Tremosa encoratja les empreses lleidatanes a presentar projectes per aconseguir inversió de fons europeus - MésEconomia\nTremosa encoratja les empreses lleidatanes a presentar projectes per aconseguir inversió de fons europeus\nEl candidat de JxCat a Lleida per al 14-F, Ramon Tremosa, ha encoratjat les empreses lleidatanes a presentar projectes per aconseguir inversió de fons europeus. “Hem d’aconseguir maximitzar les inversions al territori i crear llocs de treball”, ha dit durant la presentació que s’ha fet a la Seu Vella de Lleida de les persones escollides aquest cap de setmana per ocupar els primers llocs de la llista electoral del partit per Lleida. Tremosa es marca com a prioritats seguir lluitant per la independència de Catalunya i millorar l’eficàcia en la gestió dels tràmits de la Generalitat. A nivell local, destaca la importància de millorar les connexions i infraestructures i oferir grans espais logístics per atraure inversió.\nTremosa ha reconegut que està “molt content i molt agraït” als militants de Junts per Catalunya a Lleida, l’Alt Pirineu i l’Aran per haver confiat en ell per encapçalar la llista. Ha aprofitat l’acte per posar de manifest que cap partit a Catalunya ha fet aquest exercici “arriscat i valent” per triar els seus candidats “de manera absolutament democràtica” i ha destacat l’esforç del partit per fer diverses trobades telemàtiques en què els militants han pogut preguntar als candidats tot el que afecta i preocupa a la demarcació de Lleida.\nEl candidat ha reconegut que la situació al país és “molt complicada” a nivell sanitari i que aquesta ha generat també una crisi econòmica mundial, però assegura que “hi ha oportunitats”. “Tenim uns fons europeus que arribaran l’any que ve i que hem d’aconseguir que s’inverteixin a les Terres de Lleida i per això animem a les empreses de Lleida que presentin projectes per maximitzar aquests fons i que creïn molts llocs de treball”, ha dit.\nTremosa ha explicat que ara han de treballar en el disseny del programa i que per fer-ho estan recollint comarca a comarca i poble a poble els problemes de la gent. Ha avançat, però, que el programa de Junts per Catalunya recollirà la qüestió nacional ja que “només un estat independent pot garantir un futur amb igualtat per a tots els catalans” i, a nivell local, qüestions pendents com les infraestructures. A més, ha dit, cal ser capaços d’oferir grans espais logístics perquè empreses que vulguin invertir a Lleida ho facin i no hagin de marxar a l’Aragó, que ofereix grans quantitats de terreny i facilitats atractives.\nSegons el procés de primàries de Junts per Catalunya fet aquest cap de setmana, Ramon Tremosa, Cristina Casol i Jordi Fàbrega ocuparan els primers llocs de la llista de Junts al Parlament el 14-F a la demarcació de Lleida. El conseller d’Empresa i Coneixement del Govern, Ramon Tremosa va aconseguir 209 vots (52,91%), la cap del Servei Territorial d’Habitatge a Lleida, Cristina Casol, 69 vots (17,46%), i l’alcalde de la Seu d’Urgell, Jordi Fàbrega, 100 vots (25,31%). El tercer candidat més votat ha estat l’alcalde d’Alfarràs, Joan Carles Garcia, amb 80 vots (20,25%), i ocuparà un lloc rellevant a la llista, tot i que per garantir la paritat i l’ordenació en cremallera, una de les primeres persones ha de ser de gènere diferent de les dues primeres, expliquen des del partit.\nA partir d’ara, l’Executiva Nacional farà una proposta per completar la resta de llista electoral de la demarcació electoral de Lleida, en la qual tindrà en compte diversos criteris com els resultats que hagin obtingut les persones que no hagin estat proclamades entre els 3 primers llocs, la paritat, la pluralitat ideològica, l’equilibri territorial, la diversitat professional, l’equilibri entre experiència i renovació institucional, i la diversitat generacional.\nAquesta proposta se sotmetrà a consideració de les persones afiliades, en l’anomenada urna 3, amb l’objectiu que la llista sigui validada, a excepció de les 3 primeres posicions d’elecció directa, obtingudes a l’urna 2. La validació es farà mitjançant el sistema de llistes obertes i els integrants que rebin menys del 50% de suport dels vots emesos, passaran a ocupar una nova posició, d’acord amb el suport rebut. Finalment, els dos darrers llocs de la llista tampoc hauran de ser validats, en ser considerades posicions simbòliques, per a incorporar-hi persones d’especial projecció i prestigi.\nCaixaBank planteja l’acomiadament de 8.291 persones, el major ERO de la història de la banca a l’estat


Com tractar un malalt d’Alzheimer agressiu\nLa malaltia d’Alzheimer és encara una de les grans desconegudes dins de les malalties neurodegeneratives. La causa del perquè es produeix la malaltia no es coneix. Es creu que hi pot haver diferents causes i per això hi ha múltiples formes de comportaments per part dels malalts. Hi ha algunes persones malaltes que són molt conscients, mentre que hi ha altres que són completament anosognòsiques al respecte. Les persones amb anosognòsia no reconeixen que pateixen una malaltia perquè tenen una lesió que no els permet reconèixer la seva situació real.\nAquests malalts diuen trobar-se perfectament, que no tenen problemes de memòria, sinó que són els altres que diuen que estan malament. Els afectats d’Alzheimer que no s’adonen, generalment, solen ser més difícils de tractar. Però, d’altra banda, són més feliços perquè “no els passa res”. El que sol passar és que sí poden ser més agressius perquè els altres són els que veuen fantasmes en ell i és llavors quan poden contestar i comportar-se de manera desafiant.\nNo li portem la contrària\nPot passar que el nostre familiar s’equivoqui en alguna cosa o no recordi alguna cosa que prèviament se li ha dit i que, sense voler, puguem recriminar-li que ja se li ha explicat anteriorment. El que molt probablement acabi succeint és que es posi nerviós i comenci llavors una “batalla campal” en forma de discussió. Posem-nos un moment en la seva pell. Ell no és que no recordi una determinada informació. Per a ell mai no ha existit aquesta conversa. Per tant, és “lògic” que s’acabi enfadant per alguna cosa que mai se li va dir. Pensem també en què ens ajuda a recordar-li què s’equivoca si al cap d’uns minuts tornarà a oblidar aquesta conversa.\nNo seguim la discussió\nSi en algun moment es comença una discussió, quina necessitat hi ha de mantenir-la? És més útil que sortim de l’habitació sense intentar fer-li raonar. Hem de recordar que quan està alterat no podem fer-lo raonar. Canviem d’habitació i ens esperem uns minuts.\nNo ens fixem en els defectes, destaquem les coses ben fetes\nÉs important dir-li què ha fet bé, ja que moltes coses no surten com a ell li agradaria. Per això, assegurem-nos d’elogiar també aquelles petites coses fetes correctament.


Ja es poden adqurir les entrades per al festival de final de curs del Bunkay Danza de l'1 de juliol -Cultura- 20/06/2017\nJa estan a la venda les entrades per festival de final de curs de Bunkay Danza, el qual tindrà lloc l'1 de juliol, a partir de les 16 h, al Teatre Auditori del Mercat Vell sota el lema #nomeetiquetes. El preu de les entrades és de 8 euros els majors de 12 anys, i de 4 euros els menors de 12 anys i es poden aconseguir al Gimnàs Bunkay.\nL'associació Bunkay Danza neix de la necessitat de donar el protagonisme que mereix a una branca professional i artística que des de fa uns anys existeix al Gimnàs Bunkay. Molts alumnes i professors dediquen un gran nombre d'hores setmanals a la formació única i exclusiva de dansa. Reben classes de clàssic, contemporani, hip-hop i acrobàcia amb professors de gran prestigi en l'àmbit nacional.\nLa participació en concursos exclusius de dansa, els grans resultats obtinguts en l'àmbit nacional i la sortida professional que molts dels alumnes del gimnàs han adoptat per a les seves vides gràcies al seu pas per Bunkay, han impulsat l'entitat a crear aquesta associació amb l'objectiu de potenciar la formació, a més d'aportar i donar valor a tots els esdeveniments culturals que tinguin lloc a Ripollet.


pantalla | blank's Blog\nPosts Tagged ‘pantalla’\nEn la mitologia grega, Calíope (en grec antic Καλλιόπη Kalliópê/, ‘la de la bella veu’) és la musa de la poesia èpica i l’eloqüència. Se la representa amb les característiques d’una noia d’aire majestuós, duent una corona daurada, emblema que segons Hesíodo indica la seva supremacia sobre les altres muses. S’adorna amb guirnaldes, duent una trompeta en una mà i un poema èpic en l’altra.\nCom les altres muses, Calíope és filla de Zeus i Mnemósine (la Memòria). Es va casar amb Eagro i amb ell va ser mare de Orfeo, Marsias i Lli, si bé també es diu que el pare d’aquest últim va ser Apol·lo. Amb Estrimón, un dels oceànics, va ser mare de Reso, un rei tracia que va morir en la Guerra de Troia l’endemà de la seva arribada.\n“La de la bella veu”\nÉs la primera en dignitat i assisteix als venerables reis.\nProtectora de la poesia èpica.\nRepresenta la eloqüència.\nCategorías:Com, Projecte_Blank Etiquetas: Calíope, pantalla\nEn la mitologia grega, Euterpe (en grec Ευτέρπη, “La molt agradable”, “La d’agradable geni” o “La de bon ànim”) és la Musa de la música, especialment protectora de l’art de tocar la flauta. Com les altres Muses era filla de Mnemósine i de Zeus. En general la hi representa coronada de flors i duent entre les seves mans el doble-flautí. En altres ocasions la hi representa amb altres instruments de música: violins, guitarres, tambor, etcètera. A la fi de l’època clàssica la hi denominava musa de la poesia lírica, i se li representava amb una flauta en la mà.\nUns pocs diuen que va inventar el aulos o flauta doble, encara que la majoria dels estudiosos de la mitologia concedeixen aquest honor a Atenea, com es dóna a conèixer en el mite de Marsias i el seu duel amb Apol·lo.\n“La molt agradable”\nRelacionada amb l’art de tocar la flauta.\nMusa de la música i la poesia lírica.\nEs sol representar amb una flauta.\nCategorías:Com, Projecte_Blank Etiquetas: Euterpe, intruments, música, pantalla


El Femení Sant Adrià segueix entrellaçant bones sensacions i, sobretot, victòries. El conjunt d’Enric Cervera es va imposar al Basket Almeda en un matx disputat i molt igualat (63-53).\nL’encert exterior lila liderat per Irene Broncano a partir del tercer quart va començar a fixar la primera diferència i que es va poder mantenir fins a la botzina final.\nLa disputa a Ricart, amb una gran presència de públic, va començar amb un intercanvi de cistelles. Judith Turrión, Emma Barceló i Ari Talaverón van liderar el primer període lila (15-15), en un partit pràcticament sense avantatges fins al temps de descans (29-29).\nUn parcial 7-0 i l’encert més gran en el tir exterior va començar a traduir-se en el primer avantatge (48-43), que va augmentar abans de la botzina final amb un parcial 10-0 en el temps final (63-53). L’enorme actitud i el treball coral del Femení Sant Adrià durant els 40 minuts reforça el gran moment de forma lila.\nIrene Broncano va ser la màxima anotadora lila amb 16 punts i 5 rebots, seguida per Emma Barceló amb 13 i Turrión amb un doble – doble de 10 punts i 10 rebots.\nAquest dissabte a les 20h, el sènior visita l’Stadium Casablanca a Saragossa per disputar la 23a jornada de Lliga Femenina 2.\nArticle anteriorLa UNIRUN torna a envair Sant Adrià amb els colors de les 12 Universitats catalanes


La generació literària dels 70 a les Illes – Noves obres de l´escriptor Miquel López Crespí - Literatura catalana moderna - Illes\n-A començaments del segle XX la situació de l’ensenyament a Mallorca era vertaderament lamentable. Com explica Isabel Peñarrubia i Marquès en Els partits polítics davant el caciquisme i la qüestió nacional a Mallorca (1917-1923) (Publicacions de l’Abadia de Montserrat, Barcelona, 1991) pàgs. 253-254: “Segons les dades aportades per Jaume Oliver [Escola i societat. L’ensenyament a les Illes en el segle XX, Palma, 1978], l’analfabetisme l’any 1910 entre la població total de les Illes era d’un 67,64 %, força superior a la mitjana estatal. Malgrat que la ley Moyano del 8-IX-1857 manàs l’escolarització obligatòria de tots els nins entre els sis i els dotze anys, la major part de les famílies obreres, tant al camp com a la ciutat, necessitaven el jornal dels seus fills menors”. I, una mica més avall, afegeix: “Al pobles assistia regularment a l’escola una mitjana del 10 al 20 % dels nins, com ho testimonien diverses fons”.\n-Voldries aferir alguna cosa més en referència a la teva novel·la?


