AMUNT I AVALL A PEU: mayo 2009\nPublicado por Xavier Gavaldà Curto en 15:07 2 comentarios\nPaüls, 1 de maig de 2009\nAvui hem decidit en lo Santi acabar lo que l'altre día no vam poder per culpa del temps. I ha valgut la pena! El temps ha sigut molt bo i les vistes des de dalt han sigut espectaculars!! Hi hem de tornar un altre dia!!\nCom que el camí a seguir ja ens el coneixem prou bé i avui sí fa bo per arrivar a dalt de tot, deixem el cotxe una mica més avant que l'altre dia i ens estalviem ja uns 2 km entre anar i tornar.\nAl igual que la vegada passada, anem seguint el PR amunt...\n... fins dalt de tot. Estem al Coll de l'Enrajolada!!\nOn hi trobem un cartell que ens indica el camí per on hem vingut per baixar hasta Paüls...\n... i una indicació de la Travessa dels Estels del Sud!! Per l'esquerra faríem cap a Caro i per la dreta també cap a Paüls però per una altra ruta.\nEm desvío un moment a mà dreta i m'aparto una mica del camí per fer esta foto. Allà al davant tenim l'Espina, a on ens dirigim ara mateix. Saluda a la càmara Santi!! Je, je!!\nAgafem la senda que ens portaría cap a Caro! Se nota que dins de poc tindrà lloc la famosa cursa "Fredes - Paüls", ja que està molt ben cuidada, és molt ampla i està ben senyalitzada.\nPujant per aquesta senda i mirant en direcció a Paüls, aprofito per fer esta foto de la Tossa vista des d'atràs. Segons tinc entès s'hi pot arribar a peu! Algun dia ho haurem d'investigar!!\nUn cop arrivem dalt al coll podem veure allà al fons Caro...\n... i si mirem cap a l'esquerra, veiem Alfara aquí baix, Tortosa més lluny i fins i tot el mar!! Hi ha molt bona visibilitat avui!!\nDeixem la senda que ens portaria a Caro i seguim el PR per una senda a mà dreta. Al cap de poc estem a l'Espina!! Caro allà al fons!!\nA la nostra esquena, les Roques de Benet!!\nUnes fotos per al record! Primer el Santi...\nJa només ens queda tornar pel mateix lloc per on hem vingut! Algú ens ha deixat una placa clavada damunt una pedra, és un vers de Jacint Verdaguer.\nTornem cap al Coll de l'Enrajolada i ja començarem la baixada!!\nAl cap de poc rato ja ens apareix Paüls!!!\nAra només falta agafar el cotxe i tornar cap a casa!! Ha estat molt bé!! Segur que hi tornarem!!\nPublicado por Xavier Gavaldà Curto en 18:40 1 comentarios


Els monestirs eren habitats per comunitats de monjos. Molt sovint, l’ingrés a un monestir era la manera d’assegurar la vida als fills més petits de les famílies. Per això, molts monjos i fins i tot molts abats van entrar a viure al monestir quan encara eren infants. Hi van aprendre a ser veritables monjos: a pregar i a treballar, d’acord amb la regla de Sant Benet. Viure en un monestir no era pas senzill. Una de les tasques principals dels monjos era la lectura i l’escriptura. Amb aquest taller coneixerem les tècniques, els materials i els instruments que es feien servir en un escriptori medieval.


Un mag de Terramar - Página web de paraulademixa\nHi havia una vegada un jove mag humil que va emprendre un viatge per anar aprendre a una escola de mags... Una escola prestigiosa, envoltada per una barrera màgica que el protegia d’un poder fosc que el perseguia, i d’un bosc on la majoria hi tenia prohibida l’entrada. Allà va aprendre les diferents arts de la màgia, des de transformació fins a herbologia, va fer un amic golafre, s’enemistà amb un jove ric i prepotent, i finalment sortí en busca del seu destí. Us sona? Si esteu pensant en Harry Potter, deixeu-me que us digui que aquesta és la premissa d“Un mag de Terramar” d’Ursula K. Le Guin, publicat 30 anys abans que l’obra de J.K. Rowling.\nFa temps que sabia de l’existència d’aquest clàssic de la literatura fantàstica -el primer títol dels "Contes de Terramar"-, i quan vaig veure que Raig Verd el reeditava en aquesta edició tan fantàstica, vaig saber que havia arribat el moment de comprovar la seva genialitat.\nPortada original de "Un mag de Terramar" (1968) il·lustrada per Ruth Robbins. Le Guin la va aprovar amb entusiasme, i aquesta nova edició de Raig Verd vol fer-li un homenatge\nEl comentari d'instagram 👇\nSense Tono Cristòfol i Agustín Comotto tot això no hagués estat possible! ❤ pic.twitter.com/qLqoGpOwz2\n— Raig Verd Editorial (@Raig_Verd) July 27, 2020\nThrilled to see such a bold visual package for Catalan edition of EARTHSEA. Congratulations and thanks to the @Raig_Verd team and to illustrator Agustín Comotto and designer Tono Cristòfol.#raigverd #earthsea #illustration #bookjacket #coverart #ursulakleguin #ursulaleguin pic.twitter.com/XsmWVzn8Iw\n— Ursula K. Le Guin (@ursulaleguin) July 27, 2020\nA la contraportada, Amanda Craig diu que “Un mag de Terramar” és “La novel·la juvenil més engrescadora, sàvia i bonica de tots els temps”, tres adjectius que la defineixen molt bé. Engrescadora, perquè des del primer capítol hi ha acció i aventures. Si bé la segona part del llibre no m’ha enganxat tant, la primera meitat m’ha atrapat. El lector no té temps d'avorrir-se ni parpellejar!\nSàvia perquè els personatges parlen de forma enginyosa, i les seves respostes ens fan reflexionar. Reconec que en un principi, en Ged -el nostre protagonista-, no em queia massa bé (em semblava orgullós, impacient i massa ambiciós). De mica en mica, però, m’he anat sentint identificada amb les seves inseguretats, i he gaudit veient l'evolució del personatge. De fet, la pròpia Ursula ho resumia molt bé: “A Terramar el protagonista hi fa una recerca, com fan molts joves: Com puc ser una bona persona? La majoria ens passem la vida buscant la resposta, perquè cada vegada que et sembla que has trobat el camí, el camí canvia”\nI bonica pel preciós missatge final, i la hipnotitzant prosa de Le Guin. Amb descripcions concises i èpiques ens transporta a terres llunyanes, i la traducció de Blanca Pujals (que inclou paraules catalanes tradicionals i antigues) ajuda a conferir-li aquest punt ancestral.\np.41 «D’aquesta manera, van lluitar entre les onades que es precipitaven com muntanyes fumejants sota el vent, mentre la pluja, despietada i freda, els picava les esquenes, i els tocs del tambor ressonaven enmig del bramul de la tempesta com els batecs d’un cor. […] Per fi, el vent va minvar una mica i la llum es va estendre davant seu. No van deixar de vogar i, com qui travessa una cortina, entre una palada i la següent, van sortir de la tempesta i es van trobar en una zona d’aire serè, on la claror capvespral il·luminava el cel i el mar. Per sobre de les ones coronades d’escuma, van ataüllar no gaire lluny un tiuó alt, arrodonit i verd i, a sota, una ciutat construïda en una petita badia, on les embarcacions reposaven ancorades, en pau.»\nMentre llegia em van preguntar si “Un mag de Terramar” era autoconclusiu. Ho és, i es pot llegir de forma independent (quina meravella en comparació amb altres sagues d’avui en dia, que t’obliguen a llegir varis llibres per completar un sol arc narratiu!). De tota manera, el final t’intriga i et deixa amb ganes de més... Per sort, no haurem d’esperar gaire a la publicació de la resta de títols! Raig Verd ja ha anunciat que el 31 d'agost publicarà "Les tombes d'Atuan" (i la resta anirà sortint cada dos mesos.)\nUna de les coses que també he apreciat d’aquesta edició és l’epíleg de Le Guin sobre la creació de Terramar. M’ha sorprès descobrir que el llibre va néixer com una proposta editorial que va sorprendre a Urusula, perquè en aquell moment encara no havia escrit res per a un públic adolescent. Finalment, però, va pensar...\n“Escriure per a nens més grans devia ser gaire diferent d’escriure i ja està? Per què? Malgrat el que pensen alguns adults, els adolescents són humans del tot. I alguns llegeixen amb tanta intensitat i entusiasme que sembla que s’hi juguin la vida. Potser de tant en tant sí que se la juguen.\nI fantasia –fantasia pura, de l’autèntica, sense barrejar-la amb ciència-ficció-, m’agradava la idea. Portava tota la vida llegint sobre mags, dracs, conjurs...\nAleshores, el 1967, els mags eren tots més o menys com Merlí o Gandalf. Homes vells, amb barrets de punta i barbes blanques. Però això havia de ser un llibre per a gent jove. Bé, Merlí i Gandalf devien haver sigut joves en algun moment, oi? I quan eren joves, quan eren uns xiquets esbojarrats, com van aprendre a ser mags? I ja tenia el llibre.”\nTràiler de la minisèrie basada en les novel·les de Terramar (2004)\nQuan es va publicar “Un mag de Terramar”, no hi havia cap llibre igual. La pròpia Le Guin diu que era original, un cosa nova, però també era prou convencional per no “esglaiar els crítics”. D’una banda, va crear un món on els homes tenen papers protagonistes (mentre llegia pensava #OnSonLesDones!!) però de l’altre, Le Guin va introduir el concepte de la “multiculturalitat” de forma trencadora. Molts pobles de Terramar tenen la pell de diversos tons de coure, marró i negre, i el propi protagonista, en Ged, té la pell de color marró bronzat.\n“El 1967, una bona part de lectors blancs no estava preparada per acceptar un heroi de pell bruna. Però no se l’esperaven. No vaig remarcar la qüestió, i has d’haver llegit un bon tros del llibre abans d’adonar-te que en Ged, com quasi tots els personatges, no és blanc”\nJo certament m’he endut una sorpresa, perquè a l’adaptació cinematogràfica del 2004 que vaig veure, en Ged era blanc. Però el que fa més emocionant aquest llibre, i el converteix en un clàssic, és el missatge final del que us he parlat abans. Le Guin ens demostra que dins nostre cohabiten la llum i la foscor, i que tots hem d’emprendre un viatge per esbrinar qui som en realitat. En Ged ho farà, i, tal i com explica la seva creadora: “La descoberta li proporciona la victòria, la mena de victòria que no és el final d’una batalla, sinó el començament d’una vida”.\nLlegiu un fragment de "Un mag de Terramar" online\ntagPlaceholderTags: t-w, ressenyes, JOVES


Fantàstica casa en venda per reformar.:.Best MARESME \nInici Llavaneres Código: C - 506\nFantàstica casa en venda per reformar\nUna ocasió única per invertir en una de les millors zones del Maresme\nFantàstica casa en venda per reformar situada a la Urbanització Bell Aire de Sant Andreu de Llavaneres a prop de tots els serveis, platges, port esportiu, col·legi internacional i només en 35 km de Barcelona. Un gran jardí 2550 m2 amb piscina i vestuaris amb dutxa i unes meravelloses vistes al mar.\nA la planta principal trobem un ampli saló de 41 m2, amb llar de foc, sortida a un bonic i ampli porxo amb barbacoa i al jardí i una gran cuina més un lavabo.\nA la planta primera: 5 habitacions, tres d'elles en suite amb gran terrassa encarada al mar, en una d'elles hi trobem una agradable zona amb llar de foc.\nA la planta superior tenim una lluminosa sala diàfana amb una altra llar de foc, bany complet i sortida a terrassa, des d'on visualitzem tota la zona de la piscina i vistes al mar.\nAl soterrani: un gran celler, el traster i el garatge.\nAquesta casa en venda per reformar és molt lluminosa i totes les estances tenen boniques vistes.\nDisposa també d'una casa de convidats independent amb un saló, cuina, dos dormitoris i un bany.\nUna ocasió única per invertir en una de les millors zones del Maresme.\nVull més informació d'aquesta casa amb codi C - 506


