Instants (de la Festa Major de Vilafranca) — Verkami\nSi només vols donar-me suport en el projecte, el teu nom apareixerà als agraïments.\nLlibre "Imatges de la Festa Major" amb dedicatòria\n+ El teu nom als agraïments del llibre\n(Entrega a la presentació del llibre a Vilafranca)\n(Enviament per correu a qualsevol punt d'Espanya)\n2 Llibres amb dedicatòria\n3 Llibres amb dedicatòria\n3 LLIBRES + ENVIAMENT\nQUADRE + ENVIAMENT\nFotografia de l'entrada de Sant Fèlix en llenç a 60x40cm\nQUADRE ALUMINI + ENVIAMENT\nFotografia de l'entrada de Sant Fèlix en alumini a 60x40cm\nQUADRE + LLIBRE\n+ Llibre "Imatges de la Festa Major" amb dedicatòria\nQUADRE ALUMINI + LLIBRE\nLLIBRERIES O EMPRESES + QUADRE LLENÇ\nPack 10 llibres\n+ Fotografia de l'entrada de Sant Fèlix en llenç a 60x40cm\n+ El teu logotip al llibre\n+ Presentació del llibre a qualsevol punt del Penedès - Anoia - Garraf\nLLIBRERIES O EMPRESES + QUADRE ALUMINI\nPack 20 llibres\n+ Fotografia de l'entrada de Sant Fèlix en alumini a 60x40cm\n+ Presentació del llibre a qualsevol punt de Catalunya\nLLIBRERIES O EMPRESES + QUADRE ALUMINI XXL\nPack 30 llibres\n+ Fotografia de l'entrada de Sant Fèlix en alumini a 90x60cm\nLLIBRERIES O EMPRESES\nPack 120 llibres\nLlibre de fotografies sobre la Festa Major de Vilafranca del Penedès\nEl 2014 i 2015 vaig col·laborar com a fotògraf amb els Administradors de la Festa Major, obtenint més de 15.000 imatges, aquest 2016 seré fotògraf oficial de la FM de Vilafranca.\nAmb aquest recull de fotografies he decidit fer un llibre amb el suport dels Administradors i l'Ajuntament de Vilafranca ja que des de 2003 no s'ha fet cap.\nEl llibre estarà basat principalment en les imatges fetes en aquests darrers 3 anys, tot i que podria haver alguna anterior i alguna d'algun col·laborador puntual, com el company Xavi Mármol que aquest any també serà oficial.\nImatge de Drac al llibre\nNo tot seran imatges, hi hauran aclariments d'algunes de les imatges, pròleg, i una mica d'història que aportarà l'Ajuntament de Vilafranca, ah i els agraïments per les vostres aportacions, és clar.\nTotes les vostres aportacions aniran destinades a la creació del llibre, és a dir disseny, impressió, etc.\nImatge dels Diables al llibre\nEl llibre constarà de 96 pàgines a tot color en paper de qualitat i una mida d'aproximadament 20x28cm tancat, la tapa en principi serà de paper més gruixut, però amb les recompenses esperem poder millorar el llibre amb tapa dura i més pàgines, pel disseny comptarem amb el dissenyador de la FM 2016, l'estudi Rufus, i el recolzament dels Administradors 2016 i de l'Ajuntament de Vilafranca.\nEl llibre amb tapa dura\nCom veieu tenim diferents opcions per col·laborar amb el projecte, amb impressions en llenç i alumini, inclús si no voleu el llibre i només voleu col·laborar amb el projecte.\nAJUDAR AL PROJECTE: Com a mecenes sortirà el teu nom en els agraïments del llibre, com a mostra de la nostra gratitud per ajudar-nos a la creació del projecte, fins i tot si no compres el llibre, en alguna de les altres opcions en les que pots col·laborar.\nPREU ECONÒMIC: El PVP del llibre un cop surti a la venda, serà més elevat, aprofita que el pots adquirir anticipadament a un preu exclusiu durant la campanya. A més a més pots optar per una recollida en mà estalviant-te les despeses d'enviament i el teu nom sortirà al llibre.\nEXCLUSIVITAT: Podràs tenir el llibre abans que surti a la venda (excepte aquelles botigues que hagin participat en el mecenatge), gaudint-lo abans que ningú.\nMATERIAL EXTRA: Com a mecenes tindràs accés a contingut exclusiu sols disponible per aquells que participin a la campanya, com els punts de llibre o les postals.\nOPORTUNITAT PER A EMPRESES I LLIBRERIES: Amb els packs especialment creats per empreses o llibreries gaudiran d'un preu especial, que inclou la presentació del llibre i un quadre amb una imatge de la FM de grans dimensions. Podran convertir-se en punts de recollida, i el seu logotip estarà present al llibre i web de Verkami durant tota la campanya.\nSi algú només vol col·laborar ho pots fer de diverses maneres, una d'elles és adquirint aquesta imatge, tenim dues versions, la opció llenç i la opció quadre d'alumini.\nQuadre amb aquesta imatge\nVolem millorar el llibre tot el possible, així que hem valorat algunes opcions de millorar si arribem a certs imports\n4000€ Inclourem punt de llibre amb imatge de la FM\n4500€ Tapa dura\n5500€ Inclourem unes postals amb imatges de la FM\n6000€ Augmentar el nombre de pàgines a 144\nSi passem aquestes xifres valorarem fer altres ampliacions o millores.\nLa intenció és utilitzar fotografies dels darrers 3 anys aproximadament, però haig d'esperar a la Festa Major 2016 per poder obtenir les darreres fotografies, això vol dir que fins el setembre no tindré totes les fotografies, paral·lelament el dissenyador anirà treballant en el disseny amb les fotografies que ja tinc preparades i en les recompenses, l'entrega dels llibres en mà es farà a la presentació del llibre a Vilafranca, la setmana del 19 de desembre (uns 3 mesos des de la finalització de la campanya).\nLes imatges que il·lustren aquest projecte probablement estiguin al llibre, però poden no estar incloses en el llibre final si s'obtenen algunes millors durant la FM 2016, en qualsevol cas es prioritzarà la qualitat de les imatges perquè tingueu el millor llibre possible.\nHe realitzat diferents treballs per Enoturisme Penedès i per l'Ajuntament de Vilafranca, alguns d'ells relacionats amb la Festa Major, a més a més de rebre alguns premis de fotografia tant a nivell local com estatal.\nMembre de la Federació Catalana de Fotografia\nPerfil professional Linkedin\nMés info sobre el projecte\nEntrevista realitzada a TV Vilafranca en motiu del llibre\nI tant, cap problema, un cop finalitzat el projecte es desbloquegen els formularis i us podré demanar les dades que necessito pels agraïments.\nHola, seria possible que als agraïments enlloc de sortir només el nom de qui ha realitzat el pagament, surti el nom d'una família, que som els que hem participat realment en l'aportació? Gràcies, i felicitats pel projecte!\nHola Carmelo, no, no hi ha cap aportació teva, el pagament es fa al darrer pas, amb targeta o paypal, però els diners no te'ls treuen fins que no acabi el projecte d'aquí 3 dies.\nacabo de fer una aportació de 40 euros, he omplert les dades que em demanava el formulari, cap era bancaria.I després he comprovat que no constaven els 40 euros a la llista d'aportacions de la pàgina verkami.Voldria saber ha arribat la meva aportaci\n#16 / Signatura i entrega de llibres 📖 per Sant Jordi 🌹\nEncara no heu recollit el vostre llibre?\nDoncs teniu una nova oportunitat aquest diumenge 23 d'abril a la paradeta que l'Ajuntament de Vilafranca fa pels autors locals.\nHorari només de 12 a 14h!!\nSignatura i entrega dels llibres que encara no s'hagin recollit del Verkami.\n#15 / Presentació del 📖 “Instants” a la llibreria l'Odissea\nJanuary 02, 2017 — 6 comments\nHola, recordeu que avui 2 de gener a la Llibreria L'Odissea , faré presentació en obert per tothom qui vulgui https://goo.gl/maps/JB9AEML41DU2\n20h Presentació del llibre a tothom que vulgui assistir.\nTambé podreu recollir els llibres els mecenes que encara no ho heu fet.\nMoltes gràcies i feliç 2017.\n#14 / Presentació del 📖 “Instants” a Vilafranca + Nova data\nDimarts 20 de desembre a La Casa de La Festa Major https://goo.gl/maps/GSehCZqu6rv\nAtenció als horaris\n19:00h presentació davant els mitjans de comunicació\n19:30h Entrega de llibres i recompenses del projecte pels mecenes fins les 21h.\nDilluns 2 de gener a la Llibreria L'Odissea https://goo.gl/maps/JB9AEML41DU2\nMoltes gràcies a tothom, sense vosaltres no hauria estat possible.\n#13 / Presentació del llibre "Instants" a Vilafranca\nJa tenim data per la presentació oficial del llibre "Instants"\n19:30h Entrega de llibres i recompenses pels mecenes, fins les 21h.\nPer tant us demano que vingueu a partir de les 19:30h a recollir les vostres recompenses, intentarem fer una altra presentació a principis de 2017 per si algú no pot venir aquest dia.\n#12 / Ja el tenim a impremta\nDecember 01, 2016 — 2 comments\nBones notícies, el llibre ja està a impremta i tal com estava previst estarà acabat abans de Nadal, estem mirant de tancar la data de presentació i a la que ho sàpiga també us notificaré.\nNo us vull desvetllar masses sorpreses, però us adjunto una imatge de la impressió que estan fent a Gràfiques del Foix.\n#11 / Tot va segons el previst\nBon dia, sé que us tinc abandonats, però és per un bon motiu, estem treballant dur per complir els terminis, i us puc dir que tot va segons el previst, també espero confirmar en breu la data i el lloc de la presentació del llibre, però tal i com vaig posar al projecte la intenció és que sigui abans de Nadal.\nTingueu paciència que ja falta molt poquet!!\n#10 / El llibre “Instants” serà una realitat\nFinalment el llibre d’imatges sobre la Festa Major de Vilafranca, anomenat “Instants”, veurà la llum després d’haver aconseguit el finançament necessari, amb escreix, dels 3500€ que es necessitaven recaptar finalment s’han aconseguit 4947€, tot un èxit.\nJa estic seleccionant entre les més de 10000 fotografies de la Festa Major 2016, conjuntament amb l’estudi Rufus, que serà l’encarregat del disseny del llibre.\nEl llibre tindrà tapa dura, adjuntarà un punt de llibre i s’està valorant la possibilitat d’ampliar el nombre de pàgines, ja que hem tingut aportacions fora del Verkami que podria destinar a augmentar el nombre de pàgines.\nMoltes gràcies a tots per haver col·laborat, sense la vostra ajuda no hauria estat possible!!\n#09 / Aconseguit!! - Gràcies per participar!!\nSí, ho hem aconseguit, la campanya ha finalitzat amb èxit i ara vindrà la feina per nosaltres us anirem informant puntualment de com va avançant el projecte.\nDe moment només quedar agraïr a tothom per les seves aportacions i comparticions!!\n#08 / Només queden 3 hores\nBé, finalment hem aconseguit tapa dura i va pujant ràpidament, serà difícil arribar al proper objectiu ja que només queden 3 hores perquè finalitzi la campanya, però no hi ha res impossible, quins nervis!!\n#07 / Aconseguits els 4000€!!\nJa hem aconseguit el primer objectiu extra, anem a pel següent? ja el tenim ben a prop, amb 4500€ aconseguirem la tapa dura!!\n#06 / Objectiu aconseguit - Proper objectiu 4000€\nHo hem aconseguit, gràcies pel vostres suport, ara anem a pel següent objectiu, 4000€.\n#05 / Només queden 10 dies!!\nEstem a 10 dies de la fi del projecte, tenim 86 mecenes i més de 2500€, però encara queden 1000 més per aconseguir el finançament pel llibre, no ens rendim, seguim compartint i entre tots ho aconseguirem, moltes gràcies per col·laborar!!\nUs recordo l'enllaç curt: vkm.is/instants\n#04 / Nova empresa col·laboradora i més 50% del projecte finançat\nTenim nova empresa col·laboradora, Penedès Industrial, i ja tenim més del 50% del projecte finançat, seguim sumant!!\n#03 / Arribem als 1000€\nHola a tothom, això segueix, lent però segueix, ara la campanya ja està arribant a més i més gent i esperem aconseguir l'objectiu ben aviat, de moment ja som 47 mecenes i hem passat els 1000€.\nSeguiu compartint i ho aconseguirem!! http://vkm.is/instants\nGràcies pel vostre esforç!!\n#02 / Com funciona el Verkami i com serà el llibre?\nPer si hi ha algú que no sap com funciona el Verkami o vol més detalls del llibre, a TV Vilafranca em van fer una entrevista, us la deixo al meu canal de Youtube, que estreno amb aquest vídeo.\n#01 / Afegim recompenses\nAlguns col·laboradors ens han demanat opcions amb 2 i 3 llibres, ja que sembla que és més còmode, també hem afegit els llibres amb enviament.\nTanmateix us animem a seguir compartint el projecte, com més recaptem, millor qualitat tindrà el llibre exteriorment i desbloquejarem alguns extres.\nAquí teniu l'enllaç curt per fer-ho més fàcil: http://vkm.is/instants\nDimarts 20… read more