Laboratori de personatges: recerca de la veu - Sala Beckett\nUna bona peça de teatre, ja sigui llarga o breu, no és reeixida si els personatges que hi surten no són reeixits. Per tal que això passi, no només cal un acurat treball de caracterització, sinó que sobretot cal trobar quina és la veu de cada personatge, allò que el fa individual i irrepetible. Com explica el món en paraules i quines escull per fer-se entendre ens diuen tant o més que les decisions que l’ajuden a avançar en la trama.\nEl curs, eminentment pràctic, aprofitarà l’empenta de construir un personatge per llançar-se a escriure peces breus o les llavors de futures obres de teatre més ambicioses.\nPerquè el curs es pugui fer, caldrà que aquest tingui un mínim d’alumnes inscrits. En cas contrari, quedarà anul·lat i l’alumne tindrà l’opció d’apuntar-se en un altre curs (sempre que en aquest hi hagi places lliures) o bé la devolució de l’import pagat (100%)


Entra en servei el primer punt d’informació mòbil de transport públic a l’aeroport de Palma de l’Aerotib, EMT i taxi\n18 juny 2018Conselleria de Territori, Energia i Mobilitat\nEntra en servei el primer punt d’informació mòbil de transport públic a l’aeroport de Palma de l’Aerotib, EMT i taxi NNota Informativa\nEls usuaris de l’Aerotib s’han incrementat un 56% a l’ inici d’aquesta nova temporada turística respecte al mateix període de 2017\nEl conseller de Territori, Energia i Mobilitat, Marc Pons; acompanyat del gerent de l’EMT de Palma, Mateu Marcús, i de representants del sector del taxi, ha presentat avui el punt d’informació del transport públic que s’ha instal·lat a l’aeroport de Palma. El punt d’informació és un servei que ofereixen de manera conjunta la Conselleria de Territori, Energia i Mobilitat, a través del Consorci de Transports de Mallorca (CTM), l’Ajuntament de Palma, amb l’EMT,i el sector del taxi. És la primera vegada que hi ha a l’aeroport un punt d’informació sobre transport públic.\nEs tracta d’un punt d’informació mòbil ubicat preferentment a les portes de la zona de recollida d’equipatge, a l’àrea d’arribades. En el punt d’informació, tots els visitants podran trobar el detall dels trajectes, horaris i preus tant dels busos de l’EMT com de l’Aerotib, així com del servei de taxi. El punt d’informació és mòbil i, per tant, es desplaçarà a les distintes portes, en funció dels horaris d’arribada de vols, i també prop de les aturades de l’EMT, Aerotib o taxis.\nD’aquesta manera es reforça la informació que actualment ja es pot trobar al punt d’informació turística del Consell de Mallorca i als diferents panells informatius ubicats tant a l’interior com a les parades corresponents.\nDurant la presentació el conseller Pons ha destacat la col·laboració de l’aeroport de Palma, l’Ajuntament i el Govern a l’hora d’unir esforços per millorar la mobilitat a l’aeroport. En aquest sentit, el conseller ha assegurat que l’aeroport “és el vertader centre neuràlgic on conflueix tot el transport per carretera a Mallorca, un punt d’entrada i sortida per moltíssima de la gent que es mou a Mallorca, per on passen 26 milions de persones”.\nPons ha explicat que des del Govern s’ha fet feina perquè el transport a l’aeroport funcioni de la millor manera possible, de la manera més àgil “amb diàleg permanent amb l’aeroport de Palma”. Ha recordat el conseller les millores en els accessos i en la zona d’ubicació dels autobusos de transport discrecional i, especialment, ha destacat la posada en marxa fa un any del servei de l’Aerotib per part del Govern de les Illes Balears, que permet connectar l’aeroport directament amb distintes zones turístiques de Mallorca.\nAixí, el conseller ha informat que el servei va creixent de manera molt important i que des de l’ inici de la temporada d’enguany –durant el mes de maig quan han començat els horaris d’estiu- fins a dia 10 de juny l’ increment d’usuaris del servei s’ha incrementat un 56% respecte del mateix període de l’any passat.\nLa lluita contra l’oferta il·legal, els anomenats “pirates”- és l’altre línia d’acció en la què ha incidit el conseller Pons, tot assegurant que enguany s’han incrementat esforços i efectius i que just durant el mes de maig ja s’han fet més inspeccions i obert més expedients que en tota la campanya de l’any passat.\nImportant increment usuaris de l’Aerotib\nRespecte de l’Aerotib, un total de 30.000 les persones han triat el servei des de l’inici de l’horari d’estiu, el passat 1 de maig, fins al 10 de juny. Durant el mateix període de l’any 2017 van ser 19.300 les persones que van triar una de les quatre línies Aerotib per arribar des de l’aeroport a diferents zones i municipis de Mallorca, tant turístiques com residencials. Això suposa un increment del 56%.\nFins ara, la Línia A11 Peguera-Magaluf ha estat la més sol•licitada amb 17.188 passatgers, seguida per l’ A32 Can Picafort-Platja de Muro/Alcúdia amb 8.938 usuaris i l’A51 Cala d’Or-S’arenal de Llucmajor amb 3.089. L’A42 que connecta l’aeroport amb la zona de Cala Bona i Cala Millor, va començar l’horari d’estiu l’1 de juny i per ara ha mogut a 945 persones. El dia de major demanda ha estat el 5 de juny amb 1.116 viatgers.\nL’Aerotib va començar el maig de l’any 2017 i ha ofert servei de forma ininterrompuda des del seus inicis, amb menor oferta durant l’hivern i incrementant el servei des del passat 1 de maig. Recordam que l’ Aerotib està plenament integrat en la xarxa de transport regular del TIB a Mallorca. D’aquesta manera els usuaris habituals poden fer servir la targeta intermodal i gaudir dels descomptes que aquesta ofereix, així com els abonaments T20 i T40. Recordam que es tracta d’un servei públic ofert per tres empreses en concepte de compte i risc i per tant no suposa una despesa addicional per a l’administració pública.


“El moment en què perden el cabell és molt traumàtic” .\n“El moment en què perden el cabell és molt traumàtic”\nAviat farà un any que dirigeix el Banc de perruques. S’assegura que estiguin en bon estat i és la primera persona gràcies a la qual moltes dones amb càncer del país troben l’accés a un suport extern.\nCom es crea el Banc de perruques?\nA final del 2013 dues veïnes de la parròquia van decidir donar les seves perruques i crear un servei de donació per a aquella gent que no tenia els mitjans per comprar-ne. Es va decidir començar el banc tot i que només n’hi havia quatre, en un principi. A partir d’aquell moment la gent en va anar portant i també se n’han anat emportant. Allà va començar l’intercanvi que defineix la nostra manera de funcionar.\nQuin cicle segueixen les perruques?\nLes dones que les venen a recollir les utilitzen durant el tractament de la malaltia. El moment en què perden el cabell és molt traumàtic i aquestes perruques poden ajudar a passar aquest moment millor. Habitualment les tornen quan acaben el tractament, és un intercanvi.\nCom es poden fer arribar les perruques al banc?\nHabitualment ens truquen i ens avisen que ens poden oferir una perruca. Quan la tenim ens mirem com estan i decidim si els fem manteniment.\nMés enllà del banc també fan activitats de suport, en què consisteixen?\nQuan algú ve a buscar una perruca no només li donem i marxa. Ens asseiem per parlar sobre qualsevol inseguretat i preocupació que pugui tenir. L’intentem acompanyar en un procés on es pot arribar a sentir sola.\nDe fet, han generat una comunitat de persones perquè comparteixin experiències...\nVam crear una comunitat de dones que estan patint o han passat per un càncer. Moltes vegades a la família en cert punt potser els costa parlar de la malaltia. Al grup de suport tenen molta més facilitat per comunicar-se.\nQuins són els temes que més surten?\nSobretot situacions quotidianes, moltes vegades són temes del dia a dia. Des de quina crema va millor per a reaccions a la pell fins com afrontar efectes secundaris dels tractaments. També es donen consells per afrontar certes fases com les operacions o la quimioteràpia.\nLa Covid va aturar el grup de suport. Quan es reactivarà?\nAra mateix hi ha quatre o cinc dones que hi volen participar i esperem que alguna més s’hi apunti i poder-lo recuperar al més aviat possible.\nQuina és la implicació amb el banc de les antigues usuàries?\nMoltes d’elles, un cop passada la malaltia, per agraïment o responsabilitat, s’han ofert voluntàries per anar a les trobades del grup de suport per oferir consells i ajudar amb la seva experiència.\nEm sembla lleig que gent com la del comentari dels calbs, creguin que una persona amb una malaltia tant greu, es compari en una perdua de cabell per genetica, crec que la feina que s'esta duent a terme, es molt significativa i beneficiosa per als ciutadans malalts de aquesta malaltia, un treball excelent, cal mes gent aixi al pais, que promoguin l'ajut totalment solidari i desinteressat i poder incloure a persones que malauradament es sent fora de la societat per manca de cabell\n#2 Desdramatitzar és més saludable\nConvé desdramatitzar aquest tema. Les coses tenen l'importància que se'ls dóna. Ple d'homes calbs dels que ningú se'n fa escarafalls,per exemple. Està molt bé fer perruques, però no és bo fer-ne un drama,més quan després el cabell torna a sortir.\nEn colaboracion con peluquerias se podrian hacer pelucas nuevas contando con la donacion de mujeres que accedieran a cortarse 30 cm de sus melenas.


La batalla de les FARC per assegurar que els seus combatents abandonen les armes - El Temps\nLa batalla de les FARC per assegurar que els seus combatents abandonen les armes\nEl Front Primer de la guerrilla colombiana afirma que no respectarà l'alto el foc bilateral i definitiu acordat amb el Govern. L'Estat Major de l'organització intensificarà la pedagogia sobre els acords de pau.\nEl Front Primer Armando Ríos de les FARC es desentén de la pau. "Hem decidit que no ens desmobilitzarem", ha assegurat en un comunicat, "continuarem la lluita per a prendre el poder pel poble i per al poble, independentment de la decisió presa per la resta de l'organització". Aquesta unitat de la guerrilla colombiana, oficialment d'uns 200 homes, no respectarà l'alto el foc bilateral i definitiu acordat amb el Govern colombià a la taula de negociacions de L'Havana.\nAquest anunci és la primera manifestació pública de rebel·lió en les Forces Armades Revolucionàries de Colòmbia contra l'acord final de pau, que està previst per abans que acabi el mes de juliol. El Govern de Juan Manuel Santos i l'Estat Major de l'organització guerrillera van acordar el passat 22 de juny el cessament bilateral del foc. L'acord final inclou altres capítols, com la reparació de les víctimes, la participació política de les FARC, el tema agrari o el narcotràfic.\nLa cúpula de les FARC no ha trigat a respondre, amb un altre comunicat, en què asseguren que els qui actuïn al marge de les decisions preses a L'Havana per l'Estat Major de la guerrilla "no poden fer servir el seu nom, armes i béns amb cap propòsit". El Primer Front, amb base a la selva del Guaviare, és conegut pel segrest de l'excandidata presidencial Ingrid Betancourt i la seva companya de tiquet Clara Rojas -entrevistada recentment per EL TEMPS- durant sis anys.\n"El sector de comandaments i combatents del Primer Front que han decidit renegar dels seus principis apel·la a argumentacions ideològiques i polítiques amb l'objectiu d'ocultar la influència d'interessos econòmics oposats al final del conflicte", critica l'Estat Major. En més d'una ocasió s'ha denunciat l'estreta relació que aquesta unitat manté amb el negoci del narcotràfic, que els ha proporcionat gran part dels recursos, així com amb la mineria il·legal.\nDes del Front Primer argumenten que "la política de l'Estat colombià i els seus aliats només busca el desarmament de les guerrilles", però que "no estan pensant en els problemes socials i econòmics del país". Des de la cúpula repliquen que adopten un "comportament temerari" i que "xoquen frontalment amb els anhels de pau en el cor del poble colombià".\nEl mateix president colombià Juan Manuel Santos, que és qui va impulsar el procés de pau en contra del seu excompany polític Álvaro Uribe, ja ha advertit aquesta setmana al Front Primer que és la seva última oportunitat per a "canviar de vida". Si s'hi neguen, ha reiterat Santos, "acabaran -els ho asseguro- en una tomba o en una presó".\nEn la mateixa línia s'ha pronunciat el ministre per al Postconflicte, Rafael Pardo, que ha afirmat que les forces de l'orde públic "mantenen les seves capacitats intactes i, per tant, un cop signats els acords, els qui no estiguin dins d'aquells acords tindran tot el pes de la força pública buscant-los i fent complir les normes".\nSegons explica aquest diumenge el diari colombià El Tiempo, el comandant en cap de les FARC, Rodrigo Londoño 'Timochenko', admet en privat que els diners de la cocaïna "han fet molt mal a alguns dels seus combatents i caps de tropa". Assenyalen 'Danilo', el cap de Finances del Front Primer, com a la persona que estaria darrere de la rebel·lió.\nLa font consultada per El Tiempo afirma que "la dissidència de les FARC no arribaria ni al 10%, que està per sota dels marges normals de qualsevol procés de pau". No obstant això, des de la cúpula de les FARC insisteixen en la pedagogia amb les tropes sobre els acords de pau, que volen intensificar abans de la firma de l'acord final de pau. Una feina que prometen que continuarà fins i tot després de cloure les negociacions.