La tercera edició de FIPORC de Riudellots de la Selva escalfa motors.\nLa Selva - 29/01/2016 - 16:31\nLa Fira 'FIPORC2016' tindrà lloc els dies 19,20 i 21 de febrer.\nXevi López / Ajuntament de Riudellots de la Selva\nImagen 1 de 1 - Xevi López / Ajuntament de Riudellots de la Selva\nRiudellots de la Selva es prepara per acollir la tercera edició de la fira FIPORC prevista pel 19, 20 i 21 de febrer. Aquests dies s’estan ultimant els detalls de la programació on el porc en serà el principal protagonista.\nAquest dijous a primera hora del matí s’ha col·locat a la rotonda d’entrada del municipi, en Lloti, la simpàtica mascota per donar la benvinguda al FIPORC. “Amb la col·locació d'en Lloti comença el compte enrere per l’inici de la propera edició del FIPORC, on amb la col·laboració de tots els riudellotencs i riudellotenques esperem reeditar un nou èxit i aconseguir que la fira del porc segueixi essent una de les fires de referència de la comarca i al conjunt del país”, tal com ha explicat el regidor de promoció local, Lluís Barnés.\nFIPORC està impulsada per l’Ajuntament de Riudellots de la Selva amb el suport organitzatiu d’Incatis.\nDescomptes a Renfe\nPer facilitar l’arribada de visitants els usuaris de Renfe podran gaudir d’un descompte de fins al 35% en el preu del trajecte, tant pels bitllets comprats a l’estació com on line. Per gaudir del descompte caldrà sol·licitar el cupó de descompte per mail a l’Ajuntament de Riudellots de la Selva enviant un mail a [email protected] o bé descarregar-lo des de la pàgina web www.fiporc.cat


UN MON VIST PELS MEUS ULLS: Val la pena apostar per Torelló?\nVal la pena apostar per Torelló?\nS'ha constituït el consistori de Torelló, aquest consistori estarà governat per les dues formes polítiques que havien governat fins a dia d'avui. Després de saber aquesta decisió de la ma de la força més votada, només em queda dir que m'ha quedat un mal gust de boca.\nJa em perdonareu, però aquest no era ni hauria de ser el pacte natural, no ho dic perquè jo cregués que ens tocava entrar a treballar per aquest poble, només! si no que el pacte s'ha produït amb la força més castigada en vots per la població, això que és una cosa obvia per mi, sembla ser que no ho és per en Vivet. Per altre banda és surrealista que el futur soci de govern no doni suport a l'alcaldia , menyspreant d'aquesta manera el seu futur aliat i alcalde, per altre banda ERC ha demostrat un altre cop, ser un partit coherent i de paraula.\nAra un cop fet o decidit es veu que era un pacte fet de fa molt de temps, fins hi tot ens ho diran les regidories que s'assumiran, no m'agradat mai pensar que la gent el que vol es una poltrona, però en aquest cas no em donen gaires més motius per pensar el contrari.\nAixí doncs un pacte fosc, al meu entendre en contra de l'opinió dels votants i que ens durà a un tarannà com el que teníem, amb una gent viciada a treballar d'una manera que s'ha vist clarament que no era la voluntat del poble.\nNomés em queda dir, per la gent del equip que jo en formo part, que tard o d'hora les coses cauen per el seu propi pes, i que cada poble te el govern que és merèix.\nLa pregunta que faig és, val la pena treballar per Torelló?\nPublicat per Albert Soldevila a 12:17\nAls voltans de casa


Segadores, lampistes i prostitutes - Diari de Girona\nSegadores, lampistes i prostitutes\n04·06·21 | 06:30 | Actualitzat a les 07:08\nEm va agradar molt sentir l’himne de Les Segadores en l’acte d’inici de legislatura, ja que això indica des del primer dia que tenim un governet que es dedicarà a les coses importants i no a efectuar brindis al sol, com és tradicional a Catalunya.\n-...i per demostrar que som un governet pragmàtic i que va per feina, en cantar l’himne direm segadores.\nDit i fet. Ara l’himne català és inclusiu, el primer himne inclusiu del món, almenys no em consta que la Marsellesa digui «a les armes ciutadanes», però què sabran els francesos de democràcia i igualtat. Ara bé, Catalunya, sempre al capdavant perquè el món ens miri encara que sigui per riure, no s’hauria de conformar amb un simple «segadores», de fet la segadora que tinc a casa no sembla haver-se donat per al·ludida, a ella mentre li aboquis gasolina està contenta i deixa la gespa com la del Camp Nou. Incloure les senyores en la lletra de l’himne català és maco, però és només un primer pas. Hi ha altres col·lectius oprimits que mereixen sentir-se igualment representats per aquest himne que a Catalunya es canta a la menor ocasió, sigui una comunió o la reunió d’una associació de veïns. De fet, les variacions en la lletra s’expliquen perquè els catalans estem tan farts i avorrits de sentir sempre la mateixa, que es fa necessari innovar-la.\nNo és just que la resta de grups que lluiten pels seus drets quedin exclosos. Què hi ha dels ciclistes, vegans, animalistes, negres, gais i socis del Reial Madrid? No tenen dret a sentir-se representats per la cançoneta que a tots ens uneix? No són també catalans (i catalanes, perdó)? Reconec que es podria prestar a males interpretacions i burles cantar que «ara és l’hora homosexuals, esmoleu ben bé les eines». Però no podrien almenys els ciclistes preparar les bicicletes, que ara és hora d’estar alerta etcètera? I els vegans, no poden cridar a menjar fruita ara que arriba un altre juny etcètera? O la inclusivitat és total, o no és inclusivitat, Catalunya no es pot permetre una altra vegada ser el país de Quiero Y No Puedo, com quan va voler proclamar la republiqueta.\nAixò, pel que fa als col·lectius, però queden les professions. És d’un corporativisme insultant que només els segadors (o segadores, perdó) se sentin representats en l’himne. No negaré que sigui un ofici la mar de digne -si bé una mica obsolet-, però també ho són el dels flequers, els professors, les prostitutes i els lampistes. O els viatjants de comerç, que tradicionalment han dut els productes catalans arreu d’Espanya. «Ara és l’hora, representants de filatures», sona èpic alhora que comercial, que és del que es tracta, i mereix formar part de la pròxima versió d’Els Viatjants, abans Els Segadors.\nInclusivitat total. A cada oportunitat que soni l’himne, i a Catalunya no en falten, un nou ofici tradicional hauria d’agafar el relleu dels segadors (i les segadores) que ja fa massa anys que ostenten el monopoli hímnic. Per descomptat que això obligaria a realitzar altres canvis que fessin concordar la lletra, ja que un no imagina ni els informàtics ni les rameres defensant la terra a cops de falç, en tot cas de tòner o de calces, cadascú disposa de les armes que el seu ofici li atorga.


15 Febrer, 2019 – Escola Pia de Sarrià\nDemà dissabte 16 de febrer: 1a Jornada de Portes Obertes\nReordeu que demà dissabte 16 de febrer tindrà lloc la primera Jornada de Portes Obertes de l’escola, de 9.30 a 13.30. L’Escola obre les seves portes i dona la benvinguda als visitants. Durant tot el matí s’informarà detalladament de tota l’oferta educativa i de serveis per al curs 2019-2020 i es realitzaran visites guiades per...\nEls Esquirols treballem les vocals A i E en lletra lligada i ho fem de moltes maneres diferents. En aquest cas, utilitzem els racons de taula per tal que l’aprenentatge sigui divertit, vivencial i eficaç. Disposem de diferents racons, i en cada un experimentem i manipulem de diferent manera les grafies de les vocals. Tenim...\nSeguim investigant el misteri en el món vegetal\nEls alumnes de 2n de primària segeueixen investigant “El misteri en el món vegetal”. Avui mesurem alçades i contorns d’herbes, arbusts i arbres. Fa uns dies els alumnes van rebre una carta personalitzada on s’explica que ha aparegut una planta morta i se’ls convida a fer una predicció del què ha passat. “Les...\nConcurs «In your element»\nCompartim amb vosaltres el vídeo de l’alumna de 3r d’ESO, Berta Gangolells, per al concurs «In your element». Amb motiu de l’Any Internacional de la Taula Periòdica dels Elements Químics 2019, la Secció de Joves (EYCN) de la Societat Europea de Química (EuChemS) convoca un concurs de vídeos de noranta segons (en anglès o subtitulats en anglès) amb el lema «In...


El pla de Sánchez per al sector de l'automòbil: 3.750 milions d'euros El pla de Sánchez per al sector de l’automòbil: 3.750 milions d’euros – El Món\nEl pla de Sánchez per al sector de l’automòbil: 3.750 milions d’euros\nDestina 2.690 MEUR en inversions industrials i 250 per a renovar vehicles\nRedacció 15/06/2020 2:22 pm\nEl pla del govern espanyol de 3.750 milions d’euros per a la recuperació del sector de l’automoció destinarà la major part dels recursos -2.690 MEUR- en inversions en la cadena de valor de la indústria. També inclou 300 MEUR per a la renovació del parc públic, infraestructures de recàrrega elèctrica o l’electrificació del transport i un pla d’ajudes de 250 MEUR per a la renovació de vehicles més sostenibles. 415 MEUR es destinaran a la investigació, el desenvolupament i la innovació per impulsar la connectivitat i la digitalització. Finalment, 95 MEUR seran per a la formació professional. Del total, el pla preveu mobilitzar 1.535 MEUR el 2020 i la resta, 2.215 MEUR, a partir del 2021.\nHo ha explicat el president del govern espanyol, Pedro Sánchez, en un acte al Palau de la Moncloa amb representants dels sindicats i patronals del sector. Sánchez ha destacat la importància del sector automobilístic en l’economia espanyola i ha afirmat que “l’ambiciós” pla demostra el “compromís” del seu executiu amb el sector.\nSánchez ha remarcat que representa el 10% del PIB, una cinquena part de les exportacions espanyoles i ocupa 650.000 persones de forma directa i 2 milions si se sumen els llocs de treball indirectes. El president espanyol ha celebrat que el pla s’ha fet des de la “unitat” i ha dit que és “molt important” també en altres àmbits per assolir la recuperació econòmica.\nSegons el cap de l’executiu espanyol, el pla és “coherent amb els compromisos internacionals de lluita contra l’emergència climàtica” i suposa una aposta “reforçada” pel vehicle elèctric i el desenvolupament de noves tecnologies en el sector. Sánchez ha dit que les inversions en el sector “no acaben aquí” perquè s’emmarquen en un “gran pla” que presentaran a Brussel·les.\n“Es tracta de fer el que faci falta per esmorteir les enormes pèrdues del sector en l’exercici 2020 mentre assentem les bases de la indústria del demà”, ha afirmat Sánchez. A l’acte hi han assistit les vicepresidentes Nadia Calviño i Teresa Ribera així com la ministra d’Indústria, Reyes Maroto, el ministre de Transports, José Luis Ábalos, i el ministre de Ciència, Pedro Duque.\nLa línia d’ajudes de 250 MEUR per rejovenir el parc de vehicles tindrà com a requisits el desballestament d’un vehicle de més de 10 anys i caldrà comprar un model “dels més eficients”. Les persones amb problemes de mobilitat o amb una renda inferior a 1.500 euros al mes tindran ajudes addicionals. S’aplicarà tant a turismes i vehicles comercials lleugers com industrials pesats i autobusos.\nA banda, Sánchez ha explicat que els ajuntaments podran utilitzar part del seu superàvit per invertir en vehicles nets per a la seva flota.\nBenvingut pel sector\nTant associacions empresarials com sindicats han benvingut la iniciativa. El president d’Anfac, José Vicente de los Mozos, ha dit que és “important” que el govern espanyol els doni aquest suport. María Helena Antolin de Sernauto ha dit que és una mesura “molt potent” i espera que tingui “efectes positius”.\nEl president de Faconauto, Gerardo Pérez, ha dit que és un pla “ordenat i just” i ha esperat que permeti “iniciar la remuntada”. “Ens donarà molt bones notícies a tots els pròxims mesos”, ha opinat. El director general d’Aedive, Arturo Pérez de Lucía, ha celebrat “amb entusiasme” un pla que “permetrà reactiva un sector castigat” per la crisi del coronavirus.\nPer part dels sindicats, el secretari general de la federació estatal d’indústries de CCOO, Agustín Martín, ha reclamat “reciprocitat als fabricants”. En la mateixa línia, el secretari general de la federació d’indústria de la UGT, Pedro Hojas, ha demanat “compromís de les empreses amb els llocs de treball”. “El govern ha respost, és l’hora de les empreses”, ha dit.


