intransferible. Per molts anys!! El nebot del Guillermo Pérez , Adrian, que ha vingut a pasar el Nadal, des de Jaen i l'ha enredat perque.vingués a entrenar. Benvingut Mossenaire de Jaén Mossenaire Nova, la Mª Àngels Laura i Mireia Rosés En Juanjo ens ve a desitjar unes bones festes I la Laura Fabra i en Fran Frutos vestits per l'ocasió. Esteu formidables!!! Quan l'Isabel Font ens diu que l'equip Ègara Cops Walkers se'ns ve a presentar a tothom, ens ha encantat que hagi pensat amb nosaltres, Mossenaires, per un fet tan bonic. Nosaltres li demanem a qui poden nominar a Mossenaire d'Honor, i ens diu a l'Andrés guilar i ara et llegirem i ens omple de joia saber amb qui tenim la sort de poder compartir aquesta estona. Gràcies Andrés, i que aconsegueixis aquest repte i et felicitem pel que ens has explicat, que ens agrada molt. Per molts anys!!! "foto de cuando hice el camino de Santiago este año en el alto de O Cebreiro" Hola, em dic Andrés Aguilar, i avui dia 24 de desembre he conegut a aquest grup de persones que formeu " Els mossenaires". Haig de dir que la meva experiència ha estat molt bona, i tant a la meva com al grup que veníem "Egara Cops Walkers", ens heu acollit amb afecte. La meva sorpresa ha estat que hagi estat nomenat mossenaire d'honor, i després d'informar-me de tot el que comporta, vaig a explicar una mica la meva trajectòria en aquest món del trail-running.\nJa fa uns anys el meu germà em va proposar anar de casa a Montserrat, jo mai havia caminat tant, això va ser un repte que vaig acceptar sense saber el que vindria després. Des de llavors, ja he participat en dues edicions de la Matagalls-Montserrat, en la dels Tres monestirs, una de Ripollet-Montserrat, tot això sense oblidar-me de totes les pateadas que m'he pegat per Sant Llorenç-Serra de L Obac, i la màgica muntanya de Montserrat, que crec que les conec bastant bé. També en dues ocasions ha caigut el Piugmal, i alguna més dels Pirineus que ara no record.\nPerò tot canvia quan el meu amic "Tete", decideix amb el seu equip de Trailwalker, acceptar-me, i és quan l'any 2015 comença una altra gran aventura. La marxa no competitiva que organitza OXFAM INTERMON, surt d'Olot i arriba a Sant Feliu de Guixols, són 100 quilòmetres, que per poder participar s'ha de fer un donatiu a aquesta ong de 1500 euros. aquest any 2017 ja serà la tercera vegada que participo, i a més aquest any, la farem corrent, "caco". Això em suposa adaptar-me a una altra forma de caminar, que és córrer, al que no estic acostumat, doncs des que vaig començar va ser fent recorreguts de muntanya, i ara són noves sensacions, nous dolors, i tot és nou.\nFa poc un altre amic meu el " Guillermo", un altre mossenaire, em va comentar que tots els dissabtes us reuníeu en Mossèn Homs, per fer 10 quilòmetres i passar una estona agradable, i em va convidar a participar, asi que em vaig animar i al costat de gairebé tots els membres de EGARA COPS WALKERS, avui dia 24 hem estat amb vosaltres i haig de dir que ha estat una estona molt bonica i agradable. Recomano a tots aquells que us agradi això de córrer, a reunir-vos els dissabtes en Mossèn Homs, i gaudir d'una bona estona.\nBé aquesta és la meva curta trajectòria en aquest món del trail-running, i aprofitant que estem en aquestes festes nadalenques, desitjar-vos a tots un Feliç Nadal, i un any 2017 ple de salut, i alegria.\nPublicat per Pep a 17:18


Trobada a Ontinyent de plataformes valencianes per l'ensenyament - VilaWeb\nDivendres 30.05.2014 23:00\nTrobada a Ontinyent de plataformes valencianes per l'ensenyament\nEntitats de tot el País Valencià tractaran l'oposició conjunta a la LOMCE\nAssociacions i plataformes de tot el País Valencià que treballen en la defensa de l'ensenyament públic i en valencià s'apleguen aquest dissabte al col·legi públic Martínez Valls d'Ontinyent, en una trobada organitzada per la Plataforma Prou, nascuda a la Vall d'Albaida arran de les primeres notícies que avançaven la pretensió del Consell de suprimir unitats escolars a la nostra comarca amb l'arranjament per al curs que ve. Entre altres, hi seran les que vindran de la Marina Alta, l'Horta Nord i l'Horta Sud, la plataforma Tots Som Cremona, i l'Associació de Directors i Directores d'Infantil i Primària.\nEntitats del País Valencià han començat aquest divendres una vaga de fam de vint-i-quatre hores per sumar-se a la que fa tres setmanes que duu a terme Jaume Sastre. Sastre va prendre aquesta contundent mesura de protesta contra la política educativa del govern balear i, ara, més d'una desena de persones de les entitats més importants, des del secretari d'Acció Cultural del País Valencià (ACPV), Toni Gisbert, fins a representants de l'Associació d'AMPA, fan un gest similar a València. 'S'ha arribat a tal punt de degradació política que cal posar-se en vaga de fam per demanar parlar als governs del PP' ha explicat Gisbert a VilaWeb.\nGisbert diu que ho van decidir dijoua: 'sen's va ocórrer perquè la lluita de Sastre és també la nostra. El govern valencià tampoc no ens permet el diàleg'. Divendres s'han reunit a l'Octubre Centre de Cultura Contemporània per a protestar amb representants de Compromís, EUPV, Intersindical Valenciana, el PSAN, CGT, Ca Revolta i l'Associació d'Escriptors del País Valencià. Demanen que s'hi sumi tothom qui ho vulgui en qualsevol moment del dia.\n'Ací tenim un problema similar que no hauria de ser normal en democràcia. Les agressions a la llengua per part del govern són constants' diu Gisbert. 'Demanem que ja que hi ha hagut un canvi de forma en el govern també sigui un canvi de contignut'.\nSomescola, Escola Valenciana i l'Assemblea de Docents de les Illes Balears s'han unit per primer vegada per a defensar conjuntament l'ensenyament en català. El representant d'Escola Valenciana, Emili Gascó, i la de l'Assemblea, Antònia Siquier, van anunciat en un acte davant del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) que participaran a la mobilització convocada el 14 de juny per defensar la immersió lingüística i el dret de decidir el model educatiu.\n'Manual de resistència activa contra la LOMCE' (27.05.2014)