Quatretonda Club de Fútbol - 2002/2003\nLa foto es va fer al partit de la segona jornada contra l'Agullent al Camp Municipal La Plana. Formen, dalt d'esquerra a dreta: Prieto, Rafa (entrenador), Juanjo, Javi d'Almansa, Nico, Javi Colera, Raül, Blanco, Soci i Enrique. Baix, al mateix ordre: Àlex, Rodri, Owen, Nicolau, Timoteu, Abel i Jose.\nTambé jugaren però no estan en la foto: Cucala, Toni, Rubén, Garri, Edu, Caxopí, Gonzalo, Nando, Trinco, Loki, Jordi i Burgui.\nUn equip fet amb presses i corregudes sorprengué a més d'un i establí el rècord de victòries fora de casa\nLa temporada 2002/2003 va ser la més difícil en la curta història del Quatretonda C.F. en tant que a principis d'agost no estava encara clar si l'equip s'inscriuria a la Federació Valenciana de Futbol per falta de recolzament i per no haver jugadors disposats a defensar els colors taronja i negre. La ràpida i desinteressada col·laboració dels jugadors nomenats més amunt (molts d'ells no mai havien jugat oficialment a futbol) i de la junta directiva provocà que l'esport rei continuara un any més al poble però alçà recels sobre el rendiment que podia oferir este grup que finalment resultà ser una autèntica pinya.\nLa Lliga començà al Regajol, en un sorprenent partit contra el Pobla Llarga B que vingué carregat de gols. 6-4 fou el resultat final d'un encontre amb alternatives i al que el filial demostrà estar més rodat i experimentat que els nostres (qui molts d'ells debutaven oficialment com a jugadors de futbol i tan sols tres havien jugat algun partit amb l'equip taronja anteriorment). En este encontre, Owen es convertí en el primer debutant que marcava un gol en partit oficial. L'estrena a casa portà 100 espectadors a La Plana per a rebre el primer derbi comarcal de la temporada. L'Agullent es confirmà com a bèstia negra del Quatretonda i tornà a endur-se els punts (1-3) signant així 5 victòries en 6 enfrontaments contra els nostres (Chupito marcà de nou i sumà 5 gols en 5 partits contra el Q.C.F.). Després de dues derrotes seguides, l'equip aconseguí el primer punt de la Lliga al camp del Càrcer en un encontre en què els locals reclamaren les fitxes federatives al descans i alguns jugadors acabats d'arribar a l'equip no van jugar per no tindre encara en regla la fitxa i per por a ser sancionats. La setmana següent La Plana es preparava per al segon derbi de la temporada (davant l'Alfarrasí) però una estranaya incompareixença arbitral ajornà l'encontre per al 6 de desembre. El partit estava programat per dissabte però l'àrbitre es presentà diumenge al camp asseverant que era l'horari marcat per Federació.\nGolejada a Llutxent i naixement de La Taronja Mecànica, la Revista Oficial del Q.C.F.\nLa cinquena jornada de la Lliga portà la primera victòria i de quina manera! Al camp de l'etern rival i per 1-3. Llutxent celebrava el Mig Any Fester però la festa es va vestir de taronja i negre amb dos gols de Juanjo (qui va estar a punt de firmar en Llutxent en pre-temporada) i un de Timoteu (ex-jugador llutxentí). 150 espectadors acollí el camp amb representació d'uns 20 quatretondencs que celebraren el primer triomf de l'equip de pirates comandats pel capità Barba-Roja Rafa. En la retina quedà el golàs de falta de Timoteu i el fet de jugar 26 minuts amb un jugador menys per expulsió d'un Owen que afrontà el partit passat de revolucions. Després de la gran alegria del primer triomf es tornà a la realitat en casa i el Jalance s'endugué tres punts amb dos gols més a la primera part (autèntic taló d'Aquiles de l'equip) en el primer partit nocturn de la història del club i al que Caxopí marcà el gol 100 taronja sumant partits de Lliga i amistosos. Al Viver d'Antella es repetí la mateixa cançò. El contrari es mostrà molt més agresiu que els deixebles de Rafa i arraconà els nostres. La defensa numantina aguantà fins el minut 40 però al 42 el marcador ja era de 2-0 i els nostres es tornaven a retirar al descans per darrere al marcador. Aleshores es descobrí que Pablo Álvarez Chiral, jugador de l'Antella havia estat expulsat la setmana anterior en Llutxent, figurava a la llista de sancionats de la Federació però... estava jugant el partit i amb la seua fitxa! Evidentment, la F.V.F. determinà alineació incorrecta i el Quatretonda guanyà el partit per 0-3. Però abans d'eixa resolució, el Genovés arrassà La Plana tornant als nostres el 2-5 de la temporada anterior. Altra primera part per a oblidar i clara falta d'espavilament dels nostres jugadors. Minut 10, gol de Blas (0-1). Minut 20, gol de Blas de falta directa (0-2). Minut 22, Abel fa el 0-3 entre un núvol de cames i el partit, per la borda. Abans del descans incl ós aplegà el 0-4 i en el 75 un ridiculitzant 0-5 que els nostres van maquillar en l'últim quart d'hora. Per estes dates, el juvenil, dirigit per Salvador Fenollar, no coneixia la victòria i comptava per derrotes les 6 actuacions que havia tingut (Alcoyano B, Castalla, Peña Deportiva Ayorense, Castelló de Rugat, Xàtiva Futbol Base i Aielo de Malferit). Però aleshores arribà un raig d'esperança per al nostre club, el naixement de LA TARONJA MECÀNICA, la segona època de la Revista Oficial del Club després dels tres números que van ser publicats en la primera temporada d'existència de l'equip. En este cas la revista s'arraigà i s'establí al poble gràcies a la distribució de Juanjo i el treball de Jose, els dos grans impulsors d'este projecte que també reportà beneficis econòmics per al club en forma de publicitat. La tirada inicial va ser de 60 exemplars que es van repartir per tots els establiments comercials del poble. Com a curiositat, resenyar que les còpies es realitzaren a la Copisteria César de Benigànim el dia 15 de novembre de 2002 i el cost fou de 7'20 euros. El número 2 de la Revista Oficial portà la bona notícia de la primera victòria de l'equip juvenil. Fou per 0-1 a L'Alcúdia de Crespins i l'històric gol que donava la primera victòria mai aconseguida per un juvenil quatretondenc el marcà Jordi. Mentrestant, els altres dos representats de la pedrera taronja tenien sort dispar. El benjamí, entrenat per Juanmi Ribelles, era cuer del seu grup i l'aleví, dirigit per Toni Part, signava una gran trajectòria i ocupava la tercera posició.\nSis mesos després, el Quatretonda reacciona i torna a guanyar un partit a La Plana\nLa mala ratxa continuava, com ho reflexen l'1-3 davant l'Alfarrasí al partit ajornat al seu dia i l'humiliant 0-6 davant el Fenollet. Fins mig any hagué d'esperar la patida afició del Quatretonda per a vore una victòria en casa. Un rival complicat com el Moixent doblà el genoll al nostre camp per 2-1 amb actuació estelar de Timoteu, qui marcà el primer gol (el número 100 de l'equip en la Lliga) i provocà el penal per a que Juanjo fera el segon. El resorgir del nostre De la Peña particular va anar lligat al del club com ho demostrà el seu golàs de xilena a Aielo de Malferit, on els nostres caigueren per 3-1 en la jornada 11, i la dedicatòria per al seu amic Javi Pixarra, que havia perdut la vida recentment. El partit al Municipal Porçons d'Aielo de Malferit serví per al debut oficial del davanter Jose Benavent, l'únic jugador de la plantilla taronja que encara no havia disfrutat de cap minut durant esta temporada tot i complir la seua huitena convocatòria amb l'equip.\nLa felicitat a casa continuà amb la segona victòria consecutiva com a local (però què, a la postre, seria l'última de tota la temporada al Municipal La Plana).\nEls golaços de Rodri i de 'Timo' deixaren els tres punts ací contra un dels rivals més propicis, l'Alcàntera. El primer, al minut 26, el feu 'Timo' en una falta directa que va entrar per tot l'escaire. Però si este gol fou bo, millor resultà el segon de la vesprada, gol olímpic de Rodri! El primer gol en la història del club aconseguit directament de la treta d'un còrner. El juvenil també s'afegí a la festa i derrotà per 3-0 al Llutxent al derbi de la categoria. Però no tot foren alegries, La Taronja Mecànica estava en boca de tots però per la valoració que es feia dels jugadors de l'equip i la junta directiva. La Revista intentava fer crítica constructiva per a que tots milloraren i seguiren donant el millor de cadascú però no tots ho entenien així i volien prohibir-la. Afortunadament, els impulsors de la idea continuaren avant i aconseguiren acabar la temporada publicant un total de 14 números (es publicaven cada 15 dies i el divendres era el dia que veia la llum) i rebent més d'una felicitació per part de tots.\nLa 2ª volta comença igual que acaba la 1ª: mal\nEls 13 punts al caseller acompanyaren a l'equip des de la jornada 14 fins a la 20 després d'encadenar 5 derrotes seguides. La falta de concentració provocà algunes d'estes entropeçades com el 3-0 a L'Alcúdia de Crespins en un partit que anava 0-0 al minut 70 i acabà 3-0 amb un 'hat-trick' de Tocso. La imatge front l'Enguera B fou molt diferent, l'equip taronja plantà cara però les errades defensives costaren cares i es baixaren els braços al final per encaixar altra golejada. Davant altre filial, el del Pobla Llarga, vam viure uns dels capítols més lamentables de la història del club. La falta d'esportivitat i la lamentable actitud de jugadors i aficionats del Pobla Llarga B a punt estigué de provocar un altercat d'ordre públic a La Plana.\nSobre el terreny de joc, les continues provocacions i pèrdues de temps acabaren desquiciant Juanjo (qui acabà expulsat). Menció apart tornà a meréixer la concentració local. Els quatretondencs guanyaven 1-0 al minut 15 però el Pobla Llarga B empatà justament en la jugada següent (els nostres no tocaren el baló des de la treta de centre). I en la posterior treta des del mig camp els nostres perderen el baló i a la contra arribà l'1-2. Es passà de guanyar a perdre en un minut i 120 segons més tard, el Pobla Llarga B aprofitava l'empanada mental local per a rematar amb l'1-3. Després arribà la reacció taronja que remuntà el partit amb gols d'Edu de penal i d'Owen però altra errada en el marcatge, altra falta de concentració i el resultat final fou 3-4.\nDurant estes dates, el juvenil aconseguia la seua tercera victòria de la història (front el Castalla) i l'aleví superava l'Enguera B per 3-6 i s'acostava als 100 gols a favor (situació inèdita al club). Pel que fa al primer equip, la tercera victòria a domicili de la temporada arribà a Alfarrasí en un partit en què els nostres s'avançaren dues vegades al marcador i els locals empataren en altres tantes fins que Juanjo feia el definitiu 2-3 al minut 87. Les reduïdes dimensions del terreny de joc ajudaren als nostres, ja que la seua condició física no estava per a moltes alegries (fins a quatre jugadors demanaren el canvi al mateix temps). Els 90 espectadors presents al Municipal d'Alfarrasí increparen el col·legiat del partit, un xiquet de 15 anys, que havia tingut una actuació sense complicacions i havia passat totalment inadvertit. Coses de les aficions.\nI així arribà el gran derbi front el Llutxent. La Plana vestí les seues millores gal·les i albergà 250 espectadors en la que fou la segona millor entrada de la història (per darrere dels 300 en el dia de la inauguració oficial del camp i l'equip davant el Castelló de Rugat). La clau de l'encontre arribà als últims instants de la primera part. Al minut 44 Juanjo feia l'1-0 després d'un còrner i en la jugada posterior, Timoteu llança fora llepant l'escaire, de manera que s'aplegà al descans amb avantatge mínim. Apenes començat el segon acte aplegà l'empat 'rabossot' i al 63 el gol de la victòria visitant en altra jugada a baló parat (vos sona, veritat?). Amb l'expulsió de Nico, el central de La Pobla del Duc, els nostres poc pogueren fer per a intentar la remuntada.\nAltra vegada Chupito. Altra vegada l'Agullent\nUna setmana més tard, l'Agullent es tornà a creuar al nostre camí i, altra vegada, Víctor Pla Belda 'Chupito' marcà contra el Quatretonda. El partit marxava 0-0 quan al minut 37 la nostra bèstia negra particular treia un còrner amb efecte que ningú tocava i acabava al fons de la porta de Blanco. 6 gols en 6 enfrontaments contra els taronja (solament es quedà sense marcar al 0-0 del Juan Vidal en la temporada 2000/01). A banda d'açò, el partit serà recordat per altre golàs, el que aconseguí Alexis Vidal Vila 'Soci', qui engaltà una volea preciosa des de 30 metres i donava esperança d'empatar a falta de 10 minuts en un encontre marcat pel fred i la pluja.\nEl derbi comarcal en categoria juvenil contra l'Aielo de Malferit passarà a la història del club per algunes qüestions. La primera és que el migcampista de La Pobla del Duc, Nando, aconseguí el primer 'hat-trick' d'un jugador del segon equip taronja. També cal recordar que el col·legiat va estar a punt d'ajornar l'encontre perque deia que el camp estava en mal estat després de les plujes caigudes. La primera part es disputà, s'avançà l'Aielo amb un penal més que discutible però Nando remuntà als minuts 28 i 42. Al temps de descans, l'àrbitre continuava amb la seua pretensió d'ajornar el partit però els jugadors i delegats d'un i altre equip el convençeren, com així era, què el camp estava millor en la segona meitat que en la primera. Altre equip de la cantera, l'aleví, feu història eixa mateixa setmana en marcar el seu gol número 100 en la temporada convertint-se així en el primer equip de la institució taronja que aconseguia tal xifra en un mateix exercici lliguer.\nTercer desplaçament en autobús de la història i el partit número 100 'El Centenariazo'\nJalance fou la destinació del tercer desplaçament en autobús en la història del club (també ho fou del segon i El Perelló va ser el primer d'ells). Com en quasi tots els partits fora de casa els nostres plantejaren dura batalla i els locals no pogueren passar de l'empat a zero gràcies a la fenomenal actuació del porter Blanco, el millor del partit. La tornada a la realitat portà altre bon partit però altra derrota a casa amb un moment clau: el Q.C.F. guanyava 2-1 davant l'Antella al descans però l'equip eixí dormint a la segona part i en apenes 3 minuts es deixà remuntar i el partit acabà 2-3. Davant el líder Genovés es tornà a oferir una bona imatge però la superioritat des de La Foieta quedà clara amb el 4-1.\nEn Llocnou d'En Fenollet, el Quatretonda encaixà un dels gols més ràpids que es recorden. Fou als 58 segons i per una errada en la col·locació de la tanca en una falta lateral (Blanco demanà tres hòmens però sols es col·locà un). Amb esta pessada càrrega es va fer difícil encarar un encontre en què els nostres (dirigits per Nicolau per l'abscència de Rafa) tornaren a donar una bona imatge. No es pot dir el mateix del partit número 100 en Lliga de la història del club però per raons ben diferents. El 'Centenariazo' ens el donà un Anna que es guanyà per 0-6 en un encontre on el Quatretonda tenia tres jugadors a la banqueta però cap dels tres va poder entrar al camp perquè l'àrbitre deia que no se li havien entregat les fitxes correctament. Així les coses, Owen es lesionà i el nostre entrenador no va poder fer cap canvi tot i tindre a Cucala, Soci i Jose esperant per a disputar el partit centenari del club. Cal assenyalar que a La Plana sols acudiren 50 persones per a vore este encontre i hi havia més gent d'Anna que del poble.\nEl millor encara estava per vindre\nL'últim tram de la temporada va ser el millor de l'equip. Llàstima que el gran futbol exhibit per un equip que anava a més i ja jugava com a tal no va obtindre massa recompensa. Davant un rival que ens treia 26 punts a la classificació com l'Aielo de Malferit, sols la mala punteria ens privà de sumar encara que fóra un puntet a La Plana contra l'equip dirigit per Miguel Ángel Mullor. La visita al nou camp de Las Delicias de Moixent es saldà amb tres penals en contra (rècord), un a favor, un gol en pròpia meta i el debut d'un porter en edat cadet, Jordi, qui es convertia en el debutant més jove amb la camiseta taronja (una camiseta dissenyada per Saam, amb la publicitat de la Cooperativa Vinícola del poble i sense escut que acompanyà l'equip en les tres primeres temporades d'existència). Els últims que la van vestir de manera oficial foren Blanco, Javi Colera, Nico, Enrique, Abel, Burgui, Toni, Nicolau, Caxopí, Timoteu i Jose.\nAltra de les anècdotes de la temporada va tenir lloc al Municipal d'Alcàntera del Xúquer, on la lamentable actitud del pare d'un jugador local clavà la por en el cos de l'àrbitre qui va pronunciar una frase per a la història: 'Que vinga la guàrdia civil o ací no juga ningú'. Va ocòrrer al descans del partit i fins que no van arribar dos efectius de la Benemérita, no es va reprende el joc. I parlant d'anècdotes, el porter Blanco passà a la història en una setmana per dues qüestions. Davant L'Alcúdia de Crespins es convertí en el primer que parà un penal defensant els nostres colors i 7 dies després es va convertir en el primer porter que llançava i errava un penal (al més pur estil Chilavert). També recordarem este partit per algunes perles que li dedicà a Timoteu el central de l'Enguera B Sancho, 'Vas a salir volando del campo' o 'No vas a terminar vivo el partido' i pel fet de desplaçar-nos a la llunyana Enguera amb tan sols onze esforçats jugadors (els anomenats més amunt que van tindre l'honor de despedir la primera camiseta de la història del club) que foren els que posaren el punt i final a un cicle. I així acabà una temporada en la que cap equip es va mostrar tan infinitament superior al nostre com per acabar avant-penúltim en la classificació. El central Nico fou el jugador més regular de la temporada a judici de les valoracions de 'La Sota de Bastos' en la Revista Oficial del club. La major alegria de la cantera la donà un aleví que acabà sisé amb 136 gols a favor.