Zapatero: "El govern s'enfronta a ETA i el PP s'enfronta al govern"\nJosé Luis Rodríguez Zapatero estudia amb cautela les intencions de la banda terrorista en un futur. Així ho ha expressat a Berlín, on assisteix al cinquantè aniversari del Tractat de Roma, on també ha carregat contra el PP per la manera com exerceix l'oposició. El president del govern recrimina als populars que carreguin contra ell mentre l'executiu intenta fer front a la banda terrorista. Zapatero, preguntat per la possibilitat d'un pròxim comunicat d'ETA, ha assenyalat que el seu objectiu és prevenir el terrorisme, combatre'l i posar-hi fi.\n25/03/2007 - 10.31 Actualitzat 25/03/2007 - 16.42\nEn una xerrada amb els periodistes espanyols acreditats a Berlín amb motiu del cinquantè aniversari del Tractat de Roma, Zapatero ha respost a qüestions sobre l’actualitat política espanyola, que, últimament, gira a l'entorn del terrorisme. El president del govern no ha volgut valorar la retirada de l'acusació sobre Otegi i ha assegurat que és un error “des de la responsabilitat política, sent govern i sent també oposició, entrar a suplantar el paper del fiscal o del jutge”. Segons el cap de l’executiu, "les seves decisions poden ser analitzades discutides o criticades, però els polítics han de ser prudents".\nZapatero tampoc no ha volgut pronunciar-se sobre si espera o no un imminent comunicat de la banda etarra, remarcant que li correspon tenir "la màxima cautela" i que la violència "no pot tenir cabuda ni cap futur" en un país democràtic que a més pertany a la Unió Europea. Sobre la possibilitat que Batasuna es presenti a les eleccions municipals, Zapatero ha apuntat que la llei de partits continua en vigor "amb totes les conseqüències i tota la seva força".\nZapatero ha aprofitat l'ocasió per retreure al PP que, per primera vegada a la història democràtica, hagi decidit fer del debat sobre política antiterrorista l'"eix central" de la seva tasca d'oposició. El president del govern creu que és responsabilitat de l'executiu no entrar a "confrontar o contraargumentar" amb els populars per no perjudicar la lluita contra el terrorisme.\nEn aquest sentit, Zapatero ha demanat que no és comparin les manifestacions que ha convocat el PP o que n'han rebut el suport amb les marxes contra la guerra de la seva època a l’oposició. El cap de l’executiu creu que en un cas, es van prendre decisions polítiques “per protegir una guerra” i en l'altre, tot el que fa el govern és treballar per veure el final de la violència.\nDurant la trobada, els periodistes espanyols li han demanat que donés el seu punt de vista sobre la "crispació" que viu la societat espanyola en el context del debat polític que protagonitzen els dos grans partits. El president del govern ha respost negant que existeixi aquest ambient i ho ha atribuït més aviat a una determinada manera de fer oposició. Per Zapatero, l’executiu manté un discurs polític serè i raonable i no és responsable de les declaracions del PP. “L'última paraula la tindran els ciutadans”, ha afegit.\nFinalment, el líder socialista ha avançat que serà al final de la legislatura actual quan el seu govern faci un balanç de política antiterrorista "d'una manera més extensa".\nEl PP creu que el govern deixarà presentar Batasuna a les eleccions si condemna la violència\nEl PP acusa el govern d'abaixar el llistó per legalitzar Batasuna mentre que el PSOE l'acusa de mentir als ciutadans\nAcebes acusa el govern de "retorçar la llei" per "salvar" Otegi\nBatasuna acusa el govern d'incomplir els acords "firmats" abans de la treva\nL'absolució d'Otegi desencadena una ofensiva contra el govern de Zapatero i la fiscalia\nZapatero acusa el PP d'estar instal·lat en la mentida per amagar els èxits del govern socialista\nEs compleix un any que ETA va anunciar l'alto el foc permanent\nZapatero mira amb cautela a ETA


Ahir Vicent Penya va visitar El Micalet parla de llibres | Intersindical Valenciana\nL’adjectivació precisa de Vicent Penya\nEns va parlar de la seua Insòlita memòria\n30 / 03 / 2017 | Dolors Jimeno\nAquest recull de relats conté 10 contes, dos dels quals tenen estructura de novel·la curta. L’autor va explicar que a partir d’un fet anecdòtic (un record, per exemple) va estirant el fil del cabdell i va construint el text. Ho fa gr`cies a la seua gran capacitat de fabulació i amb un llenguatge fluid i entenedor amb una gran mestria en l’ús dels adjectius: justos, precisos i evocadors.\nNo hi trobarem noms de persones ni de llocs, però els reconeixem: un poble de l’Horta que pot ser qualsevol. No vull donar més informació sobre el llibre perquè publicaré la intervenció de l’escriptor.\nAcí teniu unes dades d’interés per conéixer millor el nostre autor.\nVicent Penya i Calatayud, és de Rafelbunyol, on continua vivint. Tot i haver estudiat enginyeria treballa com a tècnic lingüístic de promoció del valencià a l’Ajuntament de Sagunt. És autor de tres novel·les: Helena, La perseverança i Rama. A més hi ha una quarta, Jo també la vaig conèixer, escrita amb el col·lectiu Alba M.\nHa publicat el recull de relats Els somnis possibles, a banda, és clar d’Insòlita memòria. També podem llegir contes infantils i juvenils:\nMireieta busca les notes, El Xicot de la Taca i Sac de Panxa , i L’última victòria de Tirant lo Blanc.\nArribem a la poesia. No oblidem que tot i tenir aquest important corpus narratiu, Vicent és conegut principalment com a poeta:\nRetorn de res, Desig de terra, Sense un punt de record , De la casa estant , El joc, El buit, Homèrides. El cant d’Odisseu, Llibre de les enrònies i l’antologia Triadisses.\nÉs un autr molt premiat en certàmens de tot l’àmbit lingüístic: Agustí Bartra, Joan Fuster de narrativa d’Almenara, Vila de Nules, Josep Maria Ribelles, Ciutat de València de poesia, Ibn Hazm, Vila de Puçol, El Puig de Conte, Roís de Corella i Octubre.\nPublica articles periodístics d’opinió i de crítica literària contínuament a Saó, El Punt, El Temps, Levante, Lletres Valencianes, L’Aiguadolç, Abalorio, La Roda del Temps, Marxa Popular Fallera, amb diferents graus d’implicació en la majoria d’aquestes darreres revistes: consell de redacció, assessor, etc. Gran part d’açò ho teniu a L’altura i les circumstàncies, un recull del seus articles.\nDirigeix diverses col·leccions editorials i és promotor i agitador cultural, tasca ha donat a conèixer a molts autores i autors e llengua catalana des dels anys noranta. En això ha tingut molt a veure, entre d’altres, la fundació de l’Agrupació Cultural Vianants, entitat que s’encarregà de l’edició de diversos projectes literaris i periodístics. També dirigeix, junt amb Manel Alonso, la revista L’Aljamia, premi de la Crítica dels Escriptors Valencians a la difusió de la literatura. D’aquesta revista eixiran Quaderns de Rafalell i Llibres de l’Aljamia.\nUn goig haver comptat amb la presència de Vicent Penya en la sessió del grup de lectura El Micalet parla de llibres.


Abu Mazen i Ariel Sharon es reuniran dia vuit de febrer\n05 març 2021 20:55\nEfe | 01 febrer 2005\nEl ministre de Defensa israelià, Shaul Mofaz, i l'assessor de segueretat palestí, Mohamed Dahlan, es reuniren ahir, per segon cop en tres dies, per preparar l'entrevista entre el primer ministre israelià Ariel Sharon i el president palestí, Mahmud Abbas, prevista pel 8 de febrer.\nLa reunió es veu enterbolida per la mort ahir d'una nina palestina de 10 per trets de l'Exèrcit israelià, que es trobava en una escola de Nacions Unides a la localitat de Rafa, el sud de la franja de Gaza, i la resposta, mitjançat el llançament de coets contra assentaments jueus de la franja de Gaza del grup palestí armat Hamàs.\nFonts palestines asseguraren que Mahmud Abbas, àlies Abu Mazen, exigirà Sharon la liberació dels aproximadament 7.000 palestins presos a diverses presons israelianes; la declaració d'una treva i la retirada de l'Exèrcit d'Israel a les línies de l'any 200, anteriors a la Intifada.\nMofaz i Dahlan abordaren ahir la transferència d'Israel del controls de seguretat a Ramala, Betlem, Kalkilia, Tulkarem i Jericó previst per demà a Cisjordània i l'alliberament de centenars de presos palestins, informaren les mateixes fonts.


Chata Chřibalka Buchlovice República Txeca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSmraďavka 244, Buchlovice, Buchlovice, República Txeca, 687 08 - Veure al mapa\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Buchlovice, no busqui més enllà de Chata Chřibalka. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Chata Chřibalka asseguren una estada plaentera als seus clients. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'ambient de Chata Chřibalka es reflexa en cada habitació. calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com sauna, camp de golf (a 3 km), esquí, pesca, parc infantil que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Chata Chřibalka és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Buchlovice.