Per Quim Curbet dimecres, de juliol 31, 2013\nQuan la revolució truca a la porta i la porta cau, és que la fusta està corcada. Vivim en una època en què els corcs de la corrupció s’han menjat gairebé tota la polpa del nostre sistema polític i només falta un gest, un alè per fer-ho caure tot. La qüestió és que no caurà, si aquest gest no arriba de fora. Els que habiten la fortalesa de la corrupció no mouran ni un pèl, perquè si d’alguna cosa són conscients és que tot els pot caure a sobre. Una revolució és una rebel·lió col·lectiva que no necessàriament és antagònica al conservadorisme o a les ideologies dretanes. A vegades per a conservar el que es té, és necessari amotinar-se. El que passa és que els dos exemples revolucionaris que primer ens vénen al cap són la revolució francesa i la soviètica, uns volien canviar l’estat i els altres la societat, els primers van tenir més èxit que els segons, entre altres coses perquè és més fàcil canviar les lleis que canviar la humanitat. Però també hi va haver la revolució americana, d’on va …\nPer Quim Curbet dilluns, de juliol 29, 2013\nSembla que tot s'hagi de fondre en aquest país lanuginós i aquest temps feixuc que ens ha tocat viure. Amb l'escalfor inextingible dels darrers dies de juliol, s'esfumem les efímeres esperances de canvi. Només ens queda el consol de somiar en temps millors, però les tardors no són mai terreny abonat als actes heroics, les fulles cauen i l'hivern ja s'albira en la distància, un hivern que serà llarg...\nPer Quim Curbet dissabte, de juliol 27, 2013\nEls vells republicans, que a falta d’un himne millor cantaven la Marsellesa, eren gent perillosa. Més enllà de voler abolir la monarquia i alçar un bandera nova, eren gent que tenia uns valors, uns ideals, la república no era una simple franquícia política com són avui les marques registrades dels partits polítics que ens governen. Ser republicà era entendre la vida d’una manera diferent. La república és un forma d’organització de la societat i de l’estat. Si funciona tal com s’espera que funcioni, és la manera més radical d’entendre la democràcia. Una democràcia pot tenir un rei, com Espanya o Gran Bretanya, però no és una república perquè en aquests casos encara que només sigui nominalment, una part del poder no depèn totalment de la voluntat del poble. En una república es procura que el poder aspiri al bé comú i no a la simple suma d’interessos particulars. La república no és només un tipus determinat de govern, ser republicà és voler que la democràcia es posi al servei del poble, mé…\nPer Quim Curbet divendres, de juliol 26, 2013\nÉs un immens faralló que emergeix de sobte sobre els camps de l’Empordà i que esgarrapa el mar amb ungles de granit, entre l’Estartit i l’Escala. Sense el Montgrí l’Empordà quedaria capat, seria un paisatge sense suc ni bruc i tota una sala d’un museu de Figueres s’hauria de tancar per falta de matèria pictòrica. La gran mamella pètria del Montgrí és esperit i matèria, inspiració i expiració. Els merlets punxeguts d’un castell inacabat vigilen inútilment als quatre vents, que en aquell indret es resumeixen només en un: la tramuntana. Just als seus peus s’hi reclinen, com peces diminutes, les viles velles de Torroella, Ullà i Bellcaire i en una vall gairebé oculta, la campana de l’ermita de Santa Caterina ressona sobre matolls i roques, i entre uns quants xiprers que semblen els elements més antics de la contrada. Des del cim de la muntanya el paisatge es dibuixa sense competència. Al nord el gran arc del golf de Roses, la cabellera arrissada del cap de Creus i la silueta primigènia del …\nEl mal és dolor, un dolor físic com un mal de queixal o dolors més mortífers o duradors; però també pot ser un mal metafísic, moral, un mal que sorgeixi de la por, de la mentida o de la corrupció. El mal és allò que fa mal, no és una realitat objectiva, com en les pel·lícules de superherois, on els malvats sempre van vestits amb una capa negra i la música els delata sense confusió possible. El mal és patiment. Segons un estudi recent –sempre hi ha estudis recents als quals apel·lar des d’un article com aquest– l’alzheimer és incompatible amb el càncer i al revés. O sigui que, estiguin tranquils, que mai patiran les dues malalties a la vegada. Se suposa que el teu cos es dedica a la producció de cèl·lules o a la seva destrucció, una de dues. El mal també té les seves limitacions. Quan es parla del mal, gairebé és imprescindible interrogar-se sobre l’existència de Déu. «Si Déu existeix, d’on procedeix el mal? Si no existeix, d’on procedeix el bé?», la sentència de Leibnitz és especialmen…\nPer Quim Curbet dimarts, de juliol 23, 2013\nDiuen que els humans ens debatem –una de dues– entre el càncer i l’alzheimer entre el dolor i l’oblit però, malgrat tot, la vida continua.\nPer Quim Curbet dilluns, de juliol 22, 2013\nAquí em trobareu tot l'estiu!\nPer Quim Curbet dissabte, de juliol 20, 2013\nJo no sóc racista i vostè segur que tampoc. El racisme sempre és un mal que pateixen els altres. De fet el racisme és com una mena de narcisisme col·lectiu, hereu d’aquell pensament que posava l’home al centre de l’univers. Si l’home és al centre de tot, els que són com nosaltres estem al centre del centre i jo, que en sóc l’expressió més genuïna, m’alço com el pal de paller de la humanitat. El racisme és un virus endèmic del nostre cos que ens fa veure els altres no com són en realitat sinó únicament per la seva aparença, pel seu origen i, a vegades també, per la seva classe social. I contra el racisme només hi podem lluitar mirant-nos precisament a nosaltres mateixos i mesurant els que ens envolten només pel que valen, que en general és molt més del que sovint tendim a imaginar-nos de primer cop d'ull. Fins a cert punt és normal distingir els humans per la seva aparença, ningú pot negar diferències entre un japonès i un guineà, o entre un nòrdic i un meridional, però anar més enll…\nPer Quim Curbet divendres, de juliol 19, 2013\nA vegades encara recordo a tots aquells que recordaven l’estiu remot, estroncat, de 1936. I a vegades penso que no els hauria d’oblidar mai. Som el que ells van ser.\nPer Quim Curbet dijous, de juliol 18, 2013\nEl Fluvià és un riu de categoria regional, que arriba al golf de Roses cansat i exhaust. Entre càmpings, urbanitzacions i aiguamolls, ja no té força ni per poder donar el darrer pas més enllà de la sorra granelluda de la platja.\nNeix a les muntanyes de la Garrotxa i es conforma a través d’un teixit capil·lar de rieres i afluents que s’engreixen només quan la pluja els alimenta o amb el desglaç de la neu efímera que es diposita durant l’hivern a les capçaleres de les valls. Una resclosa a Esponellà serveix per a regar els camps de la terra innominada entre la plana i la muntanya, més amunt el riu és eminentment industrial. Les fàbriques d’Olot, Sant Joan les Fonts i Besalú utilitzen la seva força hidràulica. Només es deixa fotografiar just en el moment que passa sota el pont històric de la comtal vila de Besalú, la resta del seu viatge el fa gairebé clandestinament, els pobles li donen l’esquena, com si s'avergonyissin de tenir un riu tan modest. Fins i tot Castellfollit de la Roca…\nPer Quim Curbet dimecres, de juliol 17, 2013\nEl llenguatge és només una abstracció. El llenguatge de les flors, de les abelles... el llenguatge dels símbols o de les estrelles són metàfores més o menys afortunades per a designar allò que no pot parlar. La llengua comença allà on el llenguatge acaba, la llengua apel·la directament a la intel·ligència, sap administrar els silencis i els sobreentesos, més enllà de la xerrameca perpètua en la qual ens trobem immersos. La llengua mormola en la consciència ofuscada dels humans i fins i tot en els seus somnis més recòndits, reposa calladament en la solitud dels llibres i en el tremolós anhel dels quaderns escolars. La llengua brilla en els ulls del savi o en el somriure d’un nen, s’articula en sons audibles que materialitzen idees i a vegades és difícil destriar-los. La llengua és, indestriablement, les coses que designa. La llengua és com una mena de pàtria immaterial que habitem només quan la parlem, és una vida que vivim en funció de l’idioma que utilitzem. No podem parlar amb el lle…\nPer Quim Curbet divendres, de juliol 12, 2013\nLa pàtria no és gran cosa, és simplement un punt imaginari en una línia imaginària i sinuosa que passa pel cervell, pel sistema digestiu i pel cor. A vegades va una mica més enllà i hi ha qui la planta en forma de bandera en indrets vistosos, amb l’esperança que un vent agraït i constant la faci onejar. Però els vents no coneixen el sentit d’aquesta expressió i bufen una mica a la babalà, independentment dels colors de l’ensenya. La pàtria no és una pertinença, no és res sòlid que puguis portar a la cartera, com un bitllet o una targeta de crèdit, ni tan sols en forma de passaport; no és un document d’identitat ni una escriptura notarial. La pàtria és una gota de pluja que es dilueix en la pols dels camins, que remoreja sota les fulles dels salzes en dies de calma i que s’escola, bruta de fang, pels embornals quan esclata una tempesta. La pàtria no és una determinada manera de parlar, fixada solemnement en la pau dels diccionaris i conreada il·luminadament pels poetes. La pàtria no és u…\nLes Gavarres són una serralada de turons i de muntanyetes folrades d’alzines sureres, que es dibuixen en el paisatge gironí com una mena d’esquena de mamut vell, ajagut de la ciutat vella fins al mar i que serveixen bàsicament per a parar els peus a l’Empordà, una comarca que d’altra manera s’escamparia incontroladament cap al sud. Els pobles del Gironès, a recés de les Gavarres, es desperten cada matí donant gràcies a les muntanyes que els acomboien, mentre els de l’altre costat, excitats per una manca –o un excés– d’ozó, intenten esgarrapar la pell molsuda de l’animal. El cap del mamut mira cap al nord, amb un ull obert just a sobre de la muntanya dels Àngels. Del nord vénen les tramuntanades i la presència sempre inquietant de les illes Medes, amarrades al Montgrí, un massís petri que sembla construït únicament per a vigilar al gran mamut, que algun dia podria despertar-se definitivament del seu llarg son. L’antiga creença d’una vida en el més enllà, va portar els antics pobladors de …\nPer Quim Curbet dimecres, de juliol 10, 2013\nÉs just qui respecta la justícia, o sigui, totes aquelles normes i reglaments que s’autoimposa la societat per fer possible la vida en comú, és la frontissa que permet la coexistència entre la lliure voluntat de cadascú amb la voluntat de qualsevol altre. La justícia és el deure més important, però no és la virtut més alta. L’amor no és un deure –això ja ho formulava Aristòtil– però val molt més que la justícia. Malgrat que Cupido es representa, igual que la dama de la justícia, amb els ulls embenats, l’amor i la justícia viuen en mons separats. La justícia no sorgeix d’una passió, però tampoc és res en si mateix, no neix d’una naturalesa mineral, o animal, o vegetal; la justícia no s’empaqueta en la cadena de producció d’una fàbrica o es dissenya en un estudi d’enginyeria, la justícia és un determinat contracte entre els individus. Qualsevol contracte sempre comporta, entre altres coses, uns terminis, unes dates més enllà de les quals el pacte deixa de ser efectiu. Amb la justícia pass…\nPer Quim Curbet dimarts, de juliol 09, 2013\nPer Quim Curbet dilluns, de juliol 08, 2013\nEvidentment jo no sóc exactament la persona adequada com per donar lliçons de paciència, els que em coneixen saben que no és una de les meves virtuts. Però la sèrie d’articles que vaig desgranant durant aquesta temporada els escric fonamentalment per poder-me explicar a mi mateix conceptes que no tinc gens clars, sempre en l’esperança que –d’alguna manera– també serveixin als meus lectors. La paciència bàsicament és acatar la lentitud del present. El còmic francès Pierre Dac deia que es necessita una paciència infinita per poder esperar allò que no acaba d’arribar mai. La paciència és una espera, un trànsit, del qual no ens en podem deslliurar i que més val acceptar d’entrada si no ens hi volem fer mal. El tren no arribarà abans per molt que remuguem. Giacomo Leopardi en el seu immortal «Zibaldone» afirmava que la paciència és la més heroica de les virtuts «perquè precisament no té l’aparença d’heroisme». I és que la paciència no és exactament una virtut, la paciència és fer allò que es…\nPer Quim Curbet dijous, de juliol 04, 2013\nPrudenci Bertrana, l’escriptor per excel·lència de Girona, no hi va néixer ni hi va morir, de fet gran part de la seva vida la va viure a Barcelona, exercint de periodista i de professor de pintura a l’Escola Bosc de Montjuïc. Malgrat tot va deixar en els seus escrits una descripció minuciosa d’aquella ciutat vella que començava a desvetllar-se del malson d’una aclaparadora subjugació eclesial i burocràtica, i dels estralls del setge napoleònic que, cent anys després, encara deixava entreveure moltes ferides sense cicatritzar. La Girona de Bertrana és l’escenari de Josafat i d’El vagabund, dues obres cabdals que retraten una ciutat fosca, de pedra picada, on hi conviuen prostíbuls i convents, i per on s’hi passegen els personatges d’una classe social dominant i dominada. La Girona de Bertrana és la que després s’enfonsà novament en una altra negror, la del franquisme, que acabà fixant el mite. Pujar per unes escales recargolades i obscures, per acabar arribant fins a les golfes de la cat…\nPer Quim Curbet dimecres, de juliol 03, 2013\nContràriament al que es podria pensar a primera vista, el principal enemic de la fidelitat no són els costums relaxats, ni la falta de principis morals, el que ha arraconat definitivament aquest concepte de la llista de valors de les noves generacions és el comandament a distància. Aquest aparell minúscul és el que abocat a tota una nova fornada d’humans a l’eterna navegació, primer pels canals televisius i després per la xarxa, i per la vida. Tot passa, res queda, la fidelitat no creix perquè no troba un terreny adobat on fer-ho. La fidelitat és un compromís ferm amb els altres, des dels sentiments o des de les idees, que arrela en el passat i que es projecta indefinidament envers el futur. No és de cap manera una exclusivitat, igualment que quan es té un amic no implica que només haurem de tenir-ne un i quan tenim una idea tampoc es renuncia a tenir-ne més. La fidelitat és una voluntat, la fe una esperança. La primera exigeix constància, la segona no. La fidelitat no és un gos que ll…\nPer Quim Curbet dimarts, de juliol 02, 2013\n«És el mal d'aquests temps, els bojos guien els cecs.» El Rei Lear, Acte IV, escena primera, William Shakespeare