El voluntariat – Col·legi Episcopal de Lleida\nXerrades de monitors de l’Epis Esplai per primer de Batxillerat.\nEl passat dia 9 d’octubre, els alumnes de 1r de Batxillerat vam rebre una xerrada sobre el voluntariat en l’Epis esplai i l’experiència d’un viatge a Nicaragua d’una voluntària.\nPel que fa l’esplai consisteix a realitzar activitats divertides amb una finalitat educativa per als nens des dels 3 anys fins als 16. Ens conviden als alumnes a participar com a premonitors en les activitats de cada dissabte.\nL’Anna, una monitora de l’esplai, ens va explicar les experiències viscudes aquest darrer estiu a Nicaragua. Ella com molts monitors estaven en un projecte que consistia a fer possible que els nens poguessin anar a l’escola durant el matí i a la tarda estaven en una residència adaptada on realitzaven activitats lúdiques per fomentar el companyerisme, al mateix temps que ajudaven econòmicament a les seves llars.\nGràcies a l’ajuda d’aquest projecte nens com Lautaro que s’aixecava a les 5 del matí a moldre el gra per a què la seva mare, que venia truites al barri. El nen després d’anar a classe anava acabar de vendre-les. Actualment, Lautaro està començant els seus estudis en la facultat de medicina. Un exemple de què es pot aconseguir amb el projecte.\nPrevXerrada de Càrites\nAvui hem anat a la Llar i al ParvulariNext


Gerard Pérez, de Zona Fitness Torredembarra, quarta posició\nGerard Pérez, professor a Zona Fitness Torredembarra, quart a la Dance Comp Wuppertal\nPérez va aconseguir la quarta posició en la categoria de Open Latin Senior on van competir 45 parelles de ball\ndijous, 11 de juliol 2019 - 10:40h\nGerard Pérez en la competició Dance Comp Wuppertal, a Alemanya | VStudio\nL'esportista i professor de Zona Fitness de Torredembarra, Gerard Pérez, ha quedat en quarta posició a la competició internacional de ball Dance Comp Wuppertal, a Alemanya. Pérez, va néixer a Torredembarra i després de molts anys vivint a l’Amèrica Llatina ha tornat al seu poble natal per centrar-se en la docència del ball a Zona Fitness Torredembarra. No obstant això, la seva passió per la competició no va desaparèixer i per aquest motiu es va presentar en aquest concurs internacional de ball a Alemanya.\nGerard Pérez va quedar en quarta posició al Dance Comp Wuppertal, a Alemanya | cedida\nDe Torredembarra a Alemanya als peus del podi\nGerard Pérez feia tres anys que no trepitjava una pista de competició i aquest passat divendre 5 de juliol es va proclamar, juntament amb la seva parella de ball, quart a la competició de Wuperttal, a Alemanya. En la modalitat d’Open Latin Senior, el professor de ball de Zona Fitness Torredembarra va competir entre 45 parelles de ball més i finalment ell i Eva Krejcirova, la seva parella de ball, van estar entre els set finalistes. Després de passar tres fases, a la final van quedar en quarta posició amb 285 punts.\nAra Gerard Pérez té la mirada fixada en Praga, a la República Txeca. Encara que sense oblidar la seva tasca de professor a Zona Fitness Torredembarra, Pérez vol participar en el concurs mundial de ball que se celebrarà a l'octubre a Praga i per això ha de quedar entre els sis primers classificats a altres dos concursos més de ball.\nA principis d’enguany Gerard Pérez va obrir la seva escola de ball a Torredembarra dins del gimnàs Zona Fitness al centre del municipi. Ara combina la docència en dansa de ritmes tropicals, com la Salsa o la Bachata i els Balls de Saló amb la competició. La seva devoció per impartir classes és tan gran que fins i tot es vol emportar als seus alumnes de Torredembarra als campionats de ball.\nAquelles persones que estiguin interessades a aprendre ball de la mà del gran Gerard Pérez es poden posar en contacte amb aquest gimnàs, situat al carrer de la Capella número 3, trucant al telèfon 977 64 56 26 o enviant un correu electrònic a l'adreça info@zonafitness.cat.\n"‼🚗Els 'Move Days' porten espectaculars descomptes aquest juliol en cotxes nous!" "🎆ACTES I HORARIS: Els millors plans per aquest cap de setmana al Camp de Tarragona!"


LES CANÇONS D'ARIADNA *. ESPRIU, SALVADOR. 9788429773330 Llibrería Horitzons\nLES CANÇONS D'ARIADNA *\nL'edició crítica defintiva de Les cançons d'Ariadna en el 30 anys de la mort de Salvador Espriu.\nPOEMES I NARRACIONS (ANTOLOGIA) *\nA Salvador Espríu se'l coneix sobretot com a poeta, potser perquè els anys de més divulgació de la seva obra coincidiren amb els de la publicació del seus llibres de poesia, i perquè fou recitat a més per la «Nova Cançó»; però convé no oblidar pas la seva prosa narrativa, d'assumptes i registres força variats. La present antologia vol apropar al lector aquesta div...