Santa Perpètua de Mogoda impugna la llicència d'obres d'Amazon\nEl municipi creu que la creació d'un centre a Barberà del Vallès complicarà la mobilitat a la zona\nImatge de com serà el nou centre de distribució\nBarcelonaL'Ajuntament de Santa Perpètua de Mogoda ha presentat un recurs contenciós administratiu contra la decisió de l'Ajuntament de Barberà del Vallès de concedir llicència d'obres a Amazon. La companyia nord-americana va demanar permís per construir la seva nova nau logística al sector de Can Rabella del municipi, i l'administració pública de Barberà del Vallès hi va donar el vistiplau.\nEl consistori perpetuenc, però, considera que el procés d'implantació no ha tingut en compte l'impacte que pot tenir aquest centre logístic sobre la mobilitat de la carretera B-140 i l'AP-7. Aquestes vies són les dues principals carreteres que condueixen a la localitat i, segons l'alcaldessa, ja estan molt saturades en hora punta. És per això que demana que els ajuntaments afectats i la Generalitat analitzin mesures per evitar l'increment de les afectacions provocades per la construcció d'un centre logístic de les magnituds que proposa Amazon.\nIsabel Garcia, alcaldessa del municipi, assegura que, pel que han vist en els expedients de la planta, en la tramitació de la construcció s'han incomplert determinacions urbanístiques, informes preceptius i audiència a interessats que poden fonamentar l'anul·lació de la llicència.\nSegons ella, l'únic estudi de mobilitat relacionat amb l'expedient es va aprovar el 2003, abans de la legislació de la mobilitat. "En aquests moments, la situació de la B-140 i els seus enllaços amb l'AP-7 –sistema que haurà d'absorbir la mobilitat generada per la nova implantació– ja estan totalment saturats en les hores punta", ha recordat l'alcaldessa.\nAmazon Santa Perpètua de Mogoda logística mobilitat


Guerra de successió by Roser Parramon 477 views\nGuerra de Successió by Eladi Fernàndez 10844 views\nLa clínica dels embolics by cancladellassuperior 292 views\n11 setembre 1714 by Escola Vedruna-Àn... 3690 views\nSímbols i tradicions catalanes by Cicle Superior Al... 1040 views\n11 De Setembre De 1714 I by MARSALAT 3275 views\n1. 11 DE SETEMBRE DE 1714 Perquè els catalans celebrem una derrota?\n2. Durant els segles XVI i XVII a la península ibèrica hi havia diferents regnes i comtats: Castella, Catalunya, Aragó, Navarra, Portugal.... Que eren independents els uns dels altres però manats pel mateix rei.\n3. Catalunya abans de 1714 formava part de la Corona d’Aragó juntament amb Aragó, València i Mallorca.\n4. Cada territori però, tenia les seves institucions, lleis i costums pròpies. Amb el regne de Castella compartien el mateix rei des del s. XV. Els reis prometien respectar les lleis i institucions de cada territori\n5. Un d’aquests reis va ser Carles II que era membre de la casa d’Austria (Habsburg)\n6. L’any 1700 Carles II rei de Castella i de la corona d’Aragó mor sense descendència.\n7. El tron se’l disputen dos candidats: Felip d’Anjou (família dels Borbons) L’arxiduc Carles d’Austria (família dels Habsburg)\n8. Finalment Felip d’Anjou és proclamat rei de Castella. Els representants de la Corona d’Aragó prefereixen l’arxiduc Carles que prometia respectar les institucions de cada territori. Els països europeus també prenen posició per un dels dos.\n9. El Borbó era recolzat per: El rei de França: LLUÍS XIV I el regne de Castella L’ Habsburg era recolzat per: l’imperi austríac: Leopold I Anglaterra I la corona d’Aragó\n10. Comença una guerra (anomenada de Successió) entre els dos bàndols que tindrà per escenari sobretot les terres de la Corona d’Aragó que no volen el rei de Castella Felip V.\n11. El 1707, a la batalla d’Almansa, València i Aragó cauen en mans de les tropes franco- castellanes de Felip V i imposa a aquests territoris les lleis de Castella. Catalunya i Mallorca continuen resistint les tropes franco-castellanes\n12. Anglaterra abandona l’aliança que havia fet amb els catalans i reconeix a Felip V com a rei d’Espanya, (a canvi es queda Menorca i Gibraltar) El 1711 mor el germà de l’arxiduc Carles i ell és nomenat emperador d’Àustria (Carles III) aleshores la lluita per la corona espanyola ja no és important. El 1713 els dos bàndols signen la pau a Utrecht. Aleshores Catalunya queda sola enfront les tropes de Felip V\n13. Els representants de la Generalitat de Catalunya decideixen resistir perquè saben que el rei Felip V, tal com va fer amb els regnes de Valencia i Aragó, no respectarà les lleis i institucions catalanes.\n14. A l’estiu de 1713 només resisteixen Barcelona, Cardona. Mallorca i Eivissa La guerra es realitza poble a poble\n15. Barcelona, la capital de Catalunya, el juliol de 1713 és sotmesa a un setge que durarà catorze mesos. ,\n16. Els ciutadans de Barcelona suporten els bombardeigs i la fam durant molts mesos mentre van creixent les bretxes a les muralles.\n17. Els bombardejos i atacs s’alternen per minar la moral de la població\n18. El juliol de 1714 Felip V fa venir de França el duc de Berwick amb 40. 000 soldats per dirigir l’ofensiva final contra la ciutat defensada per 6000 combatents.\n19. Després de setmanes de lluites constants... L’11 de setembre el duc de Berwick dona l’ordre d’assalt general...\n20. Rafael de Casanova Conseller en cap de Barcelona dirigeix la desesperada defensa\n21. Completament esgotats els catalans van decidir negociar la rendició per evitar el saqueig i matances de civils.\n22. Felip V signava el Decret de Nova Planta, pel qual els catalans perdíem totes les llibertats i institucions. Quedava anul·lada la Generalitat i es prohibia la llengua catalana. A partir d’aleshores Catalunya no va poder governar-se per ella mateixa i va ser gent forastera la que van dirigir el país.\n23. Celebrem l’11 de setembre per recordar i afirmar la voluntat de tots els catalans de lluitar per les llibertats, institucions, llengua i costums de Catalunya tal com van fer els catalans de 1714\n24. • Catalunya, triomfant, • tornarà a ser rica i plena! • Endarrera aquesta gent • tan ufana i tan superba! • Bon cop de falç! • Bon cop de falç, defensors de la terra! • Bon cop de falç! • Ara és hora, segadors! • Ara és hora d'estar alerta! • Per quan vingui un altre juny • esmolem ben bé les eines! • Bon cop de falç! • Bon cop de falç, defensors de la terra! • Bon cop de falç! • Que tremoli l'enemic • en veient la nostra ensenya: • com fem caure espigues d'or, • quan convé seguem cadenes! • Bon cop de falç! • Bon cop de falç, defensors de la terra! • Bon cop de falç!