3 min. 10/07/2020 17:52\nAmb les fronteres obertes, els serveis d'autobusos que fan el recorregut d'Andorra fins a Barcelona i a la inversa van reprendre el servei però amb molta menor freqüència de l'habitual. Així, gran part de les companyies, de moment, no preveuen ampliar els viatges per la falta de demanda que hi ha actualment i per la situació incerta que encara s'està vivint.\nAixí, el Direct Bus, que connecta el Principat amb Barcelona, tant amb l'estació de Sants com amb l'aeroport, va reprendre el servei el 22 de juny però només amb quatre serveis diaris. Pel trajecte Andorra-Barcelona els horaris són a les 6.15 i a les 15.15 hores, i pel que fa al trajecte a la inversa, els horaris són a les 11 i a les 20 hores. Abans de l'esclat de la pandèmia de la Covid-19, Direct Bus tenia fins a 20 freqüències diàries i, de moment, l'empresa no es planteja afegir cap nou autobús. "Tenim les freqüències que normalment sempre anaven molt plenes i ara estem tenint un 60-70% d'ocupació", ha declarat el director general d'Autocars Nadal-Grup Julià Delegació Andorra, Bartumeu Gabriel.\nA més, ha afegit que la demanda està molt estable amb les línies que estan fent. Gabriel ha indicat que no preveuen augmentar els viatges fins que no hi hagi més clients i ara és complicat "perquè no hi ha estudiants i gairebé no hi ha turistes". Segons ha subratllat, la gent que utilitza el servei principalment és per motius familiars o mèdics, però no per oci. A tot això, se li han de sumar que els rebrots que està havent-hi a Espanya "frenen encara més la gent a viatjar".\nEn la mateixa línia, Andbus també té els seus serveis que connecten Andorra amb l'aeroport reduïts a més de la meitat. Abans de la Covid-19, la companyia oferia set viatges d'anada i set de tornada a l'aeroport de Barcelona i tres a Tolosa. En aquests moments, tan sols tenen dues freqüències diàries a Barcelona, a les 5 i a les 13 hores en direcció a l'aeroport i a les 10 i a les 18 hores en direcció al Principat. "De moment la demanda no és suficient per afegir més freqüències i, a més, nosaltres anem a l'aeroport i gairebé no hi ha vols", han comentat des de la companyia, que també ofereix només un servei diari a Tolosa.\nAquestes dues situacions contrasten amb els serveis oferts per Alsa, que des del 29 de juny tornen a estar gairebé a ple rendiment. Tan sols han deixat d'oferir un autobús a les 5.50 hores del matí i un a les 15 hores per baixar, i a les 6.30 i a les 15 hores per pujar. Així, disposen de la resta de serveis, al voltant de les set freqüències diàries en totes dues direccions.\nUn altre servei que gairebé està en ple funcionament és la línia d'autobusos que fan el trajecte entre la Seu d'Urgell i el Principat. Si abans hi havia un autobús cada hora des de les 7 del matí i fins a les nou del vespre, ara es mantenen els de les hores de més demanda, que són les primeres i les últimes. Així, entre les 11 i les 18 hores aproximadament, la freqüència d'aquests autobusos és de dues hores en comptes d'una com abans.


Hotel Bengal Inn Dacca Bangla Desh - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nHouse # 7, Road # 16, Gulshan-1, Gulshan, Dacca, Bangla Desh, 1212 - Veure al mapa\nOferint allotjaments de qualitat al els negocis, els restaurants, compres districte de Dacca, Hotel Bengal Inn és una selecció popular tant per oci com per negoci. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per opcions de turisme i atraccions locals, no es necessita anar enfora ja que l'hotel gaudeix proximitat a National Assembly Building, Liberation War Museum, National Museum.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Hotel Bengal Inn és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge.\nL'ambient de Hotel Bengal Inn es reflexa en cada habitació. connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors, aire condicionat, servei de despertador, escriptori són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com centre esportiu. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Dacca, el Hotel Bengal Inn és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nTots els tipus de viatgers (10) Parelles (3) Viatgers en solitari (4) Grups (3)


Ajuntament de la Roca del Vallès/ComSalut\nData i hora oficials: 06/07/2022 21:44\nA La Roca s’inicia a l’any 2004 un procés comunitari per al barri de La Torreta, impulsat per als sanitaris de centre de salut del barri i recolzat per la direcció de l’ABS. El procés comunitari des de els seus inicis compta amb la participació de entitats del barri (AMPA, Casal d’Avis, AVV, professionals sanitaris i veïn@s a títol personal, es crea un espai de treball que denominem grup comunitari (GC) i també un nucli impulsor (NI) de tècnics. En aquest espais de treball es comença a impulsar un diagnòstic comunitari quantitatiu i qualitatiu (grups, entrevistes…). La Generalitat de Catalunya a l’any 2006 en concedeix una subvenció al Pla de Desenvolupament Comunitari per la feina realitzada, que ens permet tenir una tècnica comunitària a temps parcial treballant pel procés. L’any 2007 es realitza una jornada comunitària on exposen les dades i es fan taules de treball i un plenari que recull totes les aportacions. El NI del Pla Comunitari i el GC analitzen i endrecen les dades i organitzen un nou plenari per decidir àmbit de actuació i línees de treball . Es fan dues publicacions sobre el DX, una quantitativa de dades i un llibret divulgatiu sobre el procés.\nL’àmbit d’actuació que es decideix és “Salut i comunitat”. El Pla de Desenvolupament Comunitari (PDC/PIC La Torreta-La Roca) continua amb els espais de treball establerts i actiu amb la comunitat. Com a característica principal és que l’escola del barri és el centre vertebrador del procés, ens permet treballar amb infància, comunitat educativa i coordinar-lo a nivell del Casal d’Avis del barri. La finalitat és coordinar esforços i recursos i treballar amb una visió intergeneracional.\nAl 2014 La Roca s’afegeix al projecte COMSalut que els hi suposa el repte d’ampliar el procés comunitari a la resta del municipi. Per això es crea un grup motor format per professionals de l’Ajuntament, l’Agencia de Salut Pública i l’ABS. En el si del grup motor es suggereix la possibilitat d’organitzar una reunió amb tot el consistori (govern i oposició) per tal d’obtenir un consens a nivell d’ajuntament que facilités el desplegament del COMSalut. Es convida al Dr. Andreu Segura per a la presentació del projecte.\nEl 18 de febrer es celebra la trobada en la que es presenta el projecte per part del Dr. Andreu Segura, que inicia la sessió amb la presentació d’un vídeo sobre el PINSAP. Es va portar a terme un debat fluir i aclaridor de dubtes. Els diferents grups polítics reben el projecte amb bona predisposició, i que es decideix donar continuïtat a aquest espai per mantenir la comunicació i diàleg engegat.\nEl projecte forma part de les polítiques sanitàries que impulsa el Departament de Salut, potenciant la salut comunitària mitjançant la col·laboració entre assistència primària, la salut pública i la comunitat.\n• L’EAP La Roca del Vallès és un dels setze EAP de Catalunya en què s’ha començat a desenvolupar el projecte COMSalut.\n• El projecte COMSalut, “Comunitat i salut: atenció primària i comunitària”, té per objectiu oferir als ciutadans una atenció integral de la salut en tots els àmbits.\n• El projecte forma part de les polítiques sanitàries que impulsa el Departament de Salut, potenciant la salut comunitària mitjançant la col•laboració entre assistència primària, la salut pública i la comunitat.\nPresentació del projecte COMSalut a la Roca del Vallès\nData i hora de la darrera actualització d'aquest contingut: 07-11-2019 14:03


L’infern de la pintora dels ulls grans\nTim Burton relata al film ‘Big eyes’ la vida de Margaret Keane, icona de l’art ‘kitsch’ dels anys 60\n5 min. Barcelona 25/12/2014 00:00\nEl 1970 el locutor hawaià Big Lolo va rebre, sense esperar-se-la, una exclusiva per la qual molts periodistes haurien matat. La seva invitada d’aquell dia, Margaret Keane, era una celebritat de tercera: la dona del mediàtic pintor Walter Keane, conegut pels seus quadres de nens tristos d’ulls grans. Però durant el programa de Big Lolo, la Margaret va saltar de cop tres esglaons en l’escala de la fama quan va afirmar rotunda que ella, i no el Walter, era la veritable autora de les pintures que s’atribuïa el seu marit.\nLa història d’una de les estafes més sonades de la història de l’art i de la dona que va viure eclipsada pel seu marit durant més d’una dècada és el material del nou treball de Tim Burton, Big eyes, que avui arriba als cinemes. El director de Beetlejuice -que està preparant la segona part de la pel·lícula amb Michael Keaton i Winona Ryder- va créixer obsessionat amb els quadres de Keane. Expert a reciclar els seus fetitxes d’adolescència en forma de pel·lícules (Vincent Price, Ed Wood, Roald Dahl, Lewis Carroll, els cromos de Mars Attacks!, la sèrie Dark shadows, etc.), era qüestió de temps que Burton portés a la pantalla la història de Margaret Keane, a la qual coneixia des de feia uns anys: va encarregar-li un retrat de la seva primera dona, Lisa Marie, i més endavant de la segona, Helena Bonham Carter.\nPresonera de l’èxit\nAbans de reclamar l’autoria de la seva obra, Margaret Keane va viure un infern a l’ombra del seu marit. Mentre ella treballava hores i hores en una habitació tancada amb clau, lluny de mirades curioses, ell vivia com una estrella del rock i viatjava pel món promocionant la seva obra. El 1964 fins i tot visita Madrid i dóna dos quadres al Museu d’Art Modern; l’any següent, el museu realitza una exposició dels Keane -la Margaret també firmava alguns quadres menors- que entusiasma el crític de l’ Abc : “El Walter, més pintor, atorga als ulls sorpresos de les seves criatures la tristor dels lemúrids humans que semblen protagonitzar un trist relat de León Uris”, escrivia al diari A.M. Campoy. Presonera del seu propi èxit i de la gran mentida creada, la Margaret trasllada la seva frustració a uns quadres que es tornen cada vegada més foscos. A finals dels 60 planta cara al marit i marxa a Hawaii. El matrimoni s’havia acabat, però als ulls del món Walter Keane continuava sent l’autor dels big eyes, que és com tothom coneix els quadres de Margaret Keane.\nEl guió de Big eyes el firmen Scott Alexander i Larry Karaszewski, experts en biografies poc exemplars i de genis excèntrics. També són seus els guions de L’escàndol de Larry Flint, Auto focus, Man on the Moon i Ed Wood, en la qual ja van col·laborar amb Tim Burton. Després d’explicar la història d’un director amb fama de ser el pitjor de la història, ara s’ocupen d’una de les pintores amb pitjor reputació artística dels anys 60. “No els acceptaven ni les galeries ni els crítics d’art, així que van crear les seves pròpies galeries i els seus propis llibres il·lustrats -explica Karaszewski-. Walter Keane va revolucionar el món de l’art fent quadres tan barats que qualsevol persona els podia comprar”. Alexander assenyala Keane com “el primer que es va preguntar quin problema hi havia a vendre art en un supermercat, una ferreteria o una gasolinera”. Fins i tot la Margaret reconeix avui dia que sense el talent del Walter per al màrqueting probablement ningú hauria descobert les seves obres. En una època dominada per l’expressionisme abstracte, el món de l’art considerava les obres de Keane com a exemples d’art kitsch, sentimentals i infantils. Però el diari Abc no era l’únic defensor dels Keane. Andy Warhol va afirmar un cop que trobava genials els quadres dels Keane: “Si fossin dolents, no agradarien a tanta gent”, va afegir.\nNi Depp ni Bonham Carter\nBig eyes és la primer pel·lícula de Tim Burton en divuit anys en què no participen cap de les seves dues muses habituals: Johnny Depp i Bonham Carter -de la qual, per cert, s’acaba de separar-. El matrimoni Keane l’interpreten Amy Adams i Christoph Waltz. L’actriu va basar la interpretació en una trobada que va tenir amb l’autèntica Margaret Keane, que ara té 86 anys i viu als afores de San Francisco. Waltz, en canvi, va decidir basar-se només en el guió i no documentar-se de cap manera. Tampoc hauria pogut parlar amb Walter Keane, que va morir als 85 anys, arruïnat, sense admetre que la Margaret era l’autora dels quadres. Tant era: havia quedat provat el 1986 en el tribunal de Hawaii que jutjava la demanda de la Margaret al seu exmarit quan el jutge va demanar a la demandant i l’acusat que pintessin allà mateix un big eyes. Com era d’esperar, la Margaret va fer-ho en poc menys d’un hora. Walter, en canvi, va al·legar un dolor a l’espatlla per no tocar el pinzell. El veredicte, esclar, va donar la raó a la dona.\nAvui en dia les obres de Keane són considerades icones del kitsch i celebritats com Marylin Manson, Mario Vaquerizo i Alaska les col·leccionen. A eBay hi ha quadres seus per prop de 10.000 euros.


