La plataforma ciutadana Front Comú Cubelles ha entrat diverses queixes al Síndic de Greuges | Ràdio Cubelles\nLa plataforma ciutadana Front Comú Cubelles ha entrat diverses queixes al Síndic de Greuges\nSegons el Front Comú, la població de la vila pateix la discriminació i deixadesa per part de diferents institucions i empreses\nLa plataforma ciutadana Front Comú Cubelles ha entrat diverses queixes al Síndic de Greuges. Segons el Front Comú, la població de la vila pateix la discriminació i deixadesa per part de diferents institucions i empreses.\nEl Front Comú ha denunciat el greuge comparatiu amb el bitllet general de rodalies on Cubelles província de Barcelona té la mateixa zona i preu que Calafell província de Tarragona.\nDes del Front Comú consideren que la zona tarifaria hauria de ser la de Vilanova i la Geltrú, igual que al bitllet integrat del ATM. Per exemple avui en dia la diferència del " bonotren" amb Vilanova és de prop de 6 euros més.\nEl Front Comú també ha denunciat el peatge de l´autopista C32 perquè Cubelles és l´únic poble de la comarca del Garraf ha de pagar per a poder sortir o entrar a l´autopista.\nLa plataforma també diu que ha posat en coneixement del síndic de greuges l´abandó que té el Departament d´Educació de la Generalitat de Catalunya a Cubelles. En els últims 4 anys el pressupost per a infraestructures educatives a Cubelles ha estat de zero euros. Els 200 alumnes de l’Institut les Vinyes fan classes en barracons prefabricats i continuen esperant la construcció d’un edifici. El Front Comú considera que hi ha un greuge comparatiu amb altres pobles del Garraf on la Generalitat sí que ha invertit en infraestructures educatives.\nPer últim, el Front Comú s’ha queixat de les inundacions d´aigües fecals cada vegada que plou intensament. Així com la contaminació del riu Foix per aquestes aigües brutes


«Blinden» un edifici d'Horta Capallera per resoldre les ocupacions il·legals - Diari de Girona\n«Blinden» un edifici d'Horta Capallera per resoldre les ocupacions il·legals\nEls propietaris, Solvia i un privat, assumeixen el cost de vigilància privada les 24 h, càmeres i comptadors blindats\ng.tubert/c.vilà 14.07.2015 | 15:06\nDesplegamentLa presència policial va permetre als operaris i també a l'empresa de seguretat fer els treballs.El bloc està ple de cartells que demanen civisme. El vigilant, que ahir ja va començar a fer torns.\nLa Guàrdia Urbana de Figueres, tècnics de l'empresa municipal Fisersa i de les companyies de llum i gas van participar ahir en un operatiu conjunt a l'edifici número 19 del carrer Albera, al barri d'Horta Capallera, on des de fa temps es pateixen ocupacions il·legals. Durant l'actuació es van fer controls als 25 habitatges i es van detectar 5 fraus electrics, quatre d'aigua i un de gas i va permetre que es poguessin fer els treballs per «blindar» el bloc amb portes, sensors, càmeres i un vigilant de seguretat les 24 hores al dia. El cost d'aquesta ?intervenció de seguretat l'assumeixen els dos propietaris de l'edifici -un 70% l'entitat bancària Solvia i una particular que té vuit pisos en propietat-. L'Ajuntament alerta que continuarà amb els controls per resoldre aquesta problemàtica.\nDesprés de gairebé un any de reunions i de la impossibilitat de trobar un interlocutor vàlid amb Solvia, ara s'ha aconseguit desencallar la situació i que l'entitat n'assumeixi part del cost. S'espera que la mesura dissuadeixi els okupes -que viuen en almenys cinc immobles- perquè acabin marxant. El cas fa temps que és conegut al barri i a l'Ajuntament, malgrat que la propietària de part dels immobles, M. Lluïsa Thomas, admet que des que Diari de Girona se'n va fer ressò el mes passat l'entitat bancària ha començat a moure's. Fa un any que viuen aquesta problemàtica però en els darrers temps s'havia accentuat, de tal manera que una de les plantes del bloc havia acabat completament ocupada. La situació és ben visible als panys de les portes, esbotzats o «trucats» però també es manifesta en forma d'amenaces i desperfectes pràcticament diaris, tal com asseguren tant la propietària com l'administradora de comunitats d'Entre Veïns, May Martínez. A tot això s'hi sumen els constants robatoris de comptadors i subministraments de llum, aigua i gas. La problemàtica ha fet que una veïna amb problemes de mobilitat que ja havia denunciat el cas a la policia marxés la setmana passada i també ho fes un altre dels inquilins. Però la impossibilitat de garantir-hi la seguretat posava el risc la permanència de la resta de llogaters, que fa temps que viuen enmig de disputes i amenaces.\nMentre no es resolguin les denúncies que ja s'han portat als jutjats, el model que s'hi ha aplicat ?segueix el que es va fer en un edifici proper del carrer Cuixà, on hi havia la mateixa problemàtica. En aquell cas, La Caixa va assumir el cost dels sistemes de seguretat que han aconseguit que de les tretze ocupacions que hi havia a hores d'ara en quedi només una. Tant l'Ajuntament com els veïns eseren que les mesures donin resultats aquí en les properes setmanes. El sistema permet que el vigilant impedeixi l'entrada de nous ocupants, així com aquells que no disposin de claus però també que els sensors que hi ha a les portes blindades dels comptadors detectin qualsevol intent de manipulació i prenguin imatges, que envien a la central d'alarmes. Des de l'Ajuntament diuen que continuaran actuant amb fermesa i que es farà un seguiment de les famílies que abandonin l'edifici per determinar si es troben en situació de risc i, si cal, derivar-los a Serveis Socials.


Jordi Alís, subcampió de Catalunya d'esquí de muntanya — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Jordi Alís, subcampió de Catalunya d'esquí de muntanya\nJordi Alís, subcampió de Catalunya d'esquí de muntanya\nL'esquiador urgellenc obté un segon lloc a la cursa Pocatraça, que va guanyar Oriol Cardona. Marta Garcia, també del Cerdanya Skimo Team, és la nova campiona en categoria femenina\nPodis masculí i femení del Campionat de Catalunya 2020 d'Esquí de Muntanya (FEEC)\nL'urgellenc Jordi Alís ha obtingut aquest diumenge passat el títol de subcampió de Catalunya 2020 d'esquí de muntanya. L'esportista del Cerdanya Skimo Team va finalitzar en segona posició la 20a edició de la cursa Pocatraça, que enguany comptava com a campionat nacional. La prova, organitzada pel CE Olot, es va celebrar a l'entorn de l'estació de Vall de Núria.\nAlís va completar la cursa en 1h24min48s i només va ser superat per Oriol Cardona (Ski Club Camprodon), que amb un temps d'1.21:59 es va proclamar campió de Catalunya masculí. La medalla de bronze va ser per a un altre representant de l'SC Camprodon, Pau Coll, amb 1.26:17.\nEn categoria femenina, la nova campiona nacional és una companya d'equip de Jordi Alís: Marta Garcia, que va arribar a meta en 1h40min38s. Júlia Casanovas, també del Cerdanya Skimo Team, va ser la subcampiona, amb 1.47:13, i el tercer lloc va ser per a Queralt Riba (CE Ripoll), amb 2.03:10.\nEn categoria juvenil, els medallistes olímpics Marc Ràdua (CE La Pobla de Segur), en homes, i Ares Torra (AE Mountain Runners del Berguedà), en dones, s’han proclamat campions de Catalunya tot mostrant la bona salut del planter. El guanyador cadet va ser Gael Álvarez (CE Mindundis Team); i el de júniors, Albert Pérez (Cerdanya Skimo Team).\nA nivell infantil, el podi femení el van conformar Anna Garreta (CE La Pobla de Segur), Erola Rocias (CE Cerdanya Pirineus) i Elna Ferrer (AE Mountain Runners del Berguedà); i el masculí, Aaron Álvarez (Mindundis Team), Jan Monné i Miquel Casals (AE Mountain Runners del Berguedà).\nJordi Alís prepara la temporada de curses\nAmb la temporada d'esquí de muntanya pràcticament acabada, i afectada per les mesures de prevenció del coronavirus (que han comportat, per exemple, la suspensió de l'emblemàtica Pierra Menta), Jordi Alís ja comença a preparar les competicions de curses de muntanya. Aquest dimecres mateix, l'esquiador i atleta de la selecció catalana ja ha anunciat algunes de les proves internacionals en les quals té previst participar.\nL'esportista urgellenc disputarà bona part del calendari de la Copa del Món (Skyrunner World Series), en la qual debutarà el 17 de maig amb la Skyrace des Matheysins, al Delfinat (França). La següent cita serà la Livigno Skymarathon, el 20 de juny a Valtellina (Llombardia, Itàlia). El 26 de juliol, Alís disputarà la Skyrace Comapedrosa, a la parròquia andorrana de la Massana. El 20 de setembre serà a la Zacup Skyrace del Grignone, a Pasturo (Itàlia). I finalment, el 27 de setembre correrà la Gorbeia Suzien, a Biscaia (País Basc).


Pugem al tren de la innovació | VidaCaixa\nEl valor d’intentar una cosa nova\n1 març 2017 6 Vegades compartit\nEl famós pintor neerlandès Vincent van Gogh va dir una vegada: “Què seria de la vida, si no tinguéssim el valor d’intentar una cosa nova?”. Gràcies a aquesta concepció de l’emprenedoria, Van Gogh va innovar, va experimentar i va acabar convertint-se en un dels màxims exponents del postimpressionisme, perquè innovar és la clau de l’èxit i del lideratge.\nPerò què és la innovació? Segons el Manual d’Oslo, una guia per a la recollida i interpretació de dades sobre innovació elaborada per l’OCDE i EUROSTAT, la innovació és la concepció i implantació de canvis significatius en un producte, un procés o una organització. És, per tant, la capacitat de concebre idees que produeixin canvis rellevants en pro de l’eficiència, de la millora o de la resolució d’obstacles en els processos.\nInnovar és un repte constant per a organitzacions de tot el món: apostar pel talent, conrear els espais de creació i fomentar el coworking entre àrees, entre empreses i, fins i tot, entre sectors. I perquè sigui un èxit, cal que formi part intrínseca de la cultura empresarial i es respiri en el dia a dia.\nLa innovació a VidaCaixa\nVidaCaixa té el seu propi programa d’innovació. Innovida és un espai de reflexió i debat intern que neix amb la voluntat d’alimentar la cultura de la innovació a la companyia i amb el desig de construir-lo de manera conjunta entre tots els seus membres.\nL’any passat, sota el lema “Sorprendre els nostres clients”, Innovida va celebrar un primer concurs d’innovació entre els seus empleats. S’hi van presentar 39 idees, pensades per 49 participants. Així mateix, més d’un centenar d’empleats van participar en els diversos tallers organitzats en el marc d’aquesta iniciativa i prop del 50% de la plantilla va formar part de la trobada en què els finalistes van presentar públicament les seves idees.\nL’èxit d’aquesta edició i la qualitat de les idees proposades van portar la companyia a fer un pas més, promovent la participació de tres dels empleats guanyadors d’Innovida a Imagine Express, un programa internacional d’innovació que s’ha celebrat entre Barcelona, París i Londres i que ha finalitzat el primer dia de 4 Years From Now (4YFN), esdeveniment organitzat en el marc del Mobile World Congress.\nJordi Balcells, Paquita Puig i Marcos Real són els tres empleats de VidaCaixa que han participat a Imagine Express 2017 després de guanyar, juntament amb Elena Noain i Neus Ametller, el concurs Innovida de VidaCaixa.\nEls dreamers van tenir el suport de VidaCaixa en tot moment i el dels seus companys d’equip en el concurs d’Innovida que va portar tres d’ells a Imagine Express.\nA la foto (d’esquerra a dreta): Paquita Puig, participant i finalista a Imagine Express 2017; Eduardo Martínez de Aragón, Director de Gestió de Fons de Pensions de VidaCaixa; Jordi Balcells, participant a Imagine Express 2017; Elena Noain, membre de l’equip guanyador del concurs Innovida de VidaCaixa; Marcos Real, participant i finalista a Imagine Express 2017; Jorge Nicolau, Sotsdirector General de Mitjans de VidaCaixa, i Rosa Condud, Directora d’Àrea de Suport a Negoci de VidaCaixa. Neus Ametller també va ser integrant del grup guanyador del concurs Innovida de VidaCaixa.\nEl tren de la innovació\nImagine Express és un programa d’innovació disruptiva, organitzat per Imagine Creativity Center, que té lloc en un tren. En l’última edició, un total de 36 participants, tres d’ells de VidaCaixa, han tingut l’oportunitat de formar part d’un equip pluridisciplinari per proposar solucions trencadores als reptes plantejats per l’organització. Les seves idees havien d’estar basades en tecnologia mòbil i plantejades pels sectors d’activitat proposats: smart cities, salut, fintech i una quarta categoria oberta a la creativitat dels dreamers. Els representants de VidaCaixa van afrontar els reptes de salut (Marcos Real) i smart cities (Jordi Balcells i Paquita Puig).\nMentre les ments creatives treballaven en les solucions, el tren de la innovació va sortir des de Barcelona fins a la seva primera parada: París. En aquest trajecte, els participants van treballar en la generació de les idees. Un cop a la destinació, l’objectiu va ser crear un prototip per donar forma a la idea i un pla de negoci per dur-la a terme.\nEl segon dia, el tren es va posar en moviment de nou i va portar els participants a Londres, on l’endemà van haver de defensar la seva idea davant un jurat format per inversors. Aquest pitch tenia unes característiques especials, ja que es duia a terme dins la famosa roda London Eye en un temps limitat: el que triga a fer una volta completa. Exactament 5 minuts.\nL’equip de dreamers en el qual participava Marcos Real dins del London Eye durant la primera presentació del projecte.\nDe retorn a Barcelona, el jurat va decidir quins equips, un per categoria, presentarien el seu projecte a 4 Years From Now (4YFN), en el marc del Mobile World Congress, durant l’últim dia del programa. Dos dels tres somiadors de VidaCaixa van estar en aquesta final amb els seus equips després de ser seleccionats pels seus projectes en smart cities i salut. Després d’aquesta última presentació, en la qual, a més dels quatre equips escollits a Londres, en competien quatre més seleccionats en altres trobades, l’aplicació guanyadora va ser Smartdog, un sistema perquè les mascotes puguin ajudar persones grans o persones amb dependència. L’aplicació permetrà al metge de capçalera o als familiars controlar el seu estat de salut i la medicació, entre altres aspectes.\nDesprés d’haver format part d’aquest programa i d’haver estat seleccionats entre els millors, els representants de VidaCaixa han tornat a casa amb una “experiència inoblidable” a l’esquena. Tots tres han tingut el talent i el valor d’intentar una cosa nova i han estat part del lloc on neixen les idees.\nMés sobre: Innovació VidaCaixa VidaCaixa


Pastís de noces - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl pastís de noces és un pastís que se serveix als convidats durant un casament. En la cultura moderna occidental, normalment es tracta d'un gran pastís amb moltes capes o pisos i decorat amb força sucre glacé, sovint sobre una capa de massapà o fondant, coronat amb una petita figura que representa la parella. També trobem altres motius com coloms, aliances d'or o ferradures, les quals simbolitzen la bona sort. Aconseguir un pastís compacte i sòlid, que pugui aguantar les decoracions i que alhora sigui comestible, pot ser considerat l'exemplificació en persona de l'art i les habilitats del pastisser. Generalment, la tradició diu que els nuvis facin junts el primer tall de pastís, sovint amb un ganivet cerimonial o fins i tot amb una espasa. Una tradició més vella i arcaica consistia en el fet que la núvia servís el pastís a la família del nuvi, com a transferència simbòlica de les responsabilitats que tenia envers la seva pròpia família a les responsabilitats que acabava d'adquirir amb la família del nuvi.\nLa tradició també dicta que la núvia i el nuvi es donin l'un a l'altre la primera mossegada de pastís. Novament, això representa la nova formació d'unitat familiar i la substitució de l'anterior unió entre pare i fill.\nAleshores, els altres convidats poden menjar pastís i emportar-se'n algun tros a casa o portar-ne a aquelles persones que s'han perdut el convit. Una antiga tradició diu que si una dama d'honor dorm amb un tros de pastís sota el coixí pot somiar amb el seu futur marit.\nEs pot guardar un tros de pastís per tal que la parella se’l mengi en el seu primer aniversari o en el bateig del seu primer fill. Algunes vegades aquest tros pot ser del pis de dalt o un tros del tall que els nuvis van compartir, depenent dels costums locals.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Pastís de noces\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Pastís_de_noces&oldid=23249163»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 20 abr 2020 a les 10:35.


Inici/Premsa/Notícies/Nexus Energía guanya el subministrament d'energia verda de la Generalitat de Catalunya Tornar a Notícies\nNexus Energía guanya el subministrament d'energia verda de la Generalitat de Catalunya\nNexus Energía ha començat l'exercici 2019 amb força i ja acumula les adjudicacions de contractes de gran grandària. L'últim a confirmar-se ha estat la licitació per al subministrament d'energia 100% d'origen renovable a la Generalitat de Catalunya.\nL'oferta de Nexus Energía ha estat la més competitiva, i s'ha efectuat en la modalitat de preu indexat, revisat anualment sobre el OMIP, adjudicant-se el lot 3, de la tarifa 3.0.A. Aquest lot representa un proveïment a 1678 punts de subministrament i un consum total de gairebé 170 GWh; que significa el 86% dels punts de subministrament de la Generalitat de Catalunya. El contracte ascendeix a la xifra de 26 Milions i és el major aconseguit pel Grup després d'obtenir el subministrament per a CEAGA (Clúster d'Empreses d'Automoció de Galícia) el mes d'octubre passat.\nL'estratègia del Grup, que inclou un fort creixement en el sector públic, està donant resultats positius després de guanyar diverses licitacions de subministrament per a gran nombre d'entitats públiques dins de tot el territori espanyol. Recentment Nexus Energía ha resultat adjudicataria també d'altres licitacions de la Generalitat de Catalunya com el subministrament elèctric al Gran Teatre del Liceu i al Teatre Nacional de Catalunya (TNC)\nL'estratègia comercial desgranada pel grup fa 2 anys està donant clars resultats, amb una cartera de producte més completa i flexible que queda desplegada pel seu equip humà altament qualificat, aconseguint una gran qualitat tècnica, així com un bon nivell de competitivitat, aconseguint una posició molt destacable en el sector industrial i públic a Espanya.


Victòria dels Àngels (1923-2005) - Any 2005 - Articles\nAlícia de Larrocha (11)\nEnric Magriñà (1)\nEric Kleiber (1)\nGeorge Frideric Händel (1)\nGiacomo Rossini (3)\nJosep Maria Lamaña (1)\nVíctor de Sábata (1)\nWolfgang Sawallich (1)\nXavier Montsalvatge (12)\nArs Musicae (2)\nClínica Teknon (5)\nConservatori del Liceu (3)\nFundació Umbele (2)\nVictòria dels Àngels (1923-2005)\nEl 15 de gener, la cantant lírica de veu prodigiosa i musicalitat refinada Victòria dels Àngels, de 81 anys, va morir a la Clínica Teknon de Barcelona, on estava ingressada a la Unitat de Cures Intensives (UCI) des de feia més de dues setmanes per una afecció respiratòria.\nConsiderada com la degana dels cantants lírics espanyols, juntament amb el desaparegut Alfredo Kraus -amb qui tan sols va coincidir a Werther-, Victòria dels Àngels va cantar a cinquanta-tres països, i va deixar una obra discogràfica que comprenia vint-i-dues òperes completes i quaranta àlbums de gèneres diversos.\nVictòria dels Àngels López García va néixer l’1 de novembre de 1923 a la Facultat de Medicina de Barcelona. Filla d’un bidell de la universitat va viure la infantesa i la joventut marcada per aquest entorn. Als onze anys jugava amb un piano desafinat del paranimf de la universitat, fins que el rector ho va descobrir, i reconeixent-hi una veu excepcional, va fer arreglar el piano i va traslladar-lo a l’àtic de la universitat, on vivia la família.\nAmb tretze anys va iniciar estudis de cant, però de seguida ho va haver de deixar en esclatar la Guerra Civil. Als setze anys va reprendre els estudis al Conservatori del Liceu, però no va ser fins el 1940, després de guanyar un concurs convocat per Ràdio Barcelona, que es va decidir pel cant.\nLes seves primeres aparicions artístiques – en la triple faceta de guitarrista, flautista i cantant- van ser amb el grup de música antiga Ars Musicae, formació pionera dirigida per Josep Maria Lamaña. Segons va declarar Victòria dels Àngels en més d’una ocasió, va ser llavors quan de debò va aprendre a cantar.\nLa seva presentació oficial com a cantant va ser el 19 de maig del 1944 al Palau de la Música Catalana i el 13 de gener següent va debutar al Gran Teatre del Liceu com la Comtessa de Les noces de Fígaro, paper que va repetir la temporada següent juntament amb les heroïnes de Manon i La bohème.\nTres anys més tard, es va casar amb Enric Magriñà, amb qui va tenir dos fills, i va guanyar el primer premi en el Concurs Internacional de Cant de Ginebra, que li va obrir les portes a una carrera internacional imparable.\nVa debutar a l’Òpera de París com la Marguerite de Faust(1949), després va fer una gira per Amèrica del Sud, va debutar com a Mimì de La bohème al Covent Garden i concert al Wigmore Hall de Londres; i el 1951 va cantar per primera vegada al Metropolitan de Nova York (1951). El 1956 va fer una gira per Austràlia.\nDurant la dècada dels cinquanta va fer enregistraments a Milà, París i Nova York d’El barber de Sevilla, La vida breve, Manon, Faust i La bohème.\nEl 1961, dirigida per Wolfgang Sawallich, va debutar a Bayreuth com a l’Elisabeth del Tannhäuser, i es va convertir en la primera cantant de l’estat que actuava al festival wagnerià.\nParadoxalment, mentre triomfava a l’estranger tenia una relació estranya amb el teatre del Liceu. Segons que ella va dir més d’un cop, a causa de les pressions d’alguns cantants d’òpera i el públic de llavors. El 1961 Victòria dels Àngels va estrenar al Liceu L’Atlàntidade Manuel de Falla.\nNo va tornar a actuar al teatre de la seva ciutat fins el juliol de 1992 amb un gran recital on va poder experimentar l’abnegada consideració, del públic català, que l’adorava. La temporada següent va actuar amb L‘Atlàntida de Manuel de Falla, i el 1994 amb el concert benèfic al Palau Sant Jordi després del devastador incendi que va destruir el Gran Teatre el 31 de gener de 1994. Se la considerava una gran estilista i una intèrpret de gran sensibilitat del lied. En aquest tipus de recital, Victòria del Àngels sempre va defensar la música catalana i la cançó espanyola, en diverses ocasions al costat de la pianista Alícia de Larrocha, gran amiga seva.\nVictòria dels Àngels es va retirar el 1979 del món de l’òpera amb l’obra Pelléas et Mélisande. No obstant, va continuar activa en el món de la lírica, fent recitals per tot el món. El 7 de juny de 1991 va tornar a actuar a Madrid i un any més tard, malgrat haver abandonat l’òpera, va cantar l’Orfeo, de Monteverdi, i va participar en la cerimònia inaugural dels Jocs Olímpics de Barcelona. El seu últim concert, profundament emotiu, el va fer al Teatre Nacional de Catalunya el 1997.\nEl 1987 va ser nomenada doctora honoris causa per la Universitat de Barcelona, el seu lloc de naixement. Aquest reconeixement va fer justícia a una cantant d’extraordinària musicalitat, exemple de rigor, sensibilitat i intel·ligència, que cantava amb la mateixa facilitat tant obres líriques com dramàtiques, gràcies a un registre de veu sense límits, que li possibilitava interpretar obres tan diverses com les de Rossini, Wagner, Puccini, Händel, Schubert, Verdi, Schumann, Granados, Massenet, Albéniz, Montsalvatge o Mompou, convertint-la en una de les sopranos de referència mundial. Havia estat dirigida per les batutes de Herbert von Karajan, Eric Kleiber, Víctor de Sábata, Carlo Maria Guilini i Georg Solti, entre d’altres.\nVictòria dels Àngels havia rebut nombroses condecoracions i premis, entre d’altres el Nacional de Música (1978), el Príncep d’Astúries de les Arts , el Gran Premi de l’Acadèmia Francesa al millor disc (1953, 1955, 1956), la medalla d’or del Liceu (1955), la de la Ciutat de Barcelona (1958) i era membre honorari de la Real Academia de Bellas Artes de San Fernando.\nMalgrat els èxits artístics, la seva vida personal no va ser ni fàcil ni amable: un matrimoni complex trencat al cap dels anys, la mort del seu fill Joan Enric el 1998, la malaltia d’Alexandre, el seu fill petit, o la difícil relació amb alguns empresaris, van marcar les circumstàncies d’una dona que sempre li va cantar a la vida. Mosta del seu tarannà és que, en morir, va legar tota la seva herència a la Fundació Umbele, dedicada a la cooperació amb l’Àfrica subsahariana.


Parkhotel Sonnenberg Eltville am Rhein Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nParkhotel SonnenbergFriedrichstrasse 65, Eltville am Rhein, Eltville am Rhein, Alemanya - Veure al mapaExcel·lent8,2Basada en104comentarisParkhotel SonnenbergVeure més fotoscentre esportiuVeure més fotosVeure totes les 23 fotosMolt bona ubicació 7,6Veure al mapa7,6UbicacióParticularitats que li encantaranProp de transports públicsbalcó/terrassamini bar\nStandard Junior Suite with Garden View\nHabitació Doble Confort amb Vista sobre el Pati (Comfort Double Room with Patio View)\nHabitació Doble Estàndard amb Vista sobre el Pati (Standard Double Room with patio view)\nHabitació Individual Estàndard amb Vista sobre el Jardí (Standard Single Room with Garden View)\nSobre l'allotjamentDescripcióPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Eltville, Parkhotel Sonnenberg és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Eltville. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. L'ambient de Parkhotel Sonnenberg es reflexa en cada habitació. calefacció, servei de despertador, escriptori, mini bar, balcó/terrassa són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com sauna, jardí. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Parkhotel Sonnenberg la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Eltville.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsarticles de tocadorcalefaccióplat de dutxaassecador de cabellempolles d'aigua de cortesiaservei de despertadorbalcó/terrassaescriptoritelèfonCaixa forta a l'habitaciómini barTV satèl•lit/cableMostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantPlease note that this hotel is not accessible for wheelchairs. Comentaris recents de clients


BLOGTENDÈNCIESMàrqueting Immobiliari, ¿Què és i com funciona?\nLa Captació d'Immobles\nL'activitat que exerceix una Agència Immobiliària és fonamentalment comercial, i ho és en dos sentits.\nD'una banda l'agència immobiliària necessita captar persones que vulguin vendre o arrendar pisos, cases o locals comercials per a poder vendre'ls o arrendar-los.\nD'altra banda ha de vendre aquests immobles que ha captat a persones que els vulguin compren o llogar.\nEn el treball d'aquestes agències immobiliàries hi ha altres aspectes que no són estrictament comercials i que no són la part fonamental de la seva activitat, encara que sí totalment necessàries. Parlem de gestionar la informació, una base de dades sobre els productes que pot vendre i, d'altra banda, realitzar anàlisis i ajudar els seus clients a fixar preus així com assessorar-los quant a la forma i contingut dels contractes.\nA més de tot el que comptem a continuació la venda immobiliària es pot realitzar, també, a través d'esdeveniments i fires immobiliàries on acudiran possibles clients (d'un i un altre costat) i aprofitar la seva presència tenint un lloc o estand per a captar-los.\nEn tot el que exposem a continuació hem d'actuar, sempre, amb certa lògica, sabent quals són les nostres pretensions i objectius i amb quins recursos podem comptar i quals són els nostres límits.\nEn el passat els Agents de la Propietat Immobiliària estaven obligats a pertànyer a un col·legi professional i a posseir determinada titulació acadèmica i superar certes proves d'accés.\nAvui dia, a Espanya, això ja no és així, qualsevol persona sense necessitat de posseir un títol ni de superar cap mena d'examen ni de col·legiar-se pot obrir una Agència Immobiliària. Només ha de donar-se d'alta en el cens d'Hisenda, en el Règim d'Autònoms de la Seguretat Social i tramitar les llicències administratives del local si té un obert al públic.\nNo obstant això, com succeeix amb qualsevol altre treball, per a ser agent immobiliari i aconseguir tirar endavant és necessari posseir determinades aptituds personals; no tothom serveix per a tot.\nSobretot és fonamental posseir aptituds comercials, és a dir, ser un bon venedor ja que, com hem dit al principi, l'activitat essencial és vendre.\nAquestes aptituds comercials es poden adquirir amb la pràctica i l'estudi, però hi ha determinades persones que no el necessiten perquè el tenen en la seva naturalesa, són venedors nats.\nEn aquest món de les agències immobiliàries és molt freqüent acudir a una franquícia.\nUna franquícia és un negoci dissenyat per una empresa que cedeix a altres societats o persones físiques l'explotació d'aquest negoci en la forma que ho ha dissenyat.\nPer a això se signa un contracte de franquícia en la qual el cedent (anomenat "franquiciador") es compromet a aportar al seu client (anomenat franquiciat) tot el know-how del negoci tal com ho ha dissenyat, els procediments i maneres de gestionar i, finalment, la seva marca comercial i, normalment, també li aportarà accions de publicitat i màrqueting en promoció de la marca.\nEl franquiciat pot obrir aquest negoci en determinat territori que se li assigna i ha de complir les condicions del contracte.\nEn el cas de les agències immobiliàries, el "franquiciador" realitza la captació d'immobles i deixa al franquiciat la cerca de clients (en la majoria de situacions).\nCaptar immobles per a vendre o llogar és essencial perquè si no tenim aquests immobles en la nostra base de dades tampoc tindrem clients que els comprin o lloguin i, encara que els tinguéssim, no ens servirien per a res.\nL'agent immobiliari el que desitja és captar immobles en exclusiva és a dir, el venedor o arrendador li contracta perquè ell sigui qui busqui al comprador o arrendador i es compromet a no realitzar la venda o lloguer sense la seva intervenció (de l'agent contractat) durant un període de temps determinat.\nLa raó per la qual és important que aquests encàrrecs siguin en exclusiva és perquè, per a aconseguir clients que comprin o lloguin aquests immobles, normalment haurà de realitzar algun tipus d'inversió econòmica a anunciar-lo, promocionar-lo o utilitzar al seu personal per a ensenyar-lo i vendre'l.\nAvui dia, el mètode més eficaç i econòmic per a captar venedors-arrendadors és a través d'internet.\nPerquè sigui eficaç aquest recurs d'internet haurem de tenir una presència atractiva i solvent, una pàgina web ben dissenyada i que aconsegueixi el millor posicionament en els cercadors, natural o de pagament.\nAls potencials venedors els oferirem emplenar un formulari amb les seves dades i les seves necessitats i pretensions.\nLa resta ja és labor de ser un bon comercial, de saber mesurar els tempos i d'oferir les millors garanties i condicions per a aconseguir que ens contractin en exclusiva.\nL'activitat comercial de captar als compradors o arrendadors es desenvoluparà en tots els àmbits, tant tradicionals com actuals.\nEls àmbits tradicionals són els de sempre, cartells pegats en els propis immobles amb el nostre telèfon, anuncis en periòdics i en publicacions específiques (en paper o en internet), bustiada, repartiment de fullets i tots els altres mitjans de publicitat, des de tanques publicitàries a ràdio o televisió.\nQuant als mitjans actuals, internet és molt eficaç en el negoci, el nostre lloc web pot oferir dades dels pisos i altres immobles que oferim amb informació, fotos o vídeos, preus, característiques, etc.\nIgual que en el cas anterior, la bona imatge i aparença de serietat de la nostra web ajudarà notablement al fet que ens diguin aquests clients potencials.\nL'activitat en xarxes socials com Facebook o Twitter no serveix directament per a aquesta captació de clients però ajuda a crear imatge i a orientar a possibles clients al nostre lloc web, així que indirectament si serveix.\nUna vegada que el potencial client ha caigut a les nostres mans i ens demana informació sobre el pis o local que li hem ofert per la nostra publicitat, no tenim per què cenyir-nos a l'immoble pel qual ens ha cridat; sabent les seves necessitats i pretensions (perquè les hi hem preguntat el primer de tot) podem oferir-li altres immobles alternatius que figurin en la nostra base de dades.


el blog de Marga Sanz: Esquerra Unida condemna el colp d’estat a Hondures\nEsquerra Unida condemna el colp d’estat a Hondures\nLa coordinadora d’EUPV, Marga Sanz, ha manifestat el recolzament de la formació d’esquerres a la concentració convocada aquesta vesprada a les 19H davant el consolat d’Hondures a València, per mostrar el rebuig al colp d’estat militar produït a Hondures.\nLa direcció d’Esquerra Unida ha condemnat l’atac a la democràcia executat per les forces armades contra el president Zelaya: “aquest colp d’estat ha truncat les aspiracions democràtiques dels hondurenys, els quals anaven a realitzar una enquesta popular amb l’objectiu, precisament, d’aconseguir una major participació democràtica en el país”, explica Sanz.\nEsquerra Unida participarà aquesta vesprada en la concentració que es realitzarà a la plaça d’Hondures de València “per exigir que es restablesca l’ordre constitucional i el president Zelaya torne a Hondures a desenvolupar les funcions que la llei li ha atorgat i a seguir defensant els obrers i camperols com ha fet fins ara”.\nLa direcció de la formación d’esquerres considera que aquest colp d’estat “ha estat produït per la dreta més recalcitrant, qui pretén consolidar una oligarquia nacional i imposar amb la força militar una dictadura”. Esquerra Unida ha fet una crida a tots els moviments socials i de solidaritat i a tota la ciutadania perquè se sumen a la protesta.


PAe - CTT - General - Concurrent Cache Manager\nConcurrent Cache Manager (CCM) és una biblioteca que implementa un sistema de caixet lleuger, no blocador. S'utilitza en tots els programes que precisen una connexió al Servei Públic d'Ocupació, limitant el nombre de connexions necessàries per a múltiples serveis i millorant de forma important el rendiment.\nCONSELLERIA D'ECONOMIA, OCUPACIÓ I INDÚSTRIA\nServizo Públic d'Emprego (ramon.rial.quintela@xunta.es)\nApatxe Programari License , EUPL (European Public License)\nConcurrent Cache Manager (CCM) és un gestor de caixet simplificat que pretén oferir una solució de caixet senzilla, àgil i flexible. Característiques més detacables: - Està construída per JavaSE 6 i superiors. - La mateixa instància de Concurrent Cache Manager pot atendre concurrentment a diverses lectures, en diversos threads diferents, sense que una lectura bloc les altres. - Concurrent Cache Manager es construeix sobre Java Generics, per la qual cosa és possible utilitzar la caixet amb aquesta característica del llenguatge Java. - Es pot controlar la decisió sobre quan s'ha d'executar un purgat per mitjà d'una política de purgat personalitzada. - Gestiona sempre la devolució de valors Cadena. - En un futur permetrà també definir el tipus de valor a escorcollar.


Els ERTO per força major s'amplien al 30 de juny - Diari de Terrassa\nEl sector de la restauració és el més afectat i n'hi ha més de 100 mil treballadors a Catalunya en un ERTO.\nEls ERTO per força major s'amplien al 30 de juny\nRedacció 09.05.2020 | 09:07\nEl Govern central i els agents socials van acordar ahir les ajudes que tindran els ERTO per força major durant el procés de desescalada. Seguiran lligats a l'estat d'alarma fins al dia 30 de juny. Així mateix, totes les parts han pactat que una comissió tripartida decideixi quins sectors podran mantenir els ERTO després d'aquesta data.\nTal com va quedar reflectit en el document que els òrgans directius de CEOE, CCOO i UGT van validar ahir, es dóna per fet que l'estat d'alarma es prorrogarà fins al 30 de juny, malgrat que a la roda de premsa posterior al Consell de Ministres, la ministra portaveu, María Jesús Montero, va dir que les eventuals pròrrogues s'aniran decidint en funció de l'evolució de cada fase.\nYolanda Díaz, ministra de Treball, va assegurar que "no es deixarà ningú darrere" i que si és necessari se seguirà "acompanyant" aquells sectors que continuïn tenint dificultats més enllà de l'aixecament de l'estat d'alarma, una decisió que es prendrà durant la comissió de seguiment tripartida que es reunirà els dimecres de la segona setmana de cada mes.\nLa norma en la qual quedarà fixat aquest acord s'aprovarà previsiblement en el Consell de Ministres del proper dimarts i diferenciarà entre l'Expedient de Regulació Temporal d'Ocupació (ERTO) por força major total i parcial.\nLa força major total, per a les empreses que encara no puguin reiniciar l'activitat, implicarà mantenir l'exoneració del 100% de les cotitzacions per a aquelles de menys de 50 treballadors i el 75% per a la resta. La força major parcial suposarà exempcions que van del 30 al 85% en funció de les circumstàncies. En aquests casos primarà sempre la reducció de jornada sobre el manteniment de la suspensió.\nLes empreses que reprenguin l'activitat amb reduccions de jornada podran descomptar-se el 85% de les quotes del mes de maig i el 70% de les de juny en el cas que tinguin menys de 50 treballadors; i el 60% de les de maig i el 45% de les de juny si superen aquesta xifra de treballadors.\nLes empreses que obrin però mantinguin treballadors en suspens podran descomptar-se el 60% de les quotes de maig i el 45% de les de juny si tenen menys de 50 treballadors; i el 45% de maig i el 30% de juny si en tenen més.\nLes ajudes quedaran subjectes al compromís de mantenir l'ocupació durant el període de sis mesos des de la data de represa de l'activitat, encara que sigui de forma parcial o només afecti a part de la plantilla. S'entendrà que el compromís s'ha incomplert si s'acomiada a qualsevol treballador afectat per ERTO, excepte si és procedent.


L'ambaixador de Malta ofereix l'experiència del país en l'acostam\nL'ambaixador de Malta ofereix l'experiència del país en l'acostament a Europa\nNoticies » Política 17 d'octubre, 2014\nJornada diplomàtica al palau episcopal de la Seu d'Urgell. Els ambaixadors de la República Txeca, Colòmbia, Nicaragua i Malta han presentat les cartes credencials davant del Copríncep episcopal i el ministre d'Afers Exteriors. El representant maltès, Gino Tarcisio, ha ofert l'experiència del seu país en el procés d'integració a la Unió Europea. Aquesta tarda el Copríncep oferirà una recepció al cos diplomàtic acreditat al país.\nLa primera a presentar les credencials ha estat l'ambaixadora de la República Txeca. A continuació ha estat el torn de l'ambaixador de Malta. Entre d'altres temes, Gino Tarcisio ha tractat amb el copríncep episcopal, Joan-Enric Vives, i el ministre d'Afers Exteriors, Gilbert Saboya, el procés d'acostament d'Andorra a la Unió Europea. Tarcisio ha ofert l'experiència del país en la matèria.\nEl representant maltès també ha ofert consell en qüestions bancàries, una temàtica important al país, i més arran de la crisi de l'any passat.\nAvui també han lliurat les credencials l'ambaixador de Colòmbia i l'ambaixadora de Nicaragua. Ahir van fer-ho els del Senegal, Luxemburg, el Japó, Mèxic, Croàcia i Mongòlia. Aquesta tarda el Copríncep episcopal oferirà una recepció al cos diplomàtic acreditat a Andorra.


El passat 20 d’octubre el Grup Socialista va presentar al Parlament de Catalunya una extensa i treballada proposició de Llei de memòria democràtica. Els treballs previs, la presentació i la defensa del text van anar a càrrec del diputat i company Ferran Pedret, primer secretari de la Federació de Barcelona i responsable de Moviments Socials i Memòria del PSC.\nÉs una proposta fruit de nombrosos contactes amb entitats memorialistes i de rigorosa dedicació. Pretén ser integral, refonent la legislació prèvia i afegint les absències que hi havia. Vol agilitzar temes administratius i relacionats amb les víctimes, com ara l’exhumació, la localització i la identificació.\nEntén que les famílies i les entitats memorialistes tenen un paper cabdal en l’assumpte, pel que els atorga una major possibilitat d’iniciativa. Les víctimes són l’aspecte nuclear de la llei, tot entenent, per tant, que la Generalitat ha d’assessorar, acompanyar i orientar els seus familiars al màxim possible.\nA més, posa en valor els treballs en genètica, els quals permeten científicament identificar les víctimes, com també subratlla el paper dels arxius, els quals no sols custodien la documentació, eina bàsica per als estudis posteriors, sinó que en faciliten l’accés, entès aquest com un dret.\nPer altra banda, atès que vivim en un país ple d’espais i d’itineraris relacionats amb la memòria històrica, és bo catalogar-los. Molts d’aquests llocs, en especial edificis i monuments, foren construïts forçadament per persones presoneres i represaliades. Cal saber de quins immobles estem parlant i llistar-los.\nFinalment, l’ascens de la ultradreta ha propiciat que cada cop més s’exalci sense pudor el cop d’estat del 18 de juliol de 1936 i la dictadura franquista que el va seguir. No cal dir que aquestes exaltacions molesten i humilien tots els demòcrates en general i els familiars de les víctimes en particular. Així doncs, amb les penalitzacions corresponents, la nova llei preveu castigar aquelles insultants actituds.\nLa proposició socialista va gaudir d’una folgada majoria parlamentària, amb el suport de 114 vots a favor, el que representa més d’un 80 % de l’hemicicle. Ara s’inicia una sèrie de tràmits parlamentaris que acabaran amb la seva definitiva aprovació, el que esperem que s’esdevingui l’abans possible.\nSecretari de Memòria Històrica del PSC Barcelona


Òscar Riu i García: 2011\nOnze de Setembre. Aturem les retallades social i nacionals\nÉs la resposta que hem de donar aquest últim any de retallades i de menyspreus continuats envers la ciutadania d’aquest país. Uns menyspreus que han estat llançats des de tots els estaments contra la classe treballadora, contra els que realment estem pagant la crisi econòmica. Ens han retallat els nostres drets laborals. Retallada rere retallada, el govern de l’Estat ha entès que la forma de sortir de la crisi era fer-nos més precaris a tots, excepte a aquells que ens han portat a aquesta crisi, els grans especuladors i les grans fortunes, que cada vegada són més riques per a continuar especulant. Ens han retallat el petit estar del benestar que tenim, sanitat, serveis socials i escola, i és clar que les conseqüències de retallar en metges, ajudes socials i professors, les pagarem d’aquí a uns anys, perquè el nostre país s’encamina cap a un futur amb més desigualtats socials. Però, també ens volen retallar els nostres anhels de seguir avançant com a poble lliure. Fa un any ens van retallar l’Estatut referendat pel poble de Catalunya, han aprovat un canvi constitucional sense el consens de la ciutadania, sense un veritable debat polític ni social de cap classe, i sense que el canvi sigui ratificat pels ciutadans. Una reforma que retalla la capacitat de decisió dels futurs governs del nostre país en l’àmbit econòmic i que es farà servir per incentivar encara més les retallades socials en moments de crisi com els que ara vivim. Perquè aquest canvi constitucional no ha servit per marcar un mínim de despesa social, perquè no ha servit per posar un límit al dèficit fiscal que existeix a l’Estat espanyol i que perjudica greument els ciutadans catalans, el canvi a la Constitució és un altre cop de gràcia al nostre autogovern. Però, l’ultima agressió per part del sistema judicial és la interlocutòria del TSJC sobre la immersió lingüística. Ens retallen drets, no tenen en compte que vam votar i aprovar el nou Estatut, i ara volen trencar la nostra cohesió social, intentant eliminar la immersió lingüística, una de les peces clau per impulsar la construcció del nostre país com és actualment, amb gent de diferents procedències que forma part d’un sol poble, el poble català. Aquest Onze de Setembre ens ha de servir per reivindicar i defensar la nostra cohesió com a poble davant d’aquells que la volen trencar. Per plantar cara i no acatar les decisions d’uns jutges que volen estar per sobre de la sobirania popular. És l’hora de recordar que el nostre país no avançarà socialment si no ho fa nacionalment.\nPublicat per Òscar Riu i Garcia a 13:31 Cap comentari:\nLa demagògia sobre els treballadors públics i el finançament\nEls nous alcaldes escollits el passat cap de setmana hauran de seguir afrontant els reptes que ens marca l’actual situació de crisi econòmica i social. Sembla, però, que la recepta de moda és culpabilitzar els treballadors públics dels problemes de finançament dels ajuntaments. I, malauradament, quan parlem de personal, el més fàcil és acomiadar, en tenim un clar exemple en els més de cinc milions d’aturats. Les administracions, i especialment els ajuntaments, són les dipositàries de la garantia d’igualtat de tracte de tots els ciutadans i els treballadors públics, els garants que aquesta igualtat sigui real. És per això que no es pot parlar de retallades en l’àmbit dels treballadors municipals d’una forma frívola i sense analitzar-ne les conseqüències que pot comportar. Primer de tot, hauríem de recordar que totes les administracions han reduït el sou dels seus treballadors un 5%. Una de les opcions de què es parla més ara és la de presentar un ERO; les administracions tenen disminució de beneficis o pèrdues? Gran part del finançament de les administracions locals prové dels impostos, subvencions o transferències d’altres administracions, per tant, els ajuntaments que tinguin pèrdues només han de quadrar els seus ingressos via augment de taxes o demanar a les administracions deutores que paguin i, si no, denunciar l’impagament. Abans, però, d’aplicar un ERO, la majoria d’ajuntaments haurien de complir l’EBEP (Estatut Bàsic de l’Empleat Públic), que no s’està complint pel que fa a l’oferta pública d’ocupació en gairebé cap administració, entre moltes d’altres irregularitats, per exemple en el personal laboral. Abans de fer neteja, primer cal endreçar, i potser tindríem moltes sorpreses. Es parla també de l’externalització dels serveis públics -la majoria dels quals eren rendibles per les empreses privades. Ens podem imaginar l’externalització de la seguretat? Hi ha serveis que és impossible d’externalitzar, només els poden executar funcionaris públics. L’externalització sovint representa l’empitjorament dels serveis i la rebaixa de les condicions laborals. Afrontem el repte de millorar l’Administració, però no vulguem obrir debats falsos, abans d’acomiadar un treballador -i, per tant, reduir serveis-, retallem d’altres aspectes més superflus que, si s’expliquen d’una forma tranquil·la, la ciutadania els entendrà.\nNo creem debats que no són reals, les administracions públiques han de gestionar amb rigor i serietat, però totes les regles de les empreses no serveixen en aquest cas. I, sobretot, no criminalitzem els treballadors que vetllen per la nostra salut, formació o seguretat, entre d’altres. Obrim un debat, però expliquem tota la veritat, i no només la part que interessa a uns quants.\nPublicat per Òscar Riu i Garcia a 10:05 Cap comentari:\nEls governs tenen política industrial ?\nÉs la pegunta que ens fem últimament molta gent de la nostra comarca, vivim estorats a la marxa o tancament de moltes industries del nostre país sense cap mena d'acció per part del govern i amb la sensació que fins i tot es col·labora amb les empreses, perquè acabin marxant. Els motius que donen les multinacionals per tancar les plantes que tenen al nostre país poden ser molts, i quant ens referim a plantes i no empreses ho diem conscientment, ja que les decisions sobre el futur i viabilitat no es prenen aquí. Però aquest no és el principal problema, el principal problema és la històrica manca de polítiques industrials del nostres país i de l'estat espanyol, i el sector de la moto és un clar exemple, les deslocalitzacions no s'estan produint a plantes amb sous més baixos sinó a països en els quals les condicions laborals i els sous són més alts que al nostre país, en tenim un clar exemple en el cas de Yamaha a França i Derbi a Itàlia. El cas de Derbi és un clar exemple de falta de suport a industries capdavanteres del nostre país per part del govern i la suma de molts anys de inacció, ja sigui en la compra per part de multinacionals de marques emblemàtiques, com podria ser Newpol o la mateixa Derbi clar exemple d'empreses conegudes a nivell comarcal i en les quals no es varen posar cap mena de condició per a mantenir els llocs de treball quant varen ser comprades per multinacionals que nomes es volien beneficiar de la marca. Derbi no te cap problema, és una bona marca coneguda mundialment amb un personal qualificat i competitiva en tots els aspectes, el veritable problema de Derbi és el mal funcionament de Piaggio i la crisi de vendes que esta patint Aprilia, això ha comportat que el grup Itàlia Piaggio porti la producció cap a Itàlia per donar feina als treballadors de les plantes Italianes. Però la deslocalització de la industria Catalana també les esta vivint cap a d'altres regions de l'estat espanyol es el cas de FICOSA.\nEns trobem davant de un govern que sembla que aplica en els seus primer dies la màxima de un liberalisme econòmic absurd, no es pot fer res quant l'empresa ha decidit marxar. L'exemple més clar el varen tenir els companys del Comitè d'empresa de Derbi amb el director general de relacions laborals el qual no vol parla del tancament de Derbi fins que l'empresa no presenti l'expedient de regulació tot i que l'empresa ha anunciat la intenció de tancar. Com que no es pot fer res? Contestar que la Generalitat esta realitzant un mapa de riscos i oportunitats per la industria és una resposta que ratlla l'absurditat. El Govern sap el que representa Derbi per al nostre país, l'anterior va deixar marxar la I+D sense cap mena d'acció i aquest deixarà marxar una marca referent mundial del nostre país sense fer res. Segurament continuarem veient motos Derbi per el nostre país però estaran fetes a Itàlia. Les bales vermelles ja no seran Vallesanes, seran Italianes. Esperem que sigui la ultima, empresa i que actuïn. Ens juguem un país industrial o un país de sol i platja.\nPublicat per Òscar Riu i Garcia a 16:07 Cap comentari:\nTORNEM A PLANTAR CARA A LES RETALLADES\nMalauradament, sembla que el Govern de l’Estat no ha volgut entendre el missatge dels milions de treballadors que el 29 de setembre, i diguin el que diguin, vam fer una de les aturades més importants des de la restauració de la democràcia. Un missatge clar i contundent: la gent del carrer, el ciutadà normal i corrent està fart de pagar els plats trencats de la crisi econòmica, de pagar amb el seu lloc de treball, amb la seva baixada de sou, amb la retallada de la seva pensió, en definitiva, amb la retallada del poc estat del benestar de què gaudeix. Sembla, però, que el missatge que sí que ha volgut entendre el Govern espanyol és els dels 37 empresaris amb els quals es va reunir fa unes setmanes. Per cert, la majoria dels quals són, en part, els grans culpables de la crisi que estem vivim. Em pregunto què van pensar molt petits i mitjans empresaris del nostre país quan van veure que el govern es reunia amb els culpables del tancament de crèdit a les empreses, del mal servei elèctric que tenim al nostre país o del servei nefast de telefonia. I és clar, és més fàcil fer cas a aquests grans empresaris que al ciutadà que és a l’atur i que es quedarà sense la seva prestació en pocs mesos.\nSegons el Govern, és l’hora de continuar amb les retallades (reformes) que necessita l’Estat espanyol, retallades de drets socials (reformes) que segurament seran tan útils com la reforma laboral que ha servit per augmentar la contractació temporal, i perquè es facin acomiadaments més barats de treballadors fixos. Per el govern central la primera reforma urgent és la reforma de les pensions per cert trencant el consens historic del pacte de Toledo. S’ha de tenir en compte que el sistema de la Seguretat Social ha obtingut els deu primers mesos del 2010 un superàvit pressupostari de 10.077,16 milions d’euros, que suposa al voltant del 0,96% del PIB del país, tot i que per a alguns està en crisi. No hi ha ningú, però, que parli del capital que han perdut gran part dels fons de pensions privats durant aquests anys de crisi. L’altra gran reforma que vol fer el Govern de l’Estat és la reforma de la negociació col·lectiva. Es vol trencar la ultra activitat dels convenis, que vol dir negociar gran part de les condicions laborals cada vegada des de zero, en cap cas es vol parlar de com millorar els convenis i adaptar-los a les necessitats reals de les empreses o territoris –en canvi el que sí que es vol fer es recentralitzar la negociació col·lectiva.\nEn canvi, el Govern es nega a parlar de les reformes que realment necessita el nostre país, la reforma de la formació, que faria molt més fàcil i profund el canvi en el model productiu, que hem de tirar endavant per tornar a créixer no com una economia especulativa sinó productiva, l’increment de la inversió en R+D i no el procés invers, la reforma fiscal perquè paguin més els que més tenen, entre molts d’altres aspectes, com per exemple impulsar una veritable construcció europea quan sembla que ja ningú no creu en el model d’estat del benestar que representa Europa.\nHa arribat l’hora que tornem a escalfar motors, sense mourens de la taula de negociació, pero el que tenim clar es que no admetrem cap imposicio que recordin que han de governar per la majoria i no per uns quants especuladors. Hem de tornar a plantar cara, i plantarem cara tots junts per lluitar contra la injustícia social.\nPublicat per Òscar Riu i Garcia a 18:06 Cap comentari:\nOnze de Setembre. Aturem les retallades social i n...


Més de 70.000 tapes Pota Blava fan volar la 8ª edició del QuintoTapa Blog\nDia 3 de novembre i tenim la revolta dels millors exemplars de Pota Blava sufocada. Superades les 70.000 tapes, és el resultat d'una festa gastronòmica que no es feien olor ni els més optimistes. La ruta de referència de la província de Barcelona, organitzada per AGT amb el suport de l'Ajuntament del Prat, torna a liderar les activitats gastronòmiques basades en el producte de proximitat.\nMés de 70.000 tapes després, la vuitena edició de la ruta QuintoTapa continua sumant xifres i Pota Blavas a la seva llista de rècord per una ruta que té com a objectiu la promoció del Pota Blava i els productes de temporada del Parc Agrari del Baix Llobregat, aconseguint consolidar la marca del Prat com a ciutat gastronòmica que sona amb força a Barcelona.\nLa incorporació de la línia 9 del Metre ha estat una via més per arribar al Prat i gaudir de la seva gastronomia i atractius turístics: un bon grapat d'hospitalenses i barcelonins s'han desplaçat en transport públic, incrementant els consumidors provinents de diferents punts de la província de Baix Llobregat i la província de Barcelona.\nLa 8ª edició del QuintoTapa ha aconseguit el seu objectiu: que tots tinguin somnis pujats de to després de provar el Pota Blava. Les tapes venudes són testimoni. I èxit també de la campanya #ElPratRefugiats, col·laborant amb el projecte de refugiats del Prat Solidari: per cada tweet que els usuaris pujaven a Twitter amb #ElPratRefugiats, AGT i MORITZ aportaven 1 €. S'han recaptat 214 €.\nLa gastronomia tornarà a ser un dels eixos de la 43ª Fira Avícola Raça Prat el 16, 17 i 18 de desembre.\nL'AGT tornarà a organitzar el Fira Tapa Pota Blava i Carxofa Prat el Pavelló Gastronòmic amb més de 800 m2 dedicats a la promoció del producte de proximitat. També s'aprofitarà per escollir, en un Xou cooking, la tapa guanyadora del concurs Millor Tapa Gastronòmica del QuintoTapa Pota Blava, amb la implicació de l'Escola Hoffman, en la qual també organitzarem el Memorial Mey Hoffman, en record de la prestigiosa xef morta el passat mes de maig. A més de desenvolupar la col·laboració amb el projecte sobre refugiats del Prat Solidari.\nMés informació i notícia original en: quintotapa.cat


Mollerussa participa en la campanya de l’ANC per internacionalitzar el judici de l’1-O – Mollerussa Televisió\nMés de 200 persones s’han concentrat aquest divendres a la plaça de l’Ajuntament de Mollerussa per donar suport als presos independentistes que han sigut traslladats als centres penitenciaris de Madrid. Al mateix temps, els assistents han participat en la campanya impulsada per l’ANC “Self-determination is a right, not a crime. Make a move”, que té com a objectiu denunciar internacionalment el judici a l’1-O que s’iniciarà el pròxim 12 de febrer.\nAixí mateix, durant la concentració s’ha llegit un manifest on es denunciava el començament d’un judici que l’ANC considera mancat d’imparcialitat i de garanties. L’entitat també ha volgut expressar aquest fet penjant una pancarta on es podia llegir “Fake justice”, la qual també s’ha pogut veure en els Ajuntament i places d’una gran part de municipis de Catalunya. En la mateixa línia, l’ANC també ha volgut fer una crida a la movilització permanent en les pròximes setmanes.\nCal afegir que la concentració ha finalitzat amb el cant dels Segadors a càrrec dels Músics per la Llibertat i dels presents.


Cort prepara 264 tanques, 270 cadires, set tarimes i cinc calefactores amb motiu de la Cavalcada de Reis del dissabte\nPublicado 4/1/2019 17:31:33CET\nL'Àrea d'Infraestructures i Accessibilitat està realitzant els últims preparatius per a la Cavalcada de Reis del dissabte, en concret, s'han instal·lat set tarimes, 264 tanques, 270 cadires, cinc calefactores i quatre estàndards per a persones amb discapacitat.\nSegons ha informat l'Ajuntament de Palma en un comunicat, cada any durant la Cavalcada de Reyes es reserven diferents espais per a les persones amb discapacitat per garantir l'accessibilitat de tothom.\nEls espais habilitats aquest any per l'Ajuntament seran una zona de l'Avinguda Antoni Maura amb 80 cadires; una tarima de 10x4 metres a la plaça de la Reina amb rampa i 20 cadires; un espai tancat a la plaça de Weyler amb 60 cadires i un altre a l'encreuament entre el passeig de Mallorca i el carrer de la Cerdanya amb 50 cadires.\nAixí mateix, al passeig del Born es col·locarà una carpa amb calefactores, 60 cadires i una pantalla gran i, com a mesures de seguretat, barreres de protecció. D'aquesta manera, s'instal·laran 3.000 metres de tanques durant l'itinerari als punts que s'han considerat més necessaris.\nTot aquest dispositiu estarà muntat abans de les 14.00 hores del dissabte i es retirarà una vegada hagi acabat la cavalcada.


El Port de Tarragona presenta la nova ruta RO-RO amb Turquia a la Cambra Hispano-Turca\nPublicat 26/03/2021 13:37CET\nEl Port de Tarragona ha presentat aquest divendres la nova ruta RO-RO amb Turquia a la Cambra Hispano-Turca, un servei que ha mogut més de 1.700 unitats de transport intermodal (UTI) des que es va posar en funcionament.\nSegons ha explicat el port a través d'un comunicat aquest divendres, el servei converteix el de Tarragona en el port peninsular amb "la connexió més ràpida amb Turquia", per sota dels tres dies.\nA més, tenint en compte que es tracta d'una connexió RO-RO --sistema pel qual una embarcació transporta carregament en rodes-- pot aconseguir "uns temps porta a porta extremadament competitius i àgils".\nL'operativa d'aquest nou servei comença amb la sortida del vaixell des de Turquia els diumenges i l'arribada a Tarragona dos dies i mig després, la qual cosa possibilita que els camions arribin a les instal·lacions logístiques a l'interior de la Península els dimecres a primera hora.\nEl camí al revés es fa recollint a qualsevol punt de l'Estat les mercaderies fins els dimecres a la tarda, i entregant a qualsevol punt de Turquia els dilluns.


NotÃcies sobre Partit jornada • Podeu seguir els últims resultats també a @resultatsFCFS • Inici\nASS PERPINYÀ FUTSAL 1-3 C.F.S.PALAFRUGELLPartit jornada0335 visites 0000 comentaris\nEl Teià F5 fa patir al Dante, però acusa el descontrol (7-7)Partit jornada0386 visites 0000 comentaris\nEl conjunt de Christian Roldán frega la sorpresa (6-1), però es veu privat del triomf en l’última jugada del partit\nAmb èpica, compromís i saber estar, el Teià F5 estaria a punt de tombar un dels rivals de la Lliga Nacional que s’està jugant l’accés a la Final a Quatre. El Futsal Dante aterrava al Poliesportiu El Cim ficat entre els quatre primers classificats, però a Teià hauria de suar per marxar cap a casa amb un punt.\nEls locals, totalment en quadre, afrontaven el matx amb només cinc jugadors del primer equip i un reforç del ‘B’ (Gerard Arbós). Cal destacar que el porter Marc Sánchez hauria d’actuar d’home de camp per tal de poder tenir un canvi a la banqueta.\nEn aquestes precàries condicions, els vermells serien capaços uns 22 primers minuts espectaculars. David Martínez marcava per partida doble (8’) només començar (2-0) i, després de 2 a 1 de Jordán (2-1), la ferma defensa i les transicions protagonitzades per Martínez (12’), Marc Sánchez (20’) i Miki (20’) permetrien als locals marxar al descans amb la iniciativa (5-1).\nL’èxtasi total pel Teià arribaria amb el 6 a 1 (21’) de David Martínez (6-1), diana que forçaria el Futsal Dante a canviar completament el seu joc. Els visitants, a cop d’intensitat i duresa, començarien a reaccionar amb un parcial de 0 a 3 completat per Planas (24’), Jodán (27’) i Gabri (27’).\nPer oblidar la situació de 6 a 4 (6-4), els homes de Christian Roldán podrien tornar a marcar (29’) mitjançant Marc Sánchez (7-4), però després de l’eliminació per faltes d’Ortiz la situació es tornaria a complicar. Els vermells es quedaven sense canvis mancant vuit minuts, fet que aprofitaria el Dante per acostar-se (7-6).\nEn el moment de més tensió, Ali apareixia sota els pals per salvar l’empat en una falta sense barrera, acció que el Teià desaprofitaria per partida doble a falta de 17 segons. Miki i David errarien els dos llançaments que haurien donat el triomf al conjunt teianenc i en el contraatac següent el Dante anotava l’empat definitiu (7-7). Sens dubte una gran llàstima, ja que el cuer de Nacional perd una oportunitat d’acostar-se a la permanència (ara a set punts).\nText: Bernat López.\nFoto: Teià F5. Mar 07\nEl FS Unión Llagostense goleja (7-3) el tercer classificat, el Montsant Sala5Partit jornada0544 visites 0000 comentaris\nCa la Guidó Futsal 4-6 CFS Cadaqués Partit jornada0365 visites 0000 comentaris\n1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 34 pagines


Fa vuitanta anys acabava la Guerra Civil però començava un altre malson encara més llarg per a milions de famílies. El règim de Franco es va proposar arruïnar als vençuts i condemnar-los a la misèria. I ho va fer, a més, amb la llei. La Llei de responsabilitats polítiques va perseguir tots aquells que no van recolzar el cop de Franco i va legitimar als tribunals el saqueig massiu de béns, habitatges, comerços i finques.\nInclou El boom de la artesanal: El programa analitza el fenomen que va començar com una afició casolana i s'ha convertit en un mercat competitiu. Així mateix, es posa cara a les persones que han irromput en un sector dominat per quatre multinacionals. (A continuació, reemissió de reportatges anteriors.)


RESIDÈNCIA SAITS | Cercatot\nHome / Altres / Gent gran / Gent gran / RESIDÈNCIA SAITS\nAltres / Gent gran / Gent gran / Professionals (tots) / Salut i benestar (tots)\nRambla Hospital nº5 - Osona/ Vic - 08500\nRESIDÈNCIA SAITS. El SAITS de Vic és una residència que ofereix un servei d’acolliment residencial amb una capacitat de 111 places, fet que permet tractar tots els ventalls d’un envelliment actiu. La residència el SAITS pretén substituir la llar i millorar la qualitat de vida de les persones grans que necessiten una atenció especial en un ambient d’assistència totalment familiar. També disposem de 60 places de centre de dia.\nLa filosofia del centre sempre ha estat que el resident se senti ben acollit, com si estigues a casa seva, amb un tracte molt humà i centrat en les necessitats de cada persona. Amb un tracte molt professional però alhora humà, personalitzat i digne. Perquè les persona puguin gaudir al màxim del final de la seva vida. És per això que està en constant millora, tant de les instal·lacions com dels serveis i activitats que es realitzen.\n>> Llar residència i residència assistida: Cuina pròpia, fisioteràpia, atenció psicològica, activitats lúdiques, habitacions individuals i dobles, servei de podologia i perruqueria.\n>> Centre de dia: activitats diàries lúdiques i de rehabilitació, àrea de descans, fisioteràpia, servei de menjador, dutxa assistida, control de la medicació, suport (personal, familiar i social), taquilla pròpia, professionals especialitzats (educadora social, fisioterapeuta, gerocultores, infermera, psicòleg, treballador social). També servei de respir familiar (un dia, un cap de setmana o per vacances).\nDe dilluns a diumenge de 8 a 20h.\nResidència Casal Oller\nC/ Major, 91-93 Hostalets de Balenyà\nTreballem amb i per a les persones. Residència i centre de dia.


Pàgina d'inici\tConcursos\tGuanyadors del 'Cataclic' del març\nFaran un viatge amb un acompanyant amb l'autobús turístic 'El Garraf dels Sentits'\nAquest mes també tenim dues fotografies guanyadores. La primera imatge, la que veiem a sota, mostra les aigües turqueses i transparents de la cala Macarella (Menorca). Amb la fotografia ve de gust imaginar-se un estiu submergit en unes aigües com les d'aquest racó menorquí.\nLa segona imatge (es veu si fem clic sobre la primera), transmet molta pau i tranquil·litat. Va ser capturada a Sant Jaume d'Enveja (Montsià), al Parc Natural del Delta de l'Ebre, on l'aigua i l'horitzó es confonen.\nLa platja de cala Macarella (Menorca) i el Parc Natural del Delta de l'Ebre (ampliable)\t- David Giménez López / Mara Terol Calabuig\nUn viatge amb l'autobús turístic 'El Garraf dels Sentits' per a dues persones\nDavid Giménez López (Sant Joan Despí)\nMara Terol Calabuig (Barcelona)\nUn cop tancat el període de participació, l'equip de Sàpiens Publicacions seleccionarà dues imatges guanyadores d'entre totes les fotografies rebudes.\nEl premi per als dos guanyadors serà un viatge per a dues persones amb l'autobús turístic del Garraf dels sentits. El premi s'ha de gaudir els dies 16 ó 26 de maig.\nEl premi no es podrà canviar o substituir a petició del guanyador. Si per alguna causa no t'és possible aprofitar el premi, s'entendrà que hi renuncieu, i Sàpiens SCCL no us haurà de compensar. El premi d'aquest concurs queda subjecte a les obligacions i retencions fiscals legalment establertes. Sàpiens SCCL no es fa responsable dels canvis o anul·lacions per part de la persona o entitat que oferta el premi.\nEl període de participació en aquest concurs serà del 22 de febrer al 20 de març de 2012.


Pastís de poma - ECOMAÜS\n3 de novembre de 2020 / 656\nUs volem ensenyar la recepta del pastís de poma que feia la nostra padrina, el més bo que hem provat mai, és per això que el volem compartir amb tots vosaltres.\nPer elaborar el pastís de poma necessitem:\n4 pomes EcoMaüs\n8g de llevat\nPrimer de tot, laminarem 3 pomes fuji EcoMaüs. A continuació, muntarem les clares dels ous al punt de neu i barrejarem tots els ingredients en un bol. Prepararem una plata amb mantega i farina perquè no s’enganxi al fron i hi posarem la barreja. Finalment, laminarem la poma que ens quedava i les afegirem a damunt de la massa. Introduirem la plata al forn, que ja havíem escalfat prèviament a 180º i esperarem 45 minuts.\nUn “truco” que sempre utilitzem és posar un paper de plata damunt la massa quan la capa superior està daurada, d’aquesta manera no es crema i s’acaba de coure per dins. I ja tindreu un pastís de poma boníssim per compartir amb qui vulgueu.\nEsperem que us agradi i que us ho passeu molt bé durant l’elaboració. Us deixem un parell de fotos i un vídeo de la nostra.\nEtiquetes: Anglesola, EcoMaüs, pastís, poma, receptes


“Diaris de l’aigua” de Roger Deakin | La Finestra Digital\nUn dels grans plaers de l’ésser humà és gaudir del mitjà aquàtic, desplaçant-se per ell i experimentant una sensació vital que s’escapa de les fèrrees i habituals normes terrestres. Roger Deakin, escriptor de professió i nedador d’afició, és un apassionat de l’aigua i decideix recorrer el Regne Unit a través dels seus variats camins fluvials. Prepara el vestit de bany i el capbussem-nos en les refrescants aigües britàniques refrescants.\nUn dia de 1996, Roger Deakin, es va llançar al fossat d’aigua de casa seva a Suffolk i va inspirar-se en el conegut relat El nedador de John Cheever, decideix realitzar un dels somnis que ha tingut voltant-li pel cap al llarg de la seva vida: recórrer nedant les illes britàniques. Diarios del agua és el resultat de les diferents etapes d’aquesta proesa encomiable on el protagonista es ens explica amb les sensacions que creen i envolten aquests mitjans aquàtics. Un ambiciós i delicat passeig per rius, canals, mars, platges, illes o fossats d’aigua enriquits per la increïble diversitat de fauna i flora que sovint passa desapercebuda i que forma part de la meravellosa sort que té el nostre planeta.\nAquest trajecte es complementa amb la diversitat humana que habita els diferents racons de les illes britàniques. Un elegant i detallat recorregut per localitzacions que custodien una infinitat de curiositats, alguns secrets i per damunt de tot, l’essència d’un poble i la seva manera de ser i viure. Podríem considerar-la una” Water Movie”, un viatge d’autoconeixement i de creixement personal a través del recorregut sorgit, en aquesta ocasió, de carreteres fluvials. I aquesta aventura, dividida en trajectes d’hàbils i detallades descripcions i, d’estructura previsible, pot semblar quelcom repetitiu provocant en el lector una sensació de ser Bill Murray en el somni de la marmota en la popular Atrapado en el tiempo. En realitat, es tracta d’un al·legat a la llibertat, al desig de nedar en un entorn el més salvatge possible on l’aigua es manifesti amb un poder que sempre ha tingut, una força sanadora gràcies a la sensació d’ingravidesa que provoca, i això , a més a més del fet d’evitar un recinte artificial com pot ser una piscina, afegeix un component de novetat i de sorpresa a cada episodi, a cada línia. El lector en aquesta ocasió ha de deixar a un costat l’estrès del dia a dia, deixant-se portar i contemplar amb calma els matisos i detalls de cada espai, de cada racó, de cada experiència que Roger Deakin escriu amb passió i precisió en cada paraula.\nCom hem comentat anteriorment, es tracta d’un viatge a l’essència de les comunitats d’éssers humans que aconsegueixen assentar-se gràcies a la seva favorable relació amb l’aigua. Cada simbiosi que es completa genera el naixement d’un poble, i cadascú, amb la seva singularitat, configura la meravellosa diversitat que formen les illes britàniques. I tots tenen alguna cosa que els uneix, el desig innat de capbussar-se a les seves aigües, el record de la infància d’estar en contacte amb el mitjà aquàtic i de ser capaç de superar el respecte que tenim en un primer moment i de gaudir una vegada que creiem dominat. És aquesta empenta vital la que porta a Roger a emprendre aquesta gosadia que el portarà a viure situacions que van de la calma i la pau total a l’abisme de veure perillar la seva vida. És aquest ’amor a l’aigua el que també porta a denunciar la privatització d’espais i usos, el sense sentit de la l’augment de la contaminació i al desarrelament cada cop major d’una societat que sembla no gaudir de banyar-se en un riu.\nUn dels secrets del llibre és com Roger Deakin que s’apropia, de la millor manera possible, del clàssic del gran John Cheever i de la seva cèlebre adaptació a la gran pantalla d’El nadador, on un meravellós Burt Lancaster decideix en una festa tornar a la casa seva recorrent les piscines que envaeixen la vall d’una zona residencial de Connecticut. Una excusa perfecta per tornar a llegir i visionar aquests clàssics i a la vegada descobrir el meravellós afegit biològic i vital que l’autor dóna en aquest llibre.\nEn definitiva, es tracta d’una obra delicada que busca encomanar de l’entusiasme de nadar en mitjans salvatges. Una aventura es complementa gràcies a un meravellós detall dels espais i de les sensacions que aconsegueix l’autor en el seu relat. Sens dubte és una excel·lent elecció com a lectura d’estiu, encara que també aconseguirà transportar-nos i fer-nos passar un hivern menys dur, al evocar un agradable i càlid bany en les múltiples localitzacions britàniques en èpoques menys adverses i de clima més amable.\nVa néixer a Watford l’any 1943. Va estudiar anglès a la Universitat de Cambridge, on va ser un dels protegits de Kingsley Amis. Va treballar a publicitat a Londres, però, cansat de la ciutat, va decidir comprar una casa que tenia un gran terreny i una fosa d’aigua a Suffolk, Walnut Tree Farm, y va decidir restaurar-la; allà va viure fins a la seva mort. Va començar a produir i dirigir documentals, incloent-hi dos de la BBC Radio sobre la restauració de casa seva. Va ser en aquesta època quan va néixer la seva passió pel camp i l’escriptura i, en 1999, saltó a la fama amb l’obra Diarios del agua. L'èxit el va portar a emprendre un nou viatge pels boscos més antics del mon, el que donaria com a resultat la segona obra, Wildwood (2007); llibre que, malauradament, va se publicat de manera pòstuma, ja que Deakin va morir un any abans, just després de lliurar el manuscrit, d’un tumor cerebral.


Anima La Mina núm. 165\nEs nota que està a punt d’arribar la primavera, a La Capsa del Jocs li munten una festa per donar-li la benvinguda. I, Espai Jove i el Centre Cívic del Besòs posen en marxa la 7a. edició del Festival Besmina. Més activitats per aquests dies a l’agenda Anima la Mina!


vins – Godall Edicions\nCatalà\tCatalà\tCatalà\tca\nPresentació «Petites històries de banquets»\n02/03/2016 /a Godall, Narrativa /per Oriol Fuster Cabrera\nMarta Gómez Mata i Fèlix Raval Queixalós s’estigueren una bona estona signant i dedicant còpies de «Petites històries de banquets» («Pequeñas historias de banquetes», en la seva edició castellana). Una quarantena de persones havien acudit aquell dimarts de febrer a l’Espai Contrabandos del Raval de Barcelona per la presentació del llibre, el tercer en la col·lecció de narratives de Godall Edicions; a l’hora de marxar, molts no van voler fer-ho sense l’exemplar i la dedicatòria que els corresponien.\nLa importància del diàleg és un dels arguments que apareix a «Petites històries de banquets». El diàleg com a exercici que canvia coses i persones, com a forma d’iniciar projectes: ho reivindicava l’editora Matilde Martínez Sallés, que amb el suport de fragments de diferents pel·lícules que ho representaven ressaltà com la casualitat d’un sopar va acabar per teixir la causalitat del llibre. Exercici paregut fou el que féu després el professor de filosofia Gerard Prieto Álvarez, que va posar marc general a l’anècdota del llibre: és el llenguatge el que ens permet ser socials, i per tant humans.\nEls versos del poeta Vicent Andrés Estellès i el vi del Centre Quim Soler varen cloure la jornada:\nel vi o sosteniment de l’afany o la ràbia.\nEl vi de l’esperança, el vi dels sacrificis,\nl’esperança rompuda, plantar cara a la vida.


L'Ajuntament avança en la neteja del tram de dos quilòmetres del Torrent de Coanegra - mtxi.es\nInicio columna1 L’Ajuntament avança en la neteja del tram de dos quilòmetres del Torrent...\nL’Ajuntament avança en la neteja del tram de dos quilòmetres del Torrent de Coanegra\nL’Ajuntament de Marratxí, a través de l’àrea de Medi Ambient, ha començat a netejar des del 20 de setembre un tram urbà de 2,1 quilòmetres del Torrent de Coanegra, des del polígon de Marratxí fins a la desembocadura en el Torrent Gros, al Pont d’Inca.\nEls treballs es perllongaran durant un mes i serviran per millorar l’evacuació de l’aigua i evitar possibles taponaments que provoquin un augment de la crescuda en la part superior del torrent en cas de pluges intenses. Les feines de neteja tindran un cost aproximat de 40.000 euros i consistiran en l’eliminació de la vegetació i de l’excés de sediments, a més de la retirada d’enderrocs i residus presents a l’interior de la llera del torrent.\nA més, es reduirà la vegetació del marge del torrent per permetre una millor circulació de l’aigua i també un millor drenatge de l’aigua d’escorrentia cap al torrent. Aquesta neteja profunda permetrà que l’any que ve les feines de manteniment es puguin fer amb someres, la manera més natural i sostenible de mantenir el torrent.\nLa regidora de Medi Ambient, Cristina Alonso, ha explicat que “es farà una neteja exhaustiva, amb maquinària i dos operaris i que es durà a terme seguint els criteris de Recursos Hídrics”. En total, el consistori destinarà enguany una partida de 60.000 euros per netejar els trams del Torrent de Coanegra.


Finalitzen les obres d'urbanització de Parc Sagunt I\nEl president de la Generalitat, Ximo Puig, ha confirmat la decisió del Consell d'escometre Parc Sagunt II\nLes obres de la unitat d'actuació 4 de Parc Sagunt I ja han finalitzat, per la qual cosa la primera fase del gran parc industrial, logístic i terciari de Sagunt ja és una realitat. L'alcalde de Sagunt, Quico Fernández; el president de la Generalitat Valenciana, Ximo Puig; el delegat del Govern, Juan Carlos Moragues; el conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball, Rafael Climent, així com el Consell d'Administració del parc, altres membres de l'Equip de Govern de Sagunt i de l'Autoritat Portuària, representants d'empresaris i de sindicats i altres membres de la Generalitat i del Govern, han acudit hui al lliurament de les obres de l'últim sector que quedava pendent d'urbanitzar del parc.\nFernández s'ha referit a este dia com “una jornada importantíssima tant per a Sagunt com per al conjunt del territori valencià ja que suposa poder celebrar que s'han finalitzat unes obres que han estat parades durant molt de temps i que van a beneficiar tant el sector empresarial com els treballadors”. “El que hi havia fins ara era virtual”, ha continuat l'alcalde, “però ja hi ha empreses, i d’altres han fixat la seua vista en este parc, per la qual cosa estic segur que prompte es va a quedar xicotet i que anem a pensar en projectes més amplis juntament amb el port que també ha col·laborat de manera importantíssima”.\nL'alcalde ha volgut agrair el treball realitzat tant pel Consell d'Administració com per part de la Generalitat i de l'Estat a fer realitat la finalització de Parc Sagunt I ja que desbloquejar estes obres ha sigut un treball intens que s'ha dut a terme en tan sol dos anys de legislatura.\nPer la seua banda, Puig, qui ha declarat que hui mateix el Consell ha aprovat un projecte de llei pioner a Espanya sobre els parcs industrials, ha confirmat la decisió d'escometre les obres d'urbanització de Parc Sagunt II, situat a l'oest de la primera fase, conjuntament amb la Societat Estatal de Participacions Industrials i Desenvolupament Empresarial (Sepides). Si no fóra el cas, ha garantit que ho faria solament la Generalitat.\nEl cap del Consell ha manifestat la seua “enorme alegria” per la finalització d'estes obres ja que Parc Sagunt I “serà un motor econòmic no solament per a Sagunt i el Camp de Morvedre, sinó per al conjunt de la Comunitat Valenciana i açò ens dóna a més l'esperança que esta reindustrialització que hem començat es consolide”.\nPuig ha destacat, també, el potencial logístic i industrial de Sagunt i ha posat de manifest l'esforç realitzat per les administracions públiques per comercialitzar les parcel·les de Parc Sagunt que hui es troben al 85% venudes, “fet que demostra que el sector públic no solament ha de ser un espectador passiu, sinó que té un paper fonamental en l'impuls de la indústria”.\nA més Puig ha recordat que és necessari tornar a posar damunt de la taula la necessitat del corredor mediterrani i del cantàbric “perquè les infraestructures no s'eternitzen ja que estem parlant d'inversions que en si mateixa són absolutament beneficioses per al conjunt de l'economia i dels sectors productius”. No invertir en estos corredors “no és un problema econòmic, ja que en este cas no invertir és més car que invertir”, ha sentenciat.\nUnes obres paralitzades durant 10 anys que s'han escomès en 10 mesos\nEl setembre passat es va signar l'inici de les obres de finalització de la unitat d'actuació 4 de Parc Sagunt I, paralitzades durant anys, promogudes a parts iguals entre la Generalitat Valenciana i l'Estat a través de Sepides. Les obres comptaven amb un pressupost de 4 milions d'euros per a 500.000 metres quadrats de terreny en la zona més pròxima al port marítim de Sagunt.\nLa finalització del parc ha estat bloquejada durant una dècada i el desbloqueig ha sigut possible ara perquè el Consell d'Administració de Parc Sagunt va aprovar una modificació del contracte signat amb València Plataforma Intermodal.


S’atura la vacunació a la Conca per la suspensió de l’administració d’AstraZeneca | EFMR.cat\nInici Notícies S’atura la vacunació a la Conca per la suspensió de l’administració d’AstraZeneca\nS’atura la vacunació a la Conca per la suspensió de l’administració d’AstraZeneca\nLa suspensió temporal de la vacuna d’AstraZeneca a tot l’estat ha comportat la paralització de 127.000 dosis que s’havien d’administrar a tota Catalunya aquesta setmana. Dins d’aquesta afectació també es troba la Conca de Barberà on s’ha hagut de paralitzar la vacunació, ja que únicament es comptava amb les vacunes d’aquesta companyia per administrar aquests dies.\nLa directora de l’Equip d’Atenció Primària (EAP) de Montblanc, Laura Ruiz de Porras, confirma que la suspensió d’aquesta vacunació significa un endarreriment encara més greu per aconseguir la immunitat a la comarca. Després de només un dia d’administrar-la, ha sigut necessari cancel·lar totes les cites de persones que s’havien de posar el vaccí. Una situació que s’espera que duri almenys dues setmanes i encara més, si no es recupera la vacunació amb normalitat.\nÀUDIO: La directora de l’Equip d’Atenció Primària de Montblanc, Laura Ruiz de Porras, explica que ha significat la suspensió temporal d’aquesta vacuna\nAlgunes de les vacunes que s’han distribuït a la Conca de Barbera (Imatge: Laura Ruiz de Porras)\nLa vacunació a la Conca de Barberà ja havia patit diversos obstacles que han fet retardar i canviar l’agenda de vacunació. Des de l’inici de la campanya s’han administrat menys vacunes de les programades, ja que se n’han distribuït menys de les demanades per la comarca. Per aquest motiu, els cuidadors de persones dependents no han sigut vacunats encara a l’espera de la decisió sobre AstraZeneca i l’acceptació de noves vacunes com la de Jonson & Jonson, que demana una única dosi.\nÀUDIO: Laura Ruiz de Porras explica els primers mesos de vacunació a la Conca de Barberà\nArticle anteriorComencen les obres per recuperar la rotonda d’Avinguda Catalunya\nArticle següentINFORMATIUS | L’Altaveu del dimecres 17 de març de 2021


Sardalleida.cat | "45 anys del Grup Sardanista Montserrat"\n45 anys del Grup Sardanista Montserrat\ndj, 14 març 2019\nEl grup clou l'efemèride amb una Gran Festa de Germanor\nDansaires, familiars, amigues i amics del Grup Sardanista Montserrat de Lleida, es trobaran el dissabte 16 de març en l'Espai Miravall (Juneda) per tal de celebrar, tots plegats, els 45 anys de la fundació de l'entitat sardanista en una diada festiva i participativa. La trobada clourà els actes de celebració d'aquest i important aniversari.\nLa festa s'iniciarà a 2/4 d'1 del migdia amb la rebuda i benvinguda als participants, i es perllongarà al llarg de tota la jornada amb tot un seguit d'activitats pensades i dissenyades perquè tothom trobi el seu espai participatiu. Un còctel de benvinguda fomentarà la dinàmica de coneixença entre els assistents els quals gaudiran d'un dinar de germanor a partir de 2/4 de 3 del migdia.\nA les 5 de la tarda, els dansaires del Grup Montserrat, desfilaran amb els vestits que el grup ha lluït en algun moment de la seva trajectòria. Vestits de les colles de l'entitat, vestits d'assaig, de colònies i altres els quals recordaran a través de la vestimenta les diferents èpoques viscudes pel Grup.\nSeguidament es procedirà a lliurar un record a tots els dansaires del grup com a reconeixement i agraïment per la tasca feta al llarg de l'any i per la seva participació en els concursos de colles sardanistes, tant del campionat organitzat per l'Acstell a la Territorial de Lleida, com en el d'àmbit català organitzat per la Uní de Colles sardanistes de Catalunya.\nInflables per als més petits i concert dels grups Pastorets Rock i Contraban posaran la nota festiva i musical. Entre concert i concert s'oferirà un refrigeri. Paral·lelament s'han organitzat un parell d'exposicions; una d'elles recull les pancartes del grup i dels aplecs de Lleida i una segona de fotografies de les persones que han passat per l'entitat al llarg de la seva història. Imatges que cada participant que ho desitgi, la pot portar a la festa per aquesta especial i emotiva exposició.\nEl Grup, entitat sense ànim de lucre, té com a objectius principals difondre i promoure la sardana i la cultura catalana, principalment entre els joves i infants, per tal de fomentar el seu coneixement i pràctica activa. Educar des del vessant de la difusió de la cultura popular i la sardana permet atansar els joves a una part important de la riquesa cultural i alhora, una manera diferent de gaudir dels temps de lleure. El grup es caracteritza per restar obert a tota mena de projectes i iniciatives tant d'àmbit local, provincial com nacional.\nEl grup s'organitza com a esplai de lleure en el qual, l'ensenyament de la sardana, és l'eix vertebrador de les activitats. Els més petits, alhora que realitzen jocs i activitats d'esplai, aprenen a ballar sardanes i també, hàbits de participació en els concursos de colles.\nLes actuals colles del Grup Sardanista Montserrat que participen en el Campionat de Colles Sardanistes de l'Acstell són: Dolç Infern en categoria gran, Guspira en categoria juvenil, Escarlata en categoria infantil i Dimoniets i Petits Dimoniets, els més petits del grup. Les colles també participen en els diferents concursos d'arreu del territori puntuables pel Campionat de Catalunya.\nFer menció que les colles Dimoniets, Escarlata, Guspira i Dolç Infern, són les actuals campiones del concurs de colles sardanistes del Campionat de la territorial de Lleida 2018 organitzat per l'Acstell. Colles que treballaran concurs a concurs per tal de mantenir el lideratge del campionat un any més.\nEl Grup Sardanista Montserrat va ser distingit amb el "Premi a Entitat Social" el passat 6 d'abril, en un acte institucional en el palau de la Llotja, organitzat per la Jove Cambra Internacional de Lleida en el marc de la setena edició dels Premis Lleidatans.\nEl grup sardanista està dirigit per una junta encapçalada per Adrià Romero com a president, Sara Queralt com a vicepresidenta, Marc Fillat, tresorer, Laia Bonjoch com a secretaria i amb el suport d'altres membres del grup com a vocals.\nEls divendres a la nit és el torn d'assaig de la colla gran del grup i el dissabte a la tarda i en diferents horaris, assagen la resta de colles des dels més petits, alevins, passant pels infantils i acabant a última hora de la tarda amb l'assaig dels juvenils.\nEl grup Sardanista Montserrat, a banda de les activitats setmanals d'assaig i aprenentatge de la sardana, cada colla organitza una sortida de cap de setmana individual i en indrets diferents de les altres. També organitzen les Colònies d'Estiu en diferents grups. Així els nens i nenes de 5 a 8 anys gaudeixen a l'estiu de 5 dies de connivències. Els d'edats compreses entre els 9 i 13 anys la durada de les colònies s'allarga a 10 dies, i els més grans participen en un camp de treball també de 10 dies de durada. El Grup Sardanista Montserrat és una entitat participativa en els actes de ciutat, com el Carnestoltes, la Castanyada, Sant Jordi, la Festa Major o el Cucalocum.\nCal destacar també la participació de dansaires de les colles més grans en aplec sardanistes de les nostres contrades, amb exhibicions de sardanes de punts lliures i com a dinamitzadors de les trobades sardanistes. També les nombroses exhibicions de les colles més petites de l'entitat per tal de donar visibilitat al món sardanista en escoles i altres manifestacions.\nEl Grup Sardanista Montserrat es va fundar l'any 1973 encara que els seus inicis tenen lloc l'any 1971 amb la posada en marxa d'un curset d'ensenyament de sardanes en el col·legi Maristes Montserrat de la ciutat de Lleida. L'any 1972 es celebrava en el pati del mateix col·legi, el 1r. Campionat Sardanista Escolar. Aquest mateix any van participar en el concurs de Ponts i en la Festa Major de Lleida.\nDes de Comunicació de la Federació volem agrair a la Laia i a la Rosa les atencions rebudes per tal de poder redactar aquest article i a les monitores, monitors, i als joves sardanistes que estaven assajant en el moment de l'entrevista, fer una pausa en la seva rutina d'assaig per poder plasmar en imatges el treball que realitzen.\nCom apunt final, la Rosa i la Laia ens van explicar que les deus ballen sardanes des de molt petites. La Rosa perquè a casa seva la sardana ja hi era present i la Laia perquè els seus pares la van apuntar a l'esplai sardanista. També la Rosa, com a sardanista veterana, ha ballat en diferents colles d'altres poblacions i la Laia sempre amb les colles del Grup Montserrat. I pels gustos a l'hora de ballar, la Rosa es decanta pels Punts Lliures i al Laia ho deixa amb un "depèn" .


Còmics, fumets i contes inventats – Mirmiga, la formiga que amaga llibres dins del cau!\nEtiquetat 4A, 4B, P4A\n2 thoughts on “Còmics, fumets i contes inventats”\n26 febrer 2013 a les 10:53\nQuina il·lusió, rebre notícies vostres! M’alegro que us ho passéssiu tant bé i que us servís per aprendre alguna cosa, molts petonets per tots!\n22 febrer 2013 a les 14:53\nEncara que una mica tard, et contestem el correu. Vam disfrutar molt escoltant els contes. Vam apredre a no confiar dels desconeguts.\nTambé ens va agradar com feies canvis de veu imitant diferents personatges.\nAH! el joc amb els comics, fantàstic!\nContes per grans i per petits!


Busquen un pescador de canya de 43 anys desaparegut des de diumenge a Aigua Xelida - Diari de Girona\nBusquen un pescador de canya de 43 anys desaparegut des de diumenge a Aigua Xelida\nEl temporal marítim va complicar ahir les tasques de recerca dels efectius desplaçats a Tamariu · El desaparegut es coneix la zona i hi sol anar a pescar i navegar amb caiac\ne.b. | girona 01.03.2016 | 10:48\nSense rastre d´un pescador de canya que va desaparèixer diumenge a la cala d´Aigua Xelida, a Tamariu. Els efectius d´emergències el busquen des del mateix dia a la nit i ahir, malgrat la mala mar i la forta tramuntana que van dificultar la recerca, es va seguir cercant l´home per terra mar i aire, però no va acabar fructificant.\nEl desaparegut és Martí Que Quer, un veí de Barcelona de 43 anys. L´home es coneix bé la zona i normalment va a Aigua Xelida a primera hora del matí a pescar i fins i tot s´emporta un caiac amb el qual navega, tot i que diumenge no se´l va emportar. Durant el diumenge al matí, la família va estar en contacte amb el pescador però cap a les set del vespre el van perdre. Un missatge de WhatsApp sense lectura els va posar en alerta i en veure que era el vespre i no tornava, a les nou de la nit, els familiars van alertar el telèfon d´emergències 112 i amb la denúncia es va activar un dispositiu de recerca.\nEls Bombers, els Mossos, la Policia Local de Palafrugell i Salvament Marítim van estar pentinant cales i camins de ronda fins cap a les quatre de la matinada. Fins i tot, els efectius de rescat van estar buscant per mar i aire perquè l´helicòpter de Salvament pot treballar de nit.\nEl que van trobar els efectius de recerca va ser el cotxe del pescador, que estava aparcat a tocar d´un vial que hi ha a tocar de la cala d´Aigua Xelida. A les nou de matí amb la sortida del sol es va tornar a activar el dispositiu. La mala mar i el temporal de vent van complicar les tasques de recerca del veí de Barcelona, en una àrea que ja de per si és de difícil accés. Efectius de les unitats subaquàtiques tant dels Mossos d´Esquadra com dels Bombers no es van endinsar a l´aigua.\nI és que com bé va assegurar en declaracions recollides per l´ACN, el sotscap de guàrdia dels Bombers de Girona, Josep Blanché, «els submarinistes només s´activaran si apareix algun indici més, perquè d´entrada hi ha perill per a la seva integritat física». Això va provocar que seguissin resseguint el litoral sobretot des de terra. Des de l´aigua ho va fer l´embarcació de Salvamar Marítim. D´entrada va fer passades una milla endins i fins i tot es va endinsar posteriorment tres i cinc milles més mar endins per trobar algun rastre del pescador.\nI és que durant les tasques el que van trobar són dues canyes, el rodet i un maletí amb les eines del pescador a prop de la Punta des Banc.\nLes tasques dels serveis de rescat es van centrar sobretot entre la Punta des Banc i cap al sud, és a dir, cap al far de Sant Sebastià. El motiu, els corrents de l´aigua que empenyien ahir en aquest sentit.\nPel que fa al treball aeri, l´helicòpter de Bombers va tardar més a poder-se enlairar per la forta tramuntana i finalment va poder fer-ho però també sense èxit com amb l´Helimer 211 de Salvament Marítim. A les tasques de rescat, durant el matí també s´hi van unir efectius de la Guàrdia Civil.\nEl dispositiu de recerca es va aturar ahir pels volts de les set de la tarda en fer-se fosc i aquest matí està prevista una reunió al parc de Bombers de Palafrugell, on es coordinaran tots els efectius per seguir amb les tasques.\nA la zona on va desaparèixer el pescador ahir va haver-hi onades que varen arribar a fins a 9,6 metres d´alçada, segons Ports de l´Estat. El moviment marítim va anar en consonància a la forta tramuntana que va bufar en diverses àrees de l´Empordà i el Pirineu. A Portbou, per exemple, gairebé es va arribar a una ratxa màxima de 160 quilòmetres per hora i a Alp es van superar els 112 quilòmetres per hora. El Servei Meteorològic de Catalunya preveu que el vent avui comenci a afluixar.


La Botiga al Carrer d'Igualada potencia les activitats al centre - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa Botiga al Carrer d'Igualada potencia les activitats al centre\nUna bona quantitat de gent va omplir les zones més comercials, tot i el fort vent que feia\nlaura farreras | igualada 07.03.2016 | 07:41\nAquest any s´ha fet per primer cop un concurs de pintura ràpida laura farreras\nLa Botiga al Carrer torna a ser el referent dels descomptes a Igualada en un dissabte marcat pel vent. A banda de les compres, els visitants van gaudir de les noves activitats infantils i del primer concurs de pintura ràpida del certamen.\nAquest esdeveniment marca el punt final de les rebaixes.\nLa Botiga al Carrer podria ser només un acte de consumisme, però s'hi van sumar iniciatives que van omplir la jornada d'art i cultura. A banda de poder gaudir de les fotografies del FineArt Igualada, els visitants també van passejar entremig de pintors i pintores que participaven en el primer concurs de pintura ràpida "Botiga al Carrer Igualada", patrocinat per Aigües de Rigat, Sarauto-Peugeot i Bureau Vallée. Els artistes, repartits per tot el circuit de boti-gues, van plasmar el paisatge urbà sobre el llenç davant la vista dels més curiosos.\nEls més petits també van poder pintar i jugar en diverses localitzacions del circuit comercial. A la plaça del Pilar, per exemple, s'hi va dur a terme un Shoot-ART, on els nens i nenes van poder llançar globus de pintura en una paret tot creant un gran mural. A la plaça de Cal Font l'activitat consistia a crear una mandala gegant amb sals de colors i a la Rambla Nova es va treballar amb material reciclat, tot per acompanyar i fer més agradable la jornada de compres. Un centenar de paradetes es van escampar pel centre de la ciutat durant tot el dissabte. El producte estrella, com sempre, va ser la roba, però cada vegada s'hi sumen més negocis, com els de gadgets de cuina i les òptiques, entre d'altres.\nTot i esperar la visita de 20.000 persones, el vent que va passar per la ciutat es va convertir en l'enemic tant dels qui compraven com dels qui venien. Un fred que, en part, va fer minvar el nombre de visitants i el temps que aquests destinaven a cada botiga. Els qui resistien el temporal sobretot buscaven aquelles peces als preus més assequibles. Alguns negocis que estan a punt de tancar van aprofitar per liquidar tot l'estoc. Els més nous, en canvi, es van donar a conèixer i també els que s'han traslladat recentment. I és que, a banda de ser una ocasió perfecta per treure's de sobre els productes acumulats durant l'any, les botigues aprofiten aquest dia per atraure els clients cap a l'interior de les botigues, on hi ha el producte de temporada, en aquest cas sense descomptes.


QOSHE - El desig sense fi - Jordi Galves\nEl desig sense fi\nEl nom ja ens intimida perquè qui no voldria agradar, seduir, sense límit? Diuen que fou un fenomen de la naturalesa, que va aconseguir l’impossible, atreure tothom, a elles i a ells, esdevenir per ell mateix un prodigiós espectacle. Fill d’actors, Giacomo Casanova (Venècia, 1725-Dux, Bohèmia, 1798) va escriure unes memòries apassionants que li han assegurat un prestigi permanent. Són la promesa que fer el que ell va fer és possible. Oh, sí, es veu que era ben plantat, guapo, però això es podria dir de molts altres. Frederic II de Prússia, el rei filòsof, el temible guerrer, el 1764 es va aturar davant seu de cop i volta, als jardins del palau de Sanssouci, atònit en veure’l. La cara ben morena, uns brutals ulls grossos, el cos atlètic de metre vuitanta-set de nervi i múscul, una virilitat insolent embeinada dins la millor moda: “Sabeu una cosa? Sou un home molt guapo”. I és clar que ho sabia, vell bardaix. Si algú ha sabut qui era i el que era va ser Casanova, el perfecte seductor, l’home que va encarnar per sempre el desig més fascinant i forassenyat de l’home modern: agradar a tothom. Casanova o el desig sense........