Studio Stadium és una peça fotogràfica immersiva de gran format. L’espectador és convidat a discórrer per una imatge que ens transmet missatges combinats de referents que detectem com a propis de la comunicació audiovisual (a través de la imatge d’un plató de producció artística audiovisual), així com de l’univers del futbol, indeslligable de tot un sistema de la imatge sustentador del seu èxit, garantitzador de la continuïtat del joc.\nEl caràcter hologràfic d’aquesta fotografia emmarca la naturalesa de la sensibilitat contemporània regida per l’espectacle. I el futbol és pur show.\nA través d’un control de la informació visual transmesa i de la psicologia del color (com si d’un paisatge natural es tractés), Studio Stadium busca conquistar a l’espectador i sumir-lo en un estat de consciència plàcida, relaxada, que juntament amb la lectura del text de sala, sigui propici per connectar amb el significat que té per a cadascun “el fet cultural”.\nLa fotografia del buit, d’una realitat que al plató ens sembla per construir, suggereix emplenar l’espai amb les nostres elucubracions sobre els propis límits que defineixen la “cultura”, així com invocar una posició crítica respecte el paper de l’art contemporani a la societat.\nAprofitant la transversalitat del futbol, s’indica subliminalment un tema que, a priori, li és aliè, com és l’estatus social de l’art contemporani avui dia. “L’art del futbol” es torna per tant en aquest projecte “l’art i el futbol”.\n— Permalink: marcserra.net/ca/work/studio-stadium/\nFotografia 2,4×3,6m. 2014.


Trapero afirma que la secretària judicial podia sortir de forma segura per la porta d'Economia | Diari Català Digital 📋\nÚLTIMA HORA CATALUNYA 📣\n✅ Empresas del IBEX 35 pagaron una campaña contra el ‘procés’ a petición de Rajoy\n▷ El punt de vista d’un alemany sobre el conflicte català\n✅ Detenido un Guardia Civil que dejaba pasar maletas con ‘coca’ en Barajas\n✅ El “problema” del catalán en Catalunya explicado por un inmigrante\n✅ Amazon vende por apenas 95 dólares mercancías que cuestan miles de dólares debido a un error\n📲 El Conseller Puigneró tilda a España de “Ejpañistán” y enciende Twitter\n✅ Relleu d’Arrimadas: Un militant deixa Cs i denuncia pressions per no presentar-se a les primàries\n🚓 Els fets delictius a Barcelona pugen un 9% durant el primer semestre del 2019 i les detencions un 17,4%\n💻 Estrena mundial del videojoc Etherborn, desenvolupat amb el suport del Departament de Cultura\nLa consellera Budó demana la creació d’una comissió d’investigació al govern espanyol sobre els atemptats del 17A\nTrapero afirma que la secretària judicial podia sortir de forma segura per la porta d’Economia\n4 (80.51%) 39 vots\nAquest dimecres declara un dels testimonis més esperats en el judici del procés: el del major dels Mossos d’Esquadra, Josep Lluís Trapero, que trenca el seu silenci després de mesos. Trapero ha iniciat la seva compareixença dient que declararia, la qual cosa podia no fer perquè té una causa oberta contra ell, a l’Audiència Nacional, també per rebel·lió.\nTrapero ha assegurat que durant la jornada del 20S, el titular del jutjat número 13 li va trucar només una vegada i no es va identificar com a tal, sinó com a jutge d’incidències, i li va traslladar que la secretària judicial d’aquest jutjat de Barcelona, Montserrat del Toro, no podia sortir de l’edifici, la qual cosa, ha admès, el va “sorprendre” perquè “no era la percepció” ni “coincidia” amb la que “teníem des del CECOR”, el Centre de Coordinació.\nSortida segura per la porta principal d’Economia: els dos cordons\nEn qualsevol cas, ha assegurat que en garantien la sortida per la porta principal de la Conselleria d’Economia de manera segura. Per fer-ho possible, van començar a muntar un cordó amb voluntaris, i dins d’aquest, la intenció era que entre 15 i 20 agents de paisà que ja eren dins del Departament i agents de la BRIMO fessin un altre cordó per protegir la comitiva judicial i evitar que hi hagués contacte entre els manifestants i els agents. Ha qualificat la sortida de “segura; si no, no ho hauríem plantejat”.\nTrapero considera que “el passadís de voluntaris no és incompatible amb el cordó policial i ha recordat que “hi havia prop de 300 efectius dels Mossos d’Esquadra als voltants del Departament d’Economia”.\nLa sortida pel terrat, per estalviar temps\nFinalment, es va optar per l’opció de sortir pel terrat, que el major dels Mossos ha justificat per “estalviar temps de tornar a organitzar el cordó”.\n“El motiu de la sortida de la secretària judicial pel terrat no respon al fet que nosaltres considerem que fos insegur el cordó, el motiu és que quan jo rebo la trucada del jutge cap a les 23.00, el cordó s’ha desmuntat. Quan parlo amb el jutge, em diu que facilitem la sortida a la secretària. Per a nosaltres és la primera notícia que la seva feina s’ha acabat. M’informen del meu equip que han trobat una sortida alternativa. Arran de la trucada, demano que es parli amb la secretària i que li ofereixin aquella sortida i si li sembla bé. La raó d’oferir-li aquesta opció era per no haver d’esperar que s’hagués de tornar a muntar el cordó”.