Diari d'una mare ginecòloga: de gener 2012\nParlem sobre el part - IV\nEXEMPLE DE PLA DE PART\nCom vaig dir en l’anterior entrada, a continuació us mostro un model de pla de part que he trobat a la xarxa i que considero que no demana cap disbarat:\nPLA DE PART VAGINAL DE (NOM)\nAmb aquest document que us presento, jo, (nom) amb DNI (número), i domicili al (adreça), de (Població i CP), i telèfon (telèfon), explico com m’agradaria que fos el naixement del meu (primer, segon...) fill, en cas de desenvolupar-se un part sense complicacions.\nEspero el naixement del meu fill per a la setmana del (FPP) (40 setmanes de gestació, segons la primera ecografia).\nÉs important identificar-se, i fer constar la data probable de part. Alhora, és convenient tenir clar això de “en cas de desenvolupar-se un part sense complicacions”. Si sorgeixen complicacions, se suposa que confiem en la capacitat de presa de decisions dels professionals que ens envolten.\n1. Durant el procés de dilatació, desitjo tenir accés lliure a una cambra de bany amb dutxa, poder estar sola amb el meu marit el màxim de temps possible i tenir llibertat de moviment.\nEl tema de la cambra de bany dependrà de les instal·lacions del centre, i per tant la bona voluntat del personal no hi té massa a veure. Si les instal·lacions ho permeten, no ha de ser un problema. La intimitat amb la parella és lògic que es desitgi. Pel que fa a la llibertat de moviment, no és possible en cas de monitorització contínua convencional, però sí en casos de monitorització intermitent o bé inhalàmbrica (telemetria). El fet que la dona es bellugui dóna més feina al personal: posa monitor, ajusta’l, treu monitor, ara torna’l a posar... si som en un hospital on la mateixa llevadora porta 6 parteres, pot ser una mica més complicat, però és ben lògic que una dona que està de part vulgui caminar i anar canviant de posició. Les contraccions fan molt mal, però estirada al llit encara en fan més.\nSi no hi ha cap factor de risc i el monitor fetal és perfecte, i les contraccions són espontànies, es pot valorar la monitorització intermitent. Si es disposa de telemetria, es pot disposar de monitorització contínua sense dificultar la mobilitat de l’embarassada. Si s’administra analgèsia peridural o oxitocina, el líquid està tenyit de meconi, o tenim factors de risc com una cesària prèvia, la monitorització contínua ens oferirà més garanties (cosa que no implica estar quieta a la llitera com un estaquirot). El període expulsiu és el més arriscat per al fetus, ja que efectua el seu descens per la pelvis i el camí no sempre és fàcil, i per tant no és exagerat aconsellar la monitorització contínua durant aquesta fase per a controlar el seu benestar.\n3. Durant la dilatació voldria que els tactes vaginals fossin els mínims possibles.\nFrase lògica, a ningú li agrada que li facin tactes vaginals si no cal. Si tot va bé, no cal fer-ne molts. A més hores, més tactes. No hi ha una norma que digui “un tacte per hora” o “un tacte cada dues hores”. Generalment fem un tacte cada vegada que pensem que en podem obtenir informació. En hospitals universitaris i/o amb residents en formació es tendeixen a fer més tactes vaginals. Tots hem vist la imatge de 4 o 5 persones fent cua per a fer un tacte a la mateixa partera, i això no hauria de passar: s’ha de trobar l’equilibri entre la docència (necessària, si no jo ara no estaria escrivint aquest bloc) i el respecte a la intimitat.\n4. En tot moment, tant jo com el marit, volem estar informats de l’evolució del part, així com de totes les complicacions que puguin sorgir. Per a mi, en aquests moment, la manca d’informació pot suposar un estat d’angoixa que faci aturar el treball de part, amb les complicacions que aquest fet, pot suposar.\nDe vegades ens deixem portar pel fet que allò forma part de la nostra rutina diària i no expliquem les coses que fem, i no hauria de ser així. Si sona l’alarma del monitor fetal i no expliquem què està passant, la pacient i la seva parella es poden preocupar molt i potser resulta que no passava res. En moments d’urgència vital, no sempre podem donar massa explicacions perquè hem de córrer, però això passa en una minoria de parts, i en la resta ens podem permetre uns minuts per a informar. Explicar el que estem fent genera confiança. I si ho expliquem mostrant-nos segurs de nosaltres mateixos transmetem seguretat a la pacient i al seu acompanyant encara que ens trobem en una situació delicada. Quan es tracta d’una pacient que portem des de la setmana 8 d’embaràs se suposa que ja hi ha una relació establerta i se sent segura a les nostres mans, però de vegades estem assistint el part d’algú que no ens ha vist mai, i una manera de guanyar-nos la seva confiança és mitjançant la comunicació verbal.\n5. En el cas de que m’inseriu una via per si posteriorment es fa necessària, us agrairé que demaneu el meu consentiment, per a l’administració de qualsevol medicació.\nEl tema de la via surt a tots els plans de part. Jo sempre poso una via venosa com a condició indispensable per al part, i em sembla que la majoria dels meus companys de professió també. Els parts són molt macos però també ens donen molts ensurts. Quan hi ha una emergència, s’ha de córrer, i molt. Canalitzar una via venosa a una embarassada de 40 setmanes no sempre s’aconsegueix a la primera, ja que l’inflor no ajuda, i pot requerir uns minuts que poden ser crucials. Hi ha uns taps de plàstic que s’enrosquen a la via i la deixen tancada. Si no cal administrar res, es pot deixar la via amb el tap, i si hi ha una urgència només cal treure el tap. A ningú li agrada que li posin una via, però el benefici de dur-la en cas d’urgència ho compensa.\n6. Si no es presenten contraindicacions, voldria poder mantenir una hidratació oral adequada durant el procés de dilatació, i no per via endovenosa.\nLa ingesta de líquids sense polpa (aigua, suc de poma, begudes isotòniques, etcètera) no és un problema en molts centres hospitalaris. Durant el meu segon part vaig poder prendre líquids, i ho vaig agrair. Si es beu, millor fer-ho poc a poc, no un got de cop, sobre tot si es porta analgèsia peridural, ja que es poden tenir nàusees.\n7. En principi, no vull que se m’administri anestèsia epidural. Us agrairé qualsevol utilització de mètodes no farmacològics que permetin reduir la sensació de dolor: canvis de postura, no estar estirada en un llit, massatges i suport emocional per part del meu marit, etc.\nAixò és una decisió personal. L’analgèsia epidural és opcional i l’embarassada decideix si la vol o no. I encara que a priori decideixi que no la vol, si durant el treball de part canvia d’opinió no hi ha cap problema. Pel que fa als massatges i al suport emocional per part de la parella, tothom sap quin tipus de parella té i si complirà les seves expectatives.\n8. No voldria la ruptura artificial de les membranes abans d’arribar al període expulsiu, ni cap tipus d’inducció. I si calgués, demanaria que fos el més suau possible.\nEl sentit de no trencar artificialment la bossa amniòtica és que les contraccions amb la bossa trencada són més doloroses que amb bossa íntegra. Alhora, un cop es trenca la bossa el part s’accelera. Per tant, en casos de parts que evolucionen lentament, pot ser recomanable la ruptura artificial de les membranes (amniotomia) per a donar una empenteta, però s’ha de valorar en cada cas. Si el part evoluciona amb normalitat i les contraccions són regulars i efectives no és necessari administrar oxitocina, ja que la dona ja n’està fabricant prou. En canvi, en alguns casos d’evolució lenta i amb poques contraccions s’ha de valorar, igual que l’amniotomia, l’estimulació de l’activitat uterina amb oxitocina endovenosa. Demanar que la inducció del part sigui el més suau possible és ben lògic.\n1. Desitjo donar a llum en la posició que em resulti més còmoda en cada moment, evitant en el possible, estar estirada horitzontal.\nAvui dia la majoria de taules de parts permeten múltiples posicions. Hi ha una fòbia generalitzada a la posició horitzontal. Una dona que no porta analgèsia peridural ha de buscar la posició que instintivament li sigui més còmoda per a parir. Algunes triaran parir assegudes, altres dretes, i altres estirades. Si el nen (o nena) ha de sortir bé, ho farà igual de bé amb la mare dreta, asseguda, estirada o fent la vertical. Quan hi ha analgèsia peridural, la dona no podrà parir dreta, però també s’ha de vetllar per la seva comoditat. És molt més còmode parir amb el capçal aixecat, veient el món, que no pas totalment estirada mirant el sostre. Les diferents postures per a l’expulsiu es mereixen una entrada a part, i en parlarem a fons un altre dia.\n2. Voldria, en la mesura del possible, evitar l’episiotomia, per tant, us agrairé la protecció del perineu amb compreses calentes.\nEvidentment ningú vol que li facin una episiotomia si no cal. El fet de fer-ne o no depèn de molts factors: l’estat del fetus (si està fent bradicàrdies una episiotomia farà que surti abans), el seu pes, el perineu de la mare (lax, rígid...), l’experiència de qui està assistint el part, etcètera. Una bona analgèsia peridural relaxa la musculatura perineal i alhora permet que la dona, al no tenir dolor, empenyi gradualment. En canvi, quan hi ha dolor i s’empeny amb ràbia, el perineu es pot trobar més rígid i esquinçar-se. Per tant, l’analgèsia peridural no té per què estar associada amb l’episiotomia.\nHi ha dones que diuen que prefereixen un estrip perineal abans que una episiotomia. El problema de l’estrip és que no sabem cap on es dirigeix, i si és superficial i afecta pell i mucosa no ens donarà problemes, però si es perllonga i se’n va cap a l’anus la continència fecal d’aquella dona es pot veure afectada de manera irreversible. Per tant, si preveiem que com a molt hi haurà un estrip superficial que suturarem sense problemes, podem evitar l’episiotomia, però abans que hi hagi un desastre i estem una hora cosint valdrà més la pena fer una episiotomia neta i controlada i posteriorment suturar cada pla.\nAquest aspecte l’hem comentat per a la fase de dilatació. Si el part evoluciona bé, no cal trencar la bossa amniòtica. Això sí, més d’un ha anat directe a la dutxa després que en ple període expulsiu li petés una bossa al damunt... al Tutuki Splash de Port Aventura et mulles menys.\n4. Voldria que en el moment del part hi fossin present, a banda del meu marit, el menor nombre de persones possibles.\nÉs ben lògic demanar que la intimitat es preservi al màxim. Que es compleixi aquesta premissa depèn, en primer lloc, de l’hospital en el qual parim: no és el mateix una clínica privada o un hospital comarcal que un gran hospital universitari amb estudiants i metges i llevadores en formació. Probablement a ningú li molesti en excés un estudiant presenciant el seu part, però sis o set ja impressionen, i més amb el cul a l’aire. Per molt que siguin hospitals universitaris, és responsabilitat de qui organitza la docència repartir els estudiants i altres persones en formació en diferents torns per no ser massa gent. I també és responsabilitat de qui està de guàrdia no permetre que quatre o cinc persones es posin en filera i facin un tacte vaginal a una embarassada.\nL’hora del dia (o de la nit) també juga un paper important. A les 4 de la matinada només ens trobarem el personal imprescindible, en canvi a les 11 del matí hi ha més desfilada de gent per tot arreu.\nSi és un part de risc, o una bessonada, o un nadó que neix abans del terme, haurà de venir el neonatòleg (o els neonatòlegs) i estarà present en el part. Pot ser que en vingui un, però potser en són dos, o 6 o 7 si ens trobem en un hospital universitari. I han de fer la seva feina i preparar tot el material que necessiten, i per tant no poden entrar a l’últim moment.\nPer tant, no sempre és possible tenir poca gent presenciant el part, però sí que podem demanar que el nostre part no sigui un espectacle.\n5. Voldria que durant el període expulsiu, l’auscultació del fetus fos intermitent.\nJo aquí discrepo, durant l’expulsiu m’agrada la monitorització contínua. Si no es disposa de telemetria i la dona vol moure’s, es pot aguantar el monitor fetal ella mateixa. He vist néixer nens molt deprimits després de tenir un monitor perfecte durant tota la dilatació i la primera part de l’expulsiu. Les bradicàrdies (descensos de la freqüència cardíaca) són freqüents durant aquesta fase, però hem de controlar que després el fetus recuperi bé el ritme cardíac. Si el monitor és correcte, el personal obstètric estarà més tranquil i no caldrà adoptar cap conducta activa. En canvi, si hi ha una bradicàrdia perllongada que no es recupera podrem intervenir per a accelerar la sortida d’aquell nadó (per exemple mitjançant fòrceps o espàtules, o fent una episiotomia) i evitar que neixi amb un test d’Apgar baix i necessiti maniobres de reanimació.\n6. Voldria que no es pincés i tallés el cordó umbilical de manera immediata després del naixement, sinó que s’esperi a que aquest deixi de bategar.\nAquest punt ja el vaig comentar en l’anterior entrada. Si no hi ha cap problema que faci que el nen hagi de ser separat de la mare immediatament (per exemple per a rebre assistència pediàtrica), ni hi ha una circular de cordó apretada, ni hi ha donació o recollida de sang de cordó, no hi ha cap problema per a fer un pinçament tardà del cordó umbilical.\n7. Desitjo que el nostre fill, immediatament després del part, i de confirmar el seu bon estat, no es separi en cap moment de mi, o del seu pare, tret que estigui mèdicament justificat. Desitjo, així, poder iniciar una bona lactància materna i la creació del vincle entre mare-fill.\nAvui dia això és una recomanació de l’OMS i s’hauria de complir en tots els hospitals. Evidentment si la mare o el nadó han de rebre assistència urgent no hi haurà més remei, però si tots dos estan bé no estaran millor de cap altra manera que junts. En alguns centres, després d’un part vaginal es queden el nadó a Neonatologia en observació mitja hora o una hora o dues. Aquesta pràctica no està justificada, de la mateixa manera que no ho està el fet de tenir un nadó cada dia durant dues hores a Neonatologia per a la seva higiene, quan és un procediment que dura com a màxim deu minuts.\nDesprés d’una cesària, la logística organitzativa de molts centres hospitalaris fa que la mare faci la recuperació postoperatòria en una sala i el nadó estigui amb el seu pare o a Neonatologia. No em puc imaginar com em sentiria jo sola en una sala freda envoltada de desconeguts i sense el meu fill que acaba de néixer. Aquest és un aspecte que ha d’anar canviant, i em consta que s’hi està treballant. Aquests canvis no es fan d’un dia per l’altre, ja que sovint cal habilitar nous espais per a fer aquesta recuperació amb el nadó, però si hi ha un canvi de mentalitat i voluntat per a fer-ho, tot és possible.\nAquest model de pla de part no especifica res pel que fa a les cures pediàtriques. Quan neix un nen, de manera sistemàtica se li administra una ampolla de vitamina K mitjançant una injecció intramuscular i col·liri d’eritromicina als ulls. Hi ha pares que especifiquen la seva negativa a que el seu fill o filla rebi aquests fàrmacs, i se’ls farà signar un document de denegació de tractament on assumiran els riscos de no administrar-los. Tot i no ser pediatra, puc afirmar que aquestes dues actuacions rutinàries són molt poc molestes per al nadó i estalvien molts problemes.\nUn altre tema és el famós enema i el rasurat dels genitals. Això s’especifica en molts plans de part... evidentment com a cosa que no es consent. Fa no massa anys el regal de benvinguda que rebien les embarassades quan ingressaven de part era un enema (també conegut com a lavativa) per a buidar tot el budell, i un rasurat de genitals amb més o menys estil segons l’auxiliar de clínica que li toqués (no us imagineu el que havia arribat a veure). I en l’hospital on em vaig formar, per postres regalaven una dutxa. 250 mililitres de líquid fred dins del recte i els moviments intestinals que això genera sumat a les contraccions ha de ser una experiència horrorosa. Què passa si la dona es fa caca en l’expulsiu? Tota la vida ha passat, hi estem molt acostumats. El vomitat em supera, però la caca forma part del meu dia a dia. A més a més, sovint el cos és savi i amb el treball de part entren ganes d’anar de ventre. I si no l’altra opció és posar-se un microenema (tipus Micralax®) abans d’anar a l’hospital i fer les necessitats en la intimitat de la cambra de bany de casa.\nSovint també s’especifica al pla de part que no es consent la maniobra de Kristeller. Aquesta consisteix en pressionar amb l’avantbraç (generalment el de la llevadora) el fons de l’úter de l’embarassada cap avall per a facilitar el descens del fetus durant l’expulsiu. No és agradable que te la facin, ja que molesta i tens la sensació que no pots respirar. Les associacions d’experts en la matèria la relacionen amb possibles complicacions i aconsellen utilitzar-la amb cautela. Jo considero que en casos concrets i feta amb suavitat és útil i evita l’ús de fòrceps o expulsius molt perllongats. Quan la mare està esgotada, una empenteta pot ajudar. En canvi, quan fan falta forces desorbitades i que la llevadora es deixi l’esquena potser serà més elegant instrumentar el part amb fòrceps o espàtules que parir a cops. Si la mare empeny bé i el cap va baixant i el batec del fetus és correcte, no és necessari fer res. Per tant, aquesta maniobra no ha de ser una pràctica rutinària.\nSi busqueu diferents models de pla de part per la xarxa, trobareu de tot: des d’escrits coherents com aquest que he anat comentant fins a vertaderes bombes de rellotgeria. Podeu fer servir els models com a base, però cadascú ha de confeccionar el seu propi pla de part en base als seus desitjos i expectatives. Hom s’ha d’imaginar el seu part ideal i descriure’l amb paraules. Si es vol parir amb música, o amb aromateràpia, o amb un mirall per veure com surt el nadó, o que el pare talli el cordó umbilical, es pot fer constar al pla de part.\nEl que està clar és que la mentalitat envers el part està canviant per part de la població, i també per part del personal sanitari. Tothom es planteja el perquè de cada actuació, i cada vegada hi ha més intervencions rutinàries que s’abandonen en l’oblit. Els protocols són cada dia més flexibles, i quan tot transcorre dins la normalitat més que protocols se segueix el sentit comú i s’escolten les preferències de l’embarassada.\nDe moment tanco aquí aquest seguit d’entrades de “Parlem sobre el part”, per a parlar properament sobre la cesària amb la col·laboració d’un dels meus companys.\nPublicat per Laura Rodellar a 0:51:00 4 comentaris:\nParlem sobre el part - III\nPLA DE PART O PLA DE NAIXEMENT\nCada vegada hi ha més embarassades que elaboren un pla de part, també anomenat pla de naixement. Es tracta d’un document escrit en el qual la gestant manifesta les seves voluntats de cara al naixement del seu fill, i ha de ser consensuat per ambdues parts: l’embarassada i l’equip obstètric i pediàtric. El pla de part es basa en el principi d’autonomia del pacient, que consisteix en la capacitat de prendre decisions lliurement pel que fa a la seva salut, decidint quines actuacions mèdiques consent que se li realitzin i quines rebutja.\nAquí ja tenim uns quants temes a comentar:\nHem dit que ha de ser consensuat per ambdues parts. El pacient és autònom en la presa de decisions, però alhora el metge té uns coneixements i una experiència que el pacient no té, i en això es basa el principi de beneficència de la bioètica: el metge ha d’actuar en benefici d’altres, vetllant pel benestar del pacient independentment de la seva opinió. Com veieu, el principi d’autonomia i el de beneficència xoquen. Les nostres mares van parir sota el principi de beneficència. Fa 30 anys ningú es plantejava decidir res, ni en Obstetrícia ni en cap altra àrea de la Medicina. En canvi, en l’actualitat la medicina paternalista ha passat a la història, i el principi d’autonomia tendeix a ser més valorat que el de beneficència, de manera que el fet que el pacient prengui decisions és el més normal del món.\nÉs ideal, però, posar-se d’acord i consensuar el pla de part, sense haver d’arribar a extrems que resultarien incòmodes per a tots. L’embarassada pot cedir en alguns aspectes que se li proposin tenint en compte l’experiència del personal sanitari, i alhora el personal sanitari ha d’estar preparat i ha de tenir la ment prou oberta per a rebre propostes sense dir que no a la primera de canvi. Quan no hi ha consens, l’embarassada acaba parint en un altre centre o a casa seva, o bé acaba anant allà amb desconfiança i hostilitat, i a tothom li acaba quedant mal gust de boca.\nHem comentat que el principi d’autonomia es basa en la capacitat de prendre decisions. Per a fer-ho, s’ha d’estar ben informat, i s’ha de saber per què es pren aquella decisió i no una altra. A Internet es poden trobar nombrosos models de pla de part més o menys estàndards, i el Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya també n’ha creat un. Ens podem basar en un d’aquests models per a elaborar el nostre propi pla, però cadascú ha de redactar el seu. Algunes dones consideren bàsics alguns detalls que altres ni es plantegen. Per tant, no podem copiar un pla de part que trobem a Internet pensant que allò ens assegurarà un part idíl·lic, sinó que hem de saber què volem i per què. Si per a triar escola per als nostres fills en visitem unes quantes, per a decidir com volem que sigui el nostre part hem de llegir una mica sobre el tema, i evidentment si el que llegim prové de fonts d’informació fiables molt millor.\nUn cop ens haguem informat bé, podrem decidir què volem i què no volem. Tècnicament, què consentim i què rebutgem. I tot això serà el que consensuarem amb el personal de l’hospital quan presentem el nostre pla de part.\nEn el moment d’enumerar totes les intervencions que consentim i/o rebutgem, hem de tenir en compte que moltes coses ja formen part de la manera de treballar del personal. En quasi tots els plans de part s’especifica que no es consent l’administració d’enemes ni el rasurat de genitals, pràctiques que han anat deixant de formar part de la rutina els darrers anys (tot i que als començaments del meu exercici professional ho vaig veure, i no fa tants anys). Després hi ha coses que no es fan mai en una Sala de Parts, però que hi ha gent que especifica al seu pla de part. Oi que ningú posaria en un pla de part “no consento que se m’amputi una cama durant el treball de part”?, o “no consento que la llevadora em pegui durant l’expulsiu”? Al meu hospital va arribar un pla de part on l’embarassada no consentia la realització d’exploracions rectals durant el treball de part, cosa que no es fa mai, i per tant aquell punt no calia que hi fos. Per això faig èmfasi en el fet d’informar-se i documentar-se abans d’elaborar el pla de part.\nEl to emprat a l’hora de redactar és molt important. Si fem servir un to positiu, obert al diàleg, la persona que llegeixi el nostre pla de part el veurà amb millors ulls que si tot són frases en negatiu. Sona molt diferent començar cada frase per “no consento” o bé “m’agradaria” o “si no hi ha cap fet que ho contraindiqui”. El “no” per davant dóna la sensació que s’està a la defensiva i denota una manca de confiança. Alhora, una gramàtica i una ortografia correctes faran que el text sigui entenedor i fàcil de llegir.\nAlguns plans de part contenen una introducció sobre recomanacions de l’OMS i de la Generalitat, en les quals s’empara l’embarassada per a expressar les seves voluntats. Realment no és necessari esmentar-les, ja que els qui treballem en Obstetrícia ja ens les coneixem (l’altre tema és que s’apliquin sempre o no).\nAlguns/es lectors/es us preguntareu si als obstetres i a les llevadores ens agraden els plans de part o més aviat ens molesten. Quan jo era resident (no fa massa anys), veure un pla de part era excepcional. Generalment contenien peticions molt concretes i explícites, difícils de complir en aquell centre en concret. Avui dia, el pla de part és un document cada vegada més habitual en la nostra pràctica diària. Un pla de part no és sempre sinònim de part sense intervenció (tot i que és el més freqüent). De fet, a l’hospital on treballo hi ha una visita específica amb la llevadora en què un dels objectius és elaborar i/o consensuar el pla de naixement. Sí que hi ha professionals que tendeixen a molestar-se quan veuen un pla de part, perquè s’ho prenen com que algú altre els està dient com fer la seva feina. El pla de part no s’ha de veure així, sinó com un document en què l’embarassada expressa com li agradaria que fos el seu part sempre i quan no hi hagi complicacions.\nNo podem oblidar que el part és un moment molt important en la vida d’una dona (i de la seva parella). Jo de vegades el comparo amb el casament, i quan penso en els dies més feliços de la meva vida em vénen al cap els naixements dels meus fills i el dia que em vaig casar amb el meu home... i si ens passem un any preparant un casament, és normal que ens agradi planificar un moment com el naixement del nostre fill (sempre i quan la situació ho permeti). Per tant, mentre el pla de part sigui coherent, basat en la lògica i no demani res desorbitat, ningú té per què molestar-se en rebre’l. I si a algú no li agrada, hauria d’anar canviant el xip... oi que ara les agències immobiliàries fomenten el lloguer perquè no venen pisos? El món canvia, i qui no s’hi adapta està destinat a fracassar.\nTinc preparat un pla de naixement comentat, però l’entrada seria massa extensa i el guardo per d’aquí uns dies. D’aquesta manera els vostres comentaris d’aquesta entrada m’ajudaran a perfilar la propera.\nPublicat per Laura Rodellar a 23:33:00 12 comentaris:


American Airlines estrena una nova connexió entre Barcelona i Chicago\nLa companyia nord-americana ha inaugurat aquest dissabte a la tarda la seva nova ruta que connecta l'Aeroport del Prat amb l'Aeroport d'O'Hare, que operarà diàriament entre les dues ciutats\nper Redacció diumenge, 7 de maig 2017 - 09:20h\nAmerican Airlines estrena la seva connexió Barcelona-Chicago | CatalunyaDiari.cat\nAmerican Airlines ha inaugurat aquest dissabte a la tarda la seva nova ruta que connecta l'Aeroport del Prat amb l'Aeroport d'O'Hare, a Chicago (Estats Units), que operarà diàriament entre les dues ciutats. El vol, que funcionarà tota la temporada d'estiu de maig a octubre amb un avió Boeing 787-800 Dreamliner amb capacitat per a 228 persones: 28 en classe 'business', 55 en 'economy' i 143 en classe turista, ha informat la companyia en un comunicat.\nLa ruta és el resultat d'una anàlisi exhaustiu del mercat que, segons l'aerolínia, demostra una demanda de passatgers creixent entre Barcelona i Chicago en els últims cinc anys, amb una taxa de creixement compost del trànsit aeri del 3% des del 2015 i el 2016 es van superar els 65.000 passatgers. A més, el nombre de passatgers que viatgen en classe preferent han crescut fins a representar el 14,4%, el que suposa que prop d'una de set persones viatgen en 'business' o en primera classe.\nAmerican Airlines aposta per Barcelona, des d'on vola a quatre destinacions nord-americanes, Nova York i Miami tot l'any i Filadèlfia i Charlotte durant l'estiu, i a partir de les que ofereix connexions a més de 120 destins dels Estats Units, Canadà, Mèxic i el Carib.\nPOLÈMICA: Lleida desapareix del 'TN comarques'\nLes portades d'avui, 6 de maig


8.409 infants inicien el curs a les 101 escoles bressol municipals | L'Eixample\n8.409 infants inicien el curs a les 101 escoles bressol municipals\n10/09/2019 - 16:08 h\nEducació. A l'Eixample hi ha 810 places repartides en 9 escoles bressol.\nEls infants matriculats en les EBM de Barcelona suposen el 21,2% del total d’infants entre 0 i 3 anys empadronats a la ciutat. A l'Eixample hi ha 810 places repartides en 9 escoles bressol.\nLa xarxa d’escoles bressol municipals gestionada per l’Institut Municipal d’Educació (IMEB) de l’Ajuntament de Barcelona arrenca el curs el proper dijous 12 de setembre. La xarxa compta en total amb 101 centres arreu de la ciutat i aquest curs disposarà d’una oferta de 8.409 places per a nadons i infants d’edats compreses entre els 4 mesos i els 3 anys.\nA l’Eixample l’oferta és de 810 places repartides entre 9 centres. A diferència d’altres districtes on s’ha arribat a cobrir més del 70% de la demanda, com a Sarrià-Sant Gervasi i Ciutat Vella, el districte continua tenint dèficit de places i només s’ha cobert el 38,8% de les places públiques que havien demanat les famílies. Actualment s’està construint una nova escola bressol al barri de l’Esquerra de l’Eixample, a l’espai Germanetes, que ajudarà a reduir el proper curs aquesta distància entre l’oferta i la demanda.\nEscoles bressol municipals inclusives i integradores\nAquest curs és el tercer en què s’aplica el sistema de tarifació social a les EBM, el qual ha revertit en un increment de la demanda del servei per part de les famílies amb una renda inferior a l’indicador de la renda de suficiència.\nProperament s’iniciarà una avaluació de l’impacte de la reforma tarifària sobre la demanda del servei i la composició de l’alumnat de les EBM.\nAixí mateix, continua la tendència dels últims cursos d’augment de la matriculació d’infants amb necessitats educatives especials. En aquest inici de curs, en són un total de 180 (un 2,1% del total d’alumnes), la xifra més alta assolida fins a la data.


Tot el coronavirus que corre pel món cabria en mitja llauna de refresc\nLa quantitat de virus que cadascuna de les persones actualment infectades porta dins (la seva càrrega viral) depèn del temps que faci que es van infectar\nPer: Christian Yates\nQuan, per al programa More or Less de la BBC Ràdio 4, em van demanar que calculés el volum total de SARS-CoV-2 que hi havia al món, no tenia ni idea de quina seria la resposta, ho admeto. La meva dona va suggerir que podia ser de la mida d’una piscina olímpica. “O això o una cullereta”, va dir. “Sempre sol estar entre una cosa i l’altra.”\nAfortunadament, tinc una certa experiència en aquesta mena d’estimacions a gran escala, en vaig fer unes quantes per al meu llibre The Maths of Life and Death. Abans d’embarcar-nos en aquest particular viatge numèric, he de deixar clar que això que faré és una aproximació basada en els supòsits més raonables, però admetent amb gust que pot haver-hi punts en què es pot millorar.\nPer on comencem? Primer hauríem de calcular quantes partícules del SARS-CoV-2 hi ha al món. I per fer-ho, necessitarem saber quantes persones estan infectades. (I ací suposarem que els humans, i no pas els animals, són el reservori més important de virus, de manera que comptarem humans i prou.)\nSegons Our World in Data, cada dia mig milió de persones són positives a les proves de la covid. Ara bé, sabem que la xifra ha de ser més alta, atès que moltes persones no són incloses en aquest recompte, perquè són asimptomàtiques, perquè decideixen no fer-se la prova o perquè la prova generalitzada no és disponible al seu país.\nFent servir models estadístics i epidemiològics, l’Institute for Health Metrics and Evaluations ha estimat que el nombre real de persones infectades cada dia és més aviat de tres milions.\nLa quantitat de virus que cadascuna de les persones actualment infectades porta dins (la seva càrrega viral) depèn del temps que faci que es van infectar. De mitjana, hom creu que la càrrega viral creix i arriba al seu punt màxim uns sis dies després de la infecció, moment a partir del qual disminueix de manera constant.\nDe totes les persones que hi ha infectades ara, les que es van infectar ahir contribuiran una mica a aquest recompte total. Els qui es van infectar fa un parell de dies hi contribuiran una mica més. Els qui es van infectar fa tres dies, encara una mica més, etcètera. De mitjana, els infectats fa sis dies són els qui tindran la càrrega viral més alta. I aquesta contribució disminuirà novament per als qui es van infectar fa set dies, vuit, nou, i així successivament.\nA partir d’aquest càlcul, la darrera cosa que ens cal saber és el nombre de partícules de virus que alberguen les persones en cada moment de la infecció. I com que sabem, aproximadament, com canvia la càrrega viral amb el temps, per a això només cal tenir una estimació de la càrrega viral màxima. Hi ha un estudi, no publicat, que va agafar dades sobre el nombre de partícules de virus per gram d’una sèrie de teixits diferents en micos infectats i després va portar la mida del teixit a escala perquè fos representativa dels éssers humans. I les seves estimacions aproximades de la càrrega viral màxima oscil·len entre els 1.000 milions de partícules i els 100.000 milions.\nTreballarem, doncs, amb un valor a la meitat d’aquest rang, l’anomenada mitjana geomètrica, de 10.000 milions. Quan se sumen totes les contribucions a la càrrega viral de cadascun dels tres milions de persones que es va infectar en cadascun dels dies anteriors (sempre suposant que aquesta taxa de tres milions és més o menys constant), trobem que al món hi ha, aproximadament, dos-cents mil bilions (2x10¹⁷) de partícules del virus circulant en qualsevol moment.\nSembla una quantitat molt alta, i ho és. És, aproximadament, similar a la quantitat de grans de sorra que hi ha al planeta. Però a l’hora de calcular el volum total que representa aquesta xifra, cal recordar que les partícules del SARS-CoV-2 són extremadament petites.\nS’estima que el seu diàmetre oscil·la entre els 80 nanòmetres i els 120. Un nanòmetre és la milmilionèsima part d’un metre. Per posar-ho en perspectiva i que s’entengui fàcilment, el radi de la partícula del SARS-CoV-2 és unes mil vegades més fi que un cabell humà. Farem servir el valor mitjà del diàmetre, de 100 nanòmetres, en el nostre càlcul posterior.\nPer calcular el volum d’una sola partícula esfèrica del virus, ara hem de fer servir la fórmula del volum d’una esfera. Una fórmula que, sens dubte, tenen a la punta de la llengua tots els lectors: V = 4 π r³/3\nAssumint un radi de 50 nanòmetres (al centre de la franja estimada) del SARS-CoV-2 per al valor de r, el volum d’una sola partícula de virus és de 523.000 nanòmetres.\nI si multipliquem aquest volum tan petit pel gran nombre de partícules que hem calculat abans i el convertim en unitats significatives, obtenim un volum total d’uns 120 mil·lilitres. Però si volguéssim ajuntar totes aquestes partícules de virus en un sol lloc, hauríem de recordar que les esferes no s’empaqueten perfectament.\nSi penseu en una piràmide de taronges, és evident que una part important de l’espai que ocupa és buida, és l’espai que hi ha entre les taronges. De fet, la millor manera de minimitzar l’espai buit és una configuració anomenada “empaquetat d’esfera tancada”, en què l’espai buit ocupa, aproximadament, el 26% del volum total. Això faria augmentar el volum total reunit de les partícules del SARS-CoV-2 que hi ha a tot el món a uns 160ml, prou petit per a cabre en sis gotets de licor. Fins i tot, prenent l’extrem superior de l’estimació del diàmetre i tenint en compte la mida de les proteïnes dels pics, arribem a la conclusió que tot el SARS-CoV-2 continuaria sense omplir, ni de bon tros, una llauna de qualsevol refresc comercial.\nAixí doncs, el volum total del SARS-CoV-2 es trobava, efectivament, entre les estimacions aproximades de la meva dona, allò de la cullereta i la piscina. I és sorprenent pensar que tots els problemes, tots els trastorns, totes les penúries i la pèrdua de vides que hi ha hagut durant aquest darrer any podrien constituir només uns pocs glops d’una beguda que seria, sens dubte, la pitjor beguda de la història.\nCorrecció: L’estimació del nombre de partícules de virus (2x10¹⁸ o dos trilions al món en un moment determinat) hauria de ser en realitat 2x10¹⁷ o dos-cents mil bilions. Però això no canvia el volum estimat del SARS-CoV-2 al món, que continua essent de 160 ml.


Projecte educatiu | Escola Mossèn Ramon Bergadà | Pàgina 4\nSeguim amb el “Jo recomano”\nAqui tenim una nova recomanació per als lectors i lectores, aquesta vegada per part del Nil Oliva i de la Aissatou Diallo de 2on.B\nA veure si us animeu a llegir-lo!\nEncetem de nou “Jo recomano”\nAquests dies hem tornat a engegar, des de la biblioteca, l’activitat “Jo recomano”. Enguany s’ha fet extensiva a tots els grups de primària i per primera vegada els nens i nenes de Cicle Inicial ja ens han fet arribar les seves aportacions.\nEscolteu, escolteu què ens… Llegeix més»\nBiblioteca, Informacions i recursos, Portada, Primària 0\nConta-contes al bibliopati de primària!\nDilluns al bibliopati de primària vam poder gaudir del conta-contes de “L’ osset Michka”. Els companys/es de 6èA Lydia, Raul, Àlvaro i Vanora van ser els encarregats d’ explicar-lo.\nFelicitats pel treball! Ho vau fer genial!\nUs hi esperem al bibliopati!\nAbans de marxar de vacances vam poder gaudir de la lectura en veu alta d’ Iker Caballero de 5è al bibliopati de primària.\nEl relat que ens va llegir es titulava “La meva història”. Aquest relat ha estat finalista del Premis Literaris de Constantí 2017.\nBibliopati EP, Biblioteca, Lectures en veu alta, Projecte educatiu, Promoció 2010-19 A, Promoció 2010-19 B 0


Aquaman • Ràdio Capital de l'Empordà\nDesprés de l’abandó de Ben Affleck com a Batman i de Henry Cavill com a Superman, amb una sèrie de pel·lícules desastroses arrossegades per la visió de Zack Snyder, i el fracàs econòmic de Liga de la Justícia, arriba Aquaman per salvar el que queda del DCEU. Ho aconseguirà? Econòmicament sí, perquè la pel·lícula ha estat un èxit comercial, sobretot a la Xina, però creativament estem igual. Això sí, Warner abandona els grisos i abraça els colors estridents, els uniformes més cridaners i els personatges més kitsch. El problema és que el canvi és només estètic i resulta insuficient.\nAquaman ha estat un personatge de DC marginal en els còmics i que ha estat sempre objectiu fàcil per fer-ne burles entre els lectors. Cal dir-ho, Aquaman era ridícul en tots sentits, no només el visual. Per tant, el fet que James Wan volgués assumir-ne el repte d’adaptar-lo al cinema, només responia als canvis que Snyder havia sotmès el personatge. Material de partida amb què Wan es veia en cor en fer-ne alguna cosa de profit.\nL’elecció clau per no caure en la ridiculesa era l’elecció de l’actor. Snyder va triar a Jason Momoa qui vàrem veure debutar en acció a Liga de la Justícia. Tot i que no destacava, sí que vèiem que aquesta versió d’Aquaman no seria objecte de bromes. Personalment, Jason Momoa no em va fer ni fred ni calor, ja que em va donar la sensació que estava només per omplir i era normal que quedés eclipsat quan apareix amb pantalla qualsevol que tingui carisma, que és el cas de Superman en aquella pel·lícula. Però si una cosa bona té Aquaman és Jason Momoa, que crea un superheroi propi, una extensió del mateix actor, una mica com Robert Downey Jr. amb Tony Stark, però amb esteroides i un coeficient intel·lectual que només li permet limitar-se a reaccionar i repartir hòsties a tot allò que li passa pel davant. No obstant això, elecció perfecta. El problema amb el personatge no ve per l’actor, sinó per un guió que no li dóna cap profunditat, ni cap moment de personatge perquè es passa repartint com Bud Spencer en cada escena.\nÉs aquesta la millor pel·lícula del DCEU? Per mi, ni de broma. La majoria de la gent us dirà que Wonder Woman. Per mi, no, ja que, tot i entretinguda, no deixava de ser Capitán América: El primer Vengador, canviant a un home per una dona, amb un excés d’efectes especials en les batalles, que a Aquaman es repeteix. Per mi, la millor del DCEU és Liga de la Justícia, que malgrat tots els problemes, és amb la més entretinguda i amb la que millor m’ho he passat. El problema d’Aquaman és que m’ha avorrit. Què voleu que us digui. Dues hores i mitja de bufetades sense parar, sense donar als personatges ni un segon de repòs, m’avorreix. He tingut la mateixa sensació que vaig tenir en veure Transformers 2 i que es va repetir en totes les seqüeles posteriors.\nVal a dir que el metratge de gairebé dues hores i mitja és injustificable. La història no dona per tant, però com que avui en dia s’ha imposat que si no fas una pel·lícula que arribi a les dues hores, és una obra menor, s’inventen tota la trama de Black Manta, que no té res a veure amb la trama principal i que no aporta absolutament res a la pel·lícula. Només l’allarga 45 minuts, que li haurien vingut de perles que tingués de menys.\nAquaman és una barreja de pel·lícules infinitament millors que ella. Els guionistes o productors han volgut posar-hi tants elements diferents, que al final és un monstre de Frankenstein. Un encadenat d’escenes d’acció mal enllaçades i una pel·lícula amb tons diferents segons l’escena. El cert és que agafa referents de tot arreu, sigui el conflicte familiar i el món de Thor, les venjances a l’estil Black Panther, un món futurista extret de Blade Runner, escenes d’acció de la saga Transformers o l’aventura de La búsqueda de Nicolas Cage. Personalment crec que hauria d’haver apostat per l’aventura perquè és la part que millor funciona. Molts referents, sense casar-se amb cap per un producte sense originalitat. L’altre problema és que tot és absolutament previsible. Des del primer moment saps què passarà i com acabarà. Les trampes amb què et volen enganyar es veuen d’una hora lluny. Fins i tot saps que el personatge que t’han fet creure que està mort, no ho està, i esperes que aparegui d’un moment o altre.\nPel que fa a la resta d’actors, ens quedem amb Nicole Kidman, tot i que està només per cobrar el xec i dedicar-se a millors projectes. També tenim a Dolph Lundgren, que sempre ve de gust veure, i un voluntariós Willem Dafoe. Pel que fa a Amber Heard, la veritat és que la química que té amb Momoa és zero, i Patrick Wilson fa molta vergonya veure’l tenyit de ros i amb els vestits que porta. Però Wilson encara fa bo el dolent Black Manta, perquè ell simplement és dolent perquè li toca i ja està. De l’actor que l’interpreta no parlaré sense la presència d’un advocat.\nEl millor de la pel·lícula és el principi, quan se’ns presenta l’ambientació amb la coneixença dels pares del protagonista, la marxa de la mare i quan ja és infant i descobreix que pot comunicar-se amb els peixos. A partir d’allí, s’allunya de la màgia per apostar únicament per ser un Megalodón o una La gran muralla. Plena de llums, colors i bufetades que enlluernen al públic xinès.\nPel que fa a la direcció de James Wan, pel resultat, tant podria ser Wan com qualsevol altre director random. L’empremta personal que Wan pogués crear-se en el terror, no existeix en el superheroic.\nAmb l’èxit econòmic que ha tingut, tindrem segona part. La qual cosa em fa reflexionar sobre els motius que pel·lícules desvergonyidament dolentes amb aires dels noranta com Venon o aquesta esdevinguin grans èxits de taquilla.\nEn trobareu la tertúlia sobre la pel·lícula en la segona part del nostre podcast:\nArticle anteriorDolors Bassa demana una estratègia conjunta i més accions per part del govern català\nArticle següentSupermatí – 09-01-2019


El nostre compromís amb el planeta i les persones\nSi podem fer-ho millor, no ens conformarem amb fer-ho bé\nKave Cares és el projecte del que més orgullosos estem a Kave Home. És on englobem totes les accions, projectes i col·laboracions que ens fan tenir present i ampliar diàriament el nostre compromís amb el medi ambient i la societat, sent conscients i responsables amb el nostre entorn i les persones.\nEns comprometem a fer les coses bé i a seguir millorant perquè sabem que no som perfectes. La sostenibilitat és un dels nostres grans valors: hem dissenyat peces amb materials reciclats i reciclables, elaborem productes amb consciència, no només en la selecció de materials i primant les tècniques artesanals, sinó també amb compromís social; col·laborem en projectes vinculats tant amb components mediambientals com socials i apostem per ser una empresa amb valors de veritat. Perquè ens neguem a triar entre disseny i sostenibilitat. Volem formar part de casa teva, però de manera responsable.\nLa sostenibilitat va molt més enllà del producte\nÉs per això que el nostre projecte Kave Cares engloba molts àmbits: els materials, la producció, els nostres proveïdors, l'empresa i les seves infraestructures, els dissenyadors, els projectes de responsabilitat social i molt més. Un projecte en el qual portem treballant des que vam començar amb aquesta aventura i amb el focus de millorar dia a dia amb aquest inconformisme que ens caracteritza.\nAportem el nostre gra de sorra per construir un món i un futur millor i, tot i que encara ens queda molt per fer, no pararem fins aconseguir-ho. Sabem que la indústria del moble té un impacte directe amb el planeta i és el nostre deure minimitzar-lo. Perquè fer-ho bé està bé, però fer-ho millor és la nostra obligació.\n"Volem que la consciència social i ecològica sigui una característica de la nostra marca i producte, com el disseny i la qualitat".\nFrancesc Julià, fundador de Julià Grup i Kave Home\nEls nostres números i objectius:\nEl 40% dels nostres productes està fet totalment o parcialment de materials reciclats. Volem arribar al 70% de productes l'any 2025.\nEl 2020 deixem de generar 16.000 kg de plàstic d'un sol ús per a l'embalatge dels nostres sofàs, modificant-lo amb cartó i materials reciclats.\nAquest any ens hem proposat reduir un 15% les emissions de CO₂, optimitzant l'embalatge i els processos logístics. I ens hem marcat el 2025 per a convertir-nos en una empresa carbon neutral.\nEl 2021 hem rebut el certificat oficial FSC® que ens acredita com a empresa que assegura que la fusta prové de tales controlades, garanteix la preservació de la biodiversitat i promou una gestió forestal responsable a escala mundial.\n2025 és la data límit per a eliminar al 100% l'ús de plàstic en els embalatges dels nostres productes. Estem substituint gradualment el porexpan pel cartó honeycomb o niu d'abella. És un tipus d'embalatge molt resistent, lleuger, fàcil de manipular i, el més important, cuida del medi ambient.\nHem agrupat els nostres compromisos Kave Cares a 4 grans blocs: Disseny, Procés, Talent, Comunitat.\nEls productes amb etiqueta Kave Cares estan fets amb materials sostenibles, reciclats, certificats i / o amb acabats naturals. Tots els nostres productes, en qualsevol cas, segueixen processos de fabricació i producció conscients i responsables amb el medi ambient i amb les persones.\nConsiderem que un producte és Kave Cares quan compleix la majoria d'aquestes variables:\nEstà fet a partir de materials naturals, com el cotó, o fibres naturals, com el bambú o el ratan, entre d'altres.\nEstà fet a partir de materials reciclats com el vidre reciclat, les fibres de plàstic d'ampolles reciclades o recuperades de l'oceà, fustes reciclades d'antigues edificacions o recuperades del sotabosc, o el teixit provinent de teles sobrants.\nEl material té una certificació oficial, com és el cas del certificat FLEGT o PEFC, que assegura que la fusta prové de tales controlades.\nL'acabat dels productes és amb base aquosa o productes naturals, com la cera o l'oli, evitant d'aquesta manera l'ús de productes químics.\nEl proveïdor està vinculat i participa activament en projectes de caràcter social o mediambiental.\nProducció i proveïdors\nUna de les nostres màximes és ser transparents amb tot el que fem i comuniquem. Saber on, com i amb qui produïm és essencial per entendre part de les accions que estem fent amb aquest projecte. Un dels requisits per treballar amb els nostres proveïdors és que comparteixin els nostres valors, assegurant d'aquesta manera que compleixin i estiguin alineats amb els nostres objectius de sostenibilitat i responsabilitat social, entre els quals es troben realitzar una producció responsable i garantir un treball i tracte digne amb els empleats.\nTant els nostres proveïdors nacionals com internacionals fan servir tècniques artesanals i manuals que respecten el procés de creació d'un producte, són respectuoses amb el medi ambient i fomenten la seva preservació. Centrem la nostra producció a 12 països (Espanya, Portugal, Itàlia, Romania, Polònia, Turquia, Índia, Indonèsia, Xina, Vietnam, Malàisia i Singapur), localitzats en àrees i continents on també desenvolupem gran part de la nostra activitat comercial pel que vam aconseguir compensar i minimitzar el nostre impacte ecològic. A més, juntament amb els nostres proveïdors duem a terme projectes socials per tal de millorar el benestar de la comunitat local.\nUn exemple és Espanya, on produïm en tallers de proximitat: en el nostre propi centre de Sils (Girona) i a Yecla (Múrcia).\nSempre diem que estem obsessionats en perfeccionar cada detall. Els nostres dissenyadors estan en recerca constant de les noves tendències per anticipar-se i apostar per materials reciclats, sostenibles i amb tècniques innovadores. Un bon disseny no només ha de ser estètic i funcional, sinó que ha de ser respectuós amb el nostre planeta i amb les persones.\nA Kave Home ja som més de 200 persones de 20 nacionalitats diferents. Darrere de tot sempre hi ha persones. Per això, volem assegurar les millors condicions per a elles, tant a nivell professional com personal. Ens tractem amb respecte, tolerància i defensem el treball digne, la transparència, la diversitat, la igualtat i la integració.\nDurant tot l'any treballem, hem llançat i hem col·laborat en projectes a curt, mitjà i llarg termini que aportin valor a nivell social i mediambiental per complir els objectius de sostenibilitat i responsabilitat social que ens anem marcant. Un dels més importants és eliminar completament l'ús de plàstic en l'embalatge dels nostres productes i a les nostres botigues abans de 2025.\nSabies que a més les nostres oficines centrals a Sils són energèticament eficients? Això vol dir que s'han seguit rigorosos criteris per ser el més ecofriendly possible: des de l'ús de materials d'aïllament tèrmic, per reduir el consum energètic, com la incorporació de llum d'intensitat regulable amb sensors lumínics, fins panells passius d'insonorització per prevenir la contaminació acústica.\nCol·laborem activament amb Elisava (Escola Universitària de Disseny i Enginyeria de Barcelona) per desenvolupar línies d'investigació i analitzar com podem reduir el nostre impacte mediambiental.\nParlem de sostenibilitat i responsabilitat social\nTeixim de verd el futur. Posa una catifa PET a casa teva\nWho is not guilty? Estem a Casa Decor 2020!\nPer massissa, escull la millor fusta natural