Neguit de pantorrilla: Joies al MNAC\nJoies al MNAN Joies d'artista. Del Modernisme a l'avantguarda\nDeliciosa exposició on pots contemplar les joies en un ambient íntim i cuidat. Podem dividir l'exposició en tres parts. La primers és la dels artesans, els qui treballaven les joies i seguien els patrons que els donaven. Al començament no es podien barrejar metalls fins que va arribar René Lalique i, amb 16 anys, va decidir que es podia treballar qualsevol metall barrejat amb altres. Hi ha també els joiers, els que dissenyen les joies, els creadors. Entre ells destaca, pel meu gust, Lluís Masriera, tot i que les joies de Lalique, de Manuel Capdevila, de Ramon Sunyer o de Jaume Mercadé també les contemples amb satisfacció.\nUna segona part és la dedicada a artistes d'altres àmbits que també van dissenyar joies. Artistes com Georges Braque, Hector Guimard, Manolo Hugué, Pablo Gargallo, Julio González, Alexander Calder, Henri Laurens, Pablo Picasso o Salvador Dalí. Els ulls se te'n van rere les joies de Dalí per la seva originalitat i el seu costum de trencar esquemes. Aquestes joies se'ns presenten recolzades per altres obres dels mateixos artistes però en altre àmbits.\nEls moviments Arts and Crafts i Bauhaus, que aposten per la integració de totes les arts, incorporen materials diversos en la confecció de les joies. Trobem ferro, vidre, esmalts, cordills... Ramon Teixé i Josep de Creeft són representants d'aquest nou art. I Joaquim Gomis i Manel Capdevila incorporen pedres i petxines i closques d'ou.\nEn contrast amb aquest tipus de noves joies trobem les realitzades per Dalí o Braque, amb joiers professionals, utilitzant el robí, el safir i els diamants.\nLa tercera part és la relació de la joia i el cos. Hi veiem una col·lecció de vestits, cedits la majoria pel Museo del Traje de Madrid, amb fotografies dels anys 30 de Man Ray Steichen i altres. A cada vestit li correspon una joia determinada; els escots estan fets per les joies, les mànigues s'escurcen per lluir braçalets, i les models posen en posicions que són vigents avui igual que fa quasi un segle.\nTot i que les joies no són la meva passió, reconec que l'exposició val la pena ser visitada per poder conèixer i contemplar els diferents tipus de joies, de treballadors de la joia i com evoluciona amb el temps i, al mateix temps, com perduren i continuen estant de moda determinats dissenys.


Sant Sebastià s'omple de groc en contra del judici de l'1-O\nMilers de persones es manifesten a Sant Sebastià en suport als líders catalans jutjats\nEls manifestats han omplert els carrers de Sant Sebastià de paraigües grocs en contra del judici del procés\nper Redacció diumenge, 17 de febrer 2019 - 18:10h\nDiversos milers de persones es manifesten amb paraigües grocs a Sant Sebastià en solidaritat amb els líders catalans presos | Twitter (@GureEskuDagoGas)\nLa dinàmica ciutadana Gure Esku Dago ha convocat una manifestació el migdia d'aquest diumenge, 17 de febrer, a Sant Sebastià (País Basc) en solidaritat amb els líders independentistes catalans que estan sent jutjats des de dimarts passat al Tribunal Suprem, i per reclamar «solució, democràcia i llibertat».\nLa marxa, que ha comptat amb diversos milers de persones, ha partit passades les dotze del migdia de la Plaça de Catalunya de la capital guipuscoana després d'una pancarta amb el lema 'Konponbidea, democràcia, llibertat' (solució, democràcia, llibertat), que portaven persones «referents» de diversos àmbits, entre les quals es trobaven el catedràtic de la UPV/EHU Pedro Ibarra, la professora i exdirigent d'EH Bildu Laura Mintegi, o l'exdiputada d'Amaiur, Maite Aristegi, entre d'altres.\nLa marxa ha comptat també amb una àmplia representació d'EH Bildu, entre els quals es trobaven els parlamentaris Maddalen Iriarte, Pello Urizar, Jasone Agirre i Nerea Kortajarena, la diputada al Congrés Marian Beitialarrangoitia, i el candidat a diputat general de Guipúscoa, Juan Karlos Izagirre.\nTambé ha estat present el secretari general de Sortu, Arkaitz Rodríguez, mentre que la representació del PNB ha estat encapçalada per la portaveu 'jeltzale' a les Juntes Generals de Guipúscoa, Maria Eugenia Arrizabalaga, i el diputat al Congrés Joseba Agirretxea.\nEls participants en la manifestació han portat paraigua, robes i llaços grocs, i han recorregut en silenci, a excepció d'alguns aplaudiments i crits en català reclamant llibertat,diversos carrers cèntrics de Sant Sebastià, fins a acabar al Boulevard amb un acte polític.\n«És el moment de sortir al carrer per treballar conjuntament a favor de la democràcia» ha assenyalat el portaveu de Gure Esku Dago | Europa Press\n«El dret a decidir i d'autodeterminació no és delicte»\nAbans de l'inici de la marxa, el portaveu de Gure Esku Dago, Anjel Oiarbide, ha afirmat que el judici contra els líders catalans «mai va haver de començar». Oiarbide ha assenyalat que el que s'està jutjant «no són 12 sobiranistes catalans, ni tampoc els 2,4 milions de persones que van participar al referèndum de l'1 d'octubre en aquelles condicions» sinó que el que s'està jutjant «són les aspiracions democràtiques i legítimes del poble català, així com també les aspiracions legítimes i democràtiques del poble basc». Novament ha insistit que: «s'estan jutjant els drets bàsics i fonamentals de la ciutadania de l'Estat espanyol».\nPer això, ha assenyalat que Gure Esku Dago ha sortit aquest diumenge al carrer per reivindicar que «votar no és delicte, el dret a decidir i d'autodeterminació no és delicte en una democràcia assentada», al mateix temps que ha reiterat que «el que s'ha assegut en la cadira dels acusats a Madrid no són 12 sobiranistes, sinó la democràcia en si». «És el moment de sortir al carrer, no únicament per donar senyals de solidaritat cap al poble català, sinó per treballar conjuntament a favor de la democràcia», ha conclòs.\nPer la seva banda, la portaveu del PNB en les Juntes de Guipúscoa, María Eugenia Arrizabalaga, ha assegurat que per a la formació 'jeltzale' «aquest és un judici contra la pròpia democràcia» perquè, d'una banda, «estem veient com atempten contínuament contra els drets i les llibertats més bàsiques» i, per una altra, perquè «donar veu i vot al poble mai pot ser considerat delicte, això és democràcia». A parer seu, «si la democràcia espanyola fos homologable, haurien de deixar sense validesa avui mateix el judici i, per tant, els presos polítics al carrer».\nArrizabalaga ha assenyalat que, «com a 'abertzales' bascos, no hauríem de veure el que estan fent a Catalunya com alguna cosa que ens és aliè» perquè «demà ho podran fer igualment contra Euskadi». Per això, la portaveu 'jeltzale' ha reivindicat «no només els drets individuals dels ciutadans, inclosos els presos polítics catalans, sinó també els drets col·lectius que ens corresponen com a nació, tant a Catalunya com a Euskadi».\nEn Donostia se canta La estaca @lluis_llachpic.twitter.com/QRMNieD2KL\n— Bea Talegón (@BeatrizTalegon) February 17, 2019\n«Vivim un moment d'involució democràtica»\nAixí mateix, la portaveu parlamentària d'EH Bildu Maddalen Iriarte ha agraït a Gure Esku Dago la convocatòria d'aquesta marxa perquè, en la seva opinió, «en aquest moment polític-històric és imprescindible cridar la ciutadania perquè es manifesti a favor de la democràcia». Iriarte ha destacat: «Vivim un moment d'involució democràtica per part de l'Estat espanyol que posa en perill les consecucions polítiques, socials i econòmiques que aquest país ha aconseguit durant moltes dècades».\nAl seu parer, «és el moment de treballar en les institucions, de la sinergia, de treballar en comú entre els quals creiem en aquest país i de fer passos endavant per no perdre el que tenim i, per obtenir noves maneres de relacionar-nos amb l'Estat espanyol, és imprescindible fer-ho».\nAltres notícies: Casado assenyala l'independentisme: «Són els més xenòfobs, radicals i racistes»\nFinalment, la secretària general adjunta d'ELA, Amaia Muñoa, ha considerat que és «absolutament necessari mobilitzar-se i sortir al carrer per denunciar de forma contundent la falta de democràcia que existeix a l'Estat espanyol i la repressió política que es dóna contra qualsevol que pretengui superar el marc constitucional establert i el nivell d'autogovern que tenim sigui a Catalunya, o a Euskal Herria».\nLa foto de Rufián de petit que et deixarà sense paraules\nPaís Basc Manifestació 1-O Procés Català


El Banc de Sang cerca plasma de persones que hagin passat la COVID-19 – aMartorell\nEl Banc de Sang està buscant persones que hagin passat la COVID-19 i vulguin donar plasma per als malalts que l’estan patint i pels assajos clínics en marxa. El plasma de convalescents del virus és un dels pocs tractaments efectius pels malalts dels hospitals, segons avalen tots els estudis i assajos clínics fets a nivell nacional i internacional.\nEls malalts que han superat una infecció pel coronavirus ho han fet perquè han fabricat anticossos dirigits contra aquest virus. Aquestes defenses es troben en el plasma i, si els administrem a un malalt, podem ajudar a superar la infecció, explica el director assistencial del Banc de Sang, Enric Contreras.\nLa donació de plasma és molt semblant a la de sang, té una durada de 45 minuts i permet obtenir només el plasma mentre que les cèl·lules de la sang (glòbuls vermells) es retornen al donant.\nLes persones que vulguin participar han de complir els següents criteris: tenir entre 18 i 65 anys i pesar més de 50 quilos; en el cas de les dones, no haver estat embarassada. No haver estat transfós; haver superat a malaltia fa més de 28 dies i menys de tres mesos i tenir una prova diagnòstica que hagi confirmat la malaltia.\nEl Banc de Sang i Teixits lidera un estudi observacional, que posa a disposició dels hospitals el plasma amb anticossos contra la Covid-19 per garantir l’accés al tractament amb plasma convalescent a tots els pacients que no tinguin accés als assajos clínic. La resta de tractaments amb plasma estan en el marc de diversos assajos clínics que estudien l’eficàcia del tractament:\n-El ConPlas-19, promogut per la Fundación para la Investigación Biomédica del Hospital Universitario Puerta de Hierro Majadahonda, en el qual participen sis hospitals catalans, que transfon el plasma a malalts que encara no estan en situació crítica.\n-El GC2003, promogut per l’empresa Grífols, dirigit a demostrar l’eficàcia del plasma en malalts ingressats en unitats de cures intensives.\n-El COnV-ert, promogut pels doctors Oriol Mitjà i Bonaventura Clotet, per avaluar l’eficàcia del tractament amb plasma convalescent en persones majors de 50 anys amb COVID-19 lleu o moderada.\nFont: El Banc de Sang cerca plasma de persones que hagin passat la COVID-19