\nEn qualsevol cas, ha desmentit que la secretària judicial sortís camuflada amb el públic del teatre.\n“No és veritat que la secretària sortís camuflada amb el públic del teatre. En aquell moment,. un comandament del meu equip em diu que no els donaven permís per sortir”.\nL’excap dels Mossos ha manifestat que estava completament informat de la situació gràcies a l’intendent dels Mossos Xavi Pastor, és qui anava amb la secretària, i que n’assumia la responsabilitat.\n” Xavi, la responsabilitat és meva, no preguntis més. Agafa la secretària i surt, i si després hi ha algun problema jo assumiré la responsabilitat.”\nEn permanent comunicació amb la Guàrdia Civil\nEl major dels Mossos ha afirmat en el judici que durant el 20S va estar en permanent comunicació amb la Guàrdia Civil.\n“Jo tenia al davant el comissari Ferran López. Va parlar desenes de vegades amb el comandament de la Guàrdia Civil.”\nAbans, Javier Ortega-Smith, de Vox, li havia retret com podia ser que trigués 16 hores -les del registre- a comunicar-se amb l’òrgan judicial” i Trapero li ha respost que la comunicació amb l’òrgan judicial era responsabilitat de la Guàrdia Civil.\n“Nosaltres vam estar parlant contínuament amb la Guàrdia Civil. Amb l’òrgan judicial hi vaig parlar una vegada i va ser per iniciativa meva.”\nA preguntes de l’acusació popular, Trapero ha començat explicant que durant la jornada del 20 de setembre el conseller Joaquim Forn el va avisar que Jordi Sànchez li trucaria per oferir-se a mediar “en allò que estava passant davant de la Conselleria” d’Economia.\n“El 20S, va ser el conseller Forn qui em va dir que el Jordi Sànchez em trucaria. La trucada va trigar molt. Les primeres converses amb Sànchez van ser per posar en contacte els nostres operatius. Les trucades tenien aquest objectiu. Cap a les 13.00 els vam demanar que ens ajudessin a fer un cordó previ al que havia de ser un cordó policial per on havien de transitar els detinguts cap a a la Conselleria d’Economia”.\nL’excap des Mossos ha insisitit que des de l’ANC es volia garantir la sortida de la comitiva judicial i que va parlar amb Sànchez perquè ajudés els Mossos a fer un cordó de voluntaris perquè hi poguessin passar els detinguts durant els registres d’aquell dia.\nNi amistat ni enemistat amb cap dels processats\nTrapero ha començat la seva compareixença assegurant que no té ni amistat ni enemistat amb cap dels processats. La seva advocada, Olga Tubau, ha volgut fer uns aclariments previs, però el jutge Marchena ho ha impedit i li ha recordat que és tercera part implicada i que només pot assessorar l’excap dels Mossos en els seves respostes.


Reserva la teva plaça a residències d'estudiants amb Buscoresi | Notícies | Preparats, Llestos, Universitat\nSi comences els estudis fora de la teva ciutat i necessites allotjament, Buscoresi és el teu lloc! Buscoresi és un cercador d'allotjament a residències i col·legis majors per tota Espanya que et permet comparar i reservar la teva plaça a la residència que escullis de forma totalment gratuïta.\nActualment, disposa de més de 15.000 places reservables distribuïdes per tota Espanya perquè puguis triar la residència que més s'adapti a les teves necessitats. A més, Buscoresi compta amb un servei d'atenció i assessorament súper eficaç que t'ajudarà a poder escollir l'habitació que millor encaixi amb el que estàs buscant.\nPer què escollir una residència d’estudiants?\nComençar la universitat en una nova ciutat és una etapa emocionant i sens dubte el lloc ideal per gaudir-ne al màxim és vivint en una residència d'estudiants per milers de motius:\nConeixeràs gent de la teva edat amb qui compartiràs moments, anècdotes i amb la qual crearàs un gran vincle.\nPodràs participar en tota mena d'activitats, tallers, concursos… que s'organitzen diàriament a les residències.\nDisposaràs de tots els serveis inclosos que puguis necessitar al teu dia a dia des de la mateixa residència (menjars, neteja, manteniment…).\nComptaràs amb un suport perquè qualsevol incidència sigui resolta al moment i sense preocupar-te de res.\nPer reservar la teva plaça a Buscoresi, només has de seguir aquests passos:\nAccedeix a Buscoresi i busca la ciutat on vols allotjar-te.\nDona una ullada i compara entre totes les residències disponibles. Podràs consultar les característiques de cada residència, veure'n la ubicació i conèixer tots els serveis que s'hi inclouen.\nSol·licita la teva plaça omplint el formulari\nSi convides els teus amics, podràs guanyar 100 €!\nSi t'estàs plantejant reservar una plaça per al curs que ve, és el moment indicat per fer-ho i formar part del programa de referits de Buscoresi.\nGenerant el teu codi, podràs compartir-lo amb els teus companys/es i per cada persona que el faci servir a la seva reserva a la web de Buscoresi, tots dos podreu guanyar un val de descompte de 100 € per gastar en allò que més us agradi.\nAixí que, ja ho saps, no t'ho pensis més i reserva ja la teva plaça per gaudir d'aquesta increïble etapa que està a punt de començar!


