"Al periodista li interessa la imatge de Bartomeu apunyalant Tito, encara que sigui mentida": els articles d'opinió\nEls columnistes de la premsa esportiva analitzen les últimes informacions aparegudes sobre el cas Neymar\n4 min. Barcelona 31/03/2015 09:09\n651x366 Bartomeu, en una imatge d'arxiu / MANOLO GARCIA Bartomeu, en una imatge d'arxiu / MANOLO GARCIA\nL'actualitat dels internacionals del Barça, repartits amb les seves seleccions, i les últimes informacions aparegudes sobre el cas Neymar centren la majoria dels articles d'opinió de la premsa esportiva d'aquest dimarts.\nJosep Maria Casanovas, a l''Sport'\n"Veure Messi assegut a la banqueta és una imatge que produeix sorpresa i preocupació. [...] Si l'altre dia no va jugar contra el Salvador no hi ha una altra explicació que problemes físics. [...] El Barça preferiria que avancés la tornada per evitar riscos i un cansament innecessari, però Messi, com a líder indiscutible de l'Argentina, sap que té un deute amb la seva selecció".\nXavi Torres, a l''Sport'\n"Excepte alguna excepció, que existeix, ningú entén la combinació i les persones que formen la comissió tècnica. Luis Enrique, pel que es veu, tampoc. [...] Ni a Luis Enrique ni al mateix president, la comissió els genera credibilitat. O algú creu que aquesta serà l'aposta de Bartomeu per al projecte esportiu de la seva futura candidatura?".\nEmilio Pérez de Rozas, a l''Sport'\n"Només Márquez sembla fet de la mateixa pasta que Rossi. I no pel somriure, sinó per la manera d'afrontar les coses bones i les dolentes. El campió de Cervera sap que va fallar a Qatar i que la seva errada, en el primer revolt, li va valer el podi. 'Però això ho arreglo a Austin, on he de vigilar de no sortir al primer revolt, la resta és fàcil'. I després de la frase, la rialla".\n"La foto de Totti, el crac de la Roma, no indica més que la passió futbolera dels més grans, el respecte al Barça i aquesta sensació que mentre alguns pensen que el club no surt dels jutjats, altres, cracs, pensen que és a la glòria, que val la pena fer-se una foto amb la Copa d'Europa del club blaugrana i emportar-se un parell de llibres de la seva història".\nFrancesc Perearnau, a 'Mundo Deportivo'\n[Sobre les informacions de la Cadena SER] "Quina serà la següent? Potser alguna cosa tan espantosa com que Bartomeu va signar els contractes de Neymar amb la mà esquerra –és esquerrà– o que el pagament es va fer amb una transferència bancària? Caldrà esperar al dilluns per saber una altra entrega d'aquesta secció... d'humor".\nCarles Rexach, a 'Mundo Deportivo'\n"Aquest virus FIFA em fa estar en guàrdia. Ha trencat el ritme de creuer de l'equip i ha suposat la primera lesió de la temporada de Jordi Alba i les molèsties de Messi en un peu. Espero que no vagin a més i que tornin sans i estalvis. [...] Després serà la feina del tècnic i dels jugadors la que permeti allargar el bon moment".\nToni Brosa, a 'L'Esportiu'\n[Sobre les informacions de la Cadena SER] "A l'advocat de l'Estat li interessa demostrar que fitxar Neymar el 2013 va ser administrar contra el Barça ¡, encara que no sigui veritat, al periodista li interessa la imatge de Bartomeu apunyalant Tito, encara que sigui mentida; i el sector culer que vol fer fora Bartomeu degusta la píndola enverinada".\nSergi de Juan, a 'L'Esportiu'\n"L'equip necessita mantenir el bon to tant sí com no aquest mes vinent, i de moment tot el que arriba dels jugadors repartits pel món són notícies no gaire positives. Esperem que la inoportunitat d'aquesta aturada quedi en no res".\nÀlex Santos, a 'L'Esportiu'\n"No he sentit mai que es parli dels valors de l'esforç, la generositat, l'amistat, la perseverança i la solidaritat, entre molts més, quan arriben les derrotes. Victòria és igual a valors, i derrota s'entén sovint com falta de valors. Per tant, quan es guanya, els valors són motiu de reconeixement i s'hi apel·la per lluir múscul davant els rivals".\nAlfredo Relaño, a l''As'\n"Per això avui demano que 'la roja' es rebel·li contra allò [l'eliminació del Mundial del Brasil] i faci un gran partit. Que no se'l prengui com un compromís de destorb o una ocasió per donar aire a molts suplents, com em temo que pensa".


El lloc web castelldaura.org, castelldaura.com, castelldaura.es, castelldaura.cat, són titularitat de l’Associació Agrupació Cultural Dosrius, una associació sense ànim de lucre, inscrita al Registre d’Associacions de la Generalitat de Catalunya amb el núm. 8501. Es regeix per la normativa vigent per a les associacions i pels seus estatuts. Té per objecte promoure activitats que contribueixin a la formació humana, cultural, social i religiosa de tot tipus de persones, especialment orientades a la protecció de la infància i la joventut, l’assistència a la tercera edat, i a l’acció social comunitària i familiar. Com a servei accessori a les seves activitats pot disposar d’alimentació, allotjament i transport.\nEn compliment de la normativa vigent (Reglament General de Protecció de Dades o RGPD, Reglament (UE) 2016/679, de 27 d’abril), l’informem que les dades personals que ens subministri a través de la pàgina web castelldaura.org, castelldaura.com, castelldaura.es, castelldaura.cat, via telefònica, o per correu electrònic seran tractades de forma confidencial i passaran a formar part d’un fitxer titularitat i responsabilitat de Associació Agrupació Cultural Dosrius. Les seves dades personals seran utilitzades per atendre la seva petició d’informació, la gestió i prestació dels serveis oferts per Associació Agrupació Cultural Dosrius.\nAixí mateix, l’informem que pot exercir els drets d’accés, rectificació, cancel·lació i oposició d’acord amb el que preveu el RGPD, escrivint a Associació Agrupació Cultural Dosrius, C/Can Soberano, s/n, Premià de Dalt, 08338 Barcelona, o enviant un e-mail a info@btcom.co.\nLes dades sol·licitades a l’Usuari mitjançant formularis indicats amb un asterisc (*) seran les estrictament necessàries per a poder proporcionar-li el servei o per poder posar-se en contacte amb l’Usuari. En cap cas es contempla la cessió de dades a tercers.\nL’Usuari garanteix que les dades personals facilitades són veraces i es fa responsable de comunicar qualsevol modificació en les mateixes. L’Usuari serà l’únic responsable de qualsevol dany o perjudici, directe o indirecte, que pogués ocasionar a l’Associació Agrupació Cultural Dosrius o a qualsevol tercer, a causa d’emplenar els formularis amb dades falses, inexactes, incompletes o no actualitzades. En el cas que l’Usuari inclogui dades de caràcter personal de tercers haurà de, amb caràcter previ a la seva inclusió, informar-los del que estableix la present política de privacitat, sent l’únic responsable de la seva inclusió.\nLes fotografies, el disseny i el desenvolupament web ha estat realitzats per btcom i es publiquen sota la següent llicència de Creative Commons\nCopyright © Asociación Agrupación Cultural Dosrius - Avís Legal Diseño y Desarrollo por btcom\nAquest lloc utilitza cookies. Més informació.


Aquí no paga ni Déu | Blog del Grup de Teatre de Montgat\nÈxit de solidaritat i teatre\n21 Octubre 2008 Deixa un comentari\nCom ja us vam informar al post anterior ahir va actuar el grup de teatre amateur, Bernat Group, en el teatre Poliorama a benefici de la recerca pels projectes de càncer infantil i la síndrome de Rett. Va ser un èxit absolut, el teatre era ple “de gom a gom”.\nLes dues obres eran prou divertides i van ser interpretades amb gracia, però com nosaltres havíem representat fa 5 anys una d’elles (Aquí no paga ni Déu) vam veure que per encarbir les dues en dues hores havien retallat varies escenes rocambolesques amb el guardia civil i amb un enterramorts.\nEl millor de la nit, les rialles, la voluntat i treball dels actors i les actrius, la participació del públic i l’emotivitat de la finalitat de l’event.\nFinalment, i com a part indirecta implicada en l’organització d’aquest event, donar les gràcies a l’Anna, el Carles, l’Albert, el Lluis, el David i l’Anna per assistir-hi!\nFiled under Teatre Tagged with Aquí no paga ni Déu, Solidaritat\nEspectacle Dario Fo\n16 Octubre 2008 1 comentari\nEl próxim dilluns dia 20, alguns del Grup de Teatre de Montgat ens anem a veure teatre, això s’ha de fer sempre que es pugui. Es tracta de dues obres que es fan al Teatre Poliorama de Barcelona en benefici de la recerca del càncer infantil i de la Síndrome de Rett, una malaltia de retard mental que afecta a les nenes.\nLes dues obres que es representarà la companyia “Bernat Group” (nosaltres no els hem vist mai) seran “No hay ladron que por bien no venga” i “Aquí no paga ni Déu”.\nAquesta última va ser curiosament la meva primera obra de teatre al grup (sóc l’Ana Maria, sempre parlo en tercera persona però ara ho faig en primera). Tinc curiositat per veure com ho fan i sobretot per veure el meu paper en un altre persona i com haurà sol·lucionat la Marga (el meu personatge) l’escena del trencament d’aigües amb salmorra i olives … ja ho sé no ho enteu … caldrà que l’aneu a veure!\nFiled under Teatre Tagged with Aquí no paga ni Déu, Comèdia, Dario Fo, Hay ladrón que por bien no venga, Poliorama, Social


Cecilia Vallejos ha orientat la seva pràctica cap a la dramatúrgia de textos basats en narracions testimonials. L'any 2011, va començar a col·laborar amb les treballadores domèstiques i els artistes de la Unió Holandesa de Netejadors en la producció de projectes conjunts, en particular vídeos i publicacions com a part de la lluita contínua del grup per la legalització del seu treball. Aquesta associació única entre artistes i no artistes, en combinació amb les tàctiques de visualització per arribar i treballar per a un públic diferent, va situar les seves habilitats i procediments d'investigació de nou. El 2015, va obtenir un segon títol acadèmic a la Universitat d'Amsterdam, sobre el tema de la comprensió conceptual de les pràctiques artístiques connectades a contextos específics.\nAquesta activitat es proposa en paral·lel a la preestrena de Climatic Dances d'Amanda Piña dins el Festival Grec'20