Properes activitats, arrenquem! – XULIUS\nProperes activitats, arrenquem!\nS’acosta l’estiu i amb ell les festes i revetlles. A Els Xulius és un temps de bullici i alegria. Aquest any però, ens veiem obligats a cancel·lar la revetlla de Sant Joan, que molt festivament celebrem cada any davant la nostra seu, al carrer Major. La cancel·lació és deguda a la situació actual en la qual tots ens trobem.\nMalgrat tot us animen a tots a celebrar, tan Sant Joan com la Festa Major de Sant Pere, a casa vostra, entre amics i familiars (sempre complint les normes vigents) i gaudint al màxim del moment. Munteu-vos la vostra pròpia revetlla!!\nCap estiu sense música.\nAquest any tampoc podrem assaborir del Cicle de Música al Castell, tot i això la Junta d’Els Xulius i alguns socis estem treballant amb desició per poder-vos oferir una sèrie d’actes musicals tal com hem fet sempre. Ben aviat us informarem dels concerts, horaris i com aconseguir entrades (gratuïtes), ja que necessitarem controlar l’aforament.\nEsperem que passeu una bona revetlla! Ens veiem ben aviat!.\nPrevAnteriorEl nou espai web ja funciona.\nposteriorConcurs Monocicle 2020Next


Nova nau industrial per a Maderas San Pascual | Prefabricats Pujol, S.A.\n17 nov. 21 Maderas San Pascual confia en Pujol per a la construcció de les noves instal·lacions\nPujol ha participat en la construcció de la nova nau industrial per a Maderas San Pascual amb una superfície de 15.000 metres quadrats a Sant Andreu de Barcelona.\nMaderas San Pascual és una empresa familiar que va néixer l’any 1981, des d’aleshores no ha parat de créixer i 40 anys després s’ha convertit en un referent dins el sector de fusta i la decoració a Catalunya.\nL’empresa va decidir traslladar-se al barri de Bon Pastor a Sant Andreu de Barcelona, una nova ubicació per a la seva plataforma logística en creixement i que compta amb un entorn i unes instal·lacions molt més professionalitzades que les de la seva anterior localització. A més, Sant Andreu és un bon districte pel que fa a les comunicacions terrestres i, per tant, els permet una major fluïdesa en les seves distribucions.\nPujol s’ha encarregat de la construcció d’aquesta nau prefabricada que la companyia utilitza com a magatzem logístic i que, a més, és un centre de venda al major. Un aspecte a destacar d’aquesta nau, i molt poc habitual, és que compta amb un soterrani que la companyia utilitza com a zona d’emmagatzematge. Per aquest motiu, les jàsseres per al forjat prenen especial importància, ja que estan particularment dissenyades per a suportar grans sobrecàrregues.\nPer salvar l’alçada des del soterrani fins a la coberta, s’han utilitzat nuclis d’escales de fins a 12 trams de longituds i amplades variables (arribant als 7.20 m. de longitud i 1.40 m. d’amplada).\nA simple vista, l’exterior de la nau crida l’atenció pel seu disseny i les seves dimensions. Però, sobretot, destaca per la combinació de colors. S’ha utilitzat dues tonalitats de gris (una més suau per la part inferior dels panells i un to més saturat per remarcar les finestres de les diferents façanes). En canvi, la part superior de les parets s’han pintat de color blanc amb una franja groga perimetral on a la façana principal es troba el cartell de Maderas San Pascual en color negre. Aquesta combinació de colors a part crea un contrast cromàtic molt atractiu, elegant i actual, demostra una especial cura de l’empresa pels detalls.\nUn altre exemple en aquet sentit és que la majoria de panells emprats en els tancaments són de junta simulada o que els pilars de formigó de l’entrada principal es van revestir de xapa metàl·lica per donar una imatge estudiada, minuciosa i primmirada.\nDisseny Forjats Formigó Indústria Magatzem Nau


Pablo Iglesias en Xátiva: ‘No volem ser una colònia d'Europa’ - Diari La Veu\nEscriba el número 339487\nPablo Iglesias en Xátiva: ‘No volem ser una colònia d'Europa’\nLa presentació va comptar amb l'actuació del 'cantaor' Pep Gimeno ‘Botifarra’\n28 abril 2014 01:00h\nPablo Iglesias va sostenir el retrat de Merkel de cap per avall com a resposta a la pregunta “Què farem a Europa?” que va formular segons abans. L'acció, que va ser rebuda per aplaudiments de tot el saló, era una picada d'ullet a la tradició valenciana de mostrar retrats de Felip V del revés com a símbol de rebot al monarca després de la Guerra de Successió, durant la qual les tropes del Borbó van cremar la ciutat de Xàtiva, on va tenir lloc l'acte.\n“No volem ser una colònia d'Europa, no volem ser el país d'Eurovegas, el país on se serveixen les canyes als rics que vénen de vacances”, va dir el candidat Iglesias durant la seua intervenció, en la qual va defensar la recuperació de la sobirania per part de la gent com a única eixida per a “deixar d'estar en mans de la Troica i els poders que no ha triat ningú”.\nL'acte va comptar també amb la participació de José María Copete, alacantí que ocupa el lloc 17 en les llista de Podem, a més d'altres membres de la iniciativa del País Valencià, les intervencions del qual van posar l'accent que “la corrupció s'ha convertit en la norma a València”, citant els nombrosos casos de corrupció que s'expliquen en la regió, a més de les inversions milionàries en projectes innecessaris com la Fórmula 1 mentre es desatenien els serveis públics.\nEl cantaor Pep Gimeno “El Botifarra” també va participar en aquest acte, cantant un parell de cançons populars acompanyat pel seu guitarrista.\nEscriba el número 197444


ASSOCIACIÓ DE VEÏNS XALOC: Reunió informativa per l'apujada del rebut de l'aigua.\nReunió informativa per l'apujada del rebut de l'aigua.\nTot i la manca de cap representanat de l'ajuntament i la imposibilitat de fer la reunió informativa en el local de la biblioteca municipal, aquesta es feu a la Plaça de l'Esqlèsia.\nA la reunió general d’aquest mes de maig l’Associació de Veïns XALOC acordà demanar al batle de Marratxí —com hem fet moltes vegades en assumptes d’interès global per al poble— una explicació pública de l’anunciada pujada de les tarifes de l’aigua, en un 38%. (Fins dia 6 de juny es poden presentar al·legacions).\nPocs dies després presentàrem la petició per escrit a l’Ajuntament. Volíem la reunió per a dia 16 de maig, però no en tinguérem resposta. Insistírem telefònicament i, finalment dimarts, dia 22 de maig —també telefònicament— la secretària del batle ens confirmà que DIJOUS, DIA 24, A LES VUIT DEL VESPRE, AL LOCAL DE LA BIBLIOTECA MUNICPAL D’ES PLA DE NA TESA DOS REPRESENTANTS DE L’AJUNTAMENT INFORMARIEN SOBRE: “AUGMENT DE TARIFES i FUNCIONAMENT DE L’AIGUA AL NOSTRE POBLE”.\nDimecres, dia 23 de maig, la mateixa persona de l’Ajuntament ens tornà a telefonar dient que no vindrien dijous, dia 24 de maig, els dos representants anunciats i que —quan ho ves oportú— l’Ajuntament en donaria informació a la seva seu, a Sa Cabaneta. Nosaltres argumentàrem que ja havíem donat publicitat a la “sessió d’informació” i que seria molt difícil que gent del poble deixàs d’acudir a la convocatòria.\nVolem manifestar profunda decepció pel fet que avui no podem tenir adequada informació. Des de fa molts anys, els representants del Consistori havien vingut al poble sempre que els ho demanàrem.\nEs Pla de na Tesa, 24 de maig de 2012.\nASSOCIACIÓ DE VEÏNS “XALOC”.\nPublicat per Associació de veïns Xaloc a 11:43\nEs Pla de na Tesa 1- Batle portolà 0\n28 de maig de 2012, a les 9:14\nAl·legacions a l'apujada del rebut de l'aigua\nReunió informativa per l'apujada del rebut de l'ai...


Un nou estil de vida - Bisbat de Terrassa\nUn nou estil de vida https://www.bisbatdeterrassa.org/ca/bisbe/cartes-dominicals/un-nou-estil-de-vida https://www.bisbatdeterrassa.org/@@site-logo/logo-bisbat-de-terrassa.png\nLa crisi econòmica que estem travessant és una crisi de l’anomenada “societat del benestar”. Aquesta expressió es va començar a utilitzar els anys 80 per definir aquelles societats en què es realitza el manteniment i el desenvolupament de l’economia de mercat i a la vegada s’ofereix un conjunt de prestacions socials per als ciutadans menys afavorits. La societat del benestar es fonamenta en la prosperitat econòmica, i es viu en els països desenvolupats. Aquesta bonança econòmica dels països desenvolupats s’acostuma a construir sobre l’explotació d’altres països. A més a més, sempre hi ha col·lectius en els països rics que es queden fora dels circuits de la riquesa. Al mateix temps, un del perills d’aquesta societat del benestar és que produeix un model de ciutadà l’objectiu principal del qual, en la vida, és l’acumulació de riqueses i el consum de bens materials.\nEn el nostre occident ric no només mirem de satisfer les necessitats primàries, sinó que també s’exigeix un cert nivell de qualitat en els productes, en els serveis, en la vida en general. Aquesta demanda és legitima en principi, però ha de ser responsable hi ha d’estar emmarcada en una concepció integral de l’esser humà, de la vida, de la societat. El Sant Pare Joan Pau II ja remarcava en la seva encíclica Centesimus Annus (confer cf n. 36), que la concepció consumista i hedonista de la vida condueix a una greu deshumanització. Ni les persones, ni els col·lectius, ni els països, poden caure en un plantejament de produir i consumir sense control, de manera egoista, tancada, posant en perill els recursos del planeta i projectant els individus a un frenesí consumista, a un plantejament vital de diversió i d’immediatesa que genera el desig de tenir-ho to i immediatament, i alhora desemboca en el cansament de tot gairebé immediatament\nCercar una major qualitat de vida és quelcom lícit, sempre que la prosperitat personal no acabi convertint l’individu en presoner de les possessions materials i dels hàbits consumistes i perjudicant també els mes dèbils. Per això, és tant important l’educació de les persones a fi que facin un ús adequat del bens, evitant els abusos i a fi que tinguin una actitud solidaria i no una actitud egoista. Les nostres inquietuds, els nostres ideals han d’encaminar-se cap a un creixement en l’ésser i no en el tenir, hem de viure en funció de l’ésser i no del tenir. No hem de pretendre acumular riqueses, siguin de l’ordre que siguin, sinó procurar créixer com a persones i com a cristians, conscients que formem una gran família amb tota la humanitat. Que el nostre estil de vida tingui un punt d’austeritat i de solidaritat.\nNo aniria malament que adoptéssim un estil de vida d’acord amb aquesta senzilla pregària que recull el Llibre dels Proverbis, dirigida a Deu (30, 7-9): “Dues coses t’he demanat, Senyor; no me les neguis mentre visqui; Allunya de mi falsedat i la mentida; no em donis pobresa ni riquesa. Dóna’m l’aliment que necessito i prou, no fos que, sadollat, renegués de tu dient tant se me’n dóna del Senyor o bé no fos que, indigent, anés a robar abusant del nom del meu Déu”, És una preciosa oració en la qual es demana a Déu sinceritat i honradesa per a les relacions amb els altres, i també un terme mitja entre la riquesa i la pobresa que pot ajudar a mantenir una conducta recta i honesta al llarg de la vida. No demana riqueses que portin en si mateixes el perill de l’egoisme, del menyspreu als altres, i inclús a Déu. Ni tampoc demana pobresa que podria implicar la temptació d’apropiar-se de l’aliè i renegar de Déu. Que el Senyor ens concedeixi gaudir dels bens materials sense que aquests ens esclavitzin i compartint-lo amb els altres.