Laia Miranda, nova presidenta de l’Esbart Egarenc del Social - Created by pep valenzuela - In category: Cultura, Destacats - Tagged with: Assemblea 2017, canvi presidència, Centre Cultural El Social, David Capdevila, Esbart Egarenc, Laia Miiranda, Terrassa - malarrassa - El periòdic independent i gratuït de Terrassa\nYou are here: Home / Cultura / Destacats / Laia Miranda, nova presidenta de l’Esbart Egarenc del Social\nLaia Miranda, nova presidenta de l’Esbart Egarenc del Social\nDavid Capdevila i Laia Miranda en un moment de l’assemblea. Foto Rosa Pastor\nL’assemblea de l’Esbart Egarenc del Centre Cultural el Social, celebrada el 22 de novembre, aprovà el canvi de presidència a la junta de l’esbart. Laia Miranda, dansaire i monitora de l’esbart i fins ara secretària a la junta, substitueix a David Capdevila que ha estat president durant 11 anys. A l’assemblea, Capdevila es va acomiadar amb un sentit discurs on va repassat els moments més important de la seva trajectòria a l’entitat: la celebració del 50è aniversari i del 55è, els premis ateneus i del concurs de danses catalanes com també la recuperació de l’espectacle Trama.\nEl president sortint va dedicar el discurs a totes les persones que l’havien ajudat durant aquell temps i l’hi havien donat suport: “com a president faig balanç de tot el que he viscut i mirant enrere, m’emporto una pila de bons moments, moments per la nostàlgia, moments que amb el temps i la distància esdevindran un dolç record d’una magnífica etapa de la meva vida. Una colla de gent amics, coneguts i saludats, perquè la veritat ha passat molta gent per aquí durant tant de temps… tots vosaltres ja sabeu que podeu comptar amb mi per a qualsevol cosa igual que jo he comptat i compto amb vosaltres”.\nPel que fa a la nova presidenta, Laia Miranda, en el seu discurs també va agrair el suport de la junta i dels dansaires i va destacar: “Ho faig amb molta il·lusió però també amb molt respecte, sabent que segurament la meva joventut pot fer que cometi alguns errors o que desconegui algunes rutines, tarannàs o maneres de fer, però també amb la tranquil·litat que compto amb un equip que en sap molt més que jo, que té molta més experiència i que em dóna suport”.\nAra Capdevila passa a ser el vicepresident de l’entitat terrassenca que comença una nova etapa que la junta espera que continuï portant les mateixes alegries que l’anterior.\nMesa de l’assemblea 2017 de l’Esbart, amb Laia Miiranda, nova presidenta. Foto Rosa Pastor\nCarta d’Oriol Junqueras amb motiu de la celebració 365 dies dels Cants per la Llibertat, a Terrassa\nActe d’En Comú Podem a Terrassa: Posem Catalunya en marxa. Uns pressupostos cap al canvi


Blog VERNACLE: de gener 2014\nArticles i escrits de Jordi Salat\nWeb de Jordi Salat\nCOLOM: PARLEM DE CRISTÒFOR COLOM I LA SEVA CATALANITAT 4/4\nÉs cert que el port de Palos d’on van sortir les caravel·les era Pals de Girona?\nPenso que és possible, que podria haver sortit alguna nau i que anés fent escales tot baixant costa avall, a Barcelona, a Tarragona, a Tortosa, a València, i “ Palos” de la Frontera. Aquest municipi actualment andalús, “Palos”, podria ser un topònim català “Pals” castellanitzat. Cal tenir molt present que a Palos de la Frontera, en el segle XIII ( uns dos-cents anys abans de 1492) un monjo franciscà, català de València, que es deia Pasqual, va portar a Palos de la Frontera la imatges de la patrona de Barcelona, Nostra Senyora de la Mercè, la qual va ser rebuda amb aclamacions populars. Això vol dir que ja hi vivien catalans de Barcelona.\nVerge Negra de Nostra Senyora de la Mercè a Jerez de la Frontera.\nA Huelva, també hi trobem a Nuestra Señora de la Cinta, que és de Tortosa. Un altre lloc relacionat amb Colom. Tinc un escrit en el meu Blog Vernacle, en el que ho explico amb més detall. Es pot llegir a: Blog Vernacle\nLes verges negres tenen relació amb el templers i el culte a la deessa Asherah- Astarté, Isis, Nut-. Els mites originals de les terres que avui han estat castellanitzades amb el nom d’Andalusia, tenien un alte nom autòcton o vernacle. Entre aquest mites, el de Gàrgoris, i el seu fill Hàbidis, estan relacionats amb les abelles. Les abelles estan relacionades amb el culte a Isis, Astarté i Asherah. Els templers volien restituir una mentalitat. Blanca de Castilla, com a regent de França, va propiciar la destrucció dels templers i la seva concepció cultural. Tot ha estat adulterat. El mètode castellanitzador emprat per l’espanyolisme, ha instal·lat l’adulterisme. S’ha fet una closca amb un gran engany, i, als humans conquerits, se’ls ha tancat a dins. Descobrir la veritable identitat de Colom, comporta el trencament d’aquesta closca.\nColom és un cognom català? Pot ser d’un altre país?\nAquest mot, “Colom” , és català. Que jo conegui, no es troba a cap altra llengua que no sigui la catalana. Podria tenir quelcom d’occità si es confirma l’antiguitat i lligams catalans dels Colom de Bordeus i amb els Santa Coloma, afrancesats com a Sainte Colombe.\nPots dir quatre o cinc raons històriques irrefutables per les quals Colom hauria de ser català i no genovès?\nRaons, de les quals, hom pot deduir que Colom era català:\n1.- Hi ha un document en que figura la signatura escrita així “Colom”. Un nom exclusivament català\n2.- Per navegar s’havia de tenir coneixements d’astronomia, matemàtiques, desxiframent de cartes de navegar....Això requeria molts estudis. El Colombo genovès no tenia estudis, era un botigues de una botiga de teixits. En aquells temps, els teixidors no tenien aquest tipus d’estudis.\n3.- L’equip de persones que es va rodejar Colom, eren catalans.\n4.- En el segon viatge, sortit des de Barcelona, es va emportar amb ell a Bernat de Bohil, i els monjos del monestir de Montserrat, que eren catalans.\n5.