La producció als cellers de la DO Penedès cau un 80% a l’abril per la crisi del coronavirus - Món Rural\nL'ens avisa que hi haurà excedent de raïm a les vinyes i augura una verema "problemàtica" si no es regulen els preus\nEls cellers de la DO Penedès han ajustat el ritme d’embotellament durant les últimes setmanes davant la caiguda de vendes i consum que ha provocat la crisi del coronavirus. En comparació a l’abril de l’any passat, el Consell Regulador constata que la producció al conjunt de cellers ha caigut un 80%. Així ho assenyala a l’ACN el director de l’ens, Francesc Olivella, que assegura que ha caigut en picat el nombre de distintius de qualitat que la DO proporciona als cellers per embotellar els vins que sortiran al mercat els propers mesos. En paral·lel, Olivella adverteix que aquest estiu hi haurà excedent de raïm a la vinya, la qual ara “està a ple rendiment”, i augura que la verema serà “problemàtica” si no hi ha una regulació de preus.\n“Ara mateix hi ha empreses que no venen cap ampolla perquè treballen 100% a la restauració”, lamenta el director de la DO Penedès a l’hora de valorar l’impacte que la crisi del coronavirus està tenint al sector. Si bé el Consell Regulador no disposa de dades exactes de la caiguda del consum, sí que constata que els cellers han ajustat la producció de cara als propers mesos. Comparant el nombre d’etiquetes que la DO subministrava a les empreses ara fa un any amb les que està distribuint ara, hi ha hagut un descens del 80%.\nAmb aquest escenari, i a l’espera de recopilar les dades de vendes reals del primer trimestre d’aquest 2020, Olivella vaticina que a finals d’any es registrarà una davallada del vi consumit del 25% en comparació el 2019. “Dels gairebé 20 milions d’ampolles que havíem de vendre en el conjunt de l’any, preveiem que hi haurà un descens de 5 milions”, sentencia.\nEl tancament de la restauració a nivell estatal i a l’estranger degut al risc de contagi de la covid-19 és el principal enemic amb què topa el sector. Pel que fa als supermercats, la DO Penedès confirma que hi ha un cert augment de consum però també avisa que els clients compren ampolles de menys qualitat “per por de la crisi econòmica”.\nLa crisi del coronavirus ha esclatat en plena floració de les vinyes, fet que preocupa especialment la DO Penedès, que aquest any preveia una “molt bona verema”. Olivella insisteix que enguany les vinyes produiran una gran quantitat de raïm, i tem que se’n desvirtuï el preu en un moment en què els cellers hauran d’ajustar despeses. “Tindrem un problema a nivell de tot el territori”, lamenta.\nOlivella recorda que la verema del 2019 va estar marcada per un intensa polèmica sobre el preu del raïm, i es mostra preocupat de cara als propers mesos. “Si a la crisi de preus hi afegim la baixada de vendes dels elaboradors, ens trobem davant la tempesta perfecta per a què les coses no vagin gaire bé”, apunta, assenyalant especialment les repercussions que poden patir els pagesos. Per aquest motiu, insta les administracions a fixar una regulació de preus i establir mesures que permetin donar sortida al vi base.\nMés enllà de les mesures marc per al sector, Olivella subratlla que la DO Penedès ja ha pres ajustos interns. En aquest sentit, s’han reduït les quotes als associats i s’ha acordat aplaçar alguns pagaments. El director del Consell Regulador assegura que aquests ajustos, afegits a la caiguda de vendes anuals, comportaran una reducció del pressupost del 30% respecte els càlculs fets a principis d’any. Segons Olivella, l’ajust econòmic se centrarà en reconvertir la despesa pensada per a esdeveniments públics en noves polítiques de comunicació digital.\nEtiquetes: ampollesConsumCoronaviruscovid-19crisiDO Penedèsembotellamentfrancesc olivellaRaïmveremaVi\nUnió de Pagesos confia en una millora dels preus en origen per a la fruita dolça tot i la incertesa per la mà d'obra


Xixona frena l'avanç del cactus invasor | ARA Multimèdia\nXixona frena l'avanç del cactus invasor\nAccions per a controlar la proliferació de la planta.\nAquest cactus invasor s'estén amb molta rapidesa i impedeix l'accés a aquells llocs en els quals creix de manera descontrolada\nL'Ajuntament de Xixona ha invertit 6.000 euros en les tasques d'erradicació de la 'Cylindropuntia', una planta coneguda com el cactus invasor.\nEl consistori s'ha vist obligat a acudir a una empresa especialitzada a causa de la dificultat i perillositat del tractament, i per a garantir un resultat que done solució a les queixes dels veïns. Els treballs suposen una inversió de 6.000 euros i s'estan realitzant en tres fases.\nAquest cactus invasor s'estén amb molta rapidesa i impedeix l'accés a aquells llocs en els quals creix de manera descontrolada. També provoca danys en el sòl i pot ser perillós per als vianants, la flora i la fauna local.\nL'alcaldessa de Xixona, Isabel López, ha explicat que "la proliferació invasora d'aquest cactus suposa un problema mediambiental greu pel seu ràpid creixement". A més, la presència d'aquesta espècia invasora altera els paisatges naturals de la zona i perjudica la flora i la vegetació autòctones, que han de competir pels recursos hídrics i d'hàbitat.


Espriu, via Raimon | Apòstata desficiosa\n3 pensaments a “Espriu, via Raimon”\nGladis el 22 de febrer de 2010 a les 17:03 ha dit:\nen comptes de queixar-nos i escudar-nos en l’ensenyament rebut, hi poséssim de la nostra part? I si ens gastàvem alguns calerets en comprar-nos algun llibre seu? I si a més de gastar-hi calés hi gastéssim temps per furgar en el seu significat? Aniríem més bé!\nV el 25 de febrer de 2010 a les 13:50 ha dit:\n… que també ens volen fer pagar pels llibres agafats en préstec. És bon camí per a la cultura posar-li tants cànons i canons?\nEns volen illetrats i mesells, però encara tenim Internet.\nAra mateix, si t’interessa alguna cosa més d’Espriu, tens més de 300 llocs on acudir a llegir-ne alguna cosa. Varietat i qualitat!


Tendències en la mobilitat de la Barcelona postcrisi | Hora Punta\nOriol Pàmies / 22.04.15 - 16:57h\nCada dia es fan a Barcelona 6,56 milions de desplaçaments, dels quals 4,73 milions corresponen a viatges interns per la ciutat i 1,83 milions són moviments de connexió amb altres municipis. Són les grans xifres de l'Enquesta de Mobilitat en dia Feiner 2014 (EMEF 2014), que realitza l'Autoritat del Transport Metropolità (ATM) per reflectir els hàbits de mobilitat de la població de més de 16 anys de la regió barcelonina, exclosos els professionals del transport.\nLa xifra total no ha variat gaire en els últims quatre anys: eren 6,65 milions el 2011. Però anteriorment l'enquesta revelava una tendència a l'alça que es va frenar el 2010 (6,47 milions), coincidint amb la desacceleració econòmica, l'escalada de la desocupació i la pèrdua de població.\nIgual que la mobilitat s'ha mantingut estancada en el quadrienni últim, el repartiment modal ha variat poc. Continuen sent majoritaris els desplaçaments no motoritzats, com ara la marxa a peu i la bicicleta, per damunt del 41%, mentre que el transport públic en conjunt ha mantingut la seva quota a la ratlla del 36% i el transport privat s'estabilitza en el 23%. Aquest predomini de la caminada es dóna només en els desplaçaments interns, ja que en els de connexió el transport públic col·lectiu és àmpliament majoritari: acapara el 52,4% de la demanda.\nLa mobilitat a Barcelona en xifres from TMB_Barcelona\nEtapes de desplaçament\nUna anàlisi més fina es pot fer amb el desglossament dels desplaçaments per etapes (trajectes en què es combinen diversos mitjans de transport) que realitza la Direcció de Serveis de Mobilitat de l'Ajuntament de Barcelona. Així es pot verificar que el 2014 la mobilitat va repuntar, però les 7.690.000 etapes de desplaçament encara van quedar un 1,8% per sota del registre del 2011.\nEl transport públic va protagonitzar una mica més de 3 milions d'etapes de desplaçament, en una tendència a la recuperació que l'acosta a la quota de quatre anys enrere: 39,7%. En canvi, el transport privat continua perdent pes en aquesta comptabilitat, a punt de baixar dels 2 milions d'etapes de desplaçament, i es queda en el 26,2%. L'altre mitjà que retrocedeix és la marxa a peu, tot i que només unes dècimes, que són pràcticament les mateixes que guanya un transport emergent per a la mobilitat quotidiana, la bicicleta.\nFilant més prim, la quota del transport públic ha augmentat en els desplaçaments de connexió, i ha anat del 50,4% al 50,9%, en detriment del transport privat. En la mobilitat interna a la ciutat de Barcelona, el transport públic i el privat cedeixen en favor dels mitjans no motoritzats.\nMés viatges per feina\nSi bé la mobilitat en conjunt ha variat poc, sí que es nota un canvi en la motivació dels viatges, d'acord amb els resultats de l'EMEF 2014. A la regió metropolitana, el 2014 van augmentar el 9,1% els desplaçaments per anar a treballar, que de manera significativa en valor absolut es van situar per damunt de la xifra de l'any 2011. També van créixer, un 3,9%, els viatges per estudiar. Els altres motius de desplaçament, agrupats en el que s'anomena mobilitat personal, es van reduir un 4,4%, mentre que els de tornada a casa van quedar pràcticament igual.\nATM / Ajuntament