'El gran dolor del mundo': el Candel més íntim - Tornaveu\n'El gran dolor del mundo': el Candel més íntim\nDijous, 23 de febrer de 2017 11:00h\nPaco Candel és una gran referència de la Catalunya contemporània. Fins ara, coneixíem les seves publicacions, que han estat profusament difoses i analitzades. No havíem tingut accés, tanmateix, a l’extens dietari que va escriure durant més de seixanta anys (1944 – 2007). Una mancança parcialment resolta gràcies a la publicació d’ El gran dolor del mundo. Diarios 1944 – 1975 (Editorial Debate). La Dra. Anna Caballé – creadora i responsable de la Unitat d’Estudis Biogràfics de la Universitat de Barcelona – i Gabriel Jiménez han editat un llibre gestat en el marc del cinquantè aniversari de la publicació d’Els altres catalans (1964).\nEl Col·legi de Periodistes obrirà les seves portes (2 de març, 19:00h) per acollir-ne la presentació, que comptarà amb la presència de l’escriptor Jordi Amat, el president de la Fundació Paco Candel Pere Baltà, l’esmentada editora Anna Caballé, el diputat del PDECAT Carles Campuzano, i Maria Candel. A més de ressaltar l’innegable compromís social del seu pare, Maria Candel oferirà un testimoni únic del context d’incertesa i por en el qual Candel va escriure les seves publicacions.\nMés enllà de recollir les reflexions de Candel entorn la Catalunya immersa en el franquisme, El gran dolor del mundo mostra les diferents reaccions que provocà la seva figura. Poc amant dels sectarismes, Candel es mostra tan contrari a les persones que l’acusen de ser excessivament catalanista com als catalans autòctons que no accepten la presència dels nouvinguts a la seva terra. El famós eslògan “català és qui viu i treballa a Catalunya, i ho vol ser” té unes innegables ressonàncies candelianes.\nEl dietari també causarà les delícies dels amants de la producció bibliogràfica de Candel, que hi trobaran moltes reflexions presents en els seus articles i llibres. Hi trobaran un retrat crític de la postguerra i el “dessarrollismo” a Catalunya d’un gran valor historiogràfic. Per altra banda, Caballé destaca que Candel “pertany als biògrafs que no inventen res (...). En tenia prou amb els seus personatges –tots vius i coneguts de l’autor-, i observar, amb una barreja d'ironia i tendresa, els barris de la seva infantesa, amb què va poblar, un llibre rere l'altre, el seu imaginari literari (...) La publicació del seu dietari permetrà conèixer altres dimensions de l’escriptor, com ara la seva gran inquietud política”.\nPere Baltà, que es mostra convençut que la publicació de l’obra hauria causat una gran sorpresa al mateix Candel, no dubta a definir-la com “una petita joia biogràfica”. Esperem que ben aviat puguem celebrar la publicació de la segona volum del dietari.\n1.\t 24 de febrer de 2017 15:38h\nuna correcció, si no sap greu.\nAl darrer paràgraf, dieu: 'Pere Baltà, que es mostra convençut que la publicació de l’obra hauria causat una gran sorpresa al mateix Candel, no dubta en definir-la com “una petita joia biogràfica”'\nEn bon català, seria: "Pere Baltà,..., no dubta a definir-la com..."


El Pany | Castanyeda Fotografia\nEl llegat del Bareu\nEls Castells uns randers modernistes\nSinera en Color\nTemps de Solitud, cementiri de Sinera\nÚltim dia de soledat\nEl Pany segueix el mateix procediment que en el descrit a El Panot però personalitzant els continguts. Fa mes de deu anys vaig iniciar un treball d’investigació sobre els orígens i la evolució urbanística del nucli antic d’Arenys de Mar. A partir de l’any 2006 vaig publicar a la revista Salobre, del Centre d’Estudis Josep Baralt, articles de recerca a nivell local i mes tard, a la revista Vida Parroquial, un seguit d’articles referents als orígens del de les cases del carrer Ample.\nAquest treball es basa en un peculiar recull de documentació extreta dels llibres notarials de l’Arxiu Municipal d’Arenys de Mar, iniciada a mitjans del segle passat per en Fidel Còrdova i, posteriorment, seguida per en Josep Maria Pons i Guri. Però tot hi la constant recerca i classificació dels documents, el projecte va quedar inacabat.\nEl projecte el Pany vol, en part, seguir aquet mètode donant-li una vessant de divulgació didàctica i personalitzada.\nAquesta col·lecció fa referència a l’estudi cronològic de qualsevol casa del nucli antic d’Arenys de Mar, des de la seva construcció fins a l’actualitat. Aquest treball s’aconsegueix gràcies a la investigació minuciosa i constant en els Arxius de la comarca. El Pany permet, a qui ho desitgi, tenir la documentació dels esdeveniments mes importants de casa seva: quant es va construir, quin nombre de gent hi van viure i d’on procedien, quines varen ser les obres realitzades, entre altres dades d’interès.\nAquestes dades s’organitzen de manera gràfica en un plafó personalitzat, on hi trobarem una fotografia de la façana de la casa, un text narratiu de la seva evolució, i la cronologia per anys de tots els seus propietaris.\nProposta de treball acabat\nConsisteix en tres modalitats en acabat sobre kappa fix d’alta qualitat, de 10mm de gruix:\n1- Projecte BASE: fotografia de la façana de la casa, localització de la finca al carrer i la cronologia dels propietaris, sobre un plafó suport kappa fix de 40×40 cm. 10mm de gruix.\n2- Projecte ESTÀNDARD: fotografia de façana, localització, cronologia i text històric, sobre plafó kappa fix de 10mm de gruix de 40×50.\n3- Projecte COMPLERT: fotografia de façana, localització, cronologia i text històric, sobre un plafó kappa fix de 10mm de gruix de 40x50A mes inclou un dossier DIN A4 amb tots els documents originals trobats en els arxius fotocopiats en color i blanc i negre.


En tres anys caldrà 154 escoles d’una línia i 30 instituts de 3 línies. – PÚBLICA.CAT\nmaig 17, 2012 educacio, insterins, substituts\nJa faig un dies vaig penjar una nota d’esperança als interins i substituts.Avui vull complementar-la amb més dades objectives, de que tinc raó. I el que faig és analitzar la matriculació d’aquest any 2011-2012 que la podeu trobar a la pàgina del Gencat. Us linko l’arxiu directament. Av_dades El meu objectiu és analitzar el creixement de l’alumnat en els propers tres cursos. Evidentment hi entraran variables que no puc controlar com el flux migratori en negatiu però en positiu la quantitat de jubilacions que es generaran en els propers tres anys. Com un dels elements és positiu i l’altre negatiu el següent estudi serà molt realista.\nLa primera taula que adjunto és veure l’evolució de l’alumnat:\nCursos Alumnes primària Alumnes secundària\n2011-2012 300.483 174.114\n2012-2013 309.044 181.126\n2013-2014 317.920 184.578\n2014-2015 328.247 188.147\nPer entendre-la i veurel’increment significatiu que tenim faig la diferència entre els anys.\nCursos Increment primaria Increment secundaria\n2012-2013 8.561 7.012\n2013-2014 8.876 3.452\n2014-2015 10.327 3.569\nTotal increment 27.764 14.033\nAixò ens fa comprobar que ens els propers tres cursos tindrem un augment en primària i secundària de 40.000 alumnes aproximadament. Portem dos anys en que ens hem mantingut plantilles i ens estan aplicant les ratios més elevada però a partir del curs 2013-2014 es seguiran augmentant la plantilla docent. Ja que amb la mateixa plantilla és impossible cobrir tot l’alumnat. El que també cal afirmar és que aquest curs que ve a secundaria hi haurà un fort increment de 7000 alumnes. Això només es podrà afrontar amb dues maneres amb moltes més docents o un increment susbstancial de la dedicació horaria del profesorat de secundària.\nCom es veu en el gràfic l’educació primària creix de forma molt semblant però al tercer curs es dispara molt. A secundària passa un fenomen semblant però no creix tan com a primària:\nPer entendre millors els dos gràfics he elaborat el gràfic a partir només de l’augment de l’alumnat cada any. Com veieu en tots els cursos seguim augmentant alumnat tan a primària com a secundària.\nD’aquí quatre anys es produeix un augment significatiu de 10000 en total en quatre anys primària creixerà amb 28.000 alumnes.\nA secundària malgrat l’increment més significatiu és d’aquí dos anys. al cap de quatre cursos escolar es veure incrementat amb 15000 alumnes més que no té ara.\nEn el fons el que ens interesa per saber la quantitat de docents que es necessitaran és veure quants grups-classes s’hauran de formar partint de les ràtios de Wert de 30 alumnes a primària i 35 a secundària.\nCursos Augment aules primària Augment aules secundària\n2013-2014 285,37 200,34\n2014-2015 295,87 98,63\n2015-2016 344,23 101,97\nTotal increment 925 401\nCom es veu s’hauran d’incrementar en els propers quatre anys 925 aules a primària. que representa 154 escoles d’una línia. Sinó es construeixen escoles ni instituts s’incrementaran els barracons.\nI a secundària 400 aules més que representa 33 instituts de 3 línies. En conclusió , el problema de les retallades no és tan sols la crisis sinó que el model en quatre anys hagués estat insostenible. Per tan concloc que d’aquí quatre anys hi haurà un increment significatiu d’interins. Espero les vostres aportacions.\nOne thought on “En tres anys caldrà 154 escoles d’una línia i 30 instituts de 3 línies.”\n17/05/2012 a les 16:14\nEts un crack David!!! Moltes gràcies!!!


L'Ebre Notícies. Dijous 25 de juliol ~ EbreDigital.cat\nRedacció Canal Terres de l'Ebre2019-08-26T19:30:19+02:0029 de Juliol de 2019|L'Ebre Notícies| El Pinell de Brai, Gandesa, La Sénia, Sant Carles de la Ràpita, Tarragona|0 Comentaris\nEl jutjat d’instrucció de Gandesa dicta l’obertura al judici oral contra els dos acusats per l’incendi d’Horta. L’Audiència de Tarragona ha d’assenyalar ara data del judici sense que s’hagi fet la transcripció de les declaracions gravades\nPresentat el cartipàs del govern de la Diputació de Tarragona. Adam Tomàs presidirà el servei de carreteres i Enric Adell el servei d’assistència als municipis. Ja s’havia anunciat que lluis soler presidira el Patronat de Turisme.\nEl rapitenc Albert Salvadó serà nomenat nou president de l’Idecé, l’Institut per al Desenvolupament de les Comarques de l’Ebre. Substituirà Alfons Montserrat, nou diputat al Parlament per Esquerra republciana.\nLa Cota 705 de Pàndols acull l’homenatge anual que fa tres dècades commemora l’inici de la Batalla de l’Ebre. Queden 4 supervivents de la lleva del Biberó.\nNova estada a la Sénia. La Casa de l’Artista acull al Col·lectiu Intinerantes. Tres artistes: Ester Fernández, Petra Greule i Rocío Macías han conviscut durant una setmana per unir forces i crear experiències en el camp de les arts plàstiques i l’art teràpia.