- El seu millor amic i home de confiança, era un tal Miquel Ballester, “català de Tarragona” segons consta en un escrit.\nNomés amb aquestes dades ja podem deduir, si pensem. La gent però, tot sovint, no ho vol pensar; només vol creure allò que li diuen les autoritats acadèmiques. A vegades les autoritats acadèmiques són els vigilants de la closca.\nPlanifesfei del cosmògraf portugés, Domingo de Teixeira ( 1573)\nMapa d’Amèrica amb banderes catalanes.\nBandera de Castilla. Aquesta bandera no s’hi veu en el mapa de Teixeira. Sí que s’hi veu la catalana de la Corona d’Aragó. Que és també la de La Provença i els Comtes de Barcelona.\nCom és que en la història oficial encara no es reconeix la teoria que Colom pugui ser català?\nDesprés de veure aquest mapa de Teixeira, no entenc com encara poden haver-hi historiadors que diguin que “ Para Castilla y León, América descubrió Colón”. Les referències han estat adulterades pels poders polititzats per l’espanyolisme imperialista i castellanitzador. Un exemple són quadres com aquest, on hi han fet posar la bandera de Castella y Lleó,manipulant- la Història que fa palesa, fa evident, el quadre del portuguès Teixeira, fet el 1573; o sigui, uns quants segles abans del fatídic 1714, una de les dates que va comportar, l’anihilament de tot “lo català”, i la castellanització de la Història relacionada amb Catalunya i la Corona d’Aragó.\nJo penso que el motiu és perquè això comporta el reconeixement de Catalunya com a nació i Estat, i també perquè hi ha uns drets sobre Amèrica que podrien descobrir coses que es volen amagar a nivell polític. També tenim els motius de l’Estat Vaticà, com és que no han fet “sant" a Colom essent l’evangelitzador cristià més gran de la Història? Cal recordar que Colom, segons digués el seu fill, era “joaquimita”. Joaquim de Flor, conegut com a “Fiore” tot i que era de Calàbria i la seva llengua autòctona o vernacla era el calabrès i no el llatí del Laci) fou considerat heretge cristià per determinat poder vaticanista.\nLa forma d’escriure de Colom dóna alguna pista?\nSi, però no està exempta de dubtes. Escrivia Colom o bé tenia un escrivà? Cal observar que el seu “Diari de a bord” està escrit en tercera persona. Es refereix a Colom, dient “el” Almirant en tercera persona. “El Almirante”, en la versió que ens ha arribat castellanitzada, ja que talment sembla que es va perdre el primer Diari de a Bord, donat per Colom a Ferran II de Catalunya i Aragó quan va trobar-se amb ell a Barcelona, el 1493, en arribar de les “Antípodes”, - Colom parlava d’Antípodes” no parlava d’Amèrica-.\nQuin paper té la guerra civil catalana en la història de Colom?\nTot fa pensar que després del Compromís de Casp, la família Colom es va posar a la banda dels Urgell catalans, i no pas a la banda dels Trastàmara castellans. Donat que un Trastàmara va ocupar el tron de Catalunya, els Colom va quedar al que ara en diríem a l’oposició. Això, vol dir que van quedar a fora del poder. I, aquest fet comporta una colla de conseqüències adverses.\nEn el tema de Colom hi ha interessos de la corona castellana i hi ha intervenció de la censura?\nSí. Es van apropiar de la gesta i dels beneficis materials derivats del fet d’haver instaurant un ordre “colonialista” depredador i genocida, destructiu dels pobles, nacions, cultures i llengües autòctones, originaries o vernacles del Continent que van dominar. La censura va prohibir dir la veritat. Va permetre amagar les malifetes que van fer i tergiversar-ho tot adulterant-ho tot per a justificar els seus robatoris. Colom va ser empresonat per castellans, gent de Castilla i de parla castellana. Colom, en tant que franciscà, no podia ser autor ni permetre que es fessin les malifetes que es van fer amb els indígenes.\nQuina és la importància que Colom sigui català a part de descobrir la veritat?\nConèixer la Veritat sempre és important. L’autèntic missatge cristià diu que “la Veritat ens farà lliures”. Darrera de la Veritat hi ha un sentit de la vida i un ordre nacionalista internacional basat en uns valors i principis, una concepció cultural. Cal recordar que Colom tenia molt present la “Immaculada Concepció”, tret característic dels franciscans, això vol dir quelcom sobre una mentalitat neta de mentides i fal·làcies. Valors que tenen en la Veritat la seva essència i raó de ser. La Veritat comporta un ordenament nacionalista. Catalunya – digués Francesc Pujols- és la pàtria de la Veritat. Aquest dies del mes de Novembre de 2012, en que ens trobem en campanya electoral, a Barcelona, capital de Catalunya s’escolten moltes veritats; en canvi, a Madrid, capital d’Espanya s’escriuen moltes mentides. La Veritat és important perquè sense la Veritat no hi ha res.\nNota: Reviso aquest escrit el Desembre de 2013, i durant tots aquests mesos que han passat, les mentides del espanyols castellanistes, han continuat a la premsa, ràdio i televisió. Ara s’hi ha afegit els negacionistes que es neguen a acceptar la veritat, en general, i en concret la que s’exposa al Museu “ El Born” de Barcelona sobre els fets de 1714. Va dir-me un pagès del Ripollès, “El dia que es conegui la Veritat, Espanya desapareixerà, perquè els espanyols es moriran de vergonya”. Potser es per això que no poden acceptar-la. Psicològicament, mantenir la fal·làcia el gran engany, és el seu mecanisme d’autodefensa. Descobrir la identitat de Colom, comporta trencar aquesta closca construïda per l’espanyolitat adulterista que manté captivats a milions d’éssers humans. La Constitució política de lleis fetes pels adulteristes, ens fa ser esclaus. La Veritat ens farà lliures.\nPublicat per Jordi Salat a 11:45 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Colom, Cristòfor Colom, Mercè, Palos\nCOLOM: Parlem de Cristòfor Colom i la seva catalanitat 3/4\nBlasó de Sainte Colombe, nom afrancesat de Santa Coloma. Relacionat amb Montesquieu, nom afrancesat del municipi occità, en català Montesquiu.