VALLADA City: CERTAMEN DE BANDES DE TORREVELLA 2010\nva donar temps per a poder esmorzar amb calma i deixar tots els avatars en un petit camerí que ens havien assignat, tot anava amb bastant retard, així que la nostra aclimatació a la sala va haver d'esperar fins a quasi les dos del migdia. Va ser un últim repàs a les obres i poc més.\nVaig a parlar de les obres, que aquesta volta van ser com a obra obligada Castelo do Inferno de Ferrer Ferran, guanyadora del concurs de composició a Torrevella l’any anterior i per tant, l’obra obligada per al certamen de 2010, i com a peça lliure la ja mítica música de les esferes de Philip Sparke, que ja vam tocar al Certamen de Diputació el passat mes de maig al Palau.\nI a partir de la prova de so finalitzada, comencen a vindre les preses, el control de músics era a les quatre i mitja i eren les tres i estàvem arribant encara a un hotel a les afores de Torrevella, tocava dinar amb certa rapidesa i tornar a marxar cap l’auditori municipal, on el control ja esperava...\nUna vegada passat aquest control vam recórrer totes les secrets de l'auditori, fent-se molt llarga l'espera, uns amb més nervis que uns altres, però totalment convençuts que s'anava a fer una molt bona interpretació de les obres, una vegada ja acabats les presentacions, els 90 músics de la UPM saltaven a escena, arribava l'hora de la veritat. Cal recordar que en aquest certamen no es tocava cap pasdoble, així que directament ens endinsàvem a “l’infern” que Ferrer Ferran havia preparat i per a finalitzar un viatge per les esferes que acabaria amb una gran ovació per part de tots els presents a l’auditori, després de una intensíssima mitja hora on et jugaves el treball de molts mesos, infinitat d’assajos i parcials on corregir tots els xicotets errors que pogueren aparèixer.\nTot aparentava que l’actuació havia sigut en general excel·lent, entre els músics les sensacions, una volta acabada la nostra actuació, eren molt més positives que en València: Podíem estar ben orgullosos de la nostra participació al certamen independentment del resultat que s’obtinguera després...\nLes bandes participants restants van ser la Unió Musical de Xeraco, que tocava unes danses jueves i la Societat Unió Artística Musical d’Ontinyent, que curiosament tocava també la música de les esferes, no puc dir res sobre l’actuació d’aquestes dos bandes, ja que no vaig sentir cap de les actuacions restants i per tant la meua opinió no seria massa correcta... també actuava, però fora de concurs, la banda local, la Unió Musical Torrevejense.\nCap a les nou i mitja de la nit arribava el moment més esperat i a la vegada el més tens: l’entrega de premis on finalment el resultat final va ser aquest: 1º premi amb 186 punts i dotat amb 2500 € , a la Unió Protectora Musical de Vallada, 2º premi amb 170 punts i dotat amb 2000 €, a la Unió Musical de Xeraco i 3º premi amb 165 punts dotat amb 1500 € per a la Societat Unió Artística Musical d’Ontinyent. A més a tots ells, se'ls va fer l’entrega del típic vaixell de sal.\nUna explosió d’alegria i emocions va eixir per els músics de la UPM que de nou havien deixat el nom de la banda i del seu poble on correspon, al més alt possible, el intens treball per part de Sergio Navarro, el nostre director, a qui felicite per enèsima vegada, i de tots els músics allí presents, tornava a donar els seus fruits. Tornàvem a casa amb una felicitat immensa i un primer premi davall els braços...\nL’autobús dels músics a la tornada va ser una festa total, els càntics de sempre de la banda ressonaven amb més força que mai, i clar el viatge es va fer un poc més llarg del que tots volíem, ja a casa es va fer el típic sopar de coques al musical, la festa no es va allargar massa, ja que el cansament i pressió durant tot el dia havia fet mossa entre els músics. També cal pensar que les festes de Santa Cecilia les farem aquest cap de setmana i que per tant es allí on es celebrarà com toca aquest primer premi.\nPer a finalitzar, avise personalment de que no he trobat encara ninguna gravació o vídeo del certamen, però una vegada estiguen no dubtaré en ficar-ho al bloc.\nVisca la Unió Protectora Musical de Vallada!!!\nAnònim 13 de desembre de 2010 a les 22:44\nMOLTES FELICTATS ¡ atots els musics,directius,mestre .... VISCA LA UNIO PROTECTORA MUSICAL\nAnònim 15 de desembre de 2010 a les 10:36\nM'ha agradat moltissim llegir aquesta entrada tan completa i tan interessant,\nla banda està demostrant que l'esforç i el bon fer al final sempre té la seva recompensa.\nGràcies Salvador per la magnifica crònica amb la qual ens fas participis a tots de la vostra alegria.\nI ara ja sense pressions, gaudiu de la próxima festa de Santa Cecilia, que us ho mereixeu.\nLilly 15 de desembre de 2010 a les 22:47\nI0 tambe vos felicite ,atots idesitge que disfruteu de la alegria ,del premi .ENHORABONA al muso Alberto .Disfruteu de la festa de la vostra patrona ,Santa Cecilia. Lily\nPaco GB 17 de desembre de 2010 a les 9:43\nAnònim 19 de desembre de 2010 a les 1:31\nEnhorabona per a tots els musics i seguidors de la S.P.M.\nA la vegada volia aprofitar per a demostrar a la megua manera de vore les dos vies que du la nostra banda, la Banda de Valla.\nEl programa de Santa Cecília 2010 el ascomensem a llegir,com no, en les parrafaes del nostre AlCALDE,seguides de les tonteries del Senyor president de la Banda, i arrematades per el que crec que ja esta convertit al PEROLILISME,el sr Director.\nUNA DE LES VIES.\nPuix be ningu de estos individus fa mencio a el que la Banda en la segua versio mes festiva te com a representat, es a dir al Musso, lo del Chima no te perdo, que oblide a una persona que a fet tant per ell,ai estas tu Fernandin.\nDel president.¿Que podriem dir? que en lo que respecta a la banda vol convertirla en una orquesta de camara, sempre que els docents siguen enchufats seus, i el que es pijor traurela del carrer,casi que lo mateix que el sr don Director ja vos demostra amics musics que esta en la corda de ser una banda de auditori i distanciada del poble.\nVixca els musics que eixen al carrer i al que an elegit Musso 2010\nAnònim 19 de desembre de 2010 a les 21:09\nNo es pot escriure més mal. És clar que no eres ni músic ni amic de músics perquè no tens ni p... idea del que dius? Que la banda no ix al carrer? La banda ix el que toca, ni més ni menys, i et dic més, el President i el Director de la UPM en el tema d'eixides, "ni pinchan, ni cortan" la autonomia en eixe tema és total dels músics, però ja t'he dit massa, perquè a tu açò no t'importa i si realment fores músic o amic de músics, sabries de sobra a qui dirigir-te al respecte, però com la llengua no té òs, no costa de menejar... Vixca els músics que fan música, al carrer i a l'auditori.\nAnònim 19 de desembre de 2010 a les 21:12\ni se m'ha oblidat, bocaxut, el Sr. Director fa referència al 1er Premi de Desfilada de Moixent, que crec que era pel carrer... ara... què també hi ha que entendre que si lliges igual que redactes...\nAnònim 20 de desembre de 2010 a les 23:23\nQue roïna és l'enveja anònim crític!!!\nLa Benissodense 22 de desembre de 2010 a les 12:34\nHola, jo no soc de Vallada, però vaig anar a veure el concert, el qual em va agradar molt. Es nota que sou un grup molt unit i que hi ha molta germanor, complicitat i professionalitat (sobre tot).\nAquest comentari és per a vosaltres, però també m'agradaria dirigir-me al públic què va assistir al concert i fer-los una observació que em va extranyar moltíssim, i és que quan va sonar l'himne del vostre poble, ningú es va alçar del seient, però quan va sonar el de València, tots es van alçar...\nSols era dir això, perquè com he dit, va ser molt extrany per a mi aquest tipus de criteri (o no criteri). És una cosa seria impensable que ocorreguera, per exemple, al poble d'on jo soc (Benissoda).\nAnònim 22 de desembre de 2010 a les 12:49\nBenissodense l'himne te cuatre dies i no naix del poble. mira açò\nAnònim 22 de desembre de 2010 a les 23:21\nEl comentari anterior té raó. Jo sóc músic, i l'himne té molt bona música, composada pel mestre Rafa Mullor però una lletra penosa i amb faltes ortogràfiques pròpies de 1er de primaria (i no sóc catalanista, ni molt menys, però el què està bé, està bé) però basicament el que passa, és que el poble no té el sentiment d'un himne propi. Com ja he dit, em sap mal per la música, doncs segur que pocs pobles tenen un himne tan ben fet (musicalment) com el de Vallada. Salutacions. PD: El play back dels Almogavers, genial\nKike 22 de desembre de 2010 a les 23:26\nReconèixer que un escrit en valencià te moltes faltes (a posta), no és ser catalanista, és ser inteligent i tindre estudis.\nPer cert, què vol dir el segon anònim quan diu que "el himne, no naix del poble"?\nSí... el playback, genial.


Moments d'òpera | 2011 juliol | Page: 2\nFrom the monthly archives: "juliol 2011"\nAvui ens presentem\nBy On 20 juliol 2011 · Add Comment\nLa Biblioteca Popular Santa Oliva d'Olesa de Montserrat és l'espai escollit per la presentació dels Moments d'Òpera que a partir de dilluns s'emetran a COMRàdio. La ubicació no és fruit de l'atzar ni de la improvisació, sinó que respon a la filosofia del programa: divulgar la música a través de la paraula.\nEls títols de la temporada\nBy On 18 juliol 2011 · Add Comment\nLa temporada d'estiu de 2011 dels Moments d'Òpera l'hem confeccionat seguint dos criteris: fer coincidir alguns títols amb l'agenda lírica catalana, i fer un repàs per l'evolució de l'òpera al llarg de la història. Avui us avancem els títols de la temporada.\nLa presentació dels Moments d’Òpera\nBy On 13 juliol 2011 · Add Comment\nJust d'aquí a una setmana, el proper 20 de juliol, a les 19h, es presentarà el programa MOMENTS D'ÒPERA, una producció d'Olesa Ràdio que aquest estiu s'emetrà cada mitjanit, de dilluns a dijous, per COMRàdio. És un acte obert a tota la ciutadania al qual esteu convidats a assistir-hi.\nLa “Carmen” de Bieito en DVD\nBy On 12 juliol 2011 · 2 Comments\nEl proper divendres 15 de juliol a les 13.30 hores tindrà lloc a l’Espai Liceu la presentació de premsa del DVD de Carmen. Es tracta de la producció dirigida per Calixto Bieito que vam poder veure al Gran teatre del Liceu els passats mesos de setembre i octubre de 2010.\nÒpera a mitjanit\nBy On 11 juliol 2011 · Add Comment\nA partir del 25 de juliol i fins el dia 25 d'agost, cada mitjanit, de dilluns a dijous, COMRàdio acollirà el programa Moments d'Òpera; una producció d'Olesa Ràdio dirigida i presentada per l'Albert Galceran.


Sabies que Estats Units és més del doble de gran que Europa? Això ens fa pensar que, com aquí no menja igual un català, que un noruec,\nque un eslovè, a Estats Units, tot i ser un mateix país, passa el mateix. Cada regió americana té els seus plats i les seves receptes estrella. Això sí, en una cuina d’Estats Units mai hi faltarà el famós apple pie, un gall d’indi per Acció de Gràcies o aquestes increïbles cookies amb xocolata!\nDiu la llegenda que les cookies de xocolata les va inventar Ruth Graves Wakefield, la propietària d’un popular hostal restaurant americà, per casualitat. Pel que sembla, es va quedar sense xocolata en pols per fer les seves galetes i va decidir substituir-ho fent trossos petits d’una teula de xocolata, pensant que es desfarien. No es van desfer però… el resultat va ser espectacular!\n1. Primer de tot, bat la mantega amb el sucre fins que quedi una massa homogènia i cremosa.\n2. Afegeix-hi i bat els ous.\n3. Posa-hi la farina tamisada, el llevat i els trossets de xocolata. Pasta-ho bé fins a formar una massa homogènia.\n4. Preescalfa el forn a 190º C.\n5. Ves fent boles amb la massa (de la mida d’una pilota de ping-pong!), i posa-les sobre una safata amb un paper de forn. Pensa a deixar-hi separació entre les galetes perquè augmentaran la mida.\n6. Fes-les, a 190º C, durant uns 12 minuts o fins que vegis que ja estan fetes.\n7. I ja estan llestes i prepara-des per menjar. Bon profit!


Microsoft aportarà una integració més profunda de Skype a Windows 10 amb una interfície d'usuari similar a iMessage • - Aplicacions | Juny 2022\nMicrosoft aportarà una integració més profunda de Skype a Windows 10 amb una interfície d'usuari similar a iMessage\nMicrosoft anuncia avui que està integrant Skype a Windows 10, per tant, és com si l'aplicació de missatgeria original de Windows 8 tornés. La sorpresa és que la nova aplicació de missatgeria s'assembla molt a l'iMessage inclòs amb el sistema operatiu d'Apple.\nDurant l'esdeveniment de dimecres, Microsoft va mostrar la nova integració de Skype, però l'empresa va optar per mostrar la integració en un telèfon, en lloc d'utilitzar l'aplicació de missatgeria en un PC amb Windows 10.\nTot i que la nova aplicació porta elMissatgerianom, en realitat s'integra amb Skype i us permet accedir als vostres contactes per xatejar o iniciar una trucada de vídeo/àudio. Aleshores, totes les teves converses es mouran automàticament per tots els teus dispositius Windows 10, inclosos l'ordinador, la tauleta i el telèfon.\nSi heu utilitzat l'OS X d'Apple, la interfície us semblarà familiar, la integració de Skype inclou els mateixos dos panells, les converses es presenten en el mateix disseny i fins i tot notareu les mateixes imatges circulars per als vostres contactes.\nA partir d'ara, Microsoft també ha començat a enllaçar els identificadors de Skype amb números de mòbil per simplificar la cerca de persones que utilitzen el servei. El que diferencia Skype de la resta de serveis de missatgeria similars com els d'Apple, Google i altres, és que Skype funciona en diferents plataformes i això és un gran avantatge.\nTot i que, el fabricant de programari no comparteix detalls sobre el futur de l'aplicació de missatgeria, és bo veure que el gegant del programari adopta una integració més nativa i senzilla, com ho està fent amb Skype i OneDrive, en lloc d'haver d'instal·lar aplicacions separades. La companyia també va dir que la nova integració arribarà al programa Windows Insider en els propers mesos.\nL’impacte dels mitjans de comunicació social en l’educació\nWindows 8 ven més de 200 milions de llicències, impressionant però darrere de Windows 7\ngoogle images visualització d’extensió d’imatge\nmés lleuger per a ordinador portàtil


Obertes les inscripcions a la 1a edició del Postgrau sobre Big Data per a Ciències de la Vida - Universitat Autònoma de Barcelona - UAB Barcelona\nObertes les inscripcions a la 1a edició del Postgrau sobre Big Data per a Ciències de la Vida\nEl Postgrau en “Processament Big Data per a Ciències de la Vida”, impulsat per l'associació Bioinformatics Barcelona, ha obert ja el termini d'inscripció de la seva primera edició, que començarà el proper 20 d'octubre a la Universitat.\nEl Postgrau està coordinat per les professores del Departament d'Arquitectura de Computadors i Sistemes Operatius de la UAB Ana Ripoll i Dolores Rexachs i pretén formar especialistes que coneguin les noves estratègies, metodologies, eines de processament i anàlisi que s'estan utilitzant en l’àmbit del Big Data en les Ciències de la Vida.\nEl curs s’imparteix en modalitat presencial distribuït en cinc mòduls teòrico-pràctics i un projecte final integrador codirigit entre docents de l’àmbit de l’enginyeria informàtica i les ciències de la vida. Les temàtiques que s'hi aborden són Adquisició, filtratge i seguretat de les dades; Integració de bases de dades; Computació distribuïda per a Big Data i Machine data learning: aprenentatge automàtic per a l’anàlisi de dades.\nEn el Postgrau col·laboren la Fundació i2cat, l’Hospital Sant Joan de Déu, l’IDIAP Jordi Gol, el Consorci Hospitalari Parc Taulí, l'Hospital Universitari de Bellvitge i el Centre de Regulació Genòmica (CRG). També és compta amb la col·laboració d’empreses del BIB i empreses tecnològiques com IBM i Microsoft.\nLes persones provinents d’institucions sòcies del BIB que s'hi inscriguin gaudiran d’un preu especial.