Un llibre reivindica la figura del desconegut arquitecte barceloní August Font | UIC Barcelona\nEl Saló de Graus de la Universitat Internacional de Catalunya (UIC Barcelona) va acollir la presentació del llibre La Barcelona Eclèctica, de la Dra. Judith Urbano, professora de la School of Architecture de la UIC Barcelona. L’obra està editada per l’Ajuntament de Barcelona i Dux Editorial.\nL’acte va tenir la presència del crític i historiador de l’art Daniel Giralt-Miracle, qui va destacar la dedicació de la Dra. Judith Urbano en l’estudi de la figura de l’arquitecte August Font. També hi van assistir l’editor, Josep M. Vall, el director de la School of Architecture de la UIC Barcelona, Pere Vall, i la mateixa autora.\nAugust Font pertany a l’eclecticisme i va ser coetani d’Antoni Gaudí. Entre les seves obres destaquen la façana i el cimbori de la Catedral de Barcelona, l’església de Montalegre, la Plaça de Braus de Las Arenas, el Palau de les Heures, la Maison Dorée, el Palau de Belles Arts per a l’Exposició Universal de 1888, i diverses sucursals per a La Caixa d’Estalvis i Mont de Pietat.\nCom el mateix Giralt-Miracle va destacar, “el llibre de la Dra. Judith Urbano ajuda a entendre, a través de l’obra de l’arquitecte, el tramat de circumstàncies que va fer sorgir l’eclecticisme. El llibre presenta 18 obres de les quals es faciliten les dades històriques, de manera que es pot aprofundir en cadascuna i les seves circumstàncies, aporta plànols i fotografies inèdites”.\nEl llibre estudia la producció de l’arquitecte August Font i li reconeix el paper important que té en la imatge actual de la ciutat de Barcelona, alhora que omple un buit existent i es fa justícia a l’arquitecte.\nLa ciutat de Barcelona és especialment coneguda per la seva arquitectura modernista, però encara té pendent revalorar altres obres i arquitectes del canvi de segle que no van seguir amb aquesta tendència, sinó que van experimentar amb altres elements i materials, com és el cas de l’eclecticisme. Aquesta és la conclusió a la qual tots els ponents van arribar.\nJudith Urbano és doctora en Història de l’Art per la UB. Va ser membre del Grup de Recerca GRACMON de la UB. Des del 1997 és professora de la School of Architecture de la UIC Barcelona on dirigeix el grup de recerca Història, Arquitectura i Disseny. És autora del llibre Eclecticisme i Arquitectura. August Font i Carreras (2013), fou comissària de l’exposició “Gaudí a París l’any 1910” i editora del seu catàleg el 2002, i ha escrit diferents articles i capítols de llibre sobre arquitectura del segle XIX.


Blog de Cicle Mitjà 17/18: 2016\nBlog de Cicle Mitjà 17/18\nPenso, desitjo, transmeto, faig el bé!\nL'Hort de 4t\nVacaciones 4º A\nVacaciones 4º B\nMannequin challenge a l'hort!!\nPublicat per Marta Sefa Neus Francesc a 13:01 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: L'hort de 4t\nHAN SORTIT FAVES!!\nAvui hem anat a l'hort, la setmana passada no vam poder... era festa\ni... sorpresa... les faves han començat a sortir! ens ha fet moltíssima il.lusió!\nPublicat per Marta Sefa Neus Francesc a 12:48 Cap comentari:\nEXPRESSIÓ ORAL 4t A\nEls nens i nenes de 4t A i B hem fet unes expressions orals a l'aula. Les havíem de preparar prèviament a casa i, si volíem, ens podíem acompanyar d'algun guió o d'algun objecte. L'expressió no havia de durar més d'un minut i mig. Ens ho hem passat molt bé!!\nPublicat per Marta Sefa Neus Francesc a 10:05 Cap comentari:\nVisca la pluja!!\nPrimera plantació feta!! la pluja ens ha anat molt bé!\nPublicat per Marta Sefa Neus Francesc a 8:42 Cap comentari:\nEl planter tira endavant! gràcies "laures" ens fa molta il.lusió!\nPublicat per Marta Sefa Neus Francesc a 11:20 Cap comentari:\n3r Visita a les Mines de Sal de Cardona\nEls nens i nenes de 3r de Primària hem visitat les mines de sal de Cardona. Una visita molt interessant per conèixer els canvis geològics que hi ha hagut al llarg de la història i altres formes de relleu. Hem baixat amb unes furgonetes fins a una de les entrades de la mina, llavors ens han fet protegir amb un casc i hem començat la visita. Primerament ens han explicat com es va formar aquesta muntanya de sal, única a tot Europa. Seguidament hem pogut observar les estalagmites i les estalactites. Hem tastat diferents tipus de sal, la potàssica i la comuna.\nHem sortit molt contents de la visita!\nPublicat per Marta Sefa Neus Francesc a 10:44 Cap comentari:\nMURAL DE TARDOR 4t\nAquests dies els nens de quart , des de la matèria de Llengua Catalana, hem treballat dites, poesies , refranys i frases fetes de tardor. N´hem fet un mural molt xulo!\nPublicat per Marta Sefa Neus Francesc a 4:31 Cap comentari:\nLA CASTANYADA 2016_4t\nPublicat per Marta Sefa Neus Francesc a 12:02 Cap comentari:\nCançó "Chicki - Castanyera"\nEls nens i nenes de 4t hem après aquesta cançó per la castanyada. Ens ha agradat molt!!\nPublicat per Marta Sefa Neus Francesc a 12:13 Cap comentari:\nA l'hort hi ha molta feina!\nArreglant el riu de l'hort després de la pluja!!\nTenint cura del jardinet de l'hort i del racó de les plantes medicinals!!\nPublicat per Marta Sefa Neus Francesc a 8:26 Cap comentari:\n4t: SORTIDA AL MUSEU DE LES MATEMÀTIQUES (CORNELLÀ)\nPublicat per Marta Sefa Neus Francesc a 13:11 Cap comentari:\n3r: EL RIU\nDins del projecte del riu, de l'àrea de naturals, els nens i nenes de 3r A i B de Primària han fet una pràctica del riu i de les seves parts.\nS'ho han passat genial i han après totes les parts d'un riu i com es forma.\nFotos i vídeos del procés:\nPublicat per Marta Sefa Neus Francesc a 12:34 Cap comentari:\n3r CASTELLÀ: EL DIÀLEG\nA 3r A i B de Primària, els alumnes han treballat el diàleg a l'àrea de castellà.\nPrimer, sabent reconèixer el diàleg en un escrit i, després, interpretant-lo oralment.\nTambé han fet un diàleg individual i, finalment, n'han dut a terme un en grup, que han escrit, preparat i interpretat.\nAra en veureu el resultat!\nPublicat per Marta Sefa Neus Francesc a 10:09 Cap comentari:\n4t: S sorda i S sonora\nA classe de català treballarem amb aquesta pàgina les paraules amb essa sorda i essa sonora. Aneu practicant! Clica l'enllaç\nTambé hi podeu accedir des de l'apartat "Això m'interessa de 4t"\nPublicat per Marta Sefa Neus Francesc a 9:29 Cap comentari:\nVISITA ALS HIVERNACLES\nAvui els de 4t hem visitat les intal.lacions de jardineria i floristeria, hem vist els hivernacles, les eines per treballar... ens han dit que ens ajudaran al nostre hort!!!\nPublicat per Marta Sefa Neus Francesc a 6:34 Cap comentari:\nHem inaugurat el curs amb una celebració a Lourdes i jocs a l'escola!!\nPublicat per Marta Sefa Neus Francesc a 12:20 Cap comentari:\nSURT I TROBA! ¡SAL Y ENCUENTRA!\nEscolteu la cançó que hem après: ¡SAL Y ENCUENTRA!\nPublicat per Marta Sefa Neus Francesc a 12:08 Cap comentari:\nFAREM DE PAGESOS\nEls alumnes de 4t amb moltes ganes de començar a treballar a l'hort i a convertir-se en bons pagesos!!\nPublicat per Marta Sefa Neus Francesc a 6:18 Cap comentari:\nHem començat treballant les mates amb el TANGRAM!!\nPublicat per Marta Sefa Neus Francesc a 11:16 Cap comentari:\nPublicat per Marta Sefa Neus Francesc a 11:00 Cap comentari:\nJa tornem a ser a l'escola, preparats i molt contents per compartir aquest nou curs. Els primers dies hem conegut la nostra classe, hem fet jocs al pati i també hem fet, entre tots, un gran mural: cadascú hi ha posat el seu granet de sorra i ens ha quedat genial!\nPublicat per Marta Sefa Neus Francesc a 12:15 Cap comentari:\n3r: AIXÒ M'INTERESSA!!\nPARAULES AMB gu, qu, gü i qü\nESCRIC MAJÚSCULES. NOMS PROPIS\n4t: AIXÒ M'INTERESSA!!\nRECTE I ANGLES\nSUMES I RESTES A LA RECTA NUMÈRICA\nSUMES DE DAUS\nL'hort de 4t (12)\nVacaciones 4º A (5)\nVacaciones 4º B (5)\n4t: SORTIDA AL MUSEU DE LES MATEMÀTIQUES (CORNELLÀ...


L'alta ingesta de proteïnes i l'escassetat de fruita i verdura d'algunes dietes per perdre pes provoquen importants alteracions orgàniques | Consumer\nL’alta ingesta de proteïnes i l’escassetat de fruita i verdura d’algunes dietes per perdre pes provoquen importants alteracions orgàniques\nEl seu desequilibri nutricional incrementa les afeccions hepàtiques i renals\nL’excés de proteïnes en la dieta i la supressió de la fibra continguda en les fruites i verdures que caracteritzen a algunes dietes molt populars en els últims temps tenen conseqüències perjudicials per a la salut. A més de la ràpida recuperació dels quilos perduts al llarg del règim, l’alteració de l’equilibri de nutrients pot augmentar el risc d’afeccions hepàtiques i renals.\n“Les dietes miracle no existeixen”, recorda Alejandro Domingo, endocrinólogo i nutricionista de l’Hospital USP Sant Camilo de Madrid. L’expert alerta que l’efecte “reboti” d’alguns règims com la dieta Dukan o la dieta de la carxofa no és l’única conseqüència nociva per a la salut que provoca una restricció alimentosa d’aquest tipus.\nDomingo explica que després d’una estada en Paris en 1968 en la va conèixer una dieta hiperproteica, similar a la popular dieta Dukan, va realitzar una recerca en la qual va analitzar les conseqüències orgàniques d’aquest tipus d’alimentació. El seu estudi clínic va demostrar que un 40% de les persones que la van seguir tenien un elevat nivell de transaminasas altes i que un 20% havien desenvolupat danys hepàtics. A més, també va observar un increment en els nivells d’urea i creatinina, indicadors d’afeccions renals, i va constatar que el 80% dels pacients van recuperar tot el pes perdut en el termini d’un any.\nPer tots aquests motius, Domingo recorda els perills d’aquest tipus de dietes i considera que és necessari informar convenientment de les seves conseqüències i dels mètodes adequats per aprimar. L’endocrinólogo explica que el més important a l’hora de perdre pes és modificar les conductes que han portat a guanyar-ho, com una alimentació no equilibrada, la falta d’activitat física o l’estrès i l’ansietat.\naprimar Dieta dukan proteïnes transaminasas