\nEl Dr. Luís de Ulloa va esmentar, en el seu llibre, Cristòfor Colom fou català, editat en francès a París l’any 1927, en el capítol IV, sota el títol de Colom a Islàndia i Groenlandia, el següent: “ al globus terrestre de Frisius Mercator, del 1537, hi ha en una inscripció, el pilot anomenat “Joan Scolom”. A mí aquest nom em fa pensar que podria ser la transcripció feta del català salat, “Es Colom”; una manera de dir “En Colom” en la parla pròpia del Pirineu, portada posteriorment a Balears, el català que es coneix com a català salat la qual fa servir l’article “Es” i “Sa”.\nHi ha teories sobre això? Hi ha diverses teories\nEfectivament hi ha diverses teories. Jo treballo sobre la conjectura de que Colom tenia família a “Torroja” de la Segarra i que aquests eren originaris de la zona del Rosselló a l’altra banda dels Pirineus. En concret, investigo la família càtara del Castell de Sò o Olleta de Conflent. Família noble, de cristians càtars, emigrada a Mont Sò, actualment anomenat “Monzón” en llengua castellana o espanyola. Un castell, aquest, relacionat amb els templers catalans i de llengua catalana, que pel riu Ebre anaven a navegar a la mediterrània, per Tortosa i Tarragona, i amb el rei català de la Corona d’Aragó, en Jaume I, un rei relacionat amb el culte a la verge negra, Nostra Senyora de la Mercè.\nCastell Templer de Mont Sò ara anomenat “Monzón” en espanyol.\nMolts historiadors accepten que Colom tingué un parent que era del Pirineu, la Gascunya, i es deia “Cazesnove Couloun”. A Bordeus hi he trobat el cognom Colom en diversos alcaldes de la ciutat.\nInvestigo les migracions occitanes que van venir a Catalunya després de la corada contra els albigesos o càtars al segle XIII. També investigo un monjo de Lleida que es digué Ferrer Colom i que té dedicat un altar lateral a la Seu Vella de Lleida i a un dels viatgers que va anar en el segon viatge de Colom i que es deia Antoni Ferrer i era cavaller hospitalari del Castell de l’Espluga Calba. Un dels propietaris del castell fou Pere de Carcassona. Aquest nom, Carcassona, és el nom d’una famosa i bonica ciutat occitana.\nCastell de l’Orde dels Cavallers de Sant Joan de Jerusalem. L’Espluga Calba. Lleida. Catalunya Un cavaller, Antoni Ferrer, acompanyà a Colom en el segon viatge, l'any 1493 i s'instal·là a Colòmbia.\nCastell dels Ducs de Cardona. Cardona. Catalunya\nTambé investigo la nissaga dels Ducs de Cardona que tenien un castell a la Floresta de les Garrigues i la seva relació amb el municipi de Bellpuig, a les terres de Lleida. Els ducs de Cardona, els Folch de Cardona, van ser Virreis d’Amèrica, o sigui Nueva Granada o Gran Colòmbia. Estaven “vinclejats” amb l’Infant Fortuna. Aquest Infant, va acompanyar a Colom, al costat del rei Ferran II d’Aragó, pels carrers de Barcelona, en la arribada del seu viatge l’any 1493. Quan Colom va desfilar per Barcelona aclamat pel poble català, per celebrar el seu retorn de les Antípodes; anava muntat a cavall al costat de Ferran II, i a l’altre costat hi anava l’Infant Fortuna. La família dels Folch de Cardona s’haurien d’investigar més a fons dins els paràmetres “colomians”, o sigui, relacionat amb Colom. A la ciutat valenciana de Gandia hi tenien un palau. Un es digué Lluis de Cardona i Enríquez. Aquest cognom, Enríquez, el trobem present entre les persones que van tenir tractes amb Colom.\nPublicat per Jordi Salat a 2:16 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Colom, Cristòfor Colom\nLlibre DOTZE en venda\nAra podeu comprar el llibre clicant damunt la imatge.\nPsicologia, filosofia i Lletres ( Universitat de Barcelona)\nCOLOM: PARLEM DE CRISTÒFOR COLOM I LA SEVA CATALAN...\n4 columnes (1)\nAjuntament Barcelona (1)\nArea Hermetica (1)\nArea Hermètica (1)\nArtistes Catalans (1)\nCap d'Any (2)\ncarrers de Barcelona (1)\nCasa de Àustria (1)\nCatalunya Càtara (1)\nCiutat de Badalona (1)\nComité Regions (1)\nCompanyia de Voluntaris Catalans (1)\nComtessa de Barcelona (1)\nCorona Aragó (2)\nCorona d'Aragó (7)\ncristianisme català (1)\nCristòfor Colom (11)\nde Catalunya (1)\nde les Poses (1)\nDesconstruir la catalanitat (2)\ndotze puntes (1)\nEl Pessebre (1)\nemperador Carles V (1)\nErasme Rotterdam (1)\nFrescos catedral (1)\nGaspar de Portolà (1)\ngegant del Pi (1)\nGodofredo de Bouillon (1)\nguitarra espanyola (1)\nIdeal Europa (1)\nIsabel d'Aragó (1)\nIsabel de Aragón (1)\nJoana d'Aragó (1)\nJordi Salat (2)\nJosep Cozar (1)\nllengua d'oc (1)\nllengua minoritària (1)\nLuis de Ulloa Cisneros (2)\nmags orient (1)\nmonasterio Sant Cugat Vallès (1)\nmonuments de Barcelona (1)\nmuseu música (1)\nnacions europees (1)\nNostra Senyora (2)\nonze de Setembre 1714 (1)\nPalos Frontera (1)\nPere Claver (1)\nPlural 21 (1)\npolític traïdor (1)\npolitica catalana (1)\nPolítica catalana (1)\nràdio Caldes de Montbui (2)\nRefernts identitaris (1)\nrègim 78 (1)\nRellotge Català (2)\nSacre Imperi Romano Germànic (1)\nSant Galderic (1)\nSant Serni (1)\nTemple de Salomó (1)\ntradició nadalenca (1)\nVerge Negra (1)\nVerges Negres (3)\nViatge a Dinamarca (6)\nViatge a Navarra (2)\nvoluntat democràtica (1)