El mite de les proteïnes - CRUDIVEGÀNIA | Living Plant Based Academy\n12 Jun El mite de les proteïnes\nM’agradaria començar aquest article amb una petita reflexió: Si els músculs es componen principalment de proteïna i animals de gran estructura muscular com els elefants, els braus, els búfals, els cavalls, els bous i les vaques només s’alimenten d’herba, d’on obtenen la proteïna?\nLa indústria alimentària, formada per les multinacionals més poderoses del planeta, ens han programat per creure que l’única font de proteïnes és la carn (teixit animal). Però la veritat és que els aliments d’origen vegetal contenen una gran quantitat de proteïnes de més qualitat i més fàcils de digerir i assimilar.\nLes proteïnes vegetals es troben dins de cèl·lules de plantes i les parets estan fetes de fibra. La fibra passa pel nostre sistema digestiu d’una manera agradable i ordenada, aportant uns moviments sans als intestins i facilitant l’eliminació. En canvi, les proteïnes animals estan dins de cèl·lules animals, les parets estan fetes de colesterol, que els nostres cossos no estan preparats per trencar. Cobreix els nostres intestins amb greix i toxines animals, el que fa difícil l’absorció. Es pudreix i ens restreny. I quan s’absorbeix a la sang, el colesterol fa que la nostra sang espessa, obstrueixi les artèries i emmalalteixi l’organisme.\nQuan les proteïnes es cuinen a més de 40ºC les cadenes d’aminoàcids es congelen i es converteixen en gran mesura en proteïnes no utilitzables i a més, són perjudicials per a l’organisme, causant inflamacions i altres problemes. Quan les temperatures de cocció arriben als 65ºC, els blocs de construcció de proteïnes ja estan completament destruïdes.\nL’excés de proteïna en el cos és realment perjudicial per la salud.\nQuan mengem una gran varietat de vegetals i fulles verdes crues, és molt fàcil d’obtenir els 8 aminoàcids essencials, que componen la proteïna completa.\nLa proteïna es pot trobar en tots els aliments naturals, tal i com ens els dóna la Mare Terra. Hortalisses, fruites, fruits secs, algues, llavors, germinats, … tenen proteïnes. Els brots tenen una quantitat molt gran de proteïnes i de molt elevada qualitat, capaç de satisfer les necessitats més exigents, com dels nens, dels esportistes o les embarassades.\nUn altre factor a tenir en compte és que les proteïnes s’assimilen molt millor en els aliments crus que en els aliments cuinats, encara que provinguin del món vegetal. Segurament, has sentit dir que la proteïna vegetal no s’assimila tant bé com l’animal, però això només és aplicable al món dels cuinats. La proteïna crua vegetal és la que pot assimilar millor el nostre organisme d’entre totes perquè els aminoàcids que contenen són molt eficients en no estar destruïts o desnaturalitzats per la calor i els enzims digestius també estan intactes.\nAixí doncs, quanta proteïna necessitem?\nTenint en compte que les dades publicades quant a requeriments nutricionals provenen d’interessos econòmics i que aquestes dades han demostrat portar a una població obesa i malalta en mig món i morta de fam en l’altra meitat, ens basarem en resultats d’experiències estudiades que tenen com a resultat una salut òptima des de fa milers d’anys:\nEn diverses illes del Pacífic hi ha tribus que han seguit la mateixa dieta des de desenes de generacions basades en fruites, arrels i tubercles. Gaudeixen d’excel·lent salut i consumeixen uns 15 grams de proteïna al dia.\nEn un estudi que va realitzar el Dr. Jaffe de la Universitat de Califòrnia a Berkeley sobre els efectes d’una dieta sense carn durant diverses generacions, es va estudiar a diverses generacions de frugívors (des de nens petits fins a adults), on la dieta consistia principalment en fruites, complementades amb nous i mel de tant en tant. Aquestes dietes contenien uns 24-33 grams de proteïna al dia. Cap van mostrar cap signe de deficiència de proteïnes, ni de qualsevol altra deficiència de nutrients. De fet, van resultar tenir tots una salut excepcional.\nDurant els últims seixanta anys, diversos investigadors (Rose, Boyd, Berg) de manera independentment, van demostrar que només cal que entre el 3,7% i 4,65% de la ingesta total d’aliments sigui proteïna per mantenir una bona salut. Aquests percentatges són equivalents a prop de 24 a 30 grams de proteïna diaris.\nEl Dr. Max Rubner, director de l’Institut d’Higiene de la Universitat de Berlín, va demostrar que només el 4% de la ingesta calòrica diària havia de ser en forma de proteïnes. Això vol dir que en una dieta de 2500 calories, al voltant de 100 calories haurien de ser de proteïnes, prop de 28 grams.\nEn conclusió, les necessitats proteiques d’un adult són, probablement, entre 25 i 30 grams diaris o sobre 1 gram per cada dos quilos de pes corporal. Si una persona menja una dieta variada de fruites, verdures, fruits secs, llavors i brots crus, pot estar segur que complirà amb aquest requisit de proteïna, juntament amb totes les necessitats d’altres nutrients.\nQuè passa amb l’excés de proteïna\nRarament experimentàs o sentiràs parlar d’una dieta deficient en proteïnes en els països “desenvolupats”, en canvi, sí pobre en nutrients. I és que quant més proteïna ingerim, més nutrients necessitarà el cos. Anem a buscar l’equilibri.\nQuan consumim més proteïna de la que pot assimilar l’organisme, els resultats són una gran toxicitat per la quantitat excessiva de nitrogen a la sang. Aquest nitrogen addicional s’acumula com kinotoxin en els músculs i causa fatiga crònica. Et sona?\nProteinosis o intoxicació aguda de proteïnes, provoca mal de cap i malestar en general. Diversos símptomes de la intoxicació per proteïnes, com ardor a la boca, als llavis i a la gola, erupcions a la pell, psoriasis, etc, són molt similars als símptomes atribuïts a les al·lèrgies. De fet, moltes al·lèrgies són realment casos d’intoxicació per proteïna.\nUna dieta alta en proteïnes amb el temps destrueix tot el sistema glandular. Es fa treballar massa el fetge i suposa una forta pressió sobre les glàndules suprarenals i els ronyons per eliminar les toxines que genera. En moltes persones, els símptomes de l’artritis han desaparegut després d’haver adoptat una dieta baixa en proteïnes.\nPer aquestes mateixes raons no es recomanen els suplements de proteïna, que proporcionen al cos una quantitat excessiva de nitrogen, desequilibrant l’organisme i portant a d’altres deficiències nutricionals.\nD’on obtenim la proteïna crudivegana?\nSabies que la col kale conté tota la cadena d’aminoacids essencials, igual que la quinoa i que menjar 100 gr de col kale t’aporta més proteïna que un bistec?


Les noves relacions laborals - 40 Aniversario de Prensa Ibérica - Levante-EMV\nSecretario general de CC OO-PV\nA mitjan dels anys seixanta es va anar configurant un sindicalisme de nou tipus, com a moviment unitari, plural i reivindicatiu, amb voluntat de legalitat, sociopolític, que exercia una representació necessària en les empreses i en els sectors de tot el territori valencià. A partir de 1977 començava la construcció d’unes noves relacions laborals, dins del nou marc constitucional i el nostre particular desenvolupament estatutari. El nou model de política econòmica neoliberal imposava, a més d’un ajust dur, la liberalització dels mercats, especialment el laboral. En un context d’encariment dels productes energètics, amb sobredimensionament de l’estructura industrial heretada, la crisi d’ocupació va ser general, desapareixent moltes empreses. Els nostres sectors madurs, productors de bens de consum, es convertirien en permanent objecte de preocupació per al moviment sindical. La crisi va generar atur massiu icanvis en l’estructura i pes dels sectors i la desindustrialització.\nEn 1977 començava la construcció d'unes noves relacions laborals\nSi l’evolució macroeconòmica entre 1978 i 2005 va poder ser qualificada per alguns d’era de prosperitat, per les transformacions en l’estructura econòmica i per una intensa modernització de la societat, en CC OO no ocultem que també va contenir etapes de crisis profundes i lleus recuperacions que van afectar la nostra economia. La capacitat i els instruments de resposta des del nostre territori eren reduïdes. Hi ha prou a mirar el paisatge després de la recessió: sectors productius, pèrdua d’instruments financers o la reclamació legítima d’un nou sistema de finançament autonòmic. La defensa d’un sistema de protecció social adequat va ocupar un lloc central de les nostres reivindicacions, avui és molt necessari insistir en això. Les reformes laborals han seguit devaluant el treball i han liquidat part dels instruments de concertació, també de conflicte, que han caracteritzat aquest període complex.


ES Información: Sánchez es descarta com a alternativa i convocarà un comitè federal\nEl secretari general del PSOE, Pedro Sánchez, mostra, a poc a poc, quin serà el camí a seguir després de divendres, quan Mariano Rajoy fracassi en la segona votació del debat d'investidura. Ferraz ja ha anunciat que té intenció de celebrar un altre comitè federal, previsiblement després de les eleccions gallegues i basques del 25-S, per debatre la situació. Amb tot, neguen que estigui en joc replantejar-se el 'no' al líder popular.\nTot i això, cada cop són més les veus dins del partit que demanen fer una reflexió i plantejar-se l'abstenció. Més enllà dels expresidents socialistes Felipe González i José Luis Rodríguez Zapatero, el primer a demanar-ho aquest estiu va ser el president extremeny, Guillermo Fernández Vara. Ara s'hi uneix el manxec Emiliano García-Page. La presidenta andalusa, Susana Díaz, manté el seu silenci.\nEl portaveu socialista al Congrés i mà dreta de Sánchez, Antonio Hernando, ha assegurat que no està en joc la posició del PSOE en un nou comitè federal. Quina és la solució, doncs, per evitar unes terceres eleccions? El PP veu "impossible" la via del PNB per aconseguir que Rajoy sigui president després del 25-S. El PSOE també es descarta per bastir una alternativa als populars perquè veu impossible acceptar un referèndum, la condició que posen els partits catalans per fer Sánchez president.\n"El que va ser possible l'anterior legislatura ara no ho és. Ningú dins del PSOE està d'acord d'intentar una alternativa perquè és inacceptable defensar un referèndum", ha dit Hernando en declaracions a La Sexta. Sánchez, fins ara, havia evitat descartar que ho intentaria. La seva direcció avui ha deixat clar que no ho intentarà.\nL'estratègia del PP passa per forçar una rebel·lió interna dins dels socialistes i aconseguir, així, l'abstenció d'alguns diputats i evitar unes terceres eleccions. De moment els 'barons' ja piquen a la porta de Ferraz, dividits entre els que demanen l'abstenció (com Page i Vara) i els que diuen que hi ha marge per a un govern alternatiu amb Podem, com el líder del PSC, Miquel Iceta.\nEl president manxec, Emiliano García-Page ha afirmat que "el PSOE no és responsable del fracàs de Rajoy", però ha considerat que "poden canviar les coses o pot ser determinant, tot i que només sigui per la possibilitat de parlar, el que passi després del 25-S". "És evident que havent-hi eleccions convocades hi hagi negociacions entre partits polítics, perquè una elecció significa confrontació i esperar que el ciutadà es pronunciï", ha afegit.\nVara ha apuntat que davant de la "nova realitat" de la investidura fallida i unes noves eleccions, li agradaria " tenir l'oportunitat de debatre sobre la nova situació".\n(Mariona Ferrer i Fornells, Ara)


Aportació de vehicles '04 - Projecte Xevi\nAquest any 2004, ProjecteXevi continua amb la recuperació de camions de bombers pel seu trasllat al continent africà. En aquesta ocasió el vehicle cedit és un Pegaso Europa del parc de Bombers d'Arbúcies. El seu destí és el parc de Bombers de Nouadibou, capital de Mauritània.\nJuntament amb el vehicle, ProjecteXevi també aporta als Bombers de Nouadibou altre material molt necessari per la realització de tasques de rescat i l'organització per les extincions d'incendis de la zona, El cos de Bombers Català cedeix recanvis per al vehicle, emisores de ràdio i altres components electrònics.\nResum d'imatges de l vi\nDe camí a Mauritània.\nAl port de la capital Mauritana.\nDurant l'entrega de material a Nauadibou\n← Inici de Projecte Xevi '03 ProjecteXevi al Senegal '05 →


Pis venda Barcelona L'Eixample Viladomat-parís\nREF: 145VE782ALIV2A file_copy Copiar l'enllaç\nPis cantoner de 118m² situat al carrer Viladomat amb París. Es distribueix al llarg, en un saló, menjador lluminós amb finestra a l'exterior, tres habitacions, dues dobles i una individual amb possibilitat de ser suite. Cuina americana amb sortida a galeria i bany principal amb jacuzzy.T é un despatx amb armari integrat a un pati de llums. L'immoble està insonoritzat i té calefacció, terres de parquet i persianes elèctriques. Tambè disposa d'una terrassa amb vistes a l'escola industrial de 10m² amb tendal elèctric i punt d'aigua per a reg. Excel·lent ubicació. No dubti en contactar-nos per més informació.