El Periscopi de Jesús Malló: 03/05/09 - 10/05/09\nAmb que surt el Rei ara!\nNo penso parlar ni del paper del rei, ni de la monarquia, però si d’una “tonteria” per dir-ho suament.\nEl títol de la notícia ja parla per si sol: “El rei Joan Carles creu que Barcelona-92 no va ser prou hispànic”. AVUI, 9 de maig.\nAquest home no es va assabentar dels immensos esforços de l’Ajuntament de Barcelona per posar/imposar, a tots els balcons de la ciutat de Barcelona on van poder, la bandera de la ciutat però aconsellant fins i tot la forma de posar-la, o sigui, les barres horitzontals fet que la convertia en la bandera espanyola. S’hi van esmerçar ben a fons encara que no ho reconeixeran mai.\nHa de ser fotut que la màxima autoritat constitucional no reconegui els esforços que van fer l’any 1992 per donar tota l’espanyolitat possible al Jocs Olímpics de Barcelona.\nTambé pot ser que com estan aïllats en els seus “Palaus” no s’assabentin gaire de la realitat, com per exemple de l’existència d’altres llengües a part del castellà dins de l’Estat Espanyol, o Espanya com vulgueu, que és el que li devia provocar la relliscada de dir que el català no havia estat mai perseguit.\nI si tant hispànic ho volen tot que organitzin els Jocs de la Hispanitat i que deixin en pau a la resta de la humanitat. Francament els hi agrairíem!\nEtiquetes de comentaris: 1992, Avui, Barcelona-92, Joan Carles, Olimpiades, Rei\nFa 50 anys de la primera canço de Raimon, sembla que era ahir.\n“Al vent” va significar per a molts de nosaltres un crit compartit, solidari, des de l’altra punta dels Països Catalans, de Xàtiva, del carrer Blanc, sentit com un cant del poble, de tot un poble.\nDesprés en vingueren més, moltes i més, i amb el temps la consolidació d’un magnífic cantant i poeta. Potser no té gaire sentit enumerar-ne algunes, però per la meva edat, la mateixa que el cantant de Xativa, hi ha records que ressonen i l’any 1959 era un dels innombrables anys de plom del franquisme, de la grisor del feixisme.\nLes cançons de Raimon ens han acompanyat en dies ben tristos com el de l’assassinat de Puig Antich, i també val a dir-ho, per celebrar la mort de Franco. Sentir “Al vent” aquell dia era com ajudar a escombrar tota la merda i la misèria que havíem hagut de suportar.\nHi ha bocins de les cançons de Raimon que costa d’oblidar-les i n’hi ha una que sempre la tinc ben present. És “A vegades la pau no és més que por”. Quanta raó tenia i té en Raimon! I possiblement, nosaltres, una certa por difícilment ens la podrem treure mai més. Van ser massa anys de silenci familiar i social que ens van incapacitar per a moltes coses, més de les que ens pensem. Raimon va ajudar una mica a superar-ho. Gràcies, Raimon!\nEtiquetes de comentaris: 1959, carrer Blanc, feixisme, Franco, franquisme, Puig Antich, Raimon, Xativa\nQue qui són ells? Doncs els dos principals partits espanyols presents a Catalunya, el PP i el PSOE (la Secta).\nI gràcies a la divisió nacionalista i a l’existència del tripartit “ells” van agafant cada dia més espai.\nFixeu-vos en el cas. Cal formar el Consell de Garanties Estatutàries, una mena de tribunal constitucional català. José Montilla s’ha entossudit a impedir una majòria nacionalista catalana, primant la representativitat del PP. Les reunions entre PP i PSOE a nivell de Catalunya han estat secretes.\nEl compromís concreta que es consensuaran els noms entre el tripartit i el PP, tot per impedir una majoria nacional/catalana i fer-ne una altre, aixó si, amb majoria nacional espanyola, quedant així ERC presonera d’una operació concebuda per PP i PSOE.\nFins on pot arribar la submissió d’ERC?\nTan enganxats estan per la “poltronitis” que són capaços d’empassar-se tots els gripaus?\nNo els queda ni un bri de senderi per actuar amb un mínim sentit de país?\nLes operacions conjuntes PP/PSOE no són una exclusiva d’Euzkadi i això ho saben els d’ERC o haurien de saber-ho. No els queda cap capacitat de reacció?\nEtiquetes de comentaris: . PSOE, Consell de Garanties Estatuàries, ERC, Jose Montilla, la Secta, PP\nAquesta podria ser la frase que millor resumeix les glosses dels mitjans de comunicació espanyols, i val a dir-ho, molts de catalans, després d’elegir el nou lehendakari. Podríem afegir-ne algun altre com el “derrotado y cautivo el ejército vasco...” I tenien el cinisme de parlar de “victoria de la democracia”, del “triunfo de la libertad”, de la “reconciliación de los vascos”...\nEn realitat ha estat una batalla més de la lluita entre Euzkadi i Espanya. I en aquesta batalla Euzkadi ha jugat, en general, amb la força de la democràcia (els vots), amb el suport de la paraula (mitjans de comunicació, Parlament...) i amb la força de tot un poble.\nAmb què ha jugat Espanya? Amb la força de l’estat (aparells judicials bàsicament), amb la força del parlament espanyol per forçar les lleis, i aquí cal lamentar el suport del PSOE i de CIU a la Llei de Partits, i amb les forces d’ordre públic (per tancar diaris i organitzacions de tot tipus de l’entorn independentista).\nEl pacte PP-PSOE a Euzkadi és el resultat de la pressió de l’Estat espanyol contra el País Basc, tancant la boca a qui no pensava com ells, il·legalitzant a Déu i sa mare, això si, tot parlant de democràcia.\nEn pagaran les conseqüències, i de forma democràtica.\nA Catalunya, n’aprendrem?\nPublicat per Jesús Malló a 6:21 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Catalunya, espanya, Estat Espanyol, Euzkadi, PP, PSOE\nAquest home, Josep-Lluís Carod-Rovira, acabarà semblant un disc ratllat de tant anar repetint el mateix.\nL’eslogan continu i repetitiu no para de ser esmentat sempre que obre la boca: el finançament, o sigui, el mal finançament no serà un argument per trencar el govern. Una sentència contrària del Tribunal Constitucional no ha de ser la causa per acabar amb el govern tripartit. Algun dia li sentirem a dir que la fi del món no és un impediment per seguir governant.\nAquest home que havia escrit bons discursos, que era un notable orador, s’està convertint en una persona patètica obsessionada per mantenir les seves quotes de poder a qualsevol preu.\nFa tota la sensació que com que té clar que difícilment repetirà i encara que el partit el tries, difícilment assolirà càrrecs semblants als que té ara, només li queda retenir el poder actual fins els darrers moments. Amb això comparteix el destí de José Montilla perquè només poden mantenir-se fins a unes noves eleccions. Ara, no ho dubteu, estaran enganxats a les poltrones fins el darrer dia.\nAls dos personatges els uneix l’obsessió pel poder, la utilització de la mentida i la instrumentalització de les institucions.\nBona carrera ha portat el de Cambrils, del PSAN a acòlit del PSOE passant pel Bean, Nacionalistes d’Esquerra i ERC.\nLa trajectòria d’una submissió i d’una traïció. Deu tenir a punt les memòries per justificar-se.\nPublicat per Jesús Malló a 9:31 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: ambiciós, BEAN, Josep-Lluís Carod-Rovira, Nacionalistes d'Esquerra, PSAN, Tribunal Constitucional\nEspectacle i alegria\nAquests són els mots escaients per definir el partit de futbol d’ahir al vespre, el Real Madrid-Barcelona a l’estadi madridista.\nL’espectacle el va posar en tot moment el Barça, fins i tot en les errades com per exemple en els dos gols que va encaixar.\nEl Barça, com ens té acostumats enguany, va jugar molt i molt bé, pressionant per tot el camp, passant la pilota al primer toc amb el trio de la benzina, Iniesta, Xavi i Messi fent de les seves i exhibint la millor tècnica individual i col·lectiva futbolística del món.\nNo estic entre els que confiaven amb en Pep Guardiola i he de reconèixer que ho està fent molt bé.\nGuanyar al Madrid, i a més a més en el seu camp i per pallissa, és tot un plaer i una alegria ja que com va dir el Pep, està content perquè ha fet feliç a molta gent.\nJa veurem que farem el proper dimecres a Londres contra el Chelsea encara que confio que superarem l’eliminatòria. Però de moment l’alegria d’ahir no ens la treu ningú.\nPublicat per Jesús Malló a 12:36 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Barça, Chelsea, espectacle, Iniesta, Londres, Messi, Pep Guardiola, Real Madrid, Xavi


Desembre | 2011 | Benet Maimí i Pou\nPublicat el Desembre 26, 2011 per Benet Maimí i Pou\nPublicat el Desembre 19, 2011 per Benet Maimí i Pou\nAvui dedicaré el meu post a la Marató de TV3, que enguany dedica la seva edició a la regeneració i transplantació d’òrgans i teixits.\nAquest esdeveniment mediàtic que impulsa la televisió publica del nostre país i que busca recaptar fons per a diferents projectes de recerca en el camp mèdic sobre malalties, que a dia d’avui, no tenen una curació definitiva, es converteix en una explosió de solidaritat al nostre país, any rere any.\nEl milers de catalanes i catalans que cada any col•laboren amb la Marató demostren que Catalunya no pot rebre lliçons de cap mena (ara que esta tan de moda a l’agenda política) sobre solidaritat.\nLa Marató és un exemple de solidaritat, però també de col•laboració i mobilització entre ciutadans, administracions i empresaris. Digne d’admiració és la quantitat de diners que es recapten però també els centenars d’actes en suport de La Marató que s’organitzen arreu del territori.\nPotser caldria que traslladessim aquesta forma de col•laborar a altres àmbits, com per exemple el polític. El país ho agrairia molt, ja que necessita més que mai d’aquests valors per situar-lo allà on mereix estar i amb un futur molt més proper que el present actual.\nPublicat el Desembre 13, 2011 per Benet Maimí i Pou\nAquest llarg pont de desembre, potser massa llarg i tot, l’he aprofitat per visitar de nou Berlín. Dic de nou ja que ara farà uns 30 anys que hi vaig ser, quan encara hi havia el famós mur que dividia la part oriental amb la occidental.\nBerlín es l’exemple de ciutat que ha sabut transformar-se en el temps i renéixer de nou. El mur dibuixava una ciutat gris i freda on només els monuments la feien digne de contemplar.\nUna altra cosa que em va sorprendre molt va ser l’arquitectura dels nous edificis. No m’estranya que els millor arquitectes del mon es barallin per transformar o construir edificis públics o privats. Per cert, la transformació soferta de la Postdamer platz o la reforma del Reichstag són dignes de veure, us ho recomano de veres.\nL’esforç, el treball i la constància de la societat alemanya es palpa i molt en aquesta ciutat. Valors de ciutadania que han ajudat a transformar una ciutat com Berlín però també un país com alemanya.\nHi tornaré, segur. Espero que no hagi. d’esperar 30 anys més.\nAcabat el viatge i arribat a Arenys vaig poder contemplar la brillant i inesperada, per alguns, victòria del Barça i amb un golàs del noi d’Arenys. Felicitats Barça i gràcies per fer-nos somiar!\nPublicat el Desembre 3, 2011 per Benet Maimí i Pou\nTemps difícils, convulsos i amb grans dosis d’una alarma financera existent que ens\nCal recordar més sovint però, que vivim en un petit país que sempre se’n ha sortit.\nLa innovació, la creativitat, l’esforç i la constància formen part del nostre ADN\nSindicats, empresaris, polítics, fundacions, entitats, gremis, clubs…cal que\nActes com el d’ahir a la presó model o certs discursos buits de contingut i\nUn cop hàgim sortit de la crisi i el país surti d’aquest etsotrac en el que es\ntroba, ja parlarem de ideals millors o pitjor, de si de dretes o d’esquerres… i de\nCom diu el himne del club que estimo “TOTS UNITS FEM FORÇA, TAN SI VAL D’ON VENIM SI\nDEL SUD O DEL NORD…”


Wikiloc - ruta Bellmunt de Priorat, Lo Sarraí i la Morlanda - Bellmunt de Priorat, Catalunya (España)- GPS track\nBellmunt de Priorat, Lo Sarraí i la Morlanda\n783 78 162\nBellmunt del Priorat a Avencs de Masroig por Poblado Ibero de Puig Roig (senderisme)\nBellmunt del Priorat-Avencs de Masroig-Puig Roig-Bellmunt del Priorat (senderisme)\nTomet de 3,5 km., per fer un escapadeta al Sarraí, pels més aventurers us proposem tornar per un sender estret, no molt evident, però fantàstic, per pujar a La Morlanda i veure una pedra de molí a mig fer.\nUn cop al pàrquing, tornem uns 100 m. per la carretera que hem baixat, fins un camí a la dreta amb un cartell que diu “El Molar, El Masroig, Lo Sarraí, Puig Roig”, l’agafem, passarem pel que queda del camp de futbol seguirem direcció a les Boves Fresques, en pocs metres trobarem una cruïlla de camins, tirem a l’esquerra, direcció al Sarraí i al Masroig, amunt per un camí, en arribar a una vinya, veurem un sender a mà dreta que primer puja paral•lel a la vinya i desprès s’endinsa al bosc.\nEl sender va pujant, és el Camí del Palell o de Bellmunt al Masroig, al cap d’uns 450 m. trobarem una cruïlla, recte anem al Sarraí, hi arribarem en uns 300 m., abans d’arribar-hi hi trobarem una cova, pugem a la punta, les vistes són espectaculars, badem. Podeu buscar les restes del que podria ser una de les fites del Priorat d’Scala Dei, la trobareu a la part més alta del Sarraí prop del cingle, és troncocònica.\nA l’altre costat del bancal surt un sender que seguirem, al cap de 350 m. guaitarem per sobre del cingle del barranc dels Molins i començarem a gaudir de les vistes, (Ereta de la bruixa, els Avencs,...) girarem a l’esquerra i començarem a pujar cap a la Morlanda paral•lels a la cinglera, fins que trobarem un dels llocs on és pot comprovar que al Priorat es va aturar el temps, una gran pedra de molí gaire be acabada de fer, però encara esperant que algú l’arranqui i se l’emporti cap al molí. Que hi fa aquesta pedra aquí? La resposta és clara, som a sobre del barranc dels Molins, aquest barranc es diu així perquè hi havia molins, abans les coses es feien, no s’anaven a comprar a la Xina, i es feien el més prop possible del lloc on s’havien d’utilitzar.\nSeguim pel sender, que passa per sobre d’un atrinxerament de la guerra, comença a baixar, per aquesta zona cal que seguiu el track, ja que no hi ha moltes fites, ...\nHola, ha trobat interessant aquesta ruta Bellmunt de Priorat, Lo Sarraí i la Morlanda https://ca.wikiloc.com/rutes-senderisme/bellmunt-de-priorat-lo-sarrai-i-la-morlanda-19370235 Salutacions, Wikiloc - Rutes i punts d'interès GPS del Món