La Generalitat registra mil atacs feixistes en dos anys\nActualitzada 10/07/2020 a les 09:19\nSegons el director de l'Oficina de Drets Civils, Adam Majó || Exigeix prendre consciència de la “impunitat” d'aquests actes\n© L'alcalde de Tornabous, David Vilaró, i Adam Majó, vora la placa de Lluis Companys al Tarròs.\nEl director de l’oficina de Drets Civils i Polítics de la Generalitat, Adam Majó, va manifestar ahir al Tarròs que “en els dos últims anys s’han produït a Catalunya més de mil actes feixistes contra la llibertat d’expressió, el pluralisme polític i la llibertat ideològica”. Va explicar que es tracta de grups organitzats que actuen contra ajuntaments, entitats i domicilis i “que tenen per objectiu humiliar amb escarni les seues víctimes”. És per això que va demanar tant a la judicatura com a la policia que prenguin consciència de la importància i magnitud d’aquests actes,“ja que suposen un problema real per a la convivència”. Per a Majó, es tracta de gent que actua de nit, en petits pobles on no hi ha Policia Local i que recorren a l’abús de força i la intimidació de les seues víctimes. Va posar com a exemple l’agressió física a l’alcalde de Collsuspina (Moianès) i tres veïns a càrrec de grups espanyolistes.\nMajó es va traslladar ahir a Tornabous, on va visitar acompanyat de l’alcalde, David Vilaró, el monument a Lluís Companys després que el mes de juny passat un grup d’extrema dreta difongués per les xarxes socials com orinaven a la placa que exposa la biografia de Lluís Companys i posteriorment la tapessin amb una bandera espanyola. El monument a Lluís Companys del Tarròs ha vist en els últims anys diversos atemptats i destrosses de grups feixistes.\nTornabous reobre en dos mesos l’Espai Companys\nL’alcalde de Tornabous, David Vilaró, va explicar ahir que el proper mes de setembre es reobrirà l’edifici dedicat a Lluís Companys. Dimecres passat, el ple va aprovar també el canvi de nom del Centre Lluís Companys pel d’Espai Lluís Companys. Segons Vilaró, el canvi s’ha fet a petició del Memorial Democràtic i permetrà fer una difusió conjunta d’aquest espai amb l’Espai Macià de les Borges Blanques.


Haus Meerblick - 10 Seebad Ahlbeck Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nHaus Meerblick - 10ApartamentDuenenstrasse 25 - FeWo 10, Seebad Ahlbeck, Seebad Ahlbeck, Alemanya, 17419 - Veure al mapaExcel·lent8,1Basada en 15 comentarisHaus Meerblick - 10Veure més fotossala d'estar separadaVeure més fotosVeure totes les 7 fotos\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Seebad Ahlbeck, Haus Meerblick - 10 és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Haus Meerblick - 10 ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Els clients de l'hotel poden gaudir de habitació familiar, lloguer de bicicletes. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen parc infantil estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Haus Meerblick - 10.


Una vintena d'encaputxats ataca amb 30 còctels molotov un quarter a Getxo\n08 maig 2021 03:03\nEl PP diu que «empegueeix» els bascs veure com el PNB «comprèn i disculpa» HB\nLa façana afectada pels còctels molotov a Getxo.\nUna vintena d'encaputxats atacà la matinada d'ahir amb còctels molotov el quarter de la Guàrdia Civil de la localitat biscaïna de Getxo. Els joves llançaren contra l'edifici uns 30 artefactes incendiaris que afectaren la façana i algunes zones del quarter, encara que no causaren ferits. En no tenir notícia del succés, el PP, el PSOE i IU condemnaren aquest acte de violència al carrer, responsabilitzaren la direcció d'HB per l'atac i denunciaren que el PNB «disculpi» el grup abertzale.\nEl sabotatge es produí sobre la una i mitja de la matinada a les instal·lacions que la Guàrdia Civil té al barri getxotarra d'Algorta, i provocà danys en una de les façanes de l'edifici, que quedà parcialment ennegrida. A més, una càmera exterior de vigilància quedà totalment destruïda i un dels còctels esclatà a l'interior de la casa quarter, que acull més de 100 habitatges.\nLes reaccions per part d'alguns representants polítics davant l'atac a la casa quarter no es varen fer esperar. D'aquesta manera, el president del PP de Biscaia, Leopoldo Barreda, condemnà el succés i afirmà que «empegueeix tots els bascs veure com el PNB d'Arzalluz comprèn i disculpa HB, però a nosaltres no ens enganen amb la seva tàctica».\nBarrio assegurà que el «feixisme continua caminant solt pels carrers d'Euskadi d'una manera dramàtica». A més, acusà el PNB de haver-se acostumat a la kale borroka (violència al carrer), i afegí que a la formació de Xabier Arzalluz li resulta «més fàcil justificar les conductes d'HB, que tractar d'entendre les claus de funcionament d'aquest país».


Els experiments fracassats arriben avui a Energy amb "Ciencia para torpes" - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEls experiments fracassats arriben avui a Energy amb "Ciencia para torpes"\nddggirona 13.07.2015 | 00:00\nRichard Hammond, el presentador bbc\nEn l'era de les xarxes socials, un vídeo es pot convertir en viral no només per l'espectacularitat, l'originalitat o novetat de les imatges, sinó també per la malaptesa dels seus protagonistes. En això es basa Ciencia para torpes, programa documental que Energy estrena aquesta tarda, a partir de 15.30 h. Una emissió diària que mostra curioses gravacions que han compartit usuaris d'Internet en què tractaven de demostrar una habilitat, posar en pràctica un experiment o fer la feina amb resultats diferents als que havien planejat.\nFracassar fent caramboles en el billar, intentar demostrar habilitats amb el Frisby, saltar pels aires en una taula de surf, ensopegar en carreres de tanques, ballar break perdent l'equilibri, enfilar-se feixugament als arbres, conduir sense experiència un trineu, fer un salt mortal cap enrere i no caure precisament dret... Aquests són alguns dels vídeos protagonitzats pels usuaris que han pujat a les xarxes socials i que s'aniran mostrant al llarg del programa.\nRichard Hammond, presentador de format i col·laborador habitual de Top Gear, explicarà, a través d'animacions i imatges captades a càmera lenta, per què han fracassat les seves destreses. Per a això analitzarà el pes, volum, impuls o combustió dels experiments i mostrarà com afecta l'acceleració, la inclinació durant un salt, la manera com s'aplica la llei d'elasticitat de Hooke en les caigudes més espectaculars o quines són les conseqüències de la gravetat, entre altres factors.