Compromís demana que se sol·liciten les subvencions autonòmiques per fomentar la lectura a les biblioteques - Mes Benidorm\nCompromís demana que se sol·liciten les subvencions autonòmiques per fomentar la lectura a les biblioteques\n3 d'octubre de 2017 3 d'octubre de 2017 + Benidorm 0 Comments Benidorm, biblioteques, Compromís, Josep Bigorra, subvencions\nRecentment el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana (DOGV) ha publicat una convocatòria de subvencions destinades a la realització d’activitats de foment de la lectura en biblioteques i agències de lectura públiques als municipis de la Comunitat Valenciana. Tenint en compte la convocatòria, el regidor de Compromís i portaveu de Compromís Los Verdes, Josep Bigorra, ha sol·licitat per escrit a la regidoria de Cultura que demane aquesta ajuda que milloraria l’oferta cultural de les biblioteques de la ciutat.\nDe la mateixa manera que la Generalitat va convocar aquesta subvenció l’any passat, que també incloïa la dinamització de les biblioteques escolars, enguany continua amb la línia de ajudes per a realitzar activitats per fomentar la lectura en les biblioteques públiques valencianes. Dotada amb una quantia total de 100.000 euros a repartir entre tots els participants, Benidorm hi hauria de participar en la convocatòria, segons el parer del regidor de Compromís.\nPer aquest motiu, Bigorra ha instat al govern local a què sol·licite l’ajuda per dotar de més contingut cultural els locals de prestació i compartició de material bibliogràfic de Benidorm, com són la biblioteca central o la situada al Racó de l’Oix, i fins i tot a les biblioplatges. “Creiem en la dinamització cultural i en el foment dels hàbits de lectura, des dels més menuts i menudes fins a les persones més majors i, si això a més a més té una ajuda econòmica, com a Ajuntament hem de demanar-la”, ha indicat. A més, ha afegit que redundaria positivament sobre les arques municipals per l’estalvi que suposaria.\nEl regidor ha aprofitat per recordar que, en ares de promoure la passió per la lectura i també les lletres valencianes, es va proposar a la regidoria de Cultura de l’Ajuntament de Benidorm que el pròxim dia de les lletres valencianes, el 20 de novembre, se celebre una lectura del Tirant lo Blanc, l’obra cavalleresca de Joanot Martorell, de forma ininterrompuda, semblant a la que ja té lloc en abril amb el Quixot.\nL’origen de la Biblioteca de Benidorm data de 1972, situat en un primer espai conegut com a Castell de Benidorm. En 2002 es va inaugurar la nova seu a l’actual ubicació i anteriorment ja es va habilitar la biblioteca del Racó. En aquest espai se situa també la biblioteca europea, on es pot accedir a exemplars en diversos idiomes de la Unió Europea. A banda, Benidorm també compta amb les biblioplatges de Llevant, inaugurada a l’any 2000, Ponent i la Cala.\n← Bigorra reclama en el ple que es reprove el “no” del PP en el Senat a canviar la llei per a què Benidorm siga municipi turístic\nCompromís sol·licita que es commemore la segona Carta de Poblament de Benidorm →


Italianway Apartment - San Marco Milà Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia San Marco 33, Centro Brera, Milà, Itàlia, 20121 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Italianway Apartment - San Marco?\nApartament estudi de 45 m2 amb 1 bany privat a Stazione Centrale\nApartament de 100 m2 amb 1 habitació i 2 bany privat a Centro Brera\nBarri Centro Brera Stazione Centrale Porta Venezia Centro Brera Stazione Centrale Centro Brera\nMés informació sobre Italianway Apartment - San Marco\nDissenyat tant per oci com per negoci, Italianway Apartment - San Marco està situat idealment a Centro Brera; una de les localitzacions més populars de la ciutat. L'hotel és a del centre de la ciutat i permet accedir a les instal.lacions més importants de la ciutat. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Italianway Apartment - San Marco és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, lloguer de wi-fi portàtil, registre d'entrada/sortida privat, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge.\nEntri en una de les 1 habitacions i escapi de l'estrès del dia amb una ampla gama de comoditats com armari, tovalloles, mirall, llençols, accés a internet (sense fils). A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Italianway Apartment - San Marco.\nCastell Sforzesco - 1 km\nGaleries Víctor Manuel II - 1,34 km\nPinacoteca de Brera - 710 m\nParc Sempione - 1,27 km\nEnoteca cotti - 60 m\nCeller Enoteca Cotti - 80 m\nAntonio Colombo Arte Contemporanea - 100 m\nCorriere della Sera - 150 m\nGaleria Photology - 150 m\nLoom Gallery - 180 m\nChiusa Leonardesca al Ponte delle Gabelle - 220 m\nCasa Rigamonti - 240 m\nChiesa Vetero-Cattolica dell'Unione di Utrecht - 260 m


Inici > 7 - 10 anys\nPublicat el Dimarts, 27 Maig 2014 16:26\nPublicat el Dimecres, 28 Maig 2014 16:29\nL'aparició d’una nova parella sempre suposa un canvi en l’estructura familiar. Com tot canvi significatiu pot provocar canvis en el comportament dels infants i necessitarà un temps per ser elaborat.\nPublicat el Dimarts, 22 Juliol 2014 12:09\nL'autoestima és el nivell de confiança que té una persona en ella mateixa i en les capacitats per afrontar amb èxit qualsevol esdeveniment, tasca o situació. Davant situacions noves o fora del nostre abast és habitual sentir desconfiança i inseguretat. Per tant, no hem de confondre les reticències davant dels reptes amb el fet de tenir una autoestima baixa.\nPublicat el Dimarts, 27 Maig 2014 12:40\nHi ha famílies on els pares no es posen d'acord en la manera d'educar o cuidar els fills. Aquestes desavinences poden aparèixer pels tractaments mèdics que han de seguir els fills. Segons la gravetat del cas s'ha d'aplicar un protocol legal determinat.


El Museu de les Ciencies rep la marca Q de Qualitat Turística\nAquest distintiu avala que la prestació de servei en les visites és garantia de qualitat, seguretat i professionalitat\nL'Institut per a la Qualitat Turística Espanyola (ICTE) ha atorgat al Museu de les Ciències la marca Q de Qualitat Turística. Este distintiu acredita el compliment de la Norma UNE 302002:2018 'Museus. Requisits per a la prestació del servei de visites', que va ser desenvolupada pel ICTE amb l'Associació Espanyola de Normalització (UNE), amb la participació dels principals museus d'Espanya, entre ells la Ciutat de les Arts i les Ciències, per a establir uns estàndards de qualitat entre els museus i els seus visitants.\nL'obtenció del distintiu de qualitat turística en l'experiència del visitant forma part del Pla Estratègic 2020-2023 de la Ciutat de les Arts i les Ciències i complementa així l'objectiu de divulgació científica i cultural del Museu, una de les principals línies del citat pla.\nPer a aconseguir este reconeixement, el Museu de les Ciències ha superat una auditoria que garanteix el màxim rigor en la gestió de la qualitat de les visites turístiques, e inclou aspectes sobre accessibilitat, informació i comunicació, atenció al visitant, senyalística, reserva i venda d'entrades, instal·lacions, visita o fidelització del visitant, entre altres. Així, s'assegura a cada visitant la millor experiència turística possible.


Cava Loxarel 999 rosat - Diari digital de Ràdio Platja d'Aro\nCava Loxarel 999 rosat\nRedacció 22/12/2020\tNo Comments\nAl programa del 16 de desembre de Rock&Wine varem parlar del Cava Loxarel 999 rosat.\nVi : Cava Loxarel 999 rosat – Xarel.lo vermell i Pinot noir – 9,50€ aprox.\nCeller Loxarel – Classic Penedès – D.O Penedès\nCançó : Born to be wild – STEPPENWOLF (Àcid Rock)\nAquesta setmana parlem de biodinàmica, un tipus d’agricultura en la qual s’estableix una relació participativa entre l’home i la terra, perquè la terra és un òrgan viu i s’ha de mantenir el seu estat vital i fèrtil de forma natural. En la biodinàmica també juguen un paper molt important les fases lunars i el control de les malalties mitjançant minerals i plantes, així que partint de tot el que implica la viticultura biodinàmica volem parlar d’un celler pioner en aquestes pràctiques al Penedès, el Celler Loxarel a Vilobí del Penedès, que sota la marca de qualitat Clàssic Penedès i dintre de la D.O Penedès, elabora el escumós que presentem aquesta setmana, el Loxarel 999, un rosat amb un punt àcid i fresc molt interessant i una càrrega a fruita molt intensa.\nEl nostre maridatge és amb una cançó de Steppenwolf “Born to be wild” d’àcid rock, aquest subgènere del rock psicodèlic amb un característic so de guitarres distorsionades, melodies amb molta càrrega espiritual i amb un toc quasi esotèric, com la biodinàmica.\nLoxarel, és la quinta generació de viticultors, es va registrar com marca el 1987, després que un jove de tan sols setze anys, el Josep Mitjant s’aventurés a fer les seves primeres mil ampolles de cava, trencat així la tradició familiar de fer vi a granel, després va estudiar enologia i va tenir la valentia d’innovar i provar de fer coses noves, avui dia podem presumir de ser els pioners en viticultura biodinàmica del Penedès, pioners també en l’elaboració d’un monovarietal de xarel.lo vermell, en treballar el xarel.lo en àmfores i els primers en treure al mercat un escumós amb cent nou mesos de criança sense degorjar.\nHi ha una cosa que m’ha cridat molt l’atenció, i és que a la finca de Can Mayol, es conserva un antic refugi antiaeri que van construir els republicans sota l’Aeròdrom de Vilobí del Penedès durant la guerra civil i en el que ara descanses els millor escumosos de la casa.\nEl Loxarel 999 és un rosat molt expresiu amb quinze mesos de criança, amb un color cirera brillant i net, que ens dibuixa una bombolla fina i elegant, amb un nas molt aromàtic a fruita vermella i flors de camp.\nTé una entrada en boca fresca i amplia, amb un retronasal molt afruitat i golòs, i un postgust llarg i molt agradable. Un escumós molt recomanable per la gent jove.\nUn bon plat per acompanyar aquest escumós, és un plat de pasta o una bona pizza\nPrevious Previous post: Novetats discogràfiques setmana del 21 de desembre\nNext Next post: Risc molt alt de contagi a Vall d’Aro a les portes de Nadal