UNA POTENT SALOME AL ROH | IN FERNEM LAND\nVaig llegir no fa gaire a Un Palacio en la Bactria, el bloc del Arsace, una ressenya espectacular de la Salome de Richard Strauss en una gravació del ROH del mes de març de l’any passat.\nEm van agafar tantes ganes de veure’l, que un cop comprovat que el preu vorejava l’escàndol, vaig decidir demanar-lo a ses majestats, a veure si queia entre els mitjons i mocadors.\nVes per on, aquest any no hi han hagut ni mitjons, ni mocadors i si que els Reis han llegit la petitíssima carta que vaig escriure. Entre mig de “i el que els vostès vulguin” hi havia la Salome i en la hivernal tarda de Reis m’he submergit en la bogeria straussiana, servida per un McVicar il•luminat i un potentíssim Philippe Jordan.\nAquest és l’equip responsable d’aquesta potent Salome que es va fer al ROH Covent Garden durant el mesos de febrer i març del 2008, amb aquest repartiment:\nDer Page der Herodias: Daniela Sindram\nErster Jude: Adrian Thompson\nZweiter Jude: Martyn Hill\nDritter Jude: Hubert Francis\nVierter Jude: Ji-Min Park\nFünfter Jude: Jeremy White\nErster Nazarener: Iain Paterson\nZweiter Nazarener: Julian Tovey\nErster soldat: Christian Sist\nZweiter soldat: Alan Ewing\nEin Kappadozier: Vuyani Mlinde\nEin sklave: Pumeza Matshikiza\nDecorats i vestuari: Es Devlin\nCoreografia i moviments: Andrew George\nDisseny de vídeo: Leo Warner & Mark Grimmer\nDesprés de veure el DVD del Werther de Viena amb Álvarez i Garanca, no tenia cap dubte que Philippe Jordan, malgrat la seva joventut era un bon director. Després de veure’l en directa a Berlín l’any passat en el fabulós Tannhäuser de la UDL, la impressió era que es tracta d’un grandíssim director. Aquesta Salome reafirma la impressió.\nPhilippe Jordan deu haver heretat els gens musicals del pare (Armin Jordan) i crec que tot fa preveure que el superarà.\nLa seva visió de la Salomé és més violenta que lírica i treu una força descomunal de la potentíssima orquestra del ROH. Quina enveja una orquestra com aquesta per un teatre d’òpera!.\nLa tensió del discurs musical de Jordan és constant, fins arribar al famós Schlussgesang, on l’orgia de la violència melòdica straussiana, esclata i aclapara. No hi ha gaire sensualitat en la concepció de Jordan, segurament endut per la concepció de McVicar, que des de el primer moment ens submergeix en un ambient opressiu d’extrema violència sobretot psicològica, però també física.\nL’equip de cantants és bo, però no molt bo, és clar que amb un espectacle tan ben dirigit en totes les dues vessants, el seu rendiment creix per sobre de les seves pròpies possibilitats vocals. Dic això especialment per la protagonista.\nNadja Michael és una cantant alemanya que alterna els rols de soprano dramàtica amb els de mezzo. El seu registre central és poderós, però el agut és molt treballat quan fa de soprano, de la mateixa manera que el seu greu es feble, quan fa de mezzo. la veu no és particularment bella, però com acostuma a passar sovint, la gran arma definitiva per assolir els èxits que assoleix, és la seva extraordinària interpretació dels personatges. Nadja Michael és la Eboli del Don Carlo de Viena que varem veure al Liceu, en la producció de Konwitschny. No passarà, vocalment parlant, a la història de les grans Eboli, però la seva actuació és poderosíssima. En aquesta Salome succeís el mateix. La seva interpretació vocal és molt arriscada i quan canta en forte, els aguts li surten potents i afinats, no així quan vol emetre les notes agudes a mitja veu o pianíssim, aleshores l’afinació queda dubtosa o en tot cas diríem que cala les notes. Us diria que és igual, davant la interpretació de la cantant, però no, als cantants hem de valorar-los per la vessant musical i aquí la Michael no acaba d’arrodonir la fabulosa interpretació d’una Salome poc infantil i sexualment mot encesa.\nEl Jokanaan del baríton alemany Michael Volle és bo, però tampoc definitiu. Per fer d’aquest rol l’al•lucinat profeta, li cal un registre greu més profund i cavernós, al menys en aquesta visió tan poc lírica de l’òpera straussiana que ens ofereix el ROH. És un baríton boníssim, però en els seus monòlegs he trobat a faltar, al menys en el DVD, més contundència.\nL’Herodes de Thomas Moser és menys lasciu del que estem acostumats. Potser no l’acabava de convèncer la desbordada sexualitat de la Salome i s’estima més flirtejar amb els criats. Vocalment és un rol que no li ha d’oferir cap problema, tot i que el seu estat vocal, després de molts anys de carrera i del repertori més exigent, ja no és un gran què.\nL’Herodias no suposa cap problema per la poderosa Michaela Schuster i l’emergent Joseph Kaiser és tot un luxe de musicalitat i lirisme pel Narraboth.\nLa resta, a l’alçada del producte.\nQuè cal dir de la producció?. Doncs que tot i traslladar l’acció a un entorn feixistoide, com s’acostumen a resoldre moltes de les dramatúrgies actuals i sent McVicar un dels homes de teatre més brillants del panorama teatral, aquesta translació d’època no aporta gaire bé res de nou, fent grinyolar algunes coses en el context del llibret original. Què hi fa un home soterrat a la cuina del Palau llençant improperis contra la senyora? Si, és una anècdota, però prou important en tot l’entorn dramatúrgic. Si ho volem fer tot tan creïble, i per això ho contemporanitzen tot, hi ha coses en els llibrets operístics que fan permanentment la guitza als genials directors.\nNadja Michael i Thomas Moser a la famosa dansa, aquí s'acaba amb un vals decadent.\nTret d’aquesta “petita anècdota” o del escàndol que provoca en els jueus, que no sé pas que hi pinten en aquella festa, davant l’oferiment d’Herodes a Salome per evitar que li tallin el cap al pobre Jokanaan, la presentació és molt vistosa i en tota l’escena final, d’una crueltat sanguinolenta, una mica passada de rosca. Això si, McVicar ens ofereix la possibilitat de contemplar al espectacular botxí, completament nu, cosa que aprofita la lasciva Herodies que li repassa el cul, abans de que la dantesca figura ensegonada amb el cap a la ma faci embogir d’èxtasi a la burra de la Salome que tenint aquell tros d’home a punt, s’estima més regalar-nos una fabulosa escena amb el cap de Michael Volle a munt i avall, deixant perdut el blanc vestit.\nUn espectacle escènicament cru, sense concessions i musicalment luxuriós, gràcies a la portentosa batuta de Jordan i a un equip de cantants i actors disciplinadíssim.\nBen mirat, era l’espectacle idoni per una tarda de Reis?\nper Joaquim a 7 de gener de 2009\n← “…y lo que Ustedes quieran.”\nNo podrà ser, aquest any tampoc. →\nTodo está dentro de la Biblia, ¿no?\n7 de gener de 2009 a les 1:14\nSalomé siempre será un “espectacle idoni” para cualquier tarde de cualquier día.\nEs posible que todo esté dentro de la Biblia, pero aquello fue una anécdota para poder expresar Oscar Wilde la seducción de las palabras, de la voz, del verbo.\nHerodías le pudo repasar el culo al cachas del verdugo, pero lo que atraía a Salomé era la boca de Juan, como materialidad de su palabra.\n7 de gener de 2009 a les 20:34\nEls nadals acaben oficialment al dinar del dia de reis. Per la vesprada, un ja pot veure Salomé o el que li vinga en gana, la bogeria nadalenca ja ha acabat i tornem a ser lliures.\nPer cert, aquesta Salomé té molt bona pinta, però és de “mírame y no me toques”, o en tot cas de “mírame y no me compres”.\n7 de gener de 2009 a les 22:30\nAwake, tot estarà a la Biblia, però hi ha coses que per molt Bibliques que siguin, son millor deixar-les per a dates menys tendres.\nKundry esta Salome es mas idónea para una noche de cualquier Viernes 13.\nLa Salome siempre es un lujo, en cuanto a la boca, no te olvides que cuando se percata que esta muerta y no habrá más verbo que valga, le da asco y la muy burra, repito, no sabe que el cachas, en la versión de McVicar, encima, es el encargado de retorcerle el pescuezo. Siento haber contado el final, aunque quien la mata, cuando sabes desde el primer compás que eso terminará así, es lo de menos.\nTitus ja parlarem.\n7 de gener de 2009 a les 22:46\nMolt interssant aquesta Salome que quand es va estrenar va constituir un dels punts àlgids de la temporada del ROH.El David MacVicar és avui en dia un dels directors d’escena mes solicitats i admirats.Aquesta temporada presenta una nova producció d’Il Trovatore al Met i fa uns mesos va estrenar una producció de La traviata a la Scottish Opera que tambe veurem al LIceu.\n9 de gener de 2009 a les 0:35\nHola Dandini,pel que fa a la producció contundent de McVicar segurament el ROH ens guanyarà de llarg, però e repartiment del Liceu, crec que pot superar aquest.\nL’orquestra de moment, em temo que tampoc.\n9 de gener de 2009 a les 1:35


Odacova: restaurant saludable a Barcelona | ets el que menges\nOdacova: menjar real i saludable a l’Eixample de Barcelona\nMolts de vosaltres us preguntareu què significa odacova: és el resultat d’escriure la paraula avocado (‘alvocat’) del revés! Així que només llegint el nom d’aquest espai tan meravellós situat al carrer Aragó de Barcelona, ja us podeu fer una petita idea del que hi trobareu!\n8 de novembre 2019 | Actualitzat el 13 de novembre 2019 per Mireia Segarra Escolà\nLa idea va sorgir de les ganes de transmetre que és possible menjar aliments reals i de qualitat en una versió de plat únic per fer un àpat nutritiu i saludable. La Marta Vergés –que segurament molts de vosaltres ja coneixeu perquè és una gran dietista i difusora d’hàbits alimentaris i de vida saludables– és la creadora de totes les receptes! Gràcies a l’ajuda de dos grans socis, com són en Jaume Pagès i en Xavi Canet, aquest projecte s’ha fet realitat! Tots tres treballen per fer accessible a tot tipus de públic una oferta amb l’objectiu de transmetre la importància de consumir matèria primera de proximitat, sobretot ecològica i plats plens d’ingredients sense processar, sense additius ni conservants i comprats a proveïdors propers!\nOdacova és un real food cafe amb una gran oferta de cafès, tes i infusions ecològiques, sucs naturals, batuts i altres begudes com kombutxa o cerveses artesanes. Els cafès que serveixen són d’especialitat i torrats exclusivament per a ells per en Guido, de l’obrador Tornado Coffe Roasters, de Granollers, guardonat com el millor cafè en tast a cegues IBCF 2018. Són varietats de cafè caracteritzades per una concentració baixa de cafeïna. Pel que fa als sucs, n’hi ha de ben divertits, com el Dalai Lama: pinya, poma, llima, menta i espirulina blava, que li dona un color blau ben viu! Són completament naturals i fets al moment!\nPel que fa a la carta, podeu tastar des de snacks, amanides, bowls salats i dolços, hamburgueses i fins i tot postres artesanes. Els caps de setmana també fan brunch (snacks, amanides, pizzes, ous, torrades, hamburgueses, bowls salats i dolços, creps americanes) i pròximament faran menjar per emportar! L’horari és de 9 h a 21 h, tret de divendres i dissabte, que tanquen a les 21,30 h. Així doncs, no teniu excusa per no anar-hi un diumenge de descans.\nL’Odacova el podem definir tant com un restaurant flexitarià, vegà, vegetarià… o simplement no cal classificar-lo dins de cap tendència alimentària: és un restaurant saludable amb matèria primera real i de qualitat. Sobre cada taula hi ha un llibret en què s’explica la procedència de cada un dels ingredients utilitzats per fer els plats. La sinceritat i la transparència és un dels objectius dels creadors d’aquest espai.\nBack to the Roots: moniato dolç rostit, pastanaga rostida, api, ou escumat, bolets, fulles variades, guacamole, barreja de llavors i salsa trina.\nA la cuina hi trobem en Carlos Sánchez, antic cuiner del Café Blue Project, on va treballar amb en Javier Medvedovsky, autèntic precursor del moviment crudivegà a Barcelona. Ell és qui posa en pràctica totes les receptes dels plats que ha creat la Marta Vergés. L’experiència professional del xef es reflecteix en cada plat. Com a curiositat, destacarem la vaixella, ja que també és de proximitat. La ceràmica d’en Jordi Aguadé vesteix els plats del restaurant: un gres amigable i original que dona un toc d’informalitat al menjar.\nGreen Burger: hamburguesa vegana de llegums amb formatge vegà, ceba caramel·litzada, tomàquet, fulles variades, salsa veganesa i “patates” de iuca.\nTot el pa que se serveix a l’Odacova el fa en Jordi Morera (World Baker 2017). La farina que fa servir és producte del seu molí de fusta, i la fa amb cereals ecològics recollits a la zona del Garraf i fermentats amb massa mare. El pollastre és ecològic i prové de la zona del Montseny; la vedella també és de procedència ecològica, així com la majoria dels ingredients.\nLa sensació que transmet l’espai és de tranquil·litat i vida alhora. Els colors càlids de les parets, del mobiliari i de la llum fan que ens sentim acollits i que puguem desconnectar ràpidament tant llegint un llibre com prenent un cafè alhora que sentim el fil musical de fons!\nEn resum: hi trobarem menjar de veritat, ric en vitamines, minerals antioxidants, fibra, proteïna d’alt valor biològic i digestibilitat… En definitiva, menjar real!


Coses del frikisme - Pàgina 3 - Tenkū no dōbutsu\nCoses del frikisme\nEntrada Autor: _young_link_ » 28/11/2005 a les 18:25\nEn Cheyjca :oops: (la baralla es al llit o es de veritat?)\nEntrada Autor: Hermione99 » 28/11/2005 a les 21:16\nMoriré per la meva pàtria...\nI una merda! Que mori un altre, què m'importa a mi la meva pàtria si no hi sóc? Au i que mengin el tarro a un altre!! XD\nEntrada Autor: Yuka » 29/11/2005 a les 20:20\n_young_link_ ha escrit: En Cheyjca :oops: (la baralla es al llit o es de veritat?)\non ho prefereixes, tu? (nu se perke preguntu, si ja conec la resposta )\nEntrada Autor: _young_link_ » 29/11/2005 a les 22:40\nAh, doncs al llit es mes tendre, no? :oops:\nEntrada Autor: lluna roja » 27/07/2006 a les 17:51\nquina manera de fer flood...i pensar que aquí fa temps que ningú hi escriu...\nDoncs a mi la paraula friki no m,'acaba de fer el pes si he de triar prefereixo que em diguin otaku^o^!!!! És més associada al manga, no creieu...\nEntrada Autor: Shruikan » 27/07/2006 a les 19:07\nA mi friky M'agrada però no m'ho diuen mai. Vaia gent menys enrotllada que hi ha al meu poble.¬_¬\nEntrada Autor: Sahaquiel » 27/07/2006 a les 19:15\nShruikan ha escrit: A mi friky M'agrada però no m'ho diuen mai. Vaia gent menys enrotllada que hi ha al meu poble.¬_¬\nEntrada Autor: ((*natsi*)) » 25/08/2006 a les 00:46\njo trobo k la paraula o els l'hem de pendre kom a insult.. tot i que cada un se la de prendre kom es seint.. jo no es k m senti friki pero.. se k m'hi anomenaen i x molt k ho negi o dek ser bastant.. pero no ni a x morirse.. a la meva clase totm fa kaxondeo m aksta paraula .. i jo no la e trobat kom a insul sino kom a manera d ser ._.\nEntrada Autor: znake » 25/08/2006 a les 08:36\nFriki té dos significats. Una és com un insult, i l'altre és lo que entenem nosaltres, algú molt ficat en algun tema.


5º y 6º puesto para la Comunitat Valenciana - FBCV\nInici Notícies 5º i 6º lloc per a la Comunitat Valenciana\n5º i 6º lloc per a la Comunitat Valenciana\nLa Comunitat Valenciana finalitza en 5a posició en masculí i en 6a posició en femení la seua participació en el Campionat d'Espanya Minibasket de Seleccions Autonòmiques.\nTotes dues seleccions han mantingut una trajectòria quasi idèntica al llarg del Campionat, guanyant dos partits i perdent altres dos en la Fase de Grups, optant per tant als llocs 5é i 6é.\nLa Selecció Aleví Masculina va tindre un bon debut davant Galícia (88-38), en un partit en el qual va exhibir un gran talent ofensiu. L'endemà la ratxa va seguir contra Illes Balears (18-68). Però la derrota en el tercer partit davant Andalusia (71-91) deixava la classificació per a semifinals pendent d'un partit a cara o creu davant Madrid. I encara que els xics dirigits per Óscar Retortillo van lluitar fins al final, va acabar imposant-se el combinat madrileny per 68-60. Ja aquest dilluns, en el partit pel 5é lloc, els jugadors de la Comunitat sí han pogut fer-se amb el triomf davant Castilla León (69-64) que els atorga eixa cinquena plaça.\nLa Selecció Aleví Femenina va ser la primera a entrar en joc en el Campionat i a més amb un doble compromís. Es va guanyar a Astúries (17-67) i a Castilla León (70-26). No obstant això, l'endemà va arribar la primera derrota davant Andalusia (67-48), la qual cosa obligava a jugar-se contra Canàries el passe a semifinals. Després de dues pròrrogues i en un vibrant partit, els llançaments des del tir lliure van acabar decidint el partit en favor del combinat canari (74-75). I ja en l'encontre que decidia la classificació final, les jugadores entrenades per Belén Gómez acaben en sisena posició després de caure també en l'últim període davant Galícia (55-63).\nD'aquesta manera, la Comunitat Valenciana dona per finalitzat un Campionat d'Espanya Minibasket en una edició molt especial, celebrada en dates i circumstàncies difícils a causa de la pandèmia però amb la il·lusió que al final haja sigut possible que els 12 jugadors i les 12 jugadores visquen una de les millors experiències que existeixen en el bàsquet de formació.\nAquests són tots els resultats obtinguts en el Campionat:\nComunitat Valenciana 88 – 38 Galicia\nIslas Baleares 18 – 68 Comunitat Valenciana\nComunitat Valenciana 71 – 91 Andalucía\nMadrid 68 – 60 Comunitat Valenciana\n5º y 6º puesto: Comunitat Valenciana 69 – 64 Castilla León\nAsturias 17 – 67 Comunitat Valenciana\nComunitat Valenciana 70 – 26 Castilla León\nAndalucía 67 – 48 Comunitat Valenciana\nComunitat Valenciana 74 – 75 Canarias\n5º y 6º puesto: Comunitat Valenciana 55 – 63 Galicia


L’alcaldessa denuncia que Fiscalia manipula la realitat en el contingut de la querella per rebel·lió | Ràdio Calella Televisió\nEn l’escrit s’afirma que els directors dels hotels Les Palmeres, Catalonia i Vila van rebre pressions de l’Ajuntament perquè forcessin la sortida dels agents de la Guàrdia Civil i de la Policia Nacional que hi havia allotjats per l’1 d’octubre. I que això s’havia fet sota amenaça de paralitzar l’expedient de reforma d’un dels hotels. Un extrem que justament l’advocat dels gestors d’un dels establiments va negar a Ràdio Calella TV.\nL’alcaldessa de Calella, Montserrat Candini, ha rebut amb indignació el relat que exposa la Fiscalia en la querella per rebel·lió i sedició contra el president Carles Puigdemont, el seu govern i la Mesa del Parlament, també en allò que fa referència als episodis viscuts a la ciutat després de l’1 d’octubre. Candini denuncia que demostra l’ànim de manipular la realitat per així reforçar la imatge d’una Catalunya violenta i caòtica; i que això constata la nul·la separació de poders a l’Estat espanyol.\n“He parlat amb els propietaris dels hotels Les Palmeres, Catalonia i Vila i en les pròximes hores els seus advocats faran una notificació ratificant-se en què no és cert (…) Això és mostra de forma molt clara la manipulació i la malesa de la querella, i de fins a quin punt la separació de poders està absolutament negat a l’Estat espanyol”, ha comentat Candini en una entrevista a l’Info Migdia.\nCandini ha confirmat a Ràdio Calella TV que encara no ha rebut cap citació per declarar en relació al que va passar a Calella la nit de l’1 d’octubre o els dies posteriors. “Sembla ser que se’m citarà, però avui dia no en tinc cap”, ha dit.\nLa querella presentada ahir pel fiscal general de l’Estat, José Manuel Maza, recull explícitament algunes de les declaracions fetes per Candini en actes públics. Com per exemple quan l’alcaldessa, el 2 d’octubre i en una concentració de protesta contra les càrregues policials del dia del referèndum i les que van tenir lloc aquella nit als exteriors de l’Hotel Vila, va dir: “No volem que els nostres hotels esdevinguin casernes”.\nSegüent Amor també nega les pressions als hotelers que recull la querella de la Fiscalia\nAnterior Horari especial dels cementiris de Calella per Tots Sants


Ens oposem a la signatura del contracte de cinc corbetes de Navantia i exigim al Govern el cessament de la venda d'armes a l'Aràbia Saudita | Oxfam Intermón\nInici › Informa't › Sala de premsa › La campanya Armes Sota Control s'oposa a la signatura del contracte de cinc corbetes de Navantia i exigeix al Govern que aturi la venda d'armes a l’Aràbia Saudita\nQualifica aquestes vendes d'il·legals segons la legislació espanyola i internacional i denuncia el risc de complicitat en la comissió de crims de dret internacional al Iemen\nExigeix al Govern que se sumi al creixent nombre de països que, com Alemanya, Suècia, Noruega o Bèlgica, han aturat les exportacions d'armes a la coalició saudita\nLes ONG de la campanya Armes Sota Control (Amnistia Internacional, FundiPau, Greenpeace i Oxfam Intermón) demanen a la Casa Reial, al President Rajoy i als ministres d'Afers Exteriors i Cooperació i d'Economia i Competitivitat que no promoguin la signatura del contracte de l'empresa espanyola Navantia per construir cinc corbetes del tipus Avante 2200 per a l'armada saudita i que posin fi a les exportacions d'armes a l’Aràbia Saudita. Així els ho han fet saber en les comunicacions que els van enviar a tots ells el passat 6 d'abril.\nLes ONG exigeixen al Govern de l’estat que aturi la venda d'armes a l’Aràbia Saudita, on n’ha exportat per un valor de 728,5 milions d'euros entre el 2015 i el juny del 2017, i que, si Navantia signa el contracte amb aquest país, no autoritzi l'exportació de les corbetes la construcció de les quals duraria com a mínim dos anys. Basen la seva reclamació en que el Tractat sobre Comerç d'Armes, ratificat per Espanya el 2014, prohibeix la venda d'armes si, com és aquest cas, en el moment d'autoritzar l'operaciól'Estat té coneixement que les armes “es podrien utilitzar per cometre genocidi, crims de lesa humanitat, infraccions greus dels Convenis de Ginebra o altres crims de guerra”.\nLes ONG denuncien que Espanya es podria convertir en còmplice de la comissió de crims de dret internacional al Iemen a causa del risc substancial que les corbetes s'utilitzin per dur a terme atacs militars directes contra la població civil, atacs indiscriminats o per mantenir el bloqueig aeri i naval imposat al Iemen per la coalició saudita. Aquest bloqueig ha limitat greument el flux d'aliments, combustible i medicaments, la qual cosa viola el dret internacional humanitari i ha empitjorat la catàstrofe humanitària al Iemen.\nSegons l'ONU, fins a finals de gener del 2018, en el conflicte del Iemen han mort gairebé 6.000 civils, més de 50.000 han resultat ferits i hi ha tres milions de persones desplaçades internes. Més de 22 milions de persones necessiten ajuda humanitària per cobrir les seves necessitats bàsiques, en una crisi exacerbada pel bloqueig del Iemen per part de la coalició saudita.\nEsteban Beltrán, director d'Amnistia Internacional, reclama al Govern que “cessi la venda d'armes a l’Aràbia Saudita i a la resta de la coalició internacional saudita que es poden usar al Iemen, perquè és il·legal en violar la legislació espanyola i internacional sobre comerç d'armes”. Beltrán assenyala que “un terç dels més de 15.000 bombardejos de la coalició saudita en aquests tres anys de conflicte han atacat escoles, mercats, hospitals o habitatges”. Amnistia Internacional ha documentat 36 atacs aeris de la coalició que aparentment van violar el dret internacional humanitari i podrien constituir crims de guerra.\nMario Rodríguez, director de Greenpeace, destaca que “Espanya és el quart exportador mundial d'armes a l’Aràbia Saudita, després dels EUA, el Regne Unit i França”. Segons dades oficials, des del 2015 fins al juny del 2017 Espanya ha venut armes a l’Aràbia Saudita —segon importador mundial d'armes en els últims anys—, per un valor de 728 milions d'Euros. Rodríguez demana al Govern que “en lloc de vendre armes a la coalició saudita, se sumi al creixent nombre de països que, com Alemanya, Suècia, el Canadà, Finlàndia, Noruega o Bèlgica, han aturat les exportacions d'armes a la coalició saudita que opera al Iemen”.\nJosé María Vera, director d'Oxfam Intermón qualifica de “despropòsit” la venda d'armes espanyoles a l’Aràbia Saudita pel risc que s'usin per cometre crims de dret internacional al Iemen, país que, segons l'ONU, està sumit en la major catàstrofe humanitària del món.” No es pot permetre que es venguin armes que es puguin utilitzar en un país assotat per més d'un milió de casos de còlera i al llindar de la fam, on tres de cada quatre persones necessiten ajuda humanitària per cobrir les seves necessitats bàsiques, en una crisi exacerbada pel bloqueig naval i aeri”. Vera titlla d’“inacceptable” que l'ajuda humanitària espanyola al Iemen des de l'inici del conflicte (1,3 milions d'euros a la fi del 2017) sigui gairebé mil vegades menys que la xifra d'exportacions d'armes autoritzades a Aràbia Saudita (més d'1.060 milions d'euros des de l'inici del conflicte fins a juny de 2017).\nJordi Armadans, director de FundiPau, afirma: “som conscients del suport d'autoritats locals, autonòmiques i estatals a aquest contracte amb Navantia. Els demanem a totes elles i als grups parlamentaris que duguin a terme iniciatives perquè el Govern no autoritzi l'exportació de les corbetes i aturi la venda il·legal d'armes a la coalició saudita”. Insisteix que el debat “no es pot reduir a llocs de treball a Navantia o a d’altres empreses a costa de la vida de iemenites innocents” i demana un debat seriós sobre les conseqüències de les exportacions d'armes espanyoles des d'un compromís amb la pau i el respecte al dret internacional.\n* Oxfam (Oxfam Intermón a Espanya) treballa a Iemen proporcionant aigua i diners en efectiu perquè la gent pugui comprar aliments i ha donat suport a més de 2,8 milions de persones des de juliol 2015. Més informació sobre el treball d’Oxfam a Iemen aquí.\n* Fotos disponibles en aquest enllaç. Exclusivament per ús en el marc d’aquesta nota de premsa\n* Campanya de recollida de suports perquè el Govern no promogui la signatura del contracte de Navantia.\n* Human Rights Watch ha documentat 85 bombardejos aparentment il·legítims de la coalició saudita, que han causat la mort de prop de 1.000 civils i atacat habitatges, mercats, hospitals, escoles i mesquites. El 5 de setembre del 2017, l'Alt Comissionat de l'ONU per als Drets Humans va publicar un informe que denunciava que els abusos i les vulneracions de drets humans continuen sense parar al Iemen, juntament amb violacions constants del dret internacional humanitari, que infligeixen profunds sofriments a la població civil i són conseqüència d'una “catàstrofe totalment provocada per l'home”.\n* Segons dades oficials, entre el 2015 i el juny del 2017 el Govern espanyol va autoritzar 43 llicències d'armes per valor de més de 1.060 milions d'euros i va exportar armes a l’Aràbia Saudita per valor de 728,5 milions d'euros, inclosos 79 milions en munició, 83 milions en bombes, torpedes, coets i míssils i 532,9 milions en aeronaus. En aquest mateix període va autoritzar 202 llicències d'exportació d'armes a l’Aràbia Saudita, Bahrain, Egipte, Emirats Àrabs Units, Jordània, Kuwait, el Marroc i Qatar, membres de la coalició saudita. El valor de les autoritzacions d'exportacionsd'armes en aquest període va ascendir a 1.569 milions d'euros i l'import de les exportacions realitzades va ser de 1.229 milions d'euros.\n* Suècia no exporta armes a l’Aràbia Saudita des del 2015 i Bèlgica i el Canadà en van paralitzar la venda el 2017. El nou govern de coalició d'Alemanya ha suspès les exportacions a la coalició saudita que bombardeja el Iemen. A la fi del 2017, Noruega va suspendre les seves exportacions als Emirats Àrabs Units (EAU) i el febrer del 2018 Finlàndia es va comprometre a fer el mateix.\n* Segons l'article 8.1. de la Llei espanyola 53/2007 sobre comerç d'armes, les autoritzacions d'exportacions d'armes seran denegades “quan existeixin indicis racionals que puguin ser usades en accions que pertorbin la pau (…) exacerbar tensions o conflictes (…) ser utilitzades amb finalitats de repressió interna o en situacions de violació de drets humans, tinguin com a destí països amb evidència de desviaments de materials transferits”.


Vídeo. El Consell per la República, conferència d'en Joan Canadell | Sarrià-Sant Gervasi per la independència\nadmin- 29 Març 2019 -Conferències-0 Comments\nEn Joan Canadell, secretari nacional de l’ANC i membre fundador del Cercle Català de Negocis va fer una conferència el passat dijous 21 de març al Col·legi Major Sant Jordi de Sarrià. Va fer una exposició de com veu la situació actual. Mentre no es produeixi un altre “momentum” amb el qual puguem fer efectiva la república catalana, ens va explicar quines coses podem anar fent en aquest mentrestant.\nBàsicament va parlar de tres coses:\nLa campanya tu votes, tu comptes sobre les eleccions sindicals, per les que va demanar de votar a sindicats que no siguin sucursals dels sindicats estatals i les eleccions a les Cambres de comerç que s’han de votar a primers de maig i en les quals l’Assemblea i el Cercle hi presenten una candidatura. (mes endavant farem un post específic sobre aquesta qüestió).\nL’altra campanya és la del consum estratègic, engegada per l’Assemblea fa uns mesos. Es tracta d’anar-nos desvinculant de les companyies energètiques i de serveis vinculades a les empreses de l’IBEX-35, empreses i bancs que han dut fora de Catalunya la seva seu i anar passant els nostres contractes a companyies del país. Això també és una via de “fer república”, ens va dir. En aquest sentit, hi ha prevista una fira de consum davant la catedral de Barcelona el dissabte 4 de maig al matí. En l’enllaç anterior hi trobareu més informació.\nFinalment ens va parlar del Consell de la República. Va parlar de l’estat actual, del seu organigrama, de la importància que la gent s’hi inscrigui de manera massiva. Ha de ser un organisme que pugui treballar amb la llibertat que li dona el fet de ser lluny de les fronteres de l’Estat espanyol, per internacionalitzar la nostra causa, per ser l’altaveu a nivell internacional de la nostra lluita per la independència i per anar creant estructures per la república.\nPrev post Mobilitzacions pel judici de la vergonya\nNext post Vídeo. El judici, la nostra oportunitat


Laia Aleixandri: “Somio amb jugar al màxim nivell europeu i guanyar la Champions” - Diari de Santa Coloma\nLaia Aleixandri: “Somio amb jugar al màxim nivell europeu i guanyar la Champions”\n08/11/2016 – La central del Barça i internacional amb Espanya ha tornat del Mundial sub17 de Jordània amb un sac d’experiències positives.\nSanta Coloma de Gramenet pot presumir de molts esportistes d’elit; alguns d’ells encara en edat formativa. Amb només 16 anys, la colomenca Laia Aleixandri s’ha convertit en una de les futbolistes de més projecció dins del panorama nacional. La central del FC Barcelona juga al filial del club blaugrana i, malgrat ser la més jove l’equip, és un pilar bàsic en l’eix de la defensa.\nAl llarg de la seva trajectòria esportiva, la Laia ha demostrat que l’edat mai li ha suposat un problema per rendir al màxim nivell. De fet, després de començar a l’Arrabal, passar pel Sant Gabriel i fitxar pel Barça, la central de Santa Coloma debutaria amb la selecció espanyola sub17 amb només 14 anys, sent la benjamina del grup en la seva primera convocatòria.\nAra, Aleixandri és una de les capitanes del combinat nacional que ve de pujar al podi al Mundial de Jordània. Mentre estudiava l’ESO i començava el Batxillerat, la Laia s’acostumava a jugar campionats d’Europa (2) i competicions mundialistes.\nCom ha viscut l’experiència del seu primer Mundial?\nHa estat increïble; inoblidable diria. Crec que és una experiència que m’ha fet créixer molt, no només com a jugadora. He pogut visitar llocs nous i conèixer una cultura diferent a Jordània. A més, he tingut l’oportunitat de jugar contra les màximes potències del planeta i competir al màxim nivell. La veritat és que sempre recordaré aquest Mundial.\nEs pateix més en els partits pel fet de ser un Mundial o tot el contrari?\nPenso que hi ha una barreja de sensacions. Es pateix més, però alhora es gaudeix moltíssim. Realment és una mica estrany d’explicar. En el meu cas, podria dir que les semifinals contra Japó és de les vegades que millor m’ho he passat jugant a futbol. Al final vam perdre, però recordo viure el partit d’una forma especial, gaudint de cada moment.\nQuè li va mancar a la selecció espanyola per accedir a la final?\nDiria que els nostres primers 20 minuts no van ser gaire bons. Vam sortir a jugar amb massa respecte pel rival. Ens ho hauríem d’haver cregut més, perquè d’aquesta manera crec que Japó ho hauria tingut complicat. Vam tenir moltes ocasions per empatar, però per mala sort ens vam ficar el segon gol en pròpia porteria. Cal dir que les japoneses tenen un nivell molt alt, ja que venien de guanyar el Mundial de Costa Rica contra Espanya.\nCom es va gestionar la derrota en semifinals per aixecar-se i superar Veneçuela en el partit pel tercer lloc?\nEvidentment no va ser fàcil. Sobretot pel resultat. Vam perdre per tres a zero, però crec que nosaltres vam fer mèrits per no caure d’aquesta manera. Les tres capitanes de la selecció, jo i dues companyes més, vam intentar fer el que fem sempre. Quan es guanya, mantenir el cap a lloc, i quan es perd, mirar sempre cap al pròxim objectiu. Entre totes ens vam animar i vam poder acabar el Mundial molt bé.\nEs va proclamar campiona d’Europa sub17 el 2015, subcampiona d’Europa i tercera del món el 2016 i ja és la futbolista que més vegades ha jugat amb la sub17 espanyola (27)… I ara què?\nDoncs si tot va bé espero tenir l’oportunitat de tornar a jugar un tercer Europeu amb la selecció sub17, abans de fer el salt a una altra categoria. La veritat que el fet de ser la jugadora que més internacionalitats té és especial. La selecció sempre ha comptat molt amb mi i jo sempre he intentat donar el màxim. Continuaré treballant per anar sumant més partits.\nEs veu preparada per fer el salt a la sub19?\nBé, això no depèn de mi. En tot cas ho hauran de valorar els seleccionadors. Si no és aquesta temporada, l’any vinent ja em tocarà saltar un esglaó. Jo seguiré donant el cent per cent jugui amb qui jugui. Tampoc tinc pressa. Em queda un any de sub17 i el vull aprofitar.\nCanvia molt la dinàmica del Barça amb la de la selecció?\nSí, és diferent. Canvia molt fins i tot la forma d’entrenar. La selecció és especial, perquè hi vas per poc temps i es viu tot molt intensament. Suposo que la rutina amb el Barça l’aprecies com una cosa més normal; del dia a dia.\nCom s’organitza per poder combinar estudis, Barça i selecció espanyola?\nM’intento organitzar el millor que puc i aprofito qualsevol estona lliure que tinc per estudiar. Quan toca viatjar amb el futbol evidentment ho faig, perquè jo vull ser futbolista professional. Per sort sempre he tirat endavant els estudis, també gràcies a les facilitats que em donen molts mestres. Sobretot els professors més joves són els que més comprenen la meva situació.\nCap a on vol encarar el seu futur?\nAra mateix no penso una altra cosa que no sigui ser professional del futbol. Vull jugar fins que el cos em digui prou. Estats Units és un país referència dins del futbol femení, però el meu somni és arribar al màxim nivell d’Europa. M’encantaria jugar en alguna de les grans lligues europees i guanyar una Champions. En un futur, també m’encantaria provar noves experiències en un equip estranger. Abans d’això, crec que tot passa per aconseguir consolidar-me al primer equip del Barça. Les jugadores del filial tenim al cap guanyar la segona lliga consecutiva per demostrar que estem trucant fort a la porta de la primera plantilla.\nPer jugar al Barça s’ha de tenir un caràcter fort?\nDiria que s’ha de saber gestionar la pressió. Cada cap de setmana vesteixes l’escut del Barça i això t’obliga a guanyar sempre. Sobretot, crec que és molt important ser intel·ligent; saber què has de fer al camp, què pots aportar i no voler fer més del necessari. Si tens clar això, tot és més senzill.\nHa notat el pas endavant que ha fet el futbol femení blaugrana en qüestió de recursos?\nSobretot s’ha notat aquesta última temporada. Ara tenim a més persones de staff que ens ajuden i el club s’encarrega de rentar tota la nostra roba. A més, s’ha creat un projecte que es diu Masia 360 i que penso que és molt positiu. Cada tarda tenim un tutor a la Masia que ens dóna un cop de mà en els estudis i també ens fa una mica de psicòleg esportiu i es reuneix amb les nostres famílies.\nArticle anteriorEl Draft vol volar sol (60-40)\nArticle següentLliçó de l’Artés al CBSC; Neus i Grama no poden amb els líders