VERBA VOLANT, SCRIPTA MANENT: El temple romà de Vic\nSabíeu que a Vic hi ha un temple romà? La veritat és que és una petita gran joia al cor de Vic, una ciutat amb un gran encant. Ara bé, el temple té una història molt particular... Us animeu a buscar-la?\na dimarts, d’abril 28, 2015\nEtiquetes de comentaris: Aenigma, Cultura clàssica, Jaciments arqueològics, Patrimoni\nLakhal Zakaria ha dit...\nes molt guapo el temple i per aixo l'han de vigilar mes per els visitants\n27 de maig de 2015 a les 8:12\nDjella Diaby ha dit...\nla veritat no ho sabia però pareix que es interessant de visitar. Semble bonic i deu ser molt gran.seria interesant de visitar\n9 de juny de 2015 a les 13:02\nCristina Contreras ha dit...\nJo no n'estava assabentada de que a Vic hi hagués un temple romà, em pareix molt interesant. Per això m'he animat a buscar informació i he trobat que L’any 1882 es va passar a destruir presó de Vic, que estava instal•lada a l’antic castell dels Montcada. Llavors va aparèixer entre els murs medievals, l’estructura d’un temple romà que estava perfectament conservat. La tradició historiogràfica de la ciutat de Vic coneixia l’origen romà de l’antic castell dels Montcada: ja al segle XVIII, Joan Lluís de Montcada es referia al castell com a «obra d’Hèrcules».\nDurant la primera meitat del segle XX el temple es va anar reconstruït. Així es va recuperar, la imatge arquitectònica del temple.\nEl temple constitueix un exemple notable, ja sigui pel seu estat de conservació, de l’arquitectura pública provincial desenvolupada en un assentament de dimensions i escala limitades, ubicat a l’interior del "conventus tarraconensis". Aquest temple aporta claus importants per valorar el significat cultural del procés de romanització a les comarques de l’interior de Catalunya.\n10 de juny de 2015 a les 18:00\nCinta Martinez Morell ha dit...\nTrobo com dius tu que es una joia! Podria'm visitar-lo. MOLT BONIC!!!!\n12 de desembre de 2015 a les 11:15\nGuanyadors del Certamen Hermes 2015\nEnigma: D'on són les columnes del Palau de la Gene...\nLa domus del C/Avinyó de Barcino ja és visitable


La pressió assistencial creix, amb pacients més joves a les UCI - Diari de Terrassa\nEl confinament comarcal que avui entra de nou en vigor arriba en un moment en què hi ha indicis preocupants de l'evolució de la pandèmia a Terrassa i, de fet, al conjunt de Catalunya. Des del dimarts (és a dir, passada ja la Setmana Santa) s'ha detectat un augment dels casos positius de coronavirus a la ciutat, així com un increment tant dels pacients ingressats a planta per la Covid, com dels que acaben a les Unitats de Cures Intensives (UCI). Així ho indica el doctor Jaume Boadas, director assistencial del Consorci Sanitari Terrassa (CST), que parla ja de l'inici d'una quarta onada, i assegura a més que ha baixat l'edat dels pacients ingressats a les UCI respecte a les onades precedents.\n"Ara els malalts de Covid són més joves, tant els que estan a planta com a intensius; molts tenen entre 40 i 70 anys; a més, a l'UCI hi ha força persones que no tenen cap patologia prèvia", explica l'expert. Com a aspecte positiu, Boadas apunta a l'efecte que està tenint l'elevat nivell de vacunació a les residències, que ha fet caure en picat els contagis i els ingressos d'aquest tipus de pacient. "En aquesta quarta onada hem de veure quin impacte té el fet que cada vegada hi hagi més població vulnerable a la Covid que ja està vacunada; aquest és un factor que no teníem en les onades precedents", assenyala.\n"De totes maneres, la situació és molt preocupant, perquè comencem una quarta onada quan encara no havíem buidat els hospitals dels pacients que van ingressar durant la tercera –sosté–. És a dir, que d'entrada partim d'una pressió assistencial més alta que en les onades precedents".\nEn xifres exactes, el dimecres d'abans de la Setmana Santa hi havia als centres sanitaris egarencs (l'Hospital Universitari MutuaTerrassa i l'Hospital de Terrassa) 98 persones ateses per coronavirus. Aquest dimecres la xifra havia pujat ja fins als 105.\nL'augment en el nombre de llits ocupats per malalts de Covid ha estat especialment important després de Pasqua. "Entre els dies 1 i 5 d'abril, és a dir, durant tota la Setmana Santa, vam tenir 22 ingressos; només dimarts passat, en un sol dia, n'hi va haver nou; i dimecres, quatre més", especifica Boadas.\nLes catorze places disponibles a l'UCI de l'Hospital de Terrassa estan ja ocupades per malalts de Covid, cosa que ha portat el centre sanitari a derivar aquesta setmana tres pacients amb coronavirus a altres hospitals. Dos d'ells, a la Vall d'Hebron i un tercer, a MútuaTerrassa, on encara existeix un cert marge de maniobra a l'UCI, donat que ahir hi havia vuit pacients atesos a intensius d'un total de 20 llits disponibles.\nLa presència de la soca britànica de la Sars-Cov-2, més contagiosa, ja és absolutament predominant a Terrassa, el Vallès Occidental i Catalunya. "A la comarca representa ja més del 90 per cent dels casos positius", indica el doctor. "És precisament aquesta soca britànica la que explica el repunt del nombre de casos i l'augment dels ingressos –diu–; ara bé, encara s'estudia si aquesta variant té a veure, o no, amb què els pacients siguin més joves que en onades precedents".\nUn dels indicatius que mostren la tendència a l'alça de la pandèmia és la positivitat. O dit d'una altra manera, quants casos positius de coronavirus hi ha per cada cent proves fetes, ja siguin PCR o test d'antígens. Si la proporció supera el 5% es considera que s'està en un moment d'expansió de la pandèmia. Durant l'última setmana, a Terrassa la positivitat s'ha situat en el 5,6%. Al conjunt de Catalunya, la positivitat també va a l'alça, ja que a finals de la setmana passada se situava en el 7,75%, dos punts més que set dies abans.


Figueres recuperarà l'organització per diferents districtes de la ciutat - Diari de Girona\nFigueres recuperarà l'organització per diferents districtes de la ciutat\nTots els grups municipals consensuaran una proposta que s'hauria de poder concretar l'any vinent\nfigueres | ddg 12.09.2015 | 06:30\nL'Ajuntament de Figueres pretén recuperar l'organització de la ciutat per districtes, una proposta d'ERC-MES?a través d'una moció que va ser subscrita per tots els grups (CiU, PSC, CUP, C's, PPC i CExF). Es pretén començar-hi a treballar després de la campanya electoral escoltant les propostes de cada partit i poder posar en marxa la nova organització a partir de l'any vinent.\nL'Ajuntament de Figueres va aprovar el 2011 la divisió de la ciutat en cinc districtes, una reclamació constant perquè els ciutadans puguin participar més directament en les decisions que l'afecten. Cada un dels cinc districtes tenia un regidor assignat per ser el representant del govern i facilitar la relació entre el govern, consistori i veïns. Des d'ERC van posar de manifest a través de la moció, però, que van tenir una vida curta perquè es va optar per no impulsar aquesta eina. Per això demanen que de manera urgent es recuperin els districtes com a «instrument clau per al bon funcionament de la ciutat recuperant l'esperit pel qual es van crear». La majoria dels grups portaven aquesta reclamació als programes.\nLa proposta va va aprova amb el vot de tots. S'espera crear un grup de treball amb representació de tots els grups per consensuar una nova organització en districtes. El document final es planteja que sigui aprovat per ple el primer trimestre del 2016 i es posi en funcionament una vegada aprovat.\nDes de C's, el PP, CxEF i la CUP van apuntar que esperen que no quedi de nou en un calaix.


Política d'Educació ComunicActiva: 05/28/21\nPer la llengua comuna, amb les lengües vives i llengües transnacionals i sempre amb la llengua personal familiar.\nCompanys en el camí de les llengües\nA France, altra cop han fet la traveta com ens fa España. Seixanta diputats i el ministre Blanquer. I el Consell Constitucional ha fet la seva rutina jurídica. Absolutisme lingüístic pervers utilitzant la protecció del francès respecte a l'anglès que és el que efectivament va fent l'absolutisme lingüístic. Bé, no és qüestió de llengua, per a uns i altres és qüestió econòmica.\nEconòmica . L'extensió de la llengua catalana Catalunya ha incrementat la lectura, les publicacions en català i en castellà i el consum de llibres. Tots els productors editorials hi han sortit guanyant, tant que competeixen entre ells: es multipliquen les editorials i alhora algunes absorbeixen les altres conservant la marca.\nCultural. En un món intercomunicat digital com l'actual circulen totes les llengües, no e spoden amagar. En la societat multicultural no hi ha llengua oficial, ha caducat, s'ha descomposat. En la formació i cultura personal tot comença amb la llengua familiar, sortint de la família tots han de conèixer la llengua comuna de la terra i comença l'educació plurilingüe amb intercomprensió amb les llengües vives i fent l'aprenentatge de llengües transnacionals, una o més, segons possibilitats personals.\nCiència i política. No és assumpte de llengua contra llengua esgarrapant hores. La intercomprensió com a mètode didàctic es correspon amb el sistema cognitiu lingüístic que ens ha mostrat la neurociència. Si l'educació plurilingüe té consistència científica, la política educativa i lingüística s'hi ha d'ajustar i no podem acceptar que es faci ús ideològic d'una assumpte ben estudiat.\nAcció. Respondre amb reivindicació és poca cosa, sovint adoptada segons interessos corporatius o de partit. Cal una acció informativa de coneixement científic per tal que tot ciutadà pugui acceptar una alternativa fonamentada i unitària que cap partit o grup pot fer seva. Informar del nou model d'ensenyament de llengües és una opció per a tots els països com ja va declarar el Consell d'Europa el 2001 propugnant el plurilingüisme. Els docents professionals són els que han de fer aquest canvi de model que no faran les lleis proteccionistes ni les decisions de polítics curts de mires.\nllengua familiar personal\nSi estirem tots ella caurà (la llengua oficial) i molt de temps no pot durar\nAmics per sempre i amb totes les llengües.\nMartí Teixidó, mestre i pedagog\nMés de 2.000 persones reclamen a Perpinyà que no es derogui la llei francesa que protegeix el català\nACN|29 maig 2021|Exterior\nEls manifestants han recorregut els carrers del centre de Perpinyà aquest dissabte [Foto: ACN / Gerard Vilà]\nMés de 2.000 persones s’han manifestat aquest dissabte a la tarda a Perpinyà en contra de la proposta de 61 diputats de l’Assemblea Francesa de derogar alguns dels articles de la llei que protegeix les llengües minoritzades, entre les quals, l’occità, l’èuscar o el català.\nEls assistents reclamen que es mantingui el text legislatiu que va aprovar l’Assemblea de França i reivindiquen aquestes llengües com un “patrimoni” de l’estat gal.\nA la marxa hi han assistit directors d’escoles públiques que ensenyen en català i també de La Bressola, a més d’alcaldes i moltes famílies que han carregat contra l’executiu d’Emmanuel Macron a qui consideren “còmplice”, ja que la majoria de diputats que han demanat la revisió són del seu partit.\nLa marxa ha comptat amb el suport dels diferents partits independentistes del Parlament de Catalunya i la pròpia institució, amb la presència de la seva presidenta, Laura Borràs.\nPer la llengua comuna, amb les lengües vives i lle...


L'Institut Jaume Cabré guardonat als Premis Baldiri Reixac de la Fundació Carulla - Canal Terrassa\nLa Fundació Carulla ha fet públic el resultat de la 44a edició dels Premis Baldiri Reixac, els guardons anuals que impulsen i reconeixen projectes educatius que donen resposta als reptes de l’educació des de de les arts fins la cultura i la llengua catalana.\nEls guardons reparteixen 40.000 € en dues categories: Premi Baldiri Escola i Premi Baldiri Experiències.\nD’un total de 106 propostes presentades, 30 han estat escollides pel jurat com a guanyadores. Totes elles destaquen per tenir un component transformador i per mostrar el seu compromís amb la societat i la cultura.\nLa primera de les categories, anomenada Premi Baldiri Escola, ha guardonat 10 centres educatius amb un import de 3.000 € cadascun. Entre aquests, figura l‘Institut Jaume Cabré de Terrassa, que és un dels 4 centres premiats en la subcategoria d’arts i llengua, per fomenatar l’aprenentatge de la llengua catalana a través de l’art.\nEl jurat ha valorat, en tots ells, l’ús de metodologies inspiradores i actives que posen l’alumnat al centre de l’acció educativa, a més de la implicació de l’escola amb la comunitat educativa i l’entorn, entre d’altres qualitats.\nEl premi Baldiri Experiències, categoria a la qual s’han presentat 63 candidatures, ha atorgat 20 premis de 500 € per material escolar i llibres d’Abacus Cooperativa.\nTags: butlletiFundació CarullaInstitut Jaume CabréPremis Baldiri i Reixac


El borgenc Marc Jordà Clivillé, guanyador del cartell de Festa Major de les Borges - Notícies de les Borges Blanques i les Garrigues - Ràdio Les Borges 107.1 FM\nEl borgenc Marc Jordà Clivillé, guanyador del cartell de Festa Major de les Borges\nEl guanyador rebrà 200 euros de premi i l'Ajuntament en farà divulgació com a cartell oficial de la Festa Major 2019\nAhir al vespre, l'Ajuntament de les Borges Blanques va fet públic el cartell que presidirà els actes de la Festa Major 2019, que tindrà lloc durant els dies 30 i 31 d'agost i 1, 2 i 3 de setembre.\nEl cartell guanyador ha estat escollit per un jurat presidit per l'alcalde de les Borges, Enric Mir, la primera tinent d'alcalde, Núria Palau, el representant del món de les arts gràfiques, Jaume Claret, la representant el món de l'art, Gabriela Fernández, la coordinadora de la Comissió de Festes de les Borges Blanques, Laia Garra, i una altra integrant de la Comissió, Estela Florejachs.\nEl disseny seleccionat és obra del borgenc Marc Jordà Clivillé, que ha rebut 200 euros de premi. Segons el jurat, "l'obra de Jordà s'ha imposat entre les 14 obres presentades d'una qualitat altíssima". La proposta guanyadora quedarà en poder de l'Ajuntament, que en farà divulgació com a cartell oficial de la celebració. El guanyador, que figurarà en el programa oficial de la festa, també s'emporta un premi en metàl·lic de 200 euros, que es lliurarà en el marc dels seus actes.\nJordà ha exposat que actualment, a banda de dedicar-se a la música americana folk, al grup 'The Denim Rips', s'està obrint camí en el món del disseny 3D per a poder-s'hi dedicar professionalment, ja que uns anys que s'hi dedica de forma amateur. Pel que fa al cartell, afirma que per a realitzar-lo s'ha inspirat "en allò més icònic de les Borges, el seu campanar, i vaig pensar a donar-li uns motius festius. Per tal de fer-lo el més real possible vaig utilitzar la tècnica 3D i vaig recrear el campanar fixant-me en les textures i la il·luminació, intentant ser-hi fidel, de manera que tingués aquest toc de fotorealisme que buscava".\nAhir durant l'elecció del cartell guanyador de Festa Major de les Borges 2019 (foto: Aj. Borges).\nCartell guanyador del borgenc Marc Jordà Clivillé (foto: Aj. Borges).