L'avís definitiu del Cap de l'Exèrcit als independentistes\nFernando Alejandre s'ha mostrat molt ferm amb les seves idees i ha assegurat que no és un tema que s'hagi de passar per alt\nper Redacció dijous, 2 de novembre 2017 - 12:12h | Actualitzat a 02/11/2017 14:44h\nFernando Alejandre, Cap d'Estat Major de les Forces Armades | Cedida\nEl Cap d'Estat Major de les Forces Armades, general d'Exèrcit Fernando Alejandre, creu que la crisi de Catalunya és «el desafiament més gran» a la democràcia espanyola i recorda que la història ha demostrat que, arribat el cas, els espanyols i amb ells els seus militars saben defensar el país i la Constitució. Alejandre ha escrit una tribuna al diari 'ABC', amb motiu del Dia dels Caiguts per la Pàtria. En ella realitza un repàs dels desafiaments als quals s'enfronten les Forces Armades i reconeix que no pot passar per alt la situació de Catalunya ara que «sembla que a poc a poc les aigües tornen al seu llit i els poders que conformen l'Estat de Dret lideren la resposta».\n«I ho faig recordant el jurament que vaig renovar el passat 28 de març en assumir el meu càrrec com a Cap de l'Estat Major de la Defensa quan, a més de lleialtat al rei, vaig reafirmar el meu compromís de guardar i fer guardar la Constitució com a norma fonamental de l'Estat», explica. El general assegura que va assumir el seu càrrec «des de la tranquil·litat», la «total» confiança en les institucions i la «seguretat que les Forces Armades són conscients i coneixedores de la missió que Espanya els ha encomanat i des de la disciplina i el sentiment de deure» que els caracteritza.\nEn aquest punt, recorda que «la història demostra» que, arribat el cas, els espanyols i amb ells les seves Forces Armades saben «defensar la Nació». «Per això que ningú ho dubti: sempre estem preparats per, quan se'ns reclama, respondre com ha assenyalat la nostra ministra, 'amb la responsabilitat deguda i exigida, amb la raó, amb la llei i l'amor al nostre país'», avisa. Alejandre fa en el seu article un homenatge als militars que han perdut la vida «per Espanya» i celebra que les Forces Armades treballen diàriament en defensa de la «seguretat i independència» d'Espanya.\nSegons ha subratllat, això és el que fan els 3.000 militars desplegats en setze països en missions a l'exterior, a més dels quals a Espanya «desenvolupen les seves comeses de vigilància i defensa» dels espais de sobirania i es preparen per assegurar que, quan se'ls requereixi, estan en condició de reaccionar «de forma eficaç». Aquesta activitat la desenvolupen en un context de «pau sense precedents» a Europa encara que el nombre i la varietat de riscos i amenaces «han augmentat de forma exponencial». És per això que les Forces Armades han de comptar amb plans per enfrontar-se a totes les contingències possibles, segons emfatitza Alejandre.\nEl dur atac de Pepa Bueno contra Puigdemont\nMàxima tensió entre Rufián i un presentador de TVE en directe


Com evadir les formigues - Net100x100\nLes formigues segueixen rastres d’olor que deixen altres formigues, així que, si les formigues estan marxant cap a casa teva, apareixeran més.\nEscombrar o frega el pis normalment no eliminarà els rastres de l’olor ni dissuadirà a la resta de la colònia de formigues, però sí el vinagre. Pertorba-li el camí ruixant vinagre en qualsevol lloc que hagis vist formigues, tant a l’interior hi ha tot el perímetre de la casa, així com al voltant de les portes d’entrada i finestres.\nLa barrera de l’olor a vinagre actua com a repel·lent. També serveix per alleujar algunes picades, urticària i cremades del sol en ser aplicat directament sobre l’àrea afectada. Aquest fort olor en particular, farà que les formigues es vagin de casa. Un truc que pots fer és fregar el terra amb mitja ampolla de vinagre i una galleda d’aigua, aquesta olor farà que abandonin l’habitatge ja que no podran amagar-se perquè no suporten l’olor i no se senten còmodes. També és bona idea ruixar en els camins d’entrada a casa teva, en els fogons, finestres i aigüeres Quin és el truc d’aquesta substància? L’olor del vinagre fa que desaparegui el rastre d’olor que aquestes utilitzen per moure’s i no podran continuar ja que és l’única forma de desplaçar-se en files.\nTambé disposem de remeis naturals per guanyar la guerra a les formigues de forma natural\nHi ha moltes plantes aromàtiques que allunyen les formigues a causa de que aquestes no en suporten l’olor i acaben abandonant la casa. Les plantes més comunes que s’utilitzen per allunyar les formigues són la menta, l’espígol, el llorer, la farigola, l’orenga i l’alfàbrega.\nAquesta fruita pot ajudar a acabar amb les formigues ja que és la fruita repel·lent més eficaç contra elles en cas d’invasió. L’àcid que conté la llimona pertorba el sentit d’orientació d’aquests insectes, així que és una excel·lent idea ruixar el suc de llimona pels llocs on estan entrant a casa i també deixar les closques a prop dels llocs on observis més activitat.\nLa seva característica olor és completament desagradable per a les formigues i farà que elles no vulguin entrar o estar en el lloc on es trobi. Pots escampar grans de cafè usats en zones properes a l’entrada de casa teva o al teu jardí ¿i saps què? si pateixes de visites de gats que vulguin utilitzar el teu jardí, aquests ja no estaran interessats ja que tampoc els agrada l’olor del cafè.


La pàgina web de la Junta d'Andalusia és la que oferix un millor rendiment global quant a disponibilitat, temps de resposta i consistència de tot el conjunt de sites governamentals del mapa autonòmic espanyol, segons una anàlisi realitzada per l'empresa Compuware.\nEsta empresa ha examinat les webs de les 17 autonomies i les de Ceuta i Melilla entre l'1 de setembre i l'1 d'octubre d'enguany.\nSegons l'estudi, la Ciutat Autònoma de Ceuta, la Comunitat de Madrid, la Junta d'Andalusia i Govern Basc són les quatre webs que oferixen una millor disponibilitat per als usuaris, sent el ràtio per a totes elles del 100%. La disponibilitat mesura la capacitat d'una pàgina web per a carregar-se correctament, independentment del temps que tarde a fer-ho. Segons l'anàlisi de Compuware, la mitjana de disponibilitat de les webs de les CCAA es troba en el 99,54%. Solament queden per davall d'este percentatge la Generalitat Valenciana, el Govern d'Illes Balears i la ciutat autònoma de Melilla.


Ajuntament i hotelers diuen que han decidit junts demanar als policies que marxin "per seguretat"\nBarcelonaTensió per l'expulsió d'agents de la Policia Nacional i la Guàrdia Civil en hotels de municipis del Maresme com Pineda de Mar i Calella, on membres del cos s'havien allotjat amb motiu del referèndum de l'1-O. En un comunicat conjunt difós aquest dimarts, els hotels implicats de Pineda i l'Ajuntament deixen clar que la decisió de demanar als policies que marxin ha sigut conjunta i per raons de seguretat arran de les imatges de la violència policial de l'1-O, que han indignat la població i han provocat protestes massives davant dels hotels.\n"El personal del Cos Nacional de Policia allotjat als establiments del nostre municipi ha tingut un comportament exemplar durant tota la seva estada. La sortida estava prevista per al pròxim dia 5 d’octubre, però després dels fets ocorreguts des del passat 1 d’octubre, la direcció dels establiments, conjuntament amb el govern municipal, han plantejat la possibilitat d’avançar la sortida del personal allotjat per raons de seguretat i amb la finalitat de garantir la convivència al municipi", diu el comunicat, que continua: "Concretament, ahir, en una de les reunions amb representants del govern municipal i de la cadena hotelera, es va decidir de mutu acord que la sortida es produiria en el transcurs del dia d’avui. En cap cas hi ha hagut cap mesura de pressió a l’hora de prendre aquesta decisió i desmentim que l’Ajuntament hagi amenaçat de tancar l'establiment hoteler".\nAquest migdia els Mossos d'Esquadra han demanat respecte pels llocs on s'allotgen les forces policials espanyoles. Al llarg del dia, també han difós diversos missatges a Twitter on criden a la calma i a no caure en provocacions.\nAlguns dels guàrdies civils expulsats de Calella han sigut reallotjats en instal·lacions militars, segons ha explicat l'Associació Unificada de Guàrdies Civils (AUGC) a la seva web, on han denunciat les condicions precàries en què viuen els agents.\n"Els agents han hagut de passar la nit en una nau diàfana sense dutxa ni tovalloles ni calefacció. Per aquest motiu han hagut de comprar les seves pròpies tovalloles, i per rentar-se, han hagut de sortir a una altra nau. Tampoc disposen de mobiliari per guardar la seva roba i altres pertinences, que han de dipositar directament a terra", diu el text que acompanya una fotografia; i continua: "El sentiment entre aquests treballadors, que ahir van haver d'abandonar l'hotel enmig d'un 'passadís de la vergonya' en què van ser insultats pels independentistes, és de profunda humiliació i abandonament per part de la institució a la qual serveixen, que no és capaç de garantir-los un lloc digne de descans després de jornades maratonianes sotmesos a un enorme estrès".\nLes instal·lacions militars on dorm la Guàrdia Civil Augc\nAgents de la Guàrdia Civil abandonen un hotel del Bruc\nEl Bruc, a l'Anoia, és una altra de les poblacions catalanes que ha vist com agents dels cossos i forces de seguretat de l'Estat abandonaven l'allotjament que tenien a la localitat, segons informa el diari 'Regió7'. La cinquantena de guàrdies civils que s'allotjaven a l'Hotel Bruc, situat al costat de l'A-2, han abandonat aquest dimarts al migdia la instal·lació, al davant de la qual hi havia prop de 500 persones manifestant-se en contra tant de l'actuació de les forces policials durant l'1-O com de la seva presència a la localitat.\nHa sigut la direcció de l'hotel, segons la informació del rotatiu de la Catalunya Central, qui ha demanat als agents que marxessin. "Els hem dit que havien de marxar per tot el que ha passat. Pensem que no s'havien d'estar aquí més temps", ha explicat a 'Regió7' Dolors Vives, responsable de l'establiment. Vives ha afegit que els guàrdies civils "han entès la situació" i que, de fet, "ells mateixos estaven avergonyits del que havia passat". Vives afirma que la relació que havien tingut tots aquests dies amb ells havia sigut molt correcta. "No en tenim cap queixa, d'ells", ha dit.\nLa fiscal Ana María Magaldi considera les expulsions un "delicte d'odi"\nLa fiscal en cap de la demarcació de Barcelona, Ana María Magaldi, ha obert diligències per les "expulsions" de policies allotjats en hotels del Maresme i ha encarregat el cas al fiscal especialitzat en delictes d'odi. Aquesta fiscal es va fer famosa durant el judici del 9-N perquè va dir que uns manifestants l'havien "assetjat", tot i que després no va formalitzar la denúncia.\nEl sindicat de la Policia Nacional CEP, d'altra banda, està coordinant una iniciativa en què agents del cos que viuen a Catalunya estan oferint els seus habitatges particulars als policies que estan patint, segons diuen, una "campanya d'assenyalament i persecució pròpia de dictadures". En un comunicat el sindicat explica que aquesta iniciativa basada en la solidaritat dels agents és una alternativa d'urgència mentre el ministeri de l'Interior troba altres allotjaments.


Un nou batle a Alcúdia\n17 abril 2021 06:33\nJoana Melis | 16 gener 2010\nAvui a Alcúdia estrenaran batle, desprès de 10 anys, en Miquel Ferrer deixa la batlia perquè l'han fet conseller de Turisme, i dóna pas a Miquel Llompart. No som alcudienca, però, de Sempre, els inquers hem estat un poc lligats a aquest poble. A més, per la meva feina he viscut de molt a prop l'actualitat política d'aquest municipi i he vist que a Alcúdia, moltes vegades, els interessos dels ciutadans han passat per damunt els polítics, cosa que a altres pobles és quasi impensable.\nA Alcúdia no hi hagut majories absolutes i els diferents partits polítics s'han hagut d'entendre, i ho han sabut fer. Crec que el jove batle, que un dia fou jugador de bàsquet, i que avui substituirà Ferrer, ha tingut un bon exemple. Miquel Llompart té un repte important: per començar, governar un municipi turístic amb molt de pes, en un temps de crisi que no és bona per a ningú; i, després, seguir l'exemple dels seus antecessors, per poder aconseguir el consens necessari, que fa que els projectes es puguin dur endavant.\nMiquel Ferrer ho va dir en el seu comiat, "les persones passen i les institucions queden" i això és allò important, que els que continuen amb les institucions les facin funcionar, sempre recordant que el principal objectiu d'un ajuntament n'és el benestar dels ciutadans. Ningú no ha qüestionat, al menys públicament, Miquel Llompart, fa molts anys que és regidor i, a més de conèixer el funcionament de l'Ajuntament alcudienc, coneix també els problemes d'Alcúdia. Pot ser un bon batle, però això ho dirà el temps. Des d'aquí li desitjo èxit, per a ell i sobretot per al poble d'Alcúdia, un poble al qual, per diferents motius, em sent molt lligada.\n"...a Alcúdia, moltes vegades, els interessos dels ciutadans han passat per damunt els polítics...", no seria pes cas des frustrat tren, en no ser que mos referiguem a determinats ciutadans\nPer pep sisi, fa mes de 11 anys\nDe batle mudareu però de lladre no mudareu\nPer GAnduler, fa mes de 11 anys\nTot Politic té un Roldán y en Miquel Llompart té el seu cunyat!!!


La Generalitat millorarà els accessos al conjunt històric de la Vall de Boí\nLa Generalitat ha signat un conveni amb el Consell Comarcal de l'Alta Ribagorça per millorar els accessos als conjunts històrics de la Vall de Boí, amb un pressupost de 331.000 euros. El projecte forma part d'un conjunt de convenis de col·laboració amb vuit consells comarcals i el Consell General d'Aran per realitzar millores d'equipaments i accessos a les comarques catalanes de muntanya. La inversió total que farà la Generalitat ascendeix a 4,6 milions d'euros.\n16/01/2006 - 00.00 Actualitzat 16/01/2006 - 16.49\nL'objectiu d'aquests convenis és consolidar les infraestructures bàsiques als petits nuclis urbans, millorar els equipaments comarcals i fomentar els recursos productius locals, turístics i culturals. La Conselleria de Política Territorial i Obres Públiques s'encarregarà del finançament i els consells comarcals, de l'execució dels projectes. La inversió servirà, per exemple, per millorar la xarxa de camins rurals, senyalitzar itineraris turístics o construir equipaments.\nEls beneficiaris de les ajudes seran el Consell Comarcal de l'Alta Ribagorça, amb 659.000 euros; el Consell Comarcal del Solsonès, amb 548.000 euros; el Consell Comarcal del Pallars Sobirà, amb 506.000 euros; el Consell Comarcal de la Cerdanya, amb 388.000 euros; el Consell Comarcal de la Garrotxa, amb 455.000 euros; el Consell Comarcal del Ripollès, amb 506.000 euros; el Consell Comarcal del Berguedà, amb 456.000 euros, i el Consell Comarcal d'Aran, amb 446.000 euros.


Vaig ser fals ser cristià per ser fantàstic - Popular\nSetmana De La Moda De Seül\nVaig ser ser cristià per ser genial\nPortava una bíblia adolescent al moneder, però no en vaig creure res. Foto: Deborah Harrison / Getty Images\nUna investigació sobre l’alegria i el dolor d’encaixar-s’hi: Amb aquesta sèrie, explorem les patologies, les jerarquies i els aspectes de la socialització femenina des de la secundària fins al lloc de treball i més enllà.\nQuan tenia 14 anys, vaig anar a fer una excursió d'esquí a Virgínia Occidental amb el meu grup de joves de l'Església. Una nit durant una sessió de bec a la nit a la sala de conferències de l’hotel, vaig mantenir les mans al damunt del cap, donant la benvinguda a Crist al meu cor, mentre cantava una cançó de rock cristià sobre “plorar la misericòrdia”. Era una típica excursió evangèlica del sud, plena de pregàries en grup, estudis bíblics i llargues discussions sobre la construcció d’una relació duradora amb Déu. Però, tot i que les dotzenes d’adolescents amb les quals estava amb llàgrimes van lloar el Senyor, no en vaig creure res.\nEm vaig adonar molt aviat que no era una persona religiosa. La meva família va assistir a l'Església del Canadà de Toronto a Toronto i em vaig dedicar als serveis de nen, però quan vaig complir els 9 anys i vaig saber com es feien els nadons, tot va canviar. No puc entendre com suposadament un àngel impregnava una dona, quan la guia dels nens il·lustrats per als ocells i les abelles va explicar que necessita espermatozoide i un ou per a que això passi.. Després d'un parell de comentaris incòmodes sobre la versemblança de la concepció immaculada a l'escola dominical, vaig saber que era més fàcil mantenir els meus dubtes amb mi. Aquesta lliçó va resultar important uns quants anys després, quan la feina del meu pare va ser traslladada i la meva família es va traslladar del nostre divers suburbi de Toronto a Columbia, South Carolina: el Belt Belt.\nA Columbia, la religió era un fet de la vida. No hi havia lloc per a dubtes ni preguntes sobre si Jesús realment caminava sobre l’aigua (“Però com?'Sempre volia preguntar). Les cartelleres publicitàries dels centres d’embaràs en crisi i megachies van recórrer la carretera cap a la ciutat i quan vam entrar a casa, uns veïns simpàtics van parar a casa nostra per presentar-se amb cistelles de magdalenes i una pregunta important: Encara heu trobat una església? Els meus pares van acabar escollint una sucursal presbiteriana propera i, tot i que jo no havia assistit als serveis des dels deu anys, vam tornar ràpidament a la nostra rutina d’anar tots els diumenges. A part de mi em va molestar haver de vestir-me un bonic vestit i asseure’s als pews fingint escoltar cada cap de setmana, però estàvem tan lluny de casa, de la nostra gran família extensa i dels amics amb els quals havia crescut. per donar-li un tret.\nEm sentia com un foraster a l’església i tampoc no m’adaptava exactament a la meva nova escola mitjana. Els meus companys de classe van parlar amb accents del sud i, mentre que havia crescut amb estacions de televisió bilingües i fàcil accés a menjar indi increïble, van passar el temps lliure veient futbol de la universitat i menjant plats abundants de tot fregit. Vaig destacar quan vaig anomenar “lavabos” i em vaig pronunciar de nou com a “guanyador”, i em vaig tornar vermell amb vergonya cada vegada que algú esmentava “Cocks” (una abreviació dels Gamecocks, la mascota de la Universitat de Carolina del Sud). A Columbia, em sentia com - i legalment era - un alienígena. Però de jove adolescent, tot el que volia era sentir com si pertanyés.\nNo va trigar gaire a esbrinar a les noies fantàstiques de la meva classe: van caminar en un grup pels passadissos, repartint la multitud d’estudiants davant d’ells com Moisès. Es podien trobar regularment penjats a la cafeteria amb els nens més populars un any per sobre de nosaltres, i tots van adorar Maggie *, l’abella reina del grup. Com la seva líder, totes les noies del grup tenien els cabells rosats o vermells perfectament rectes i una pell meticulosament adobada de les boutiques de bronzejat dels centres comercials propers. Portaven cintes en els cabells que s’adaptaven als seus vestits i collarets amb destacades creus d’or o plata. Aquestes noies eren clàssicament belles i combinades d’una manera que només havia vist a les pel·lícules, i eren veritables belles del sud. Fins i tot quan eren significatius, només deien les coses més dolces a la vostra cara ('Oh, beneeix el teu cor, ets tan divertit', diuen que no em van convidar a les seves festes).\nVaig ser una morena pàl·lida amb una fantàstica sensació de cançons i un somriure torbat que va requerir anys d’ortodòncia dolorosa, però a mesura que passaven els mesos, vaig quedar decidit a ser-ne. Vaig tenir uns punts destacats rossos que tenien un aspecte terrible amb el meu to de pell i vaig començar a experimentar amb allisar els cabells arrissats (no em va anar bé). Vaig començar a comprar a Limited Too i Express (grapets de centre comercial dels Estats Units que no teníem al Canadà) i vaig comprar les mateixes samarretes de colors i els vestits de tornada que els veia que duien. Quan vaig saber que assistien a un grup de joves a la mateixa església que havia adoptat la meva família, em va emocionar. Finalment, una manera d’aconseguir que em notin fora de l’escola. Encara no creia que Jesús fos el fill de ningú que no fos dels seus pares biològics, però vaig pensar que valia la pena empassar-los si només era per fer pensar que les nenes simpàtiques eren una d’elles.\nVaig començar a assistir a un grup de joves cada setmana. M'assegués a prop de Maggie i de les nenes i intentaria emular el que feien, des de fingir cantar juntament amb les melodies religioses de l'alt-rock (em bocava 'pèsols i pastanagues, pèsols i pastanagues', quan no sabia les paraules, com vaig aprendre al campament del teatre) de tancar els ulls i inclinar el cap cada vegada que resaven. També vaig anar a la llibreria cristiana al centre comercial i va agafar la mateixa Bíblia adolescent que tenien i va començar a portar-la amb mi al moneder. Jo no tenia un collaret de creu, però tenia un collaret amb un penjoll en forma de les anelles olímpiques (el meu dormitori al Canadà havia estat revestit de cartells dels meus veritables herois: patinadors professionals), així que el vaig començar a portar amb l'esperança que pogués passar per una mena de balisa del cristianisme. Quan el nostre líder del grup de joves va anunciar que aniríem a fer una excursió amb esquí a Virgínia Occidental, vaig saltar l'oportunitat de passar uns dies aïllats al mig del no-res amb les noies fantàstiques. Vaig pensar que la meva educació canadenca seria finalment un avantatge a les pistes i que finalment impressionaria les noies amb les meves habilitats, però en canvi vaig acabar relliscant i tombant gairebé tota la totalitat d'un conill davant de totes elles. Estava avergonyit –i enfadat amb mi mateix per haver desitjat tan desesperadament l’aprovació d’un grup de noies que clarament no es podien importar menys–, però més tard aquella nit, quan Maggie va alçar les mans cap al sostre de l’hotel mentre tocava un grup de rock cristià, ho vaig fer. també\nAl final, em vaig convertir en una tal closca de mi mateix que les noies em van acceptar, o millor dit, em toleraven. Quan vam entrar a secundària, em vaig incorporar la colla animadora amb ells, tot i que odiava el futbol, i resaríem junts durant les pràctiques i abans dels grans partits. Durant un temps, es va sentir gairebé natural. Vaig passar una estona amb els meus nous amics els caps de setmana i fins i tot vaig celebrar la festa major de l'any. Però a finals de primer any, vaig començar a sentir com un frau. Malgrat els millors esforços, no vaig fer clic amb les noies, i quan no em van convidar a la seva cobejada excursió de primavera a la platja de Myrtle, vaig renunciar a fer-ho tan difícil per fer-les com jo. Estava fart de fingir. No era al sud. Jo no era cristià. Vaig ser un nerd que li agradava llegir novel·les de YA i veure cintes VHS dels programes de Broadway. El meu segon any, vaig deixar d’anar al grup de joves. Vaig deixar les alegres i vaig entrar al diari escolar. Vaig començar a pensar seriosament en la universitat i vaig traçar un futur molt lluny. Quan vaig tirar enrere, les noies també ho van fer, i finalment vaig deixar de preocupar-me per encaixar-hi.\nFinalment em vaig mudar de Columbia el 2005 quan em vaig matricular a un col·legi d’arts liberals a un parell d’hores de distància. En aquell moment, no sentia la necessitat de fingir que creia una cosa que ja no feia. Mentre que molts companys de la meva universitat van mostrar amb orgull el seu cristianisme a Facebook, vaig enumerar la meva religió com a 'Jude Law'. A mesura que avançaven els anys, em vaig tornar més còmode expressant el meu escepticisme amb els nous amics que feia a la universitat i em vaig adonar que algunes persones estaven encantades de ser amigues amb mi real. No va ser fins a una conversa amb el meu professor favorit de filosofia que finalment vaig trobar una paraula per descriure la meva fe: Agnòstica. Quan va parlar sobre una conferència de religió oriental abans d'aquell dia, va utilitzar el terme per a un argument que vaig fer i em va semblar correcte. Durant els anys en què he pogut posar una etiqueta segons les meves creences, he experimentat una sensació de confort i pertinença que no havia sentit mai abans. De vegades, miro enrere els meus esperpèntics anys primerencs d’adolescència i em pregunto quines coses diferents podrien haver estat per a mi si no m’haguessin consumit tant per intentar encaixar-me. Estic segur que hauria passat menys temps amb els cabells a les cintes. , i esperem més temps per trobar-me amb gent amb la qual estigués connectat.\nruixar als abdominals\nQuin DIU heu d’obtenir?\nCara Delevingne, poc documentada i extremadament privada, finalment elevarà el vel mitjançant un nou documental\nFinalment, Game Of Thrones reconeix que Brienne és una nena\nEl pintallavis Viva Glam de M.A.C acaba de complir els 25 anys\nEls millors regals de nadons, edició d'un any\n'Per què sempre tinc alguna cosa contra algú?'\nHillary, pot recomanar Seltzer?


El propietari d'un bar de Salou, en estat greu després de rebre vuit ganivetades - Revista Cambrils\nL'agressor, un ciutadà holandès, es troba en cerca i captura per temptativa d’homicidi\nPublicat el Dijous, 2 de juliol de 2020 17:19h\nEl ferit va ser traslladat a l'hospital Joan XXIII de Tarragona | Cedida\nEl propietari d’un bar de Salou, situat al carrer Verge del Pilar, va resultar ferit de gravetat en rebre vuit ganivetades aquest dilluns a la nit. L’autor dels fets, un ciutadà holandès, es troba en cerca i captura per temptativa d’homicidi, segons han confirmat fonts dels Mossos d’Esquadra a l’ACN. Cap a dos quarts de dotze de la nit l’agressor, que també regenta un local a la zona, va entrar al bar, va propinar diverses ganivetades a la víctima i posteriorment va fugir. Segons fonts pròximes al cas, els dos homes ja es coneixien d'abans i en la baralla s’hi hauria vist involucrada una dona. Clients del bar van atendre l’home per les ferides sagnants que presentava i va ser traslladat ràpidament a l’Hospital Joan XXIII de Tarragona.


L’Orfeó Joventut Terrassenca participa en dos concerts de Singfònia a Oslo\nLa coral Singfònia, amb membres de l'Orfeó Joventut Terrassenca | Orfeó Joventut Terrassenca\nEls concerts van tenir lloc entre el 22 i 27 d'agost, juntament amb corals de la resta d'Europa\nL’Orfeó Joventut Terrassenca ha viatjat aquest estiu fins a Oslo, Noruega, per participar en dos concerts amb el grup coral Singfònia, dirigit per Lucia Beresova. L’estada a Noruega va tenir lloc entre el 22 i el 27 d’agost, dates en què l’Orfeó va poder realitzar els seus dos concerts juntament amb altres corals convidades provinents de la resta d’Europa.\nConjuntament amb Singfònia, també participaven en els concerts la coral Norsk Vokalensemble, de Noruega, i la coral Kammerkoret Zug fra Seczecin, de Polònia. Les tres corals va ser convidades a la capital noruega per l’Uniwersytet Technologiezny wSzizcinie, de Polònia, i cada una d’elles va poder presentar el seu programa a nivell individual en cada concert.\nA més de cantar el seu programa, però, cada coral va haver de cantar dues cançons dels països representats. Així doncs, Singfònia va haver de cantar dues cançons en polonès i en noruec, i els grups polonesos i noruecs van haver de cantar dues cançons escollides pel grup català. Les cançons escollides van ser “Esta tierra” i “Muntanyes del Canigó“, que van cantar conjuntament. “Van sonar magníficament interpretades per les tres corals a l’hora”, explica Singfònia, que afirma que van sentir una emoció molt gran durant els moment on les tres corals cantaven conjuntament.\nLa coral catalana ha fet una valoració molt positiva d’aquest viatge i l’experiència de cantar amb altres corals de la resta d’Europa a la capital noruega. Han agraït molt l’acolliment, la generositat, l’afectivitat i l’amistat dels companys i companyes polonesos i noruecs. “Han estat uns dies on vam poder compartir molta música. Reiterem el nostre agraïment pel bon ambient que vam poder compartir en tot moment”, expliquen.\ncoral cultura Orfeo Joventut Terrassenca Terrassa


Xarxa de laics: d’agost 2012\nles lectures del diumenge 22 durant l'any. 2 de setembre.\nSe’ns presenta el particular caràcter de tot el Deuteronomi: “escolta” i “practica”, i així “viureu” i “posseireu” el país del Senyor; el secret està en obeir els manaments de Déu. Déu ha volgut mantenir-se aprop del seu poble, donant-li una Llei, una regla de vida.\nPels fariseus, el rigor de l’observança de la purificació, era essencial per preservar la identitat jueva, i allunyar-se del contacte amb tot lo considerat pagà.\nJesús respon als fariseus citant Isaïes: l’autèntic culte, no és un cúmul de preceptes humans, sinó quelcom que surt del cor. La veritable puresa és una disposició del cor de l’home, i quan hi ha impuresa, no ve pas de fora, sinó que també neix al cor.\nRetreu als fariseus l’error que els ha portat a preferir els seus propis preceptes a la llei de l’amor de Déu i del germà. Malgrat els principis del Deuteronomi, el judaisme del s. I, estava més inclinat a valorar les formalitats. El seu pecat era que, un cop establertes unes normes i tradicions, les col·loquen al lloc que només Déu ha d’ocupar, tendeixen a la pietat externa i que els diguin el què cal fer ... en el fons, la llibertat fa por.\nles lectures del diumenge 21 durant l'any. 26 d'agost\nJs 24, 1-2. 15-17. 18b\nEl pacte de Siquem marca la instal·lació del poble en la terra promesa. Josué (=”és el Senyor qui salva”) és el successor de Moisès i convida a totes les tribus a triar entre els deus que adoraven els seus pares, dels pobles on vivien, o el Déu que els ha tret d’Egipte. Josué s’avança, donant exemple: “jo i la meva família adorarem al Senyor”, i el poble s’hi adhereix, dient que ells també adoraran al Senyor. Josué aconsegueix la unitat del poble sencer, a l’entorn de Déu. A Siquem, el Senyor del Sinaí esdevé el Déu de totes les tribus d’Israel.\nUna característica d’aquest text és la necessitat d’una tria. Les tribus tenien diferents orígens culturals i religiosos, però ara s’aglutinen per la fe en el Déu de l’Èxode, en un sol poble: Israel.\nDes que Jesús es va posar a ensenyar, però sobretot des que va fer alguns miracles, com multiplicar els pans, que en va menjar tothom, la gent el seguia i el veien coronat rei. Hi veien el messies que esperaven, per lliurar-se de l’opressió dels romans.\nPerò va arribar el moment en que Jesús els obliga a triar entre els seus somnis i el que Ell és veritablement. Els diu, “És l’Esperit qui dóna vida, la carn no serveix de res”, amb què indica clarament que no ha pas vingut a restablir un poder polític ... i la gent, decebuda, l’abandona en massa.\nEs l’hora de decidir-se, el dubte ha arribat als mateixos deixebles: “qui és capaç d’acceptar-ho?”. Finalment, Pere s’avança i afirma la seva fe “Senyor, a qui aniríem?” .\nUna vegada més, la fe es presenta, no pas com un bagatge, sinó com un camí: “se’n van anar” ... “a qui anirem ...”. Un camí en el que cal deixar-se guiar: “ningú pot venir a mi si no li ho concedeix el Pare”.\nSols l’Esperit és capaç de fer entendre el misteri; sols així els deixebles descobriran el ple sentit de les paraules de Jesús, doncs pa, vi, carn, sang, són símbols que cal entendre.\nles lectures del diumenge 20 durant l'any. 19 d'agost\nEls quatre evangelistes. Temple de la Sagrada Família\nDes de sempre, els homes han acumulat reflexions i màximes, tota una saviesa popular accessible a tothom. El llibre dels Proverbis és el resultat d’una compilació de totes aquestes reflexions, d’orígens i èpoques diverses. El poble d’Israel, però, descobreix que només Déu coneix la veritable Saviesa, i que la saviesa humana sols pot ser rebuda a través d’Ell.\nLa Saviesa, en certa manera, és personificada, i en el seu palau, que té set columnes (7=plenitud), que li donen bellesa i solidesa i on hi cap tothom, convida a menjar el seu pa i beure el seu vi, que ens traurà de la ignorància i ens durà cap el coneixement. La Paraula, la Saviesa de Déu, s’assimila a la manera d’un aliment.\nReprenent la imatge del mannà, Jesús es presenta com el pa baixat del cel, i el seu do és el que ens fa viure. Quan es va escriure aquest evangeli, la pràctica eucarística estava ja sòlidament establerta, i és a la llum del Sopar que es comprenen les paraules de Jesús.\nJesús és el “pa viu” que pot satisfer totes les fams; els aliments terrenals (la set de diner, els honors, el poder) mai podran satisfer plenament el cor humà. Jesús s’ofereix ell mateix: la seva persona, “la carn” designa la condició humana, en la seva vessant de feblesa i limitació, és la manera d’estar present el Verb, la Paraula; i ofereix també la seva vida (“la sang”).\nEn el “menjar”, com a assumpció de la Paraula, hi trobem l’experiència dels profetes, que van tenir d’empassar-se la Paraula de Déu: Jr 15, 16 “Quan m’arribava la teva paraula, jo la devorava ...”; Ez 3, 1-3 “Fill d’home, menja això que reps. Menja’t aquest escrit i ves a parlar a Israel ...”. Menjar o beure, simbòlicament, és assumir, identificar-se, amb el que es menja o es beu i, en el cas de Jesús, comporta assumir, adherir-se, al missatge que ens ofereix la seva persona durant tota la seva vida.\nAmb aquest llenguatge simbòlic, Jesús ens vol dir que la seva història (la carn) i la seva vida (la sang), han estat per donar-nos vida a nosaltres.\nles lectures del diumenge 19 de durant l'any. 12 d'agost.\nles lectures del diumenge 18 durant l'any. 5 d'agost.\nDesprés de passar el mar a peu sec, comença pel poble el pelegrinatge dins el desert, lloc de set i fam. Se’ns vol recordar que el desert és la carència de tot, i a tothom pot arribar, un moment o altre, aquest desert. El poble reclama menjar a Moisès, però és contra Déu que murmura. Déu escolta el poble, l’ha posat a prova, comprèn les recriminacions, i li envia aliment.\nÉs bo de veure com la gent busca Jesús ... actitud digne de ser imitada.\nLa gent segueix Jesús perquè satisfà les seves necessitats naturals: cura malalts i dóna menjar. Però el signe del pa que va compartir tota la multitud, no és tan clar, no és suficient per generar-los la fe. No acaben d’entendre la missió salvadora de Jesús: “¿com hem d’actuar ...? pregunten ... “creure en aquell que Déu ha enviat”. Amb aquesta resposta, Jesús resumeix la diferència que hi ha entre la llei i la gràcia: sota la llei, calia “fer”, sota la gràcia, cal “creure”.\nPerò la gent encara no creu, i demanen a Jesús un miracle espectacular. No és suficient la multiplicació dels pans, i fan referència al mannà donat per Moisés al desert. Però és el Pare qui dóna el pa que baixa del cel, i “jo soc aquest pa que dóna vida”, els diu Jesús.\nAquest discurs del pa de vida, fa pensar en el pròleg de l’evangeli de Joan, en que presenta Jesús com el Verb que ha vingut al món a portar-hi la vida, “el qui és la Paraula s’ha fet home ,,,”. Sovint, en l’Antic Testament, la Paraula es compara a un aliment: “... l’home no viu sols de pa, sinó de tot allò que surt de la boca de Jahvé” (Dt 8, 3).\nJesús es presenta com a “fill d’home”, i també com “l’enviat de Déu”, dos títols pels que, en aquella època, es designava el Messies.\nles lectures del diumenge 22 durant l'any. 2 de se...\nles lectures del diumenge 21 durant l'any. 26 d'ag...\nles lectures del diumenge 20 durant l'any. 19 d'ag...\nles lectures del diumenge 19 de durant l'any. 12 d...\nles lectures del diumenge 18 durant l'any. 5 d'ago...