En un dels seus últims llibres, el filòsof Byung-Chul Han, cita Carl Schmitt i la seva cèlebre definició de sobirania: la capacitat de decidir en moments d’excepció. I explica com en els seus últims anys va comentar amb sorna que “sobirania la té qui controla les ones (els mitjans de comunicació)”. El mateix Han afegeix pel seu compte que si Schmitt visqués ara probablement diria que el que de debò “mana”, el sobirà, és aquell que controla els “linxaments digitals” (shitstorms). I estem en ple remolí de “linxaments digitals”. Ens hi estem acostumant. I a cada trinxera se celebren les dificultats dels qui, a l’altre costat, han de sobreviure a aquest rebombori virtual. Una societat sense respecte, sense la suficient distància entre passió i convicció, acaba convertint-ho tot en espectacle. Tractar d’entendre la posició de l’altre és clau per evitar acabar veient el món en blanc i negre. El respecte sorgeix d’acceptar i reconèixer l’altre. L’anonimat de les xarxes permet sobrepassar sense objeccions allò que mai faries cara a cara. Però, el pitjor és que quan t’acostumes a la tecla i a l’àlies de la xarxa, acabes no distingint realitat i virtualitat. Ja no argumentes, només t’emociones.\nJoan Subirats, Respecte i responsabilitat, El País 16/09/2017\nHan política responsabilitat


Sergio Gadea aconseguix la seua tercera victòria del Mundial en el circuit d'Assen\nExactament 475 dies després de la seua última victòria en el Mundial, aconseguida en el GP de Qatar de 2008, Sergio Gadea va aconseguir imposar-se en el Gran Premi d'Holanda. Esta victòria, al costat dels altres tres podis en els GP d'Espanya, França i Catalunya, permeten al pilot de Puçol situar-se quart del Mundial. La victòria de Gadea és el podi número 200 d'Aspar en el Mundial.\nLa carrera va començar bé per al pilot de Puçol ja que des de les primeres voltes Gadea, Terol i Simón, que seguix líder del Mundial de 125 cc, van barallar sense més rivals pels llocs del podi en el circuit d'Assen.\nAixí, Cortese, que eixia des de la pole, va caure relegat a l'octava plaça en la primera volta, i a 18 del final va sofrir una caiguda que li va fer abandonar; mentre Iannone, que va eixir molt agressiu, lluitant per un primer lloc per a no despenjar-se de les primeres places en la classificació general, tan sols va poder lluitar des de la mitat de la carrera per la quarta plaça al costat de Bradley Smith, amb el cap a més de sis segons.\nEsta situació permetia a Julián Simón, líder del campionat, Nico Terol, que porta tres podis consecutius, i Sergio Gadea, assegurar-se un lloc en el podi, en el que els tres buscaven una victòria que Julián Simón va intentar adjudicar-se en l'última volta, que afrontava des de la primera plaça, i en la que finalment Gadea i Terol li van superar per a relegar-li a una tercera plaça que no l'impedix seguir el cap del Mundial de 125 cc.\nEn la lluita per la quarta plaça, encara que Andrea Iannone (Aprilia) va portar l'avantatge durant tota la carrera, en l'última volta Smith (Aprilia) anava per davant per a deixar a Iannone, que havia barallat dur en les primeres voltes pel podi, en el quint lloc.\nNo obstant, hores després els comissaris de carrera van decidir sancionar a Terol amb 20 segons, pel seu incident amb Julián Simón en l'última volta. Este fet va provocar un canvi important en la classificació que no afectava per a res a Gadea. Simón va ser segon, amb el que augmenta un poc més la seua diferència en la classificació del Mundial; tercer va ser Bradley; quart, Iannone; i quint Nico Terol.\nEn la classificació del Mundial primer va Simón amb 104 punts; segon és el seu company d'escuderia en el Team Aspar Bradley Smith, con 98'5 punts. Tercer és Andrea Iannone, con 84'5 punts i quart és el pilot de Puçol -i company de Simón i Smith en el Team Aspar- amb 84 punts. El Mundial tornarà el 19 de juliol amb el GP d'Alemanya.


Notícies – Pàgina 2 – Cros Popular de Sants\nDissabte 30 de novembre celebrarem la Festa del Vídeo, una tradició del Cros que ens serveix per trobar-nos passada la cursa i descobrir el vídeo de la present edició.\nUs esperem dissabte 30 a les 18’30h a la Sala d’Actes de les Cotxeres de Sants, a l’edifici que trobareu entrant des de la plaça de Bonet i Muixí.\nFarem entrega de les diverses copes per categories, farem un visionat del vídeo i també descobrirem la fotografia guanyadora del FotoCros, la imatge que serà el cartell del proper any.\nAcabarem la trobada amb el ja tradicional sorteig de lots i productes entre totes les persones assistents que van disputar la present edició. Finalment farem un pica pica que ens servirà per petar la xerrada i acomiadar el 41è Cros Popular de Sants.\nI recordeu que si voleu veure algunes imatges de la present edició en aquest enllaç teniu un reportatge fotogràfic de Lluc Miralles.


Badanotis :: El CCAAC fomenta l'ús del xip i d'identificació als animals de companyia davant l'arribada de l'estiu\nEl CCAAC fomenta l'ús del xip i d'identificació als animals de companyia davant l'arribada de l'estiu\nRedacción - 22/06/2010 04:04\nAmb l'arribada de l'estiu i de les vacances malauradament la situació de l'abandonament dels animals de companyia s'incrementa. És per aquest motiu i per conscienciar de que els animals domèstics no són cap joguina que el Centre Comarcal d'Atenció als Animals de Companyia (CCAAC) promou, en aquests moments una campanya de sensibilització per a la tinença responsable d'animals i en prevenció dels abandonaments d'aquests animals domèstics, en especial dels gossos.\nLa campanya consta de l'emissió de missatges de reforç, missatges que posan l'accent en el no abandonament dels animals de companyia però també s'emet la importància i obligació d'identificar i censar els animals propis. Es tracta del fet de posar un xip al gos o al gat que facilitarà de manera més ràpida la seva localització.\nEn aquest sentit, el Centre Comarcal d'Atenció d'Animals de Companyia disposa d'un conveni amb el Consell del Col·legi de Veterinaris de Catalunya que dóna accés a l'Arxiu d'Identificació d'Animals de Companyia i facilita, ràpidament, la localització dels propietaris dels animals identificats. No en va, un percentatge important d'animals que són recuperats en el CCAAC ho són pels seus propietaris gràcies a aquest sistema. El doble missatge del material editat vol donar suport a les campanyes de cens que s'estan impulsant des dels ajuntaments.


Ajuntament de la Roca del Vallès/La Generalitat rebaixa el cànon de l'aigua un 50% durant l'abril i el maig\nData i hora oficials: 19/05/2022 20:00\nLa Generalitat rebaixa el cànon de l'aigua un 50% durant l'abril i el maig\nÚltima revisió 09-04-2020 07:55\nDurant els mesos d’abril i maig s’aplicarà una reducció del 50% del cànon de l’aigua, amb caràcter universal.\nAixí mateix, i per als col·lectius més vulnerables s’ampliaran els trams exempts de pagament, preveient que moltes famílies poden patir un sotrac econòmic per la pèrdua de llocs de treball derivada del confinament. Als usuaris domèstics que ja gaudeixen de la tarifa social del cànon de l’aigua se’ls aplicarà un tipus de gravamen de 0 euros en tots els trams de consum (fins ara s’aplicava al primer tram o tram de consum bàsic).\nDes de l’ACA s’està en contacte amb les empreses subministradores d’aigua perquè siguin elles les que incorporin aquestes bonificacions automàticament als rebuts de l’aigua dels mesos d’abril i de maig. D’aquesta manera, ni la ciutadania, ni els ajuntaments, ni les empreses no hauran de fer cap gestió addicional.


el cafè de les lletres: 2014\nUs presentem el premi LLIBRETER 2014, "ANIMA".\nPublicat per el cafè de les lletres a 16:58 Cap comentari:\nPresentació "a la recerca del català autèntic"\n"A LA RECERCA DEL CATALÀ AUTÈNTIC"\nAixí es titula el còmic d'En Dànius i En Miquel Martí...\nI aquest divendres 27 de juny, es fa la presentació a la llibreria, EL CAFÈ DE LES LLETRES.\nA mé a més dela dos autors vigatans, la vetllada literària comptarà amb la presència també de Toni Reig, director general de joventut de la Generalitat de Catalunya.\nUS HI ESPEREM!!! A les 19:00h\nPublicat per el cafè de les lletres a 16:18 Cap comentari:\nAvui "els musics de Bremen"\nPublicat per el cafè de les lletres a 18:08 Cap comentari:\nLa tarda dels contes\nAvui a la tarda del conte: L'OVELLETA QUE VA VENIR A SOPAR\nPublicat per el cafè de les lletres a 18:34 Cap comentari:\nPresentació "la terapeuta" de Gaspar Hernandez\nDimecres, 2 d'abril a les 21:00h presentació del llibre de Gaspar Hernández, "la terapeuta".\nUbicación:Auditori Caixa Manlleu\nPublicat per el cafè de les lletres a 19:08 Cap comentari:\nPresentem el proper DIMECRES 26 de Març a les 19:30h el llibre “DE QUI ÉS AQUESTA MALETA?”, de DARIUS SOLÉ.\nDE QUI ÉS AQUESTA MALETA?, de Darius Solé\nEl llibre tracta de les peripècies que dos germans, fills d’uns masovers d’una masia situada al terme de Castellfollit de Riubregós, a l’Alta Segarra, van passar durant la Guerra Civil.\nEl Ton Cos i el seu germà Salvador passen per Tàrrega, Lleida, van cavar trinxeres a l’Aragó, passen per una Igualada convulsa, fugen a França, són presos per l’exèrcit franquista i portats al camp de concentració de Rianxo (a Galícia). Un any més tard són alliberats a Gijon. La trama no ens deixa respirar perquè a cada moment els dos protagonistes han d’esmunyir-se pels entrebancs que els hi mostra el destí.\nLa novel·la parla d’aquella gent que, sense cap més dedicació que la terra i el treball van ser obligats primer per la República a fer trinxeres, i després, el Règim, els va tancar en camps de concentració.\nUna guerra que van pagar els de sempre, els treballadors... Una guerra dèspota i cruel, que no va tenir miraments des del bàndol franquista i que va assassinar a milers de persones. La família Cos és només un exemple de moltes famílies que van passar els mateixos conflictes, pressions i empresonaments.\nEscriptor igualadí presenta, amb “De qui és aquesta maleta?”, la seva primera novel·la. Opinador habitual d’alguns mitjans de comunicació, el Darius Solé col·labora amb diverses entitats de caire cultural i popular d’Igualada i és conegut, sobretot, per la seva implicació amb aquestes. Ensenya l’art de la gralla d’una forma popular i participa, també, d’alguns grups de sonadors d’aquest peculiar instrument. Últimament és present en alguns mitjans per una campanya per evitar la caiguda de l’associació del Casino Foment d’Igualada, tocada per la crisi econòmica.\nEl Darius Solé té en projecte una segona novel·la que aviat veurà la llum. Ambientada a l’edat mitjana, Solé evoca la vida en un poble molt petit de la Conca de Tremp, Aransís. També té embastat un recull de contes centrats en les fonts històriques d’Igualada.\nPublicat per el cafè de les lletres a 23:42 Cap comentari: