Crònica del més semblant a un concert que podem viure\nEl Cuarentena Fest va sorgir abans fins i tot que es decretés el confinament i ha programat 51 concerts de joves artistes indie\nLes actuacions casolanes ja han sumat prop de 50.000 visualitzacions des dels ordinadors\nBarcelona - Diumenge, 22/03/2020 - 20:30\nDivendres, a les deu de la nit, 473 persones estaven connectades al canal de Youtube del Cuarantena Fest. Rebe estava a punt d’iniciar el quart i últim concert de la jornada. La joveníssima cantant madrilenya va aparèixer flotant sobre un croma de papallones de colors. Se suposa que era la seva habitació, però més aviat semblava l’ingràvid jardí d’algun planeta remot. Va provar el micròfon i la Natalia, una usuària del xat, li va advertir: «No se sent, tia». El missatge va aparèixer a la dreta de la pantalla i ho van poder llegir els altres 472 espectadors des dels seus ordinadors. De fet, tots intentaven advertir-la del mateix.\nRebe era a casa, però estava nerviosa. Allò no era un assaig ni un karaoke tot sol. Era el més semblant a un concert que podem viure aquests dies. I tot i així, tot era molt diferent. La cançonetista sideral d’habitació tenia davant de si més públic del que hagi agrupat mai en un concert real. A la primera de canvi va esfullar ‘Un ramito de violetas’, l’onírica versió de Cecilia que la va donar a conèixer. Va seguir amb ‘coplillas’ pròpies com ‘CeloOoOos’ i amb una cúmbia del mexicà Grupo Cañaveral, però tot sonava tan seu, tan íntim i alhora tan còsmic, que costava creure que seguíssim al planeta Terra. «Alguns sons em pertorben», va teclejar un espectador. «Aquesta cançó em trenca el cor moltíssim», va afegir una altra. A la mitja hora, alguna cosa va fallar i es va perdre la connexió. En tres minuts, només quedaven cent dels 474 espectadors. La fugida a la recerca d’altres estímuls va ser idèntica a la de qualsevol macrofestival.\nDani ha tingut una idea\n‘Flashback’ al dimecres 11 de març. Dani Cantó, fotògraf de concerts i microempresari discogràfic, va publicar aquest missatge a Twitter: «Tremola la Península. Dani ha tingut una idea i està petant els DMs de la gent a base de notetes. Tant de bo passi». Encara no s’havia decretat el confinament, però la cancel·lació de concerts a grans recintes i d’algun macrofestival, així com la reducció d’aforaments a petites sales, pintava malament. Se li havia acudit muntar un festival virtual on alguns grups que, per exemple, potser ja no podrien actuar en bars com l’Heliogàbal, es poguessin donar a conèixer via ordinador.\nAmb ajuda d’altres activistes de l’indie estatal, mobilitzats (i perdó per l’expressió) des de Madrid, Barcelona, Múrcia i El Puerto de Santa María, la idea va arrelar a la velocitat del llamp. Quan el dissabte 14 es va decretar el confinament a tot el país, el Cuarantena Fest ja tenia 30 artistes distribuïts en deu jornades. Quan diumenge alguns famosos s’animaven a oferir concerts casolans a títol individual i ja començaven a sorgir iniciatives col·lectives, el Cuarantena havia tancat el seu cartell amb 51 actuacions després de descartar un centenar de propostes més. Quan el Cuarentena va obrir les portes dilluns, la plaga de festivals virtuals ja era imparable, però al seu s’hi van connectar dues mil persones. Volien sentir cantants que mai han actuat davant més de 150.\nCultura de quarantena: el tancament dispara els concerts en 'streaming'\nA casa, com sempre\nEn una època en què la socialització a través de les pantalles és a l’ordre del dia, en què la música es produeix principalment des d’habitacions i en què la precarietat laboral obliga molts joves a passar el divendres nit a casa, plantar-se davant l’ordinador per veure un concert ja no és tan insòlit. Per contra, actuar des de casa no és tan fàcil com sembla. L’asturiana Adriana Proenza, encarregada d’inaugurar el festival, no trobava una actitud còmoda per entonar mirant a la webcam. «¡He vist que hi havia [connectades] tres-centes persones i escaig. Mare meva quins nervis!», va sospirar abans de començar amb una versió d’Ed Sheeran. Cinc dies després, ja l’havien vist 6.700.\nEl concert de Confeti de Odio ja l’han vist més de nou mil. El seu cantant va demanar clemència per versos com «‘en Twitter soy Paulo Coelho, en Facebook soy de Podemos, en Instagram soy Justin Bieber, pero mis ‘likes’ son invisibles’» i es va emportar algun qualificatiu despectiu tipus ‘emo-Bisbal’. A Marcelo Criminal li va fallar tot el que podia fallar. Tot excepte el que ja ningú li podrà treure: cançons com ‘El descontento o los límites de la ruptura (democracia)’. La que acaba dient: «‘No va a haber más elecciones nunca más, nunca más, nunca, nunca, nunca más’». «Paco Ibañez», va teclejar un espectador. «M’estic posant supernerviós. Sou uns desgraciats», va confessar el jove murcià.\nAl llarg de la setmana s’han vist actuacions de tota mena. El trio argentí Srta. Trueno Negro, atrapat en una gira espanyola que es va cancel·lar per raons òbvies, interpretant una cançó de La Casa Azul. La valenciana Valdivia obrint la finestra per retransmetre els aplaudiments de les vuit de la tarda des del seu veïnat. La barcelonina Cabiria escoltant el cor dels seus sintetitzadors. La madrilenya Casero firmant un concert revelació en un escenari decorat amb plantes, càctus i ampolles de sifó. El duo punk-pop Marcos i Molduras cantant on va néixer: al sofà. Els adolescents Kids From Mars suant al local d’assaig. El grec Euripidis ballant pel menjador com si el món no estigués paralitzat. El cantant de r&b de videojoc Megansito El Guapo flanquejat per vuit ballarines virtuals.\nAquests dies el Cuarentena Fest ha visibilitzat una generació de músics condemnada a la precarietat. Un grapat de joves que s’ha conegut i unit en aquestes estranyes circumstàncies, que ha intercanviat tutorials per poder oferir els seus directes, que ha reflexionat sobre el que significa advocar per plataformes com Youtube que ofereixen una retribució mísera als músics i que ha comprovat quant està disposat a pagar la gent per la música. Ara per ara el festival ha recaptat 1.700 euros. Hi haurà concerts fins al divendres 27.


Societat Catalana de Geografia : miscel·lània : Cartografia cadastral a Espanya : jornades\nL’Institut Cartogràfic de Catalunya va dur a terme, durant els anys de 1990 a 2000, un cicle de cursos sobre història de la cartografia on es va fer una introducció a l’evolució cartogràfica de les grans àrees europees i hispanoamericanes i del qual se’n van publicar deu llibres. Cinc anys més tard, seguint les activitats de dinamització dels treballs de recerca en aquesta disciplina, la Cartoteca organitza les primeres jornades temàtiques d’estudi de la història dels mapes, enguany centrades en la cartografia cadastral, amb la idea que puguin tenir continuïtat. Fins fa pocs anys no es tenien notícies sobre l’existència de mapes cadastrals a Espanya anteriors al segle XX, amb l’excepció dels que va aixecar la Junta de Estadística en la segona meitat del vuit-cents. Estudis recents han tret a llum diversos exemples de cartografia cadastral dels segles XVIII i XIX, localitzats en arxius estatals, autonòmics i locals. Es tracta de mapes manuscrits a escales grans, que donen fe d’uns treballs de cartografia parcel·lària molt acurats. Amb aquestes Jornades es vol donar a conèixer aquest patrimoni cartogràfic i posar en comú les recerques que es fan en aquest moment en l’àmbit espanyol.\nCartografia cadastral a Espanya (segles XVIII-XX)\n20 i 21 d'octubre a la seu de l'Institut Cartogràfic de Catalunya\nLa conferència inaugural del dia 20 anirà a càrrec del professor R.J.P. Kain qui parlarà sobre Cadastral mapping in Europe: Property maps in the service of the state [9:30 - 10:30]\nLa primera sessió [11:00 - 12:00] tractarà els projectes il·lustrats de cartografia cadastral amb les intervencions de C. Camarero en relació amb l'àmbit espanyol i J. Burgueño centrat en l'àmbit lleidatà. La reforma tributària liberal i la cartografia cadastral serà el lema de la segona sessió [12:00 - 13:00] la qual aplegarà les intervencions de J.I. Muro, J.L. Urteaga i R. Vallejo sobre tècniques d'aixecament i costos de producció de mapes i plànols cadastrals a la segona meitat del segle XIX i començament del XX.\nLes intervencions de la tercera sessió [16:00 - 17:00] concretaran el tema desenvolupat en la sessió anterior amb estudis de casos. F. Nadal parlarà dels atlas parcelaris de la província de Barcelona (1851-1883), T. Vidal del mapa cadastral de Menorca i, finalment, E. Tello, R. Garrabou i X. Cussó ho faran en relació amb els canvis d'usos de llarga durada al Vallès central i oriental per raó del canvi del model energètic del sistema agrari.\nLes dues sessions previstes per al matí del dia 21 versaran sobre temes d'actualitat. La quarta [9:30 - 10:30] sobre cadastre i cartografia al segle XX donarà notícia de les utilitats fotogramètriques, de la gestió provincial a Granada i de les aplicacions en àmbit urbà del cadastre del segle XX. Les exposicions aniran a càrrec de F. Fernández, A. Ferrer, A. Nieto i J. Bernat. I la cinquena [11.30 - 12:30] sobre aplicacions de la cartografia cadastral i noves perspectives en estudis de vegetació per C. Fidalgo i cartografia històrica recolzada en SIG per M. Badia i F. Rodríguez. La clausura de les jornades és prevista pels volts de les 13:00 hores.\nTotes les sessions tenen previst l'afegit d'una mitja hora per al debat dels temes tractats. Les intervencions incloses en les sessions s'anuncien en espanyol i en català. L’assistència és gratuïta, però cal inscriure’s amb antelació. La Universitat de Barcelona atorga, amb aquest curs, un crèdit de lliure elecció.\nMa. Carme Montaner\nFrancesc Nadal (UB)\nLuis Urteaga (UB)\n9 de setembre de 2005


Tot sobre el ‘cardenal de la pau’\nL’Any Vidal i Barraquer vol donar a conèixer nous aspectes sobre qui va ser arquebisbe de Tarragona\n3 min. Cambrils 04/07/2018 07:25\n651x366 L’arquebisbe Vidal i Barraquer, al centre de la imatge, el 1919. / ARXIU DE LA FAMÍLIA VIDAL I BARRAQUER L’arquebisbe Vidal i Barraquer, al centre de la imatge, el 1919. / ARXIU DE LA FAMÍLIA VIDAL I BARRAQUER\nVidal i Barraquer és el nom de moltes avingudes, carrers i places arreu de Catalunya. També és la denominació d’escoles i instituts. “Els joves no saben qui era el cardenal Vidal i Barraquer i molta gent més gran ho ha oblidat”, explica Josep Maria Panicello, comissionat de l’Any Vidal i Barraquer, que assenyala que un dels objectius d’aquest esdeveniment és redescobrir i donar a conèixer aquesta figura cabdal de l’Església catalana i europea de la primera meitat del segle XX.\nDe Francesc d’Assís Vidal i Barraquer se’n celebra enguany un triple aniversari: el 150è aniversari del seu naixement a Cambrils, els 75 anys de la seva mort a l’exili a Friburg i els 40 del retorn de les seves despulles a Tarragona, d’on va ser arquebisbe entre els anys 1919 i 1943. A la seva vila natal, Cambrils, s’ha creat una comissió amb representants de la família, l’Ajuntament, l’arquebisbat i l’Església catalana. Té vocació de país i està organitzant un gran nombre d’actes amb l’objectiu de difondre la figura del cardenal, però també pretén recopilar nous documents i imatges per aprofundir en els diferents vessants del personatge.\n“L’Any Vidal i Barraquer no només el celebrem a Cambrils, sinó a tot Catalunya. Vidal i Barraquer és una figura de país i el país li devia un esdeveniment com aquest”, afirma Panicello, que assenyala que volen aprofitar les eines digitals, de les quals no es disposava fa 25 anys, quan se’n va celebrar el cinquantenari de la mort, per arribar al màxim de gent. La pàgina web és www.cambrils.cat/any-cardenal-vidal-i-barraquer.\nAquesta primavera ja s’han fet les primeres conferències, que s’allargaran tot l’any. També hi ha previst celebrar tres eucaristies. S’ha reeditat el llibre Vidal i Barraquer, cardenal de la pau, de Ramon Muntanyola, amb aportacions del prev. Josep Massot i publicat per l’Abadia de Montserrat. Però Panicello dona molta importància a la part d’investigació a partir de la recopilació de nous documents sobre el personatge i els seus diferents vessants. Actualment ja tenen recopilats 28.000 documents, dels quals 23.000 són fotografies. “Hi ha moltes cartes amb personatges com Negrín i el mateix Franco, però també amb el cardenal Pacelli, el futur papa Pius XII, llavors secretari d’Estat i amb qui Vidal i Barraquer va tenir influència en algunes decisions”, apunta Panicello.\n1868 Naixement a Cambrils el 3 d’octubre.\n1893 Llicenciat en dret. Exerceix al bufet del Dr. Joaquim Almeda.\n1895 Inicia els estudis eclesiàstics al Seminari de Barcelona.\n1899 Ordenat prevere.\n1907 Doctorat en dret per la Universitat de Madrid. Canonge de Tarragona.\n1914 Pren possessió com a bisbe de Solsona.\n1919 Pren possessió com a arquebisbe de Tarragona.\n1923 Enfrontaments amb Primo de Rivera per la defensa del català.\n1936 Esclata la Guerra Civil Espanyola i s’exilia a Itàlia.\n1937 Refusa signar la carta col·lectiva de l’episcopat espanyol a favor de la cruzada nacional.\n1939 Impedit de tornar a la seu de Tarragona pel nou règim.\n1943 Mor a Friburg, Suïssa, el 13 de setembre.


Porta del Cel – Rutes entre refugis\nPublicat per / Publicado por refugis at 3 març, 2018\nA cavall de les comarques catalanes del Pallars Sobirà i l’Alt Urgell, i la de l’Arieja a França, s’ubica el Parc Natural de l’Alt Pirineu, el més gran de Catalunya, amb gairebé 70.000 hectàrees. En aquest magnífic emplaçament es on avui en dia podem realitzar l’anomenada ruta de “La Porta del Cel”, un recorregut d’uns 65 quilòmetres i un desnivell acumulat d’onze mil metres, que ens durà a conèixer els refugis del Càmping Bordes de Graus, Certascan, Pinet i Vallferrera, tot passant de manera opcional pels pics de Certascan (2.853 metres), Montcalm (3.077 metres), Pic Verdaguer (3.133 metres) i la Pica d’Estats (3.143 metres). Després d’un llarg recorregut en cotxe, per fi arribem al bonic poble de Tavascan, que pertany al municipi de Lladorre, juntament amb Aineto, Boldis Sobirà, Boldis Jussà, Lleret i el mateix Lladorre. Des d’aquí enfilem una estreta carretera on 5 quilòmetres després podem veure el Càmping Bordes de Graus, lloc des del que demà al matí començarem la nostra travessa particular al llarg de quatre jornades. Un cop fetes les presentacions i tràmits obligatoris ens instal·lem al que ells anomenen refugi, una petita casa, on hi deuen d’haver una dotzena de lliteres amb un petit altell on hi caben unes vint persones més en uns matalassos distribuïts al llarg del terra. Mentre esperem a que sigui l’hora de sopar, el bar es converteix en el lloc d’acollida de la immensa majoria, una mena de barreja entre la gent que esta allotjada al càmping i els que també s’esperen a començar la travessa, la veritat es que no costa gaire d’endevinar qui es qui, ja que els últims van, o anem vestits, amb roba de muntanya, i aquí entraria el fet del lluïment de les diferents i variades marques de roba, Trango, Marmot, North Face, Salomon, Millet,… i ja no entro en el tema dels colors, o dels diferents models d’ulleres de sol o de calçat. Comencem a sopar i de sobte entra un paio, que la gent al veure’l li ofereix una càlida ovació, resulta que aquest individu, ha fet la totalitat del recorregut, pics inclosos, en 12 hores i 40 minuts, tot un record, tenint en compte que ha rebaixat l’anterior marca en dos hores i mitja. De fet ell mateix fa broma i pregunta si en Kilian Jornet té previst anar-hi. Al llarg del sopar segueixen arribant més corredors, tots fan la mateixa pinta, cames fibrades i a la seva cara costa veure un tret de fatiga, sembla com si això que acaben de fer fos el pa de cada dia, clar que per ells si, jo el primer que faria seria seure i crec que trigaria en aixecar-me, i quan ho fes semblaria que fos la primera vegada que dono una passa. En teoria després de sopar ens han de passar un vídeo mostrant-nos imatges de la ruta, però nosaltres, de la mateixa manera que altres, decidim d’anar a dormir que demà el dia serà una mica llarg.\nCÀMPING BORDES DE GRAUS (1.360 m) – REFUGI DE CERTASCAN (2.240 m)\nDesnivell negatiu: 620 m\nREFUGI DE CERTASCAN (2.240 m) – REFUGI DE PINET (2.240 m)\nDesnivell negatiu: 1.350 m\nREFUGI DE PINET (2.240 m) – REFUGI DE VALLFERRERA (1.902 m)\nDistància: 13,3 quilòmetres\nDesnivell negatiu: 1.400 m\nREFUGI DE VALLFERRERA (1.902 m) – TAVASCAN (1.120 m)\nDistància: 19,3 quilòmetres\nDesnivell positiu: 1.215 m\nDesnivell negatiu: 2.000 m\nTAVASCAN (1.120 m) – CÀMPING BORDES DE GRAUS (1.360 m)\nDesnivell negatiu: 50 m


POLÍTICA - 25/05/2020 08:40 / Redacció\nDiuen que La Sexta és l'única televisió espanyola que es pot mirar. Ho diuen els processistes d'esquerres al·legant que el canal d'Atresmedia té una visió més esquerrannosa que la resta. Tot i així, demostra el seu espanyolisme dia rere dia. El seu presentador estrella, Antonio Garcia Ferreras, ho demostra cada dia.\nFOTO: Antonio Garcia Ferreras\nLa seva dona, Ana Pastor, es vanta de ser la responsable de desmontar les fake news, però Garcia Ferreras és qui en publica i en difon més. “Deben pensar que están en Fase 15, porque se están bañando ahora mismo”, afirmava sarcàstic. Un to que continuava la seva companya reportera: “Sí, vemos alguna conducta no permitida. Hay menores que se están dando un baño, no se guarda la distancia de seguridad, la gente toma el sol con su sombrilla y forman corrillos también”.\nLes imatges desmentien les paraules una per una. A la platja no hi havia ningú. No es veia cap para-sol i, encara menys, gent banyant-se a la platja. La reportera parla d'"aglomeracions", de nens banyant-se, gent sense respectar la distància de seguretat. No es veu ningú fent res d'això.


La Melancòmica ironitza sobre temes femenins a la comèdia ‘Elles’ - La Veu - Cultura\nLa Melancòmica ironitza sobre temes femenins a la comèdia ‘Elles’\nImatge del cartell de la comèdia 'Elles', amb les actrius Mireia Casado, Agnès Jabbour i Paula Joseph.\nL’actriu Mireia Casado n’és la directora i una de les tres actrius del muntatge, que es pot veure al Teatre del Raval de Barcelona\n19/01/2021 - Laura Grau\nEn plena pandèmia i quan encara està en vigor el confinament municipal, el grup La Melacómica va exhaurir les entrades del seu darrer espectacle ‘Elles’ (#cosasdechicas) al Llevant Teatre de Granollers els dies 15 i 17 de gener. Aquesta comèdia protagonitzada per tres dones es pot veure tots els dissabtes al Teatre del Raval de Barcelona (17.30h). “Estem molt contentes de la resposta que estem tenint i confiem continuar la gira per altres municipis”, explica la directora i actriu de la companyia, Mireia Casado, que després de viure quatre anys a Montcada, s’ha traslladat recentment a Vallgorguina.\nL’espectacle, estrenat al 2019, va rebre el Premi Especial del Jurat de la Mostra de Teatre de Barcelona “per l’esforç creatiu, per ser una proposta lúdica que ofereix una perspectiva de gènere des del punt de vista de les noves generacions, transversal i per a tot tipus de públic”, segons paraules del jurat. ‘Elles’ neix per omplir un buit en l’escena humorística, on són habituals els trios d’actors, com La Trinca, el Tricicle o el Teatre de Guerrilla, però hi ha pocs referents femenins. “Trobàvem a faltar un trio d’humor fet per dones, on tractessim temes femenins amb ironia i trencant clixès”, explica Casado, qui destaca que l’obra combina monòlegs, cançons, teatre físic, paròdia i esquetxos. Tot i ser una comèdia, també hi ha crítica social, amb referències a la violència i la desigualtat de gènere i una crida a l’empoderament de les dones per combatre el masclisme.\nUna escena de la comèdia 'Elles', del grup La Melancòmica, fundat per la directora i actriu, Mireia Casado.


Riberaonline Ribera d'Ebre: Móra d’Ebre commemora el centenari de la mort de Julio Antonio amb un homenatge al seu mausoleu\n'El héroe muerto', la peça que el compositor Mariano San Miguel va dedicar a Julio Antonio, interpretada per la Banda de l'Escola Municipal de Música i Dansa de Móra d'Ebre ha posat el punt i final a l'acte d'homenatge a Julio Antonio que ha tingut lloc aquest divendres al cementiri de Móra d'Ebre. Hi ha assistit l'alcalde del municipi natal del reconegut escultor, Joan Piñol, el president de la Diputació de Tarragona, Josep Poblet, la presidenta del consell comarcal de la Ribera d'Ebre, Gemma Carim, acompanyats d'altres autoritats i de Víctor Viladrich, familiar de Julio Antonio. L'acte ha coincidit amb el dia que justament fa cent anys de la mort de l'escultor -15 de febrer de 1919- i s'ha descobert una placa commemorativa al Mausoleu Julio Antonio, on descansen les despulles de l'escultor i la seva mare, recentment arribades des del cementiri de l'Almudena de Madrid.\nEl record i homenatge a l'il·lustre fill de Móra d'Ebre ha seguit amb la presentació del llibre Julio Antonio, 1889-1919. Un segle després a la Biblioteca Comarcal per part del Dr. Antonio Salcedo Miliani, coautor i coordinador del llibre. L'obra ha estat escrita per diferents historiadors i estudiosos especialitzats en l'obra de Julio Antonio, apropant-nos a la seva figura: Joan Launes Villagrasa, Anna M. Andevert, María Victoria Gómez Alfeo, Fernando García Rodríguez, Aida Marín Yrigaray, Carmen Fernández Aparicio, Lucía García de Carpi, Antonio Salcedo Miliani i Rosa M. Ricomà Vallhonrat. Forma part de la col·lecció Tamarit de llibres d'art, editat pel Museu d'Art Modern de la Diputació de Tarragona i Viena Edicions, i és bilingüe, en català i castellà.\nPublicat per riberaonline a 21:45


He estat uns dies desconnectat completament. Sense connexió a internet sembla com si no estiguéssim al corrent de res. I en canvi, omplim el temps amb coses de vegades molt més útils. Com els dies que he estat sense connexió aquesta setmana que acabem. I acabem també el mes amb un altre poema de George Szirtes.\nEl mapa sempre està cremant. Es consumeix\namb força ostentació, ciutats imaginades\nde color fugitiu, canviant la llum a les teules,\nles cares a les finestres, mans als panys, peus\nen els tramvies i busos, roba en piles pudents\nen corredors buits, les sonoritats de les tafaneries\ni les salutacions. Els meus amics i jo ens trobem\nen restaurants, ens queixem dels temps durs\nen la benvolença d’una nit d’agost que somriu\nals nostres fills. Som una excepció a les normes\nde la son. Els nostres fills dormiran lleugers.\nDesprés de les bregues, expliquem vells acudits\ni paguem el nostre deute a la història amb rimes.\nLa poesia estableix un diàleg amb la realitat (o tal vegada s’erigeix en la realitat) i el petit fragment de món que hi ha en cada poema esdevé, en el fons, una metonímia del món. És així que els poemes s…\nUn poema de Mariusz Grzebalski on es pot veure l'ús del llenguatge i de la nova visió en els poetes joves polonesos.\nPenso que he sortit del mar.\nPenso que algun dia hi tornaré.\nPenso que la mort m’espera a l’aigua.\nPerò no pas ara, després.\nAra és dissabte – segur que és dissabte\nen una ciutat estranya (pot ser\nToruń, Gdańsk, Bydgoszcz o alguna altra)\nvés a saber quin dia, quina festa és.\nA dir veritat, no sé com m’hi he de posar.\nSón tan sols enigmes. Ella hi havia de ser,\nperò no hi és – totes les portes són\ntancades. Tan sols gent passejant vora l’escullera.\nMiro per un moment, però de seguida m’amago\nen mi mateix, coi. Una lenta desaparició de l’alè,\nuna desaparició del temps. Tan sols el riu no ho vol.\nAnuncia alguna cosa. Borda sordament des de dins.\nEscup branques mortes. Un altre cop he perdut,\nhe oblidat. Ara em dissolc.\nUna part rebrega als dits un tovalló brut,\nuna altra tanca darrere seu la porta,\ni encara una tercera busca mistos a les butxaques.\nA banda d’això, banderes, un refotut on…\nUns dels llibres més difícils de trobar fora del seu país són els portuguesos. No sé si es deu a la distribució o hi ha altres motius. En qualsevol cas, sempre he tingut dificultats perquè les llibreries de fora de Portugal em puguin portar els llibres que demano. Així que utilitzo quan puc unes altres estratègies. L’última va ser aprofitant que el meu amic Marcos anava a casa. Vaig fer la comanda per internet i la vaig fer enviar a casa seva. Però sembla que el problema també es repeteix a Portugal, ja que hi havia alguns llibres que no em van poder enviar. Tanmateix, vaig tenir la sort de trobar exemplars que desitjava tenir ja feia temps . Com el darrer llibre que ha publicat Paulo Teixeira amb el títol O anel do poço. El poema següent és d’aquest llibre.\nUn any després que jo naixés,\nBerlín era una coberta de vol\namb naus laterals i galeria\nde ventilació, forces aerotransportables\ni sirena d’alarma aèria.\nImagino Gombrowicz arribant,\nespècie de nòmada insolent,\namb el seu ci…\nUn altre poema de George Szirtes. En aquest cas, del llarg poema Metro, dins el llibre del mateix títol que va publicar en 1988. El poema apareix en la secció 5, Traïcions.\nInevitablement, els camps de treball. Quants\nmoriren aquí: artistes, escriptors,\nmúsics, lampistes, germans? Fugides,\naventures, tragèdies, la companyia\nreduïda, desbandada i retirada.\nLa noia d’ulls foscos al febrer, de retorn.\nFer una carretera, retirar-se, escapar. Les aigües\ns’acosten al meu avi, i s’estrenyen damunt\nd’ell a Auschwitz. Breus episodis\nde funesta intensitat, cada suma insignificant\nuna fortuna perduda. La noia d’ulls negres es fa\namb la mare del pare, sa germana, la neboda.\nSón llistes i tandes, trencaclosques, peça per peça.\nFa uns dies, vaig rebre a casa el llibre New & Collected Poems del poeta George Szirtes. Tota una revelació, la consciència europea de la història amb la serenitat de la poesia anglesa. Szirtes va néixer a Budapest en 1948. L’any 1956, fruit dels esdeveniments de la Revolució Hongaresa, ell i la seva família es traslladen a Anglaterra. Adopta l’anglès com a llengua literària, i després d’una visita a Budapest, l’any 1984, la seva poesia pren un tombant, on la consciència de l’origen i de la història agafen més protagonisme. També és a partir d’aquell moment que comença a traduir literatura hongaresa a l’anglès. El poema d’avui pertany al cicle "El fotògraf a l’hivern", que forma part d’un llibre publicat en 1986 amb el mateix títol. Els cicles de poemes de Szirtes representen un punt àlgid en la poesia contemporània.\nAndré Aciman. Fa uns anys, vaig comprar el llibre Letters of Transit (Reflections on Exile, Identity, Language and Loss) un recull d’articles escrits per André Aciman, Eva Hoffman, Bharati Mukherjee, Edward Said i Charles Simic. Evidentment, la inclinació positiva vers els autors que ja coneixia no em va decebre. I a més, encara vaig trobar alguna sorpresa. Potser el text que em va captivar més va ser el d’Aciman. Ara, estic llegint Out of Egipt: A Memoir. Després d’estar sota l’influx de la cultura centreeuropea, on predominen els jueus asquenasites, la visió sefardita representa una alenada, una visió diferent, una possibilitat de contrastar la història, la cultura, una possibilitat de buscar-se un mateix davant la definició dels altres.\nI a més, ens podem delectar amb la reflexió del llenguatge, de les paraules, amb perles com la següent:\n“Que n’és, de petit, aquest món, van consentir. Entre elles, parlaven en judeocastellà, una llengua que dominaven perfectament (encara que, tant…\nEn l’entrada anterior, comentava que en un poema ja havia deixat escrit la meva desconeixença, en el fons, de la naturalesa que em rodejava. M’omple d’admiració quan veig algú que sap posar el nom adequat als arbres, a les plantes. La llengua que atorga el poder. Quan s’anomena algun arbre, alguna flor, algun fruit, algun animal, s’estableix directament un diàleg amb ells. Un diàleg que pot ser en diferents llengües. Són aquestes les que determinen la nostra realitat. Tinc un diàleg a partir d’una sèrie de paraules que només conec en polonès, per exemple (el seu corresponent en català és només una sèrie de lletres unides que trobo en un diccionari, però que fins aquell moment no em deia absolutament res). Però no és només en aquest cas, també establim diferents diàlegs amb les paraules que coneixem en més d’una llengua. Per a mi, The Wind Among the Reeds (un títol que sempre m’ha fascinat) i El vent entre els joncs són dues evocacions molt diferents, independentment de la meva llengua…\nEn aquest poema, de Peter Semolič, hi ha una sèrie d’elements que m’han cridat l’atenció. Un, per exemple, és el primer vers, aquesta imatge de la llum plovisquejant. Després, tot el tema de la naturalesa. Els que hem crescut en ambients rurals, i teníem els camps o la muntanya ben a la vora, que després hem anat abandonant per altres paisatges, sempre portem dins com una espina que activa els records relacionats amb la terra, els arbres. Amb tot, com ja vaig deixar escrit en un poema, el meu desconeixement va arribar a convertir-se, més tard, en la petita punxada d’una altra espina. També trobo en aquest poema la relació amb el primer llibre de Seamus Heaney, que va ser per a mi una autèntica revelació. I, finalment, que a banda de tots aquests elements, lligats a una lectura completament personal, el poema segueix tenint una gran força d’evocació. En el fons, el que ha de fer qualsevol bon poema.\nLa llum suau de l’estiuet de Sant Martí plovisqueja sobre Barje.\nMa mare em di…


Els 10 fetitxes sexuals més comuns basats en la cerca de Google - Apricots Blog\nApricots 5 Febrer, 2020 5 Febrer, 2020\nEn alguna ocasió ja us he parlat del fetitxisme sexual o fetitxisme eròtic, una fixació sexual en un objecte no vivent o una part del cos no genital. L’objecte d’interès es diu fetitxe i la persona que té un fetitxe per aquest objecte seria un fetitxista.\nEl passat 17 de gener es va celebrar el Dia Internacional del Fetitxe, una celebració anual dedicada a donar suport al BDSM i a la comunitat fetitxe, aquesta festa se celebra el tercer divendres de gener i és originària del Regne Unit. Ja us la podeu apuntar al vostre calendari per a l’any que ve.\nUn fetitxe generalment es coneix com un comportament sense el qual algú no pot excitar-se sexualment. En aquest cas, l’excitació mental és més important que la de el cos. Per això és vital obrir-se de ment abans que de cames.\nSegons un estudi, el 25% de la població reconeix tenir algun tipus de fetitxe sexual. Crec que aquesta dada és molt baixa. Estic convençuda que gairebé tots vosaltres teniu algun fetitxe, i segur que per vergonya o por, no ho heu expressat o provat.\nPenso que és important que expresseu els vostres desitjos sexuals, és una de les coses més saludables que podeu fer per la vostra vida sexual: els fetitxes reprimits poden afectar tant a les persones com a les relacions.\nPerò avui no vull parlar-vos dels fetitxes més estranys ni dels que practiquen els meus amics, sinó els que més es busquen a Espanya a través de Google. I pel que he pogut esbrinar, a Espanya hi ha molt fetitxista, i això m’agrada.\n10 tipus de fetitxes sexuals més buscats a Google\n1- Fetitxe de peus:\nEl fetitxisme de peus (podofilia) és una pràctica eròtica en la qual tot el desig sexual es concentra en la idolatria dels peus d’una altra persona. Els amants del fetitxisme veuen al peu com una altra font de plaer, així com per a molts ho poden ser dues mamelles abundants i pròsperes o un bon culet rodó per assotar.\nÉs el fetitxe més comú entre els millennials, la majoria dels joves coincideixen que els excita veure’ls, tocar-los, llepar-los i fins i tot olorar-los.\nSabies que Quentin Tarantino és fetitxista dels peus i ha mostrat peus nus de dona en gairebé totes les seves pel·lícules? Per exemple, a “Obert fins a la matinada” podem veure a Tarantino llepar els peus de Salma Hayek, no pots passar per alt la cara que posa.\n2- Fetitxe del calçat:\nTambé conegut com retifisme, és una parafília que es defineix per l’atracció fetitxista per les sabates. Aquest fetitxe és més comú en els homes que les dones, els agrada delectar visualment amb la silueta d’elles deu centímetres més altes gràcies als talons. Quantes pel·lícules porno hem vist amb el cos de la dona sense roba però amb els talons posats?\nEls retifistes poden arribar a l’orgasme amb tan sols observar un peu enfundat en una sabata de taló alt. Si fossis la Ventafocs i haguessis perdut una sabata, no sé jo si el príncep t’he l’hagués retornat.\n3- Fetitxe de globus:\nUn fetitxista de globus o “looner” és una persona que involucra globus en la seva vida sexual. En aquest cas cada persona té les seves preferències, per exemple, algunes es delecten amb l’esclat del globus, a altres els encanta seure i anar al llit amb ells. Imagina’t la magnitud d’aquest fetitxe que existeixen webs en les que es venen vídeos on es poden veure noies lleugeres de roba inflant i acariciant globus, fins i tot asseient-se i fregant-se sobre d’ells.\nA mi, el grinyol de el làtex dels globus em provoca pell de gallina. I a tu?\nL’interès sexual o la pràctica d’observar a altres persones involucrades en comportaments íntims, com desvestir-se, practicar alguna activitat sexual o altres accions que generalment es consideren de naturalesa privada és un dels fetitxes més comuns.\nSegons un estudi, més del 10 per cent dels nois van reportar almenys un cas de conducta voyeurista. Un 10% ho trobo baix, no sé qui realitza aquests estudis, però estic convençuda que els usuaris no diuen tota la veritat.\nPerò, a qui no li agrada mirar quan algú practica sexe?\n5- Fetitxe de mans:\nTenir un fetitxe de mans vol dir que t’atrauen sexualment les mans. Això pot incloure l’atracció sexual a una àrea específica, com els dits, el palmell o les ungles, o l’atracció a una acció específica realitzada per les mans.\nLa toonofilia (Toonophilia o Schediafilia) es refereix a l’atracció sexual i romàntica d’un ésser humà cap a un personatge de dibuixos animats, manga o anime.\nJo estic enamorada de diversos personatges manga, n’hi ha alguns que són super atractius, llàstima que no siguin de carn i ossos.\nTinc un amic que sempre ha fantasiejat amb la Bulma de Bola de Drac i amb la Rias Gremory de la sèrie de novel·les lleugeres, anime i manga High School. El meu company és tan fan que fins i tot té diverses figures a la seva habitació.\nPerò també m’agradaria remarcar que les estadístiques parlen per si soles, no només Google diu que aquest fetitxe és un dels més buscats, segons Pornhub, el “Hentai” (vol dir pervertit en japonès, i és com s’anomena el gènere del manga i l’anime de contingut pornogràfic) és el terme més buscat entre els usuaris espanyols i, aquest any 2019, les recerques han augmentat un 1.698% respecte al 2018.\nI a nivell mundial, el Hentai és la 4ª categoria sexual més vista, per darrere de Japoneses, Lesbianes i amateur.\n7- Fetitxe de piercings i tatuatges al cos:\nLa estigmatofilia és l’atracció pels tatuatges o pírcings, és un fetitxe molt popular entre els joves. Podem veure pírcings als mugrons, al penis, al melic, a la llengua i en altres parts del cos. El factor estètic sembla que cada dia agafi més importancia.\nPersonalment m’encanta sentir el fred dels pírcings de les meves conquistes al meu cos, m’excita moltíssim. Jo també tinc un pírcing al melic que genera molta curiositat.\nTambé m’encanten els tatuatges, crec que els meus són molt sensuals, porto una ploma tatuada darrere de l’orella i una frase sota el melic. Segur que t’agradaria veure’ls de prop.\nPer a moltes persones, les disfresses fan que les seves relacions siguin encara més excitants. Posar-te una careta, un antifaç, una màscara, un vestit innocent … pot fer volar la imaginació i fer que desaparegui la rutina.\nPersonalment, crec que això de les disfresses ve donat pels catàlegs de Carnaval, totes les disfresses de noia són sexys, en canvi, les dels nois mai insinuen. Des d’aquí llanço una petició perquè als catàlegs de Carnaval hi apareguin més homes sexis, esteu d’acord amb mi?\n9- Fetitxisme del cabell:\nLa tricofilia o fetitxisme de cabells, és una parafilia en la qual l’excitació sexual és aconseguida per la interacció amb el cabell humà, especialment el del cap.\nLes persones que se senten atretes pel cabell deixen de banda altres aspectes cridaners del cos com pot ser el cul, els pits, les cames, els ulls, els llavis, etc.\nEls focus d’excitació poden ser diversos, des del color de cabells, fins al tipus de pentinat.\nLes persones tricofíliques necessiten el contacte físic amb els cabells, acariciar-los, olorar-los, besar-los, jugar-hi, estirar-los. A mi m’encanta acariciar els cabells curts d’un home, però encara no he experimentat cap orgasme tocant-los.\n10- Fetitxisme de llenceria:\nEl fetitxisme sexual relacionat amb la llenceria fa referència a l’excitació sexual de certs tipus de roba interior, incloses les calces, les mitges, els tangues, els pantis, els sostenidors o altres articles.\nEls diferents tipus de teixit de la llenceria poden fer-vos experimentar sensacions molt agradables i poden ajudar a elevar el desig en les vostres trobades privades.\nCada persona és un món, i els fetitxes així ho demostren. Tenir un fetitxe no hauria de ser estrany, i no hauria d’avergonyir-vos ni tampoc hauríeu d’amagar-ho a la parella, de vegades pot ocórrer l’impensat. Sabíeu que hi ha xarxes socials de Fetitxes? Ara pots trobar persones amb les mateixes aficions que tu.\nNo vull acomiadar-me sense abans esmentar-vos quin és un dels meus fetitxes, perquè en tinc més d’un, però un dels que més m’excita és el cuckqueaning, la fantasia de la infidelitat, quan veig a la meva parella tenir relacions sexuals amb una altra dona, seria com un adulteri “consentit”. Després quan estic super calenta m’uneixo a ells.\nI per acabar, si ets un fetitxe dels articles d’Apricots, et convido a que els comparteixis. 😉\nPrevious Article Consells per fer una Gola profunda i no ennuegar-se en l’intent\nNext Article Com trobar una escort que ofereixi serveis de “Tracte de Nòvia”?


Colors primaris | ràdio La Garriga\nCurrently viewing the tag: "ràdio La Garriga"\nBy Colors Primaris On 15 novembre 2013 · Add Comment\nAl 1997 el psicòleg J. Pennebaker va desenvolupar una important línia d’investigació amb l’escriptura com a tècnica per superar el trauma. Des de llavors són molts els estudis que indiquen que escriure sobre esdeveniments emocionals traumàtics ofereix beneficis en el funcionament psicosocial. Per aquest motiu, de totes les vessants que podíem parlar de l’escriptura hem [...]\nAprendre a parlar de nou.\nBy Colors Primaris On 29 octubre 2013 · Add Comment\nTot i que és impossible donar una xifra exacte del nombre de llengües que es parlen al món, es calcula que a l’actualitat es parlen entre 3.000 i 5.000 llengües, i només 600 són parlades per més de 100.000 persones. El xinès mandarí, l’anglès, l’hindi i l’espanyol són les llengües majoritàries, en contraposició amb el [...]


Bases marató fotogràfica mostra ametla 2013\nLa Marató començarà el dissabte dia 21 de setembre just en arribar a la finca indi, aproximadament a les 08.30h del matí i finalitzarà a les 14.30h, hora màxima de realització de les fotografies.\nLes fotografies s’hauran d’enviar per correu electrònic com a màxim abans de les 24h del mateix dia.\nLes fotografies s’han de realitzar durant les sis hores que dura la marató.\nNo s’acceptarà cap fotografia que no s’hagi realitzat durant aquestes hores.\nPodrà participar qualsevol persona major d’edat que pugui assistir a la diada.\nCada concursant podrà presentar fins a tres fotografies.\nEn el cas que apareguin persones identificables a les fotografies, els autors n’hauran de tenir el consentiment, especialment quan es tracta de menors. L’organització no es fa responsables de les possibles incidències en aquest sentit. L’autor de les fotografies en serà l'únic responsable.\nEls participants hauran de ser els autors de les fotografies que es presentin, tot entenent que si una fotografia seva és premiada hauran de presentar una declaració signada relativa a aqueixa qüestió.\nNo s’admet cap tipus de marca o signatura a la fotografia que faci referència, explícita o implícita, al seu autor.\nLes fotografies amb les metadades esborrades no podran concursar.\nEstà totalment prohibit utilitzar fotografies d’internet.\nEs podrà participar en una única modalitat: fotografia amb mòbil.\nEls enquadraments fotogràfics seran els predeterminats per les càmeres dels mòbils dels participants i no es faran retalls amb els programes d’edició.\nQuant a llum i color, les fotografies podran ser tractades amb qualsevol programa d’edició, i s’acceptarà l’entrega en color i en B/N. No seran vàlids els fotomuntatges.\nLes fotografies triades per participar a la marató s’han de fer arribar al correu electrònic que s’especificarà el dia de la marató abans de les 24 h.\nHi haurà tres temes: 1) l’ametla i el ametlerar; 2n) les feines relacionades amb l’ametla; 3r) les eines i la maquinària.\nCada persona podrà concursar als apartats:\na) La millor fotografia. Aquesta haurà de ser d’un dels tres temes abans indicats. El guanyador rebrà un premi de 75€.\nb) El millor conjunt de fotografies (una de cada tema). El guanyador rebrà un premi de 150€.\nEls premis abans assenyalats no són de naturalesa acumulativa.\nCada persona pot enviar fins a tres fotografies (si concursa a l’apartat “La millor fotografia” o tres conjunts de fotografies (si concursa a l’apartat “El millor conjunt de fotografies”).\nEs pot participar tant a l’apartat a) “La millor fotografia” com a l’apartat a b) “El millor conjunt de fotografies”), sempre tenint en compte que els premis de cada un dels apartats no poden recaure en la mateixa persona.\nLa imatge s’ha d’enviar amb el nom de l’autor, l’apartat al qual concursa, i el nom del tema de cada una de les fotografies.\nEl jurat estarà compost per les persones que designi el grup assessor d’Arts Plàstiques de l’Ajuntament de Santa Margalida.\nLa valoració del jurat es basarà en els següents criteris: originalitat, qualitat i composició fotogràfica.\nEl jurat tendrà potestat per resoldre qualsevol incidència no prevista en les bases.\nTotes les fotografies que participin es publicaran al blog de l’Àrea de Cultura de l’Ajuntament (unamardecultura.blogspot.com.es/) i les guanyadores es penjaran a la pàgina web (www.ajsantamargalida.net) i al facebook de l’Ajuntament (https://www.facebook.com/ajsantamargalida?ref=hl) i de l’Àrea de Cultura (https://www.facebook.com/unamardecultura?ref=hl).\nEls participants es fan responsables de les reclamacions que en qualsevol moment puguin formular sobre l'autoria i originalitat dels treballs i sobre la titularitat dels drets, tot això en el marc de la propietat intel•lectual.\nEls autors de totes les fotografies cedeixen els drets de reproducció de les seves imatges a l’Ajuntament de Santa Margalida únicament per realitzar accions de promoció cultural i turística.\n-- Antoni Mas Forners\nTècnic de Cultura, Patrimoni i Normalització Lingüística\nArxiver històric Municipal


Limpiezas Pirineo – Servicios de Limpieza, fundada en 1981\nEmpresa pionera des de 1981\nUna empresa de serveis de neteja que al llarg dels anys\nha anat creixent i convertint-se en el que és avui dia.\nManteniments i neteges en general\nSom un equip que aporta una nova filosofia dins del\nsector de neteges amb tendència per aconseguir més\nagilitat i eficàcia.\nUna empresa de serveis de neteja totalment solvent,\nque ha sobreviscut al llarg de tots aquests anys,\ngràcies a la qualitat dels seus serveis.\nInici\tjordi_ic278dy5\t2022-03-22T10:30:28+00:00\nServei de neteja de qualitat, personalitzat i accessible en tot moment. Més de anys d'experiència.\nManteniment i neteja en general, neteja de vidres i rètols, polits i abrillantats …\nPrioritzem el benestar dels nostres clients Excel·lents resultats amb productes de qualitat\nRealitzem diversos treballs de neteja en despatxos i oficines, biblioteques, ajuntaments, centres educatius, col·legis …\nProductes ecològics i biodegradables\nOferim la possibilitat d’utilitzar productes ecològics i biodegradables en els nostres serveis de neteja ….\nControl directe i supervisió constant dels nostres serveis de neteja.\nExhaustiva selecció del personal. Formació contínua de tot el personal en diferents àmbits. Titulació en mètodes i sistemes de treball.\nContacti amb nosaltres si necessita ajuda. Solució de problemes de neteja a l'instant.\nVols fer-nos una consulta, tens dubtes o vols sol·licitar un pressupost …\nEntrega de certificats als nostres clients\nCertificat Segur responsabilitat civil. Certificat Prevenció de Riscos Laborals. Certificat Vigilància de la salut …\nA LIMPIEZAS PIRINEO Som una empresa de serveis de neteja pionera a Lleida i província.\njordi_ic278dy5\t2019-04-25T09:03:41+00:00\tabril 25th, 2019|\njordi_ic278dy5\t2019-04-25T09:04:44+00:00\tabril 25th, 2019|\njordi_ic278dy5\t2019-04-25T09:05:36+00:00\tabril 25th, 2019|\nProductes totalment ecològics i biodegradables\nOferim la possibilitat d’utilitzar productes ecològics i biodegradables en els nostres serveis de neteja.\nEl medi ambient ens importa, i per això, oferim al nostres clients la possibilitat d’utilitzar productes totalment ecològics i biodegradables …, així com el reciclatge d’escombraries i la correcta utilització de materials.\nPer col·laborar amb el medi ambient i poder aconseguir els nostres objectius empresarials en competitivitat, estalviem al màxim el nostre consum energètic, mitjançant les noves tecnologies i l’ús de la racionalització.\nDepòsit controlat de residus i reciclatge\nReutilitzem els envasos buits, per allargar al màxim possible la seva vida útil i contribuir amb el medi ambient i sostenibilitat del mateix. Tots els residus que ja no són reutilitzables, els dipositamos adequadament (plàstics, paper, vidre, residus especials ..).\nConsulteu els nostres experts en plagues i sanitat ambiental:\nPlagues la Noguera\n651 666 986\nConsulteu els nostres experts en extintors:\n651 666 983\nVols treballar amb nosaltres, envia’ns el teu CV a través del formulari i ens posarem en contacte amb tu.\n*Només et costa un moment\nSol·licita-ho DES D’AQUÍ\nC Hostal, 15 Bajos\n+34 973 21 30 60\n+ 34 605 880 055\nAccepto rebre comunicacions comercials de LIMPIEZAS PIRINEO S.L.


Xavier Prat és escollit president del FS Parets - somParets\nXavier Prat és escollit president del FS Parets\nS'ha imposat en les eleccions al candidat crític Alfonso Rodríguez\nDimecres, 5 d'agost de 2020 | 10:30h\nAmb una àmplia majoria dels vots emesos, Xavier Prat ha estat escollit nou president del FS Parets després de les eleccions celebrades aquesta setmana.\nPrat, de 47 anys i amb dos fills jugant al club, era el candidat continuista de la directiva presidida els darrers anys per Dolors Palomo. El guanyador s'enfrontava a la candidatura encapçalada per Alfonso Rodríguez. Finalment, en la jornada electoral van participar 73 socis, d'un cens de 132, i Prat es va imposar per 58 vots a 11.\nSegons explicava Prat a SomParets, el principal eix del grup de treball de Prat és continuar la línia marcada en els darrers anys al club potenciant l'aspecte social. Pel que fa als sèniors, la proposta de Prat implica situar el sènior masculí entre les primeres posicions a la Divisió d'Honor Catalana i millorar la relació entre el primer equip i la base. Amb el sènior femení, el nou president vol que continuï la seva escalada fins arribar a la Divisió d'Honor.\nPrat estarà acompanyat a la junta per altres exdirectius com Xavier Rivas, tresorer; Andrés Gómez i Francisco Garcia, vocals. La secretària serà Glòria González.


El Rei assistirà dissabte a la manifestació de Barcelona | Espanya | EL PAÍS Catalunya\nEl Rei assistirà dissabte a la manifestació de Barcelona\nEl Govern espanyol ha llogat un avió per traslladar presidents autonòmics i representants institucionals a la capital catalana\nMadrid 25 AGO 2017 - 12:17\tCEST\nMinut de silenci a la plaça de Catalunya. ULY MARTÍN\nEl Rei assistirà demà dissabte a la manifestació contra el terrorisme de Barcelona convocada arran dels atemptats a Catalunya de la setmana passada sota el lema "No tinc por", segons han informat fonts de la Zarzuela.\nLa presència de Felip VI se suma així a l'àmplia representació d'autoritats que acudiran a la marxa, a la qual també assistiran el president del Govern espanyol, Mariano Rajoy; el president de la Generalitat de Catalunya, Carles Puigdemont, i els presidents de totes les comunitats autònomes. A la manifestació, que començarà a les 18.00 als Jardinets de Gràcia i finalitzarà a la plaça de Catalunya, també assistiran líders polítics com el secretari general del PSOE, Pedro Sánchez, el de Podem, Pablo Iglesias, o el president de Ciutadans, Albert Rivera.\nPer part del Govern espanyol, a més del president Rajoy, hi aniran la vicepresidenta, Soraya Sáenz de Santamaría, així com dels ministres Alfonso Dastis (Exteriors), Rafael Catalá (Justícia), María Dolores de Cospedal (Defensa), Juan Ignacio Zoido (Interior), Íñigo Méndez de Vigo (portaveu i ministre d'Educació i Cultura), Fátima Báñez (Treball), Isabel García Tejerina (Agricultura) i Luis de Guindos (Economia).\nTots ells viatjaran amb l'avió de Govern que sortirà des de Madrid, i ja a Barcelona s'hi sumaran el ministre de Foment, Íñigo de la Serna, i la ministra de Sanitat, Dolors Montserrat. Amb aquesta llista, només faltaria per confirmar la presència del responsable d'Hisenda, Cristóbal Montoro, i la del ministre d'Energia, Álvaro Nadal.\nSegons ha informat aquest dijous la Moncloa, el Govern central també traslladarà a Barcelona en el seu avió, un Airbus 360, presidents autonòmics, càrrecs polítics i representants d'altres organitzacions socials perquè participin en la manifestació de solidaritat amb les víctimes dels atemptats gihadistes a Catalunya.\nEntre ells, figuren l'expresident del Govern espanyol José Luis Rodríguez Zapatero o el secretari general de Podem, Pablo Iglesias. També viatjaran a l'avió de l'Executiu els presidents del Congrés i del Senat, Ana Pastor i Pío García-Escudero, respectivament.\nManifestacions contra terrorisme


Més de 3.500 participants a la gimcana digital de Cambrils. | INFOCAMBRILS | Tota la informació sobre Cambrils a la xarxa\nMés de 3.500 participants a la gimcana digital de Cambrils.\nMés de 3.500 participants a la gimcana digital de Cambrils. El joc, que va ser pioner a la Costa Daurada, convida a descobrir el municipi en família.\n“Un tresor robat”, la gimcana digital per conèixer Cambrils en família, ha superat a dia d’avui els 3.500 participants des que es va posar en marxa el passat mes d’abril. Es tracta d’un producte pioner a la Costa Daurada, desenvolupat pel Patronat de Turisme en col·laboració amb l’empresa Gymkana Digital Turística.\nEl joc planteja un recorregut de pistes entre els barris del port i la vila que permeten resoldre el misteri del tresor robat. La gimcana està pensada per ser jugada en família i hi ha recompenses pels que l’acaben: entrades pel parc Samà i tiquets pel Trenet turístic que s’han de recollir a l’oficina de Turisme.\nPodeu jugar fent servir dispositiu mòbil als enllaços següents:\nPart 1. https://gymkanaturistica.com/game/?pin=cambrils1\nPart 2. https://gymkanaturistica.com/game/?pin=cambrils2\nQuatre mesos després del llançament, la valoració del Patronat de Turisme de Cambrils és molt positiva. Fins avui s’han fet 673 registres de jugadors amb la següent distribució: 129 a l’abril, 150 al maig, 184 al juny i 210 al juliol, que porten a un número de participants efectius que supera les 3.500 persones.\nSegons el Patronat de Turisme, l’aspecte més satisfactori de la implantació del joc a Cambrils és la confirmació del perfil familiar dels usuaris, la participació activa de nens i nenes, i la constatació cada cop més freqüent que en un mateix gimcana hi prenen part famílies diferents que competeixen entre elles.\nLa regidora de Turisme, Marta Borràs, ha afirmat que aquestes dades “ens encoratgen a seguir apostant pel target familiar, veient la satisfacció dels pares i les mares i l’entusiasme de la canalla quan venen a l’oficina a buscar el premi; i sobretot, ens reafirmen en l’objectiu d’oferir cada cop més eines digitals, sostenibles i segures als nostres visitants”.\nCambrils va ser el primer municipi de la Costa Daurada que va apostar per donar a conèixer el municipi amb una gimcana digital, de forma divertida i diferent. El producte, que ha estat inclòs a la nova webApp Costa Daurada Trip&Kids del Patronat de Turisme de la Diputació de Tarragona, reforça “la visió estratègica digital a partir de l’adhesió de Cambrils a la xarxa de Destinacions Turístiques Intel·ligents”, segons Borràs.\nLa regidora també ha subratllat la bona resposta que ha obtingut “Un tresor robat” en el context de la pandèmia i ha destacat la facilitat d’accés com un dels punts forts del projecte. “No t’has de descarregar cap aplicació, no hi ha registres ni inscripció i, a canvi, proporciona cultura per a tothom de forma totalment gratuïta”, ha explicat.\nLa gimcana digital, que es pot jugar en quatre idiomes, es va presentar a tots els Centres de Promoció Turística de Catalunya que l’Agència Catalana de Turisme té a l’estranger i va tenir molt bona acollida entre els tècnics.\nIntroduïu el codi de seguretat 2PEH


Benlloch – La seu de la IGP Vins de la terra de Castelló s’instal·la a Benlloc\nEl president de la Indicació Geogràfica Protegida (IGP) firmarà demà, dia 5 d’octubre, un conveni amb l’Ajuntament de Benlloc a través del qual el consistori cedirà un local per a la instal·lació de la seua seu al municipi de Benlloc.\nEn el marc de la Jornada de Turisme Interior que acull el pròxim dia 5 d’octubre la localitat de Benlloc, Ismael Sanjuan, president de la IGP Vins de la terra de Castelló, acompanyat d’una ampla comitiva, firmarà un conveni de cessió d’un local de l’Ajuntament per a la instal.lació de la seu d’aquesta entitat a Benlloc.\nA partir d’aquest moment la ubicació oficial de la IGP estarà a Benlloc, concretament, el local assignat és l’antic ajuntament. Un edifici que començarà aquest mateix mes una imminent reforma, el local es renovarà per complet i es transformarà en un centre d’interpretació turística i centre de visitants de la comarca del vi, formada pels productors de vi del voltant de la Plana de l’Arc. Centre que acollirà, com ja hem indicat, la seu de la IGP Vins de la terra de Castelló.\nDurant el procés de renovació de l’edifici, la seu de l’entitat s’instal.larà al Dipòsit de la Participació, local d’ús temporal que ja està habilitat i que podran començar a utilitzar a partir de la pròxima setmana. L’Ajuntament cedeix també l’Auditori i el Magatzem municipal perquè la IGP puga fer servir quan considere necessari.\nAquest conveni és el resultat del ferm compromís i dedicació que té l’Ajuntament de Benlloc amb tot el que envolta la verema, la vinya i el vi. Un compromís que implica també la celebració de diversos esdeveniments a Benlloc dedicats al món del vi, com la Mostra de vins i productes de la terra que es fa des de fa 16 anys, i la Festa de la Verema que va recuperar el consistori fa 6 anys i que aquest any es faran els dies 27, 28 i 29 d’octubre, una data que acull també, des de fa 4 anys, el Benlloc Internacional Wine Meeting, dedicat als professionals del vi.\nTags: BIWM, IGP, seu, Verema, Vi, Vins, vinya\nFESTES DE LA VEREMA - BIWM\nXarrada: Els vins de Sicilia\nRondalla Primer de Maig - Festival VINITERRÀNIA\nSopar a la carpa\nKalàscima - Festival VINITERRÀNIA\nTrocamba Matanusca - VINITERRÀNIA\n16 octubre d 2017\n6 octubre d 2017\n4 octubre d 2017


L’Handbol Sant Martí viatja a Alacant per pujar a segona\nRedacció, La Verneda\t| Actualitzat el 18 Maig 2017 a les 10:33\nEls de Pedro Pérez afronten un gran repte. Foto: HSM\nEl camí cap al paradís, és a dir, la Divisió d’Honor de plata, passa per Alacant. Aquest cap de setmana, l’Handbol Sant Martí afrontarà tres partits a la segona ciutat més gran del País Valencià que han de servir per determinar si l’equip certifica el seu ascens a la segona màxima categoria de l’handbol estatal.\nEl sorteig que es va fer fa unes setmanes a la seu de la Federació espanyola va emparellar els homes de Pedro Pérez al grup 1 amb els amfitrions, els Agustinos, l’Anaitasuna de Pamplona i el Deportivo Sagrada Familia de Madrid. En total hi ha tres grups i només el primer de cadascun d’aquests rebrà la recompensa de l’ascens de categoria.\nEls Agustinos es van proclamar campions del grup E de la primera fase de la competició i són, a priori, el rival més complicat. El conjunt alacantí ha tancat la primera fase del campionat amb uns resultats pràcticament perfectes, amb 27 partits guanyats i 3 empatats, sense cap derrota. Els navarresos també arriben a la cita com a campions del grup C amb uns números que també espantarien qualsevol, amb 28 partits guanyats, 1 empatat i només una derrota (contra el segon classificat de la seva lliga, el Tragaparán). Per últim, els madrilenys, com els de la Verneda, van acabar en segona posició al grup B de la fase regular amb 49 punts (24 victòries, 1 empat i 5 derrotes).\nTant els pamploniques com els alacantins tenen una mitjana superior als 30 gols per partit, mentre que els de la Verneda estan unes dècimes per sota d’aquests barems. Els madrilenys són, a priori, el conjunt menys potent en la parcel·la ofensiva amb 27 gols per partit.\nEl ritme frenètic de partits començarà demà mateix a les sis de la tarda contra els amfitrions. L’equip de la Verneda voldrà començar amb bon peu la competició per afrontar els partits de dissabte (contra Anaitasuna) i diumenge (SAFA) amb les seves opcions intactes.\nVUIT CANDIDATS MÉS\nPorriño (Galícia) i Arrecife (Tenerife) seran els escenaris de les altres dues fases finals. A Galícia lluitaran per pujar els amfitrions, el Tragaparán, el Santoña i Los Dólmenes, mentre que a les Canàries s’enfrontaran els organitzadors, el filial del BM Granollers, el Calvo Xiria de la Corunya i el Balonmano Elx.


'Nos escucha, nos entiende, está a nuestro lado' - VilaWeb\nDiumenge 03.08.2014 01:00\nAquestes paraules del Molt Honorable Sr. Alberto Fabra, President de la Generalitat, en referència al Gobierno del Sr. Mariano Rajoy, van servir fa uns mesos per a exalçar la sintonia i el suport del Presidente del Gobierno a les reivindicacions de la Generalitat. Si el Sr. Rodríguez Zapatero, segons el President Valencià i l’alcaldessa de València, no feia sinó maltractar els valencians, el Presidente Rajoy ens escoltava, ens entenia i estava 'a nuestro lado'.\nAmb tot, ja hem vist (perquè portem més de dos anys amb aquesta sarsuela) de quina manera 'nos entiende' el Presidente Rajoy. Ens entén tant, que està asfixiant i retallant les finances del País Valencià, fins al punt que estem a prop del precipici. El President valencià ha arribat a dir davant la situació d’emergència que viu la Generalitat que 'es inaceptable que los valencianos financiemos a comunidades ricas como Aragón o el País Vasco'. I el mateix conseller Moragues deia fa uns dies: 'Si reclamar es ser beligerantes, vamos a serlo'.\nEl mateix President de la Generalitat, Alberto Fabra, exigia davant els empresaris valencians un nou finançament, més just i més d’acord amb les necessitats del País Valencià. I una vegada més, el president valencià s'equivocava. Perquè no és davant els empresaris que ha d’exigir un nou finançament, sinó davant el Presidente Rajoy, de qui està tan orgullós, ja 'que nos escucha, nos entiende y está a nuestro lado'.\nTot aquest 'fervor reivindicatiu', a què també s’ha sumat el Sr. Alfonso Rus, queda en no res, ja que els dirigents del PP valencià viuen lligats per Madrid. Alcen la veu per a 'ofrenar noves glòries a Espanya' i no se n’adonen (o sí?) del tracte financer més que discriminatori que rebem els valencians. I és que la publicació de les balances fiscals ha demostrat (una vegada més) que la situació financera del País Valencià és insostenible.\nSi el President Fabra vol que totes les seues reivindicacions no queden només en paraules, té una solució més que eficient: els diputats i senadors valencians del PP poden votar en contra de les decisions d’un Presidente que 'nos escucha, nos entiende y está a nuestro lado', però que ens ofega financerament. O serà més important l’ordeno y mando del Sr. Rajoy que la situació d’espoli que vivim els valencians?\nNo tinc cap esperança que el President Fabra faça ús dels diputats valencians per tal d’exigir allò que ens correspon. Ni tampoc tinc cap esperança que el Presidente Rajoy faça cap cas del Sr. Fabra.\nI això que està a 'nuestro lado', ja ho va dir del Sr. Camps en un mítin a València, cridant perquè tots l’escoltàrem: 'Paco, siempre estaré contigo, delante, detrás o al lado, me da igual'. I ja hem vist com el Sr, Rajoy ha estat 'al lado' del Sr. Camps. O és que en compte de 'al lado', voldria dir 'de lado'?\nRajoy també deia que Jaume Matas 'es un brillante defensor de los intereses de Baleares que cumplirá con sus objetivos' (18 de juny de 1996) I ja ho crec que els ha acomplerts.\nI malgrat que el Sr. Mayor Oreja, en un mítin a València el juny de 2009, afirmava que 'Paco Camps es el más honorable de todos los valencianos y de todos los españoles' (!!) el Sr. Rajoy no està 'al lado' del seu amic.\nTambé ens coneixem la cançoneta del conseller Vela del 'Hasta aquí hemos llegado', i del 'No aguantaremos ni un año más con una financiación así'. Per tant, una vegada més, paraules i més paraules, perquè de forment, ni un gra. I és que com ha dit el Sr. Federico Félix, President de Pro AVE, 'Ofrendar nuevas glorias a España no nos ha servido de nada a los valencianos'. Més clar, aigua.\nAixí es riu Rayoy dels valencians


Billie Eilish: el referent que necessitaven els joves – El Pilar Report\nBillie Eilish Pirate Baird O’Connell, més coneguda com Billie Eilish, és una cantant i compositora nascuda a Los Angeles. La jove, de 18 anys, és la guanyadora de 12 premis entre els quals trobem 5 Grammy, 3 MTV Video Music Awards i 1 People’s Choice Awards. És l’artista més jove en guanyar l’Àlbum de l’Any (When We All Fall Asleep, Where Do We Go?) i la Cançó de l’Any amb Bad Guy; i és la segona artista de la història en guanyar en quatre categories generals en la mateixa nit.\nEilish s’ha convertit en el principal referent de la nostra generació, però això no li ha portat la felicitat. Des de petita ha patit depressió, síndrome de Tourette (apareixen sons i moviments repetitius i involuntaris que no es poden controlar), dismorfia corporal (obsessió amb la “imperfecció” del teu cos que pot acabar en autolesió) i pensaments de suïcidi. Ella mateixa va confessar en una entrevista: “Vaig morir als 16 anys i em vaig reencarnar en un ésser anomenat Billie Eilish“.\nLa seva fama va sorgir amb una cançó anomenada Ocean Eyes, una cançó dolça i relaxant que ens transporta a un altre món. Aquesta està composada per Finneas O’Connell, el el germà i millor amic d’Eilish. També és cantant i va ser component d’un grup per al qual va escriure aquesta cançó, que darrerament va interpretar la seva germana amb 13 anys, a l’inici de la seva carrera.\nAl 2017 va estrenar el seu primer EP anomenat Don’t Smile At Me que conté èxits com Copycat, una de les nostres preferides, que parla sobre la fama i el voler ser com els altres: ‘You better love me, ‘cause you’re just a clone’. A Idontwannabeyouanymore parla amb ella mateixa i rebutja el que veu, un moment pel qual hem passat tots o encara ho patim. Amb les paraules d’aquesta cançó ens fa identificar-nos amb ella i veure l’amor propi des d’un altre punt de vista: Was I made from a broken mold?\nAl darrer any va publicar When We All Fall Asleep, Where Do We Go?, el seu primer àlbum d’estudi. Tal com indica el seu títol, fa referència als problemes d’insomni que han patit Eilish i milions d’adolescents. Trobem l’èxit mundial Bag guy, que reivindica l’empoderament de la dona en les relacions de parella, fins a tal punt que arriba a ser ‘la dolenta de la pel·lícula’. Volem destacar la melodia que apareix després de cada tornada, s’ha tornat tan viral que fins i tot els que no coneixen a Billie Eilish la saben cantar: ‘I do what I want when I’m wanting to my soul? So cynical’.\nSense dubte, Xanny és una de les nostres cançons prefereides. És una denúncia de la relació que tenen els joves i les drogues: Eilish critica com els seus amics mica en mica deixen de ser-ho i simplement es converteixen en alcohol i drogues. A la tornada apareix un efecte de so que vol representar un mal de cap, et transporta a aquest tipus d’ambient i t’aconsegueix transmetre la tristesa que pateix quan veu que està perdent els seus amics: ‘I’m in their second hand smoke still just drinking canned coke I don’t need a xanny to feel better’.\nPer últim, volíem parlar de Bury A Friend, la cançó més fosca que ha tret. Parla sobre els malsons recurrents que pateix; de fet, en una entrevista va confesar que anys enrere va estar tres nits sense dormir per la por de que un d’aquests malsons tornés. Volem parlar del videoclip tan popular. Eilish apareix com si fos un espectre amb els ulls negres, xeringues a l’esquena, ja que ella vol representar que ella és el monstre que dorm sota el seu llit: ‘Your talk’ll be somethin’ that shouldn’t be said out loud honestly, I thought that I would be dead by now’.\nCom a conclusió, Billie Eilish és un dels nostres principals referents, admirem molt la seva manera de vestir per no ser sexualitzada, la seva música, els temes que tracta i la seva manera d’afrontar la vida. És d’un gran ajut per a tots els joves perduts.\nAutores: Anna Galisteo, Lucia Marín


Irritació a Alemanya per un nou currículum fals\nLa diputada Petra Hinz és acusada de mentir durant 11 anys sobre la seva vida acadèmica\nISAAC LLUCH Hamburg 05/08/2016 00:00\n651x366 La diputada socialdemòcr a-ta Petra Hinz no ha mostrat cap voluntat de dimitir tot i haver falsejat el currículum. / VIQUIPÈDIA La diputada socialdemòcr a-ta Petra Hinz no ha mostrat cap voluntat de dimitir tot i haver falsejat el currículum. / VIQUIPÈDIA\nLa carrera d’una diputada socialdemòcrata del Bundestag s’ha destapat com un autèntic escàndol a Alemanya. Tot i la pausa per vacances, la classe política del país es manté en efervescència per la irritació que provoca la biografia falsificada de Petra Hinz. La parlamentària ha pogut fer política des de Berlín durant 11 anys després de mentir als electors, al Bundestag i al seu partit (SPD) sobre el seu currículum. Tot i haver anunciat que renunciava al seu mandat fa dues setmanes, quan va ser descoberta, encara no ha dimitit.\nLa delegació de l’SPD a Essen, ciutat on Hinz té el seu districte electoral, li va plantejar un ultimàtum que acabava aquest dimecres. La diputada, però, va enviar-los un correu electrònic ahir matisant que dimiteix de les funcions al partit, però que manté el seu mandat al Bundestag. Hinz, de 54 anys, ha deixat escrit que hi compareixerà “més endavant”.\n“Estem al límit de les nostres possibilitats. Un partit no pot retirar el mandat a un diputat”, va recordar el cap de l’SPD a Essen i ministre de Justícia al Rin del Nord-Westfàlia, Thomas Kutschaty, alhora que admetia que militants locals del partit, indignats pel cas, ja han abandonat la formació política.\nLa carrera de Hinz està plena de mentides, tal com va desvelar un magazín regional. Contràriament al que constava a la seva web, la diputada federal no va fer ni l’examen de selectivitat per accedir a la universitat. Tampoc va cursar estudis de dret ni va completar exàmens estatals en aquest àmbit. Segons va admetre posteriorment el seu advocat, Hinz va acabar el 1983 estudis de formació professional. A mitjan dels 90, va intentar cursar el batxillerat, però no ho va aconseguir per falta de temps. La resta del currículum és tot inventat.\nHinz va anunciar fa dues setmanes que no es presentaria com a candidata a les eleccions del 2017 perquè havia sigut calumniada per una carta anònima d’un extreballador del seu despatx. En realitat ja havia sigut enxampada pel magazín d’Essen. La indignació per la seva mentida és encara més gran per la incomprensió que genera el fet que vulgui quedar-se un any més en el càrrec. Sobre la seva dimissió no hi ha, de moment, més notícies, així que per ara el Bundestag ja li ha pagat aquest agost un sou de 4.305,46 euros. En total, Hinz rebria poc menys de 14.000 euros, segons detalla el Frankfurter Allgemeine Zeitung.\nLa diputada socialdemòcrata no ha sol·licitat cita amb el president del Bundestag, Norbert Lammert, fins a mitjan setembre. Un portaveu de la cambra baixa ha exposat que Hinz ha presentat la baixa mèdica però no ha reaccionat a una petició de trucada de l’administració. Segons el diari Bild, estaria ingressada seguint un tractament en una clínica psiquiàtrica.\nDiputats molt protegits\nEl mandat al Bundestag està protegit per la Constitució i els diputats només poden ser obligats a dimitir sota criteris molt rigorosos. Perquè la fiscalia investigui Hinz per falsificació de la vida laboral, el Bundestag ha d’aixecar la immunitat parlamentària. En cas d’una condemna jurídicament vàlida, la diputada podria perdre el seu càrrec. Per a això, el tribunal l’hauria de condemnar a una pena de privació de llibertat de com a mínim un any.\nPetra Hinz, de moment, no ha mostrat cap voluntat de dimitir del mandat al Bundestag. Tampoc ho va fer en anys anteriors, quan alguns dels seus col·legues a la cambra baixa van plegar davant les acusacions que havien plagiat les seves tesis doctorals. És el cas de l’exministre de Defensa Karl-Theodor zu Guttenberg, al qual se li va retirar el títol de doctor en dret el 2011 i va dimitir, o el de l’exministra d’Educació i Ciència Annette Schavan, que va renunciar al càrrec el 2013 després que li retiressin el títol de doctora en ciències de l’educació.


avibotet.cat: APLEC DE MONTMELÓ\nAPLEC DE MONTMELÓ\nCobles: Ciutat de Girona, Jovenívola de Sabadell i Principal del Llobregat\nUn moment de l'Aplec en els molt ben cuidats Jardins de la Torreta.\nHabilitat un lloc encantador pel dinar de germanor amb unes vistes precioses.\nLa paella d'arròs del menú a estat elaborada per cuinés de la prestigiosa casa Velarte de Valencia. Rècord mundial de paella valenciana amb 100.000 racions. Inscrita en el llibre Guinnes el 8/03/1992.\nEls solistes de les sardanes de lluïment. (veure programa)\nGalop d'exhibició del concurs de colles.\nLliurament dels premis del concurs de colles improvisades a càrrec de la regidora\nde Festes i Tradicions, Ariadna Ojeda i la regidora de Cultura, Carme Palacios.\nFelicitats a la Comissió de l'Aplec de la Sardana i\na l'Ajuntament de Montmeló per la bona organització.\nPublicat per Francesc Botet a 2:12 p. m.\nEtiquetes de comentaris: APLECS 2016, Ciutat de Girona, Jovenívola de Sabadell, Montmeló, Principal del Llobregat\nUs recomano: APLEC DE MONTMELÓ ~\nMoltes felicitats per la organització, del l Aplec de Montmeló. Un lloc molt acollidor unes vistes precioses ,!!!!!! Esperem tornar al proper any !!!!!!!! Moltes felicitats per las fotos del Avi Botet un gran reportatge , que estarà sempre al nostre record una forta abraçada visca Catalunya i visca las sardanes!!!!!!!!! Montserrat !!!!!!!!!!!


Calviño valora "molt positivament" la cordialitat entre la Generalitat i el Govern central\nPublicat 28/06/2021 13:15CET\nConsidera el Mobile un símbol del que es pot aconseguir quan es treballa en la mateixa direcció\nL'HOSPITALET DE LLOBREGAT (BARCELONA), 28 juny (EUROPA PRESS) -\nLa vicepresidenta segona del Govern central i ministra d'Afers Econòmics i Transformació Digital, Nadia Calviño, ha assegurat aquest dilluns que valora "molt positivament" la cordialitat entre la Generalitat i el Govern central, i que és el que s'ha escenificat aquests dies.\nEn declaracions als mitjans en el Mobile World Congress (MWC), la ministra ha dit que l'esdeveniment és precisament "un símbol" del que es pot aconseguir quan les administracions públiques treballen en la mateixa direcció, inverteixen en la mateixa direcció i envien un missatge coherent.\n"Això és percebut molt positivament per tots els inversors internacionals i crec que la col·laboració entre administracions i la col·laboració públic-privada ha de ser la clau de la recuperació econòmica del nostre país", ha afegit.\nQuan li han preguntat per la visita del Rei a Catalunya després dels indults als polítics catalans empresonats per l'1-O, Calviño ha assenyalat que l'executiu central governa per a tots els espanyols i tots els catalans.\n"I, sobretot, pensant molt en aquells catalans, els que es coneix com constitucionalistes, que són els catalans que se senten espanyols i que tenen dret a viure en pau amb concòrdia i amb tranquil·litat a casa seva i al seu territori com fan la resta dels espanyols", ha afegit.\nSobre els indults ha dit que han pres la decisió "pensant en aquesta recuperació de la concòrdia a Catalunya" i amb l'objectiu de construir un futur millor per a tots els espanyols.\n"Per això crec i confio que entre tots remarem en la mateixa direcció i podrem continuar recuperant aquesta concòrdia aquest diàleg que ha de ser la base de l'Espanya que volem construir per al futur", ha afegit.


Libros de Literatura Infantil Y Juvenil - Llibreria Byron.\nLibros /\tInfantil y juvenil /\tLiteratura infantil y juvenil (8823)\nLibros / Infantil y juvenil / Literatura infantil y juvenil\nDibuixar per a la Peanut Jones és quelcom màgic. Però l'art no pot resoldre els seus problemes. El seu pare ha desaparegut i ella està atrapada en una escola nova i avorrida. I continua així fins que un dia troba un llapis amb poders especials. De sobte, s'endinsa en un món amb més color, creativitat, emoció i perill del que mai s'hauria pogut imaginar. Tal vegada, només tal ve...


Brot de covid-19 a la residència de Ribes de Freser amb un mort Brot de covid-19 a la residència de Ribes de Freser amb un mort – El Món\nHi ha tres hospitalitzats i 37 lleus o asimptomàtics\nACN 18/10/2020 5:50 pm\nUn brot de covid-19 a la residència municipal de la gent gran de Ribes de Freser (Ripollès) ha deixat un mort (una dona amb patologies prèvies), tres residents ingressats a l’Hospital de Campdevànol i 37 residents positius amb simptomatologia lleu o asimptomàtics, segons ha informat el consistori. La resta d’usuaris han presentat PCR no concloents i estan pendents de nous resultats. El brot es va detectar fa cinc dies –el 13 d’octubre- quan una treballadora va resultar positiva per coronavirus amb prova PCR. El Departament de Salut, l’Ajuntament de Ribes i la direcció de la residència –l’empresa pública Sumar- van posar en marxa els protocols de prevenció i protecció, i van aïllar preventivament tots els residents el mateix dia 13.\n14 treballadors “lleus o asimptomàtics”\nEl 14 d’octubre es va comunicar un cas positiu en un resident que presentava una patologia no associada a covid-19 i l’inici de símptomes de dos residents més. El dia 15 es va dur a terme un cribratge general a tots els residents i treballadors. Del cribratge a tots els empleats se’n desprèn que en aquests moments hi ha 14 positius “molt lleus o asimptomàtics”. El CAP de Ribes de Freser-Campdevànol i l’Hospital de Campdevànol estan duent a terme el seguiment clínic dels residents. Aquest diumenge al matí s’ha celebrat una reunió de coordinació entre el Departament de Salut, l’Ajuntament, la direcció de la residència, la direcció de Sumar i l’equip del CAP per tal d’avaluar la situació.\nEl risc de rebrot i la taxa de reproducció de covid-19 a Ribes de Freser han incrementat significativament els darrers dies. És per això que -en la reunió d’aquest matí- l’alcaldessa de la població, Mònica Santjaume, ha plantejat la possibilitat de dur a terme un cribratge massiu als habitants de Ribes.


Revisió d'Animaniacs: el reinici d'Hulu persegueix la seva cua - Pel·lícula\nmà a la família addams\nPee-be grans vacances\nel vell i l’arma\nPerDanette Chávez 20/11/20 10:30 AM Comentaris (66)\nEn aquesta època de reinicis omnipresents i animacions cada vegada més sofisticades limita Hulu’s Animanacs revival, els primers moments de la seva estrena que s’enfonsen amb al·lusions al seu propi pedigrí. La configuració, un gest de cap Jurassic Park , tracta el retorn dels germans Warner —Yakko, Wakko i Dot— com un descobriment desconcertant. No hi ha repeticions aquí, diu la caricatura Ellie Sattler amb tons apagats amb només una mica més de compostura que l'animat Alan Grant, que es desmaia després de veure els esbossos nets i vectoritzats dels Warners actualitzats. Steven Spielberg, que va executar la sèrie original, representa John Hammond, informant genialment als metges que va tornar els Animaniacs, dibuixos que no s’han vist a la televisió des de l’era daurada de l’animació.\nAquest crack està molt en la línia de la sèrie original, que va ser creada per Tom Ruegger (que no participa en la versió actualitzada) i que va durar del 1993 al 1998. Al cap i a la fi, la primera encarnació de Animanacs era, segons el seu propi mitos, en realitat segon encarnació, bàsicament un reinici. Wakko, Yakko i Dot van ser estrelles toon de la dècada de 1930 (una dècada que era que formava part de l’època daurada real de l’animació dels Estats Units) que va córrer i va acabar tancat a la torre d’aigua de la Warner. Als anys 90, a Fox Kids (i més tard, Kids WB), s’escapaven i causaven caos juntament amb les seves cohorts de dibuixos animats com Pinky and the Brain, the Goodfeathers, Slappy Squirrel i Chicken Boo. La sèrie de Ruegger, concebuda com una derivació de la producció de Spielberg Tiny Toons Adventures , era irreverent, dens amb referències, i sí, boig al màxim. Era capaç de fer comentaris intel·ligents i absurds no sequiturs en igual mesura, tot i que no es va mantenir coherent amb cap dels dos durant tota la seva carrera. Animanacs es va burlar de la seva pròpia creació, no només els animadors o escriptors, sinó tota la indústria.\ncoll de poltres zillow nj\nSteven Spielberg; basat en la sèrie homònima de Tom Ruegger de 1993\nRepartiment de veu\nDivendres 20 de novembre a Hulu\nSèries de varietats animades; cinc dels 13 episodis de la primera temporada vistos per a la seva revisió\nTenint en compte el meta-comentari d’espectacles com BoJack Horseman i la colorida surrealitat de sèries com L’increïble món de Gumball , no és d’estranyar que algú de Hulu pensés que tornava a ser hora Animanacs . I el reinici, que està supervisat per Wellesley Wild i Gabe Swarr, fa que les armes (o millor dit, els bollos) siguin increïbles. Aquesta línia d’era daurada de la inauguració pren un tret fort als espectacles animats que es van estrenar després que la sèrie original acabés la seva carrera, mentre que el tema revisat es burla dels trolls antisocials que diran que l’espectacle és passé, perquè hauríeu de veure els nous contractes dels Warners. El reinici s’esforça per aconseguir la mateixa barreja de sàtira i ximpleries, però l’equilibri es troba en els cinc episodis (de 13) projectats per a la crítica. Igual que a l'original, no hi ha res fora dels límits per enviar-los, però aquest reinici és bastant picor per lluitar. Pinky and the Brain, l'únic altre Animanacs els personatges per tornar (ho sento, no hi ha Chicken Boo), acaben embolicats en un riff sense dents de les xarxes socials i alguna sàtira electoral. Rússia, les noies, els serveis de transmissió, les aplicacions, la confiança excessiva en els telèfons intel·ligents, les elegants botigues de rosquilles i l'actual president, es troben sota la línia del foc paròdic.\nI, tot i que, tot i que els cops són abundants, no són tan ràpids ni furiosos. Molts, com el segment de control d'armes, són simplement allò que fins i tot Dot descriu com a al·legoria velada. De nou, això es fa ressò del M.O. de l'original Animanacs , que difícilment es podria acusar d’escriure sàtira de cos sencer. Però allà on Ruegger i el seu equip van ser capaços de combinar trets més divertits sobre un ratolí megalòman i referències a El dia que va plorar el pallasso , sovint en el mateix episodi, en una aproximació a les vaques no sagrades, el nou Animanacs només sembla que esgarrapa noms d'una llista d'objectius. La funcionalitat del comentari s’agreuja amb el format dels episodis. Apareixen els germans de la Warner, generalment per escopir o cantar, després Pinky i l’esquema Brain. Feu que els Warners facin un darrer segment curt que faci un cop d’ull als enquestadors o candidats de tercers. I això és tot, gent. Només un episodi dels cinc disponibles per a la revisió presenta nous personatges: Starbox i Cindy. El primer és un extraterrestre orientat a la dominació mundial (que també té aproximadament la mida d’un ratolí, els gens del qual s’han empalmat o no s’han empalmat), mentre que el segon és un nen a qui li agrada jugar a la festa del te amb la seva nova i suau joguina. Però la seva dinàmica s’acosta massa a la de Pinky and the Brain, que amplia la sensació general de repetició.\nQuan Animanacs recorda divertir-se, és una visió animada i ocasionalment impressionant. L’espectacle provoca aficionats que podrien esperar grans cançons basades en la geografia en diverses ocasions, al mateix temps que tornen als compositors Steve i Julie Bernstein per oferir nous arranjaments animats. L’estrena, un dels episodis més forts, presenta un número de punta dirigit per Yakko sobre la implacable reutilització de la propietat intel·lectual de la indústria de l’entreteniment. La música continua sent una de les millors característiques de l’espectacle i el repartiment de veu està en bona forma. És sorprenent i gratificant tornar a escoltar Rob Paulsen (com a Yakko), Tress MacNeille (com a Dot) i Jess Harnell (com a Wakko): els germans de la Warner sonen com abans, i el trio encara harmonitza molt bé. I, tot i estar dissenyats per a un format de pantalla panoràmica, els germans de la Warner tenen la majoria del mateix aspecte, cosa que és vàlida fins i tot quan es transformen a l’estil Kawaii.\nPerò també hi ha un perill en intentar recuperar la recuperació allà on es va deixar l’original el 1998, amb al·lusions de tret ràpid i el desig d’enviar tot el que es trobés al seu pas. L'atenció a l'actualitat que domina els primers episodis només soscava els esforços de Wild, Swarr i el repartiment. Fins i tot els escriptors reconeixen que el format animat no permet molta actualitat, configurant Yakko per fer una broma sobre com, el 2018, el personal ni tan sols està segur que encara hi haurà un president Trump el 2020, quan l’espectacle sigui previst per debutar. Hi ha altres vuit episodis nous tancats fins al Animanacs s’estrena el 20 de novembre que podria equilibrar els intents de comentari amb travesures més extravagants. En perseguir tants objectius, Animanacs acaba perseguint la seva pròpia cua.


alcaldes.eu | Més accions per fomentar el reciclatge al Pla d'Urgell\n23.9.19 - MOLLERUSSA • Pla d'Urgell\nMés accions per fomentar el reciclatge al Pla d'Urgell\nEl Consell Comarcal iniciarà a l'octubre una campanya a les xarxes socials i prepara una App per a mòbils per fomentar la reutilització d'objectes recuperats a les deixalleries comarcals\nImatge de la visita a l’abocador del Pla d’urgell. Foto: CCPla d’Urgell.\nEl Consell Comarcal del Pla d'Urgell intensificarà les accions de sensibilització en aquest mandat per consolidar i incrementar el percentatge de recollida selectiva a la comarca. La directiva europea estableix que l'any 2020, en la gestió dels residus municipals, cal consolidar el 50% de fraccions recuperades sobre el rebuig total.\nEn aquest sentit, s'han previst dues accions a curt termini: D'una banda, a principis d'octubre s'activarà una nova campanya a les xarxes socials adreçada al públic general, que estarà basada en 5 vídeos que retraten circumstàncies freqüents a la vida real i que cal minorar per afavorir una major recuperació de la brossa i la conservació del medi ambient. I per l'altra banda, es posarà en funcionament un aplicatiu en el que actualment s'està treballant perquè aquells objectes susceptibles de ser tractats per ser recuperables puguin tenir una segona vida (mobles, bicicletes,..). Aquest servei de borsa de materials reutilitzables porta el nom de COMANOU.\nEl president del Consell Comarcal del Pla d'Urgell, Rafel Panadés, ha explicat que l'objectiu de tot plegat és aconseguir una major durada de la vida útil de l'abocador comarcal, que actualment ja és de 65 anys.\nAixí mateix, el tècnic responsable de l'Àrea de Medi Ambient del Consell Comarcal del Pla d'Urgell, Ramon Montserrat, ha recordat que impulsar la reutilització és un dels objectius estratègics del Programa General de Prevenció i Gestió de Residus i Recursos de Catalunya 2013-2020. Segons les dades de l'any 2018, l'abocador comarcal del Pla d'Urgell, ubicat a Castellnou de Seana, va rebre 9.200 tones.\nEl president Rafel Panadés ha visitat aquest divendres l'abocador de Castellnou de Seana, acompanyat pel gerent del Consell, Carles Esquerda, de l'alcalde del municipi, Jordi Llanes, i del regidor Josep Maria Pascual. Prèviament, s'ha desplaçat a l'Ajuntament on actualment s'estan fent obres de millora de les dependències.


La casa d'hostes Clos du Léthé és un allotjament de luxe que combina l'estil campestre amb el confort tecnològic i l'art contemporani amb una atmosfera màgica, per desconnectar al camp provençal i explorar els seus encants.\nÉs en tot els sentits un lloc perfecte i exemple i font d'inspiració en els nostres treballs, com altres allotjaments dels que hem parlat en aquest blog.\nDestaca sobretot, per els lluminosos interiors que barrejan l'estètica rústica amb un estil seré i màgic; romàtiques terrasses, jardins i solàriums on descansar sota l'aroma del gessamí o d'un camp de lavanda o d'assaborir les seves propostes gastronòmiques. Música,art i silenci. Enormes banyeres, un jacuzzi i una piscina per romandre cobert o al sol i practicar un hedonisme tranquil, en un elegant refugi tancat (clos) que flota entre vinyes provençals, a 6 Km. de la ciutat medieval de Uzès, entre Nimes i Avinyó.\nSi el nom de Clos du Léthé resumeix la seva declaració d'intencions, el seu propietari, el parisenc Pierre Beghin, les va desenvolupà junt amb la seva parella transformant els dos edificis d'un granja del segle XVI en "l'allotjament que ens agradaria trobar quant viatgem, com la nostre llar però millor". Van preferir projectar només 6 habitacions de 40 a 70 m2, amb grans llits de 2,40 m per 2, banyeres per dos i generoses dutxes, a més de zona d'estar, escriptori i un espai amb cafetera Nespresso, microones i una mini nevera amb refrescs i aigües.\nTambé van idear una decoració sòbria i equilibrada que s'adapta als volums irregulars i a les tres plantes, realça les voltes, la pedra, i les bigues seculars i subratlla la sensació d'espai i llum. El ferro forjat, la fusta de roure blanquejada, el ciment continu tenyit, la pedra ocre local de Gard i la pedra a base de morter, cal, betum i pigments per crear les banyeres, rentamans i dutxes, doten a les construccions d'una nova pell, modelada per artesans i un escultor de la zona.\nHotels Rehabilitació Turisme


<iframe allowtransparency="true" frameborder="0" width="300" height="500" scrolling="no" src="https://www.migranodearena.org/en/widget/13000-infants-i-joves-farem-sentir-la-nostra-veu"></iframe>\nDurant la Jamborinada demostrarem la nostra força per moure el món. 13.000 infants i joves ens trobarem a Tàrrega el...\nDurant la Jamborinada demostrarem la nostra força per moure el món.\n13.000 infants i joves ens trobarem a Tàrrega els dies 29 i 30 d’abril de 2017 per demostrar que podem transformar la societat. Serà la Jamborinada, la trobada d’escoltes i guies més gran que s’ha fet mai a Catalunya.\nEls infants i joves som l’esperança d’un futur millor i l’educació és un pilar bàsic per aconseguir-ho. L’escoltisme i el guiatge és un moviment educatiu de base voluntària amb més de 40 milions de membres arreu del món que fa anys que treballa per “deixar el món millor de com l’hem trobat”.\nAl llarg del cap de setmana de la Jamborinada, milers de nens, nenes, adolescents, joves i voluntaris de diferents edats i procedències participarem en activitats educatives per prendre consciència que amb les nostres accions podem canviar el món. Organitzarem més de 250 activitats dividides per grups d’edat que confluiran en un gran acte central comú on llegirem un manifest sorgit d’un procés participatiu. Els infants i joves farem sentir la nostra veu i proposarem accions de canvi, la clau de la transformació social.\nPer dur a terme aquestes activitats, el teu suport és vital. Amb la teva col·laboració mínima de 20€ aconseguiràs que 15 infants i joves puguem participar de les activitats de la Jamborinada. A través d’aquestes accions treballarem valors com el respecte al medi ambient, la defensa dels drets humans, la lluita contra la discriminació i la injustícia, la cultura de la pau i la tolerància.\nSi tu també has estat escolta o guia i encara conserves el teu fulard.\nSi tu també has participat en una gran trobada escolta o t’hauria agradat ser-hi.\nSi tu també has perdut el compte de quants dissabtes has passat al cau.\nSi tu també vols fer possible un moment històric.\nSi tu també creus que els infants i joves podem canviar el món.\nEl Martí, la Carlota i la Mariona ja estem a punt per reunir-nos amb milers d’infants i joves com nosaltres i fer força per moure el món!\nSents la nostra veu?\nEduard i Anna\nMª dels ??ngels\nEsperem que pugueu muntar una jamborinada ben exitosa!!!\nUna gran trobada per un necessari i gran Moviment!\nfelicitats per la trobada i esperem que vagi molt bé\nPerquè som la força per moure el món! Sempre a punt!\nL'escoltisme ha estat una experiència extraordinària per molts i ens ha marcat per sempre. Cal que ho continui fent! Sempre a punt!\nL'escoltisme ha estat la meva escola de vida i el Xarbot va ser una bonica experiència que va marcar el meu futur. Que la Jamborinada també sigui un lloc bo per les noves generacions. Molta sort i Endavant. Sempre Apunt!\nCal tornar a l'Escoltisme tot alló que ens va donar de jòves.\nEns veiem tots a la Jamborinada! :)\nEsperem que la Jamborinada sigui una gran experiència per a tots els escoles i guies. Edu i Anna\nEn nom de la Tura Clarà i meu, escoltes a Olot fa més de 40 anys, els millors desitjos per aquest projecte amb la nostra humil aportació. Sempre a punt !!!\nRecordo amb molta emoció el Xarbot i estic encantada de contribuir per a que els agrupaments actuals visquin una trobada i experiència similar\n"Tanco els ulls i torno a ser petit..."\nLa vostra tasca és gran i mereix el recolzament de la gent. Ho dic jo que he estat caravel·la, trucaire, cap de llops, ràngers i pioners, mare d'escoltes i ara sóc mare d'un cap d'agrupament!\nMolts ànims que ja ho tenim això!!\nCom antic membre del A.E.Pau Claris de Barcelona, sempre a punt per ajudar tant com puc!\n13.000 infants i joves farem sentir la nostra veu. Jamborinada 2017\nJo he sigut escolta a l'AEiG Les Gavarres (Lla Bisbal d'Empordà). Per mi ha sigut innoblidable i que m'ha ajudat a ser qui sóc ara a través d'excursions, raïds, campaments (internacionals i dins de Catalunya, vetlles al foc, bivac, formacions, intercanvis i una llista infinita de coses. Endavant i sort ;)\n??nims i felicitats per tota la feina feta i la que encara queda, i moltes gràcies a totes aquelles persones que han dedicat el seu temps a fer-la realitat. Serà una trobada molt especial i enriquidora.\nla força per canviar el món\nSom i serem motor de canvi. MC\nCelebrem la vida amb una cançó\nRealment això no té preu!!!!\nPer que tots els nens/es i joves tinguin la oportunitat de viure aquesta trobada.1 cop escolta, sempre escolta!\n"Sempre a punt" de fer petites grans coses per contribuir a un món millor!\nEstaria bé que el formulari existís en català i que poguèssim marcar Catalunya, com a país.\nSom la força per moure el món!\nsi no vius per servir no serveixes per viure\nAmb moltes ganes i il·lusió de veure com es fa realitat la trobada d'escoltes i guies més gran de Catalunya, perquè Som la força per moure el món!


Les millors eines per a cuidar el nostre jardí? | Martí Canudas SA\nLes millors eines per a cuidar el nostre jardí?\nAmb l’arribada de la primavera i la pluja el nostre jardí torna a brotar després de tants mesos de fred, és un bon moment per fer-li un manteniment: podar bardisses i branques, arrencar males herbes, recollir fulles … Però, quines són les millors eines per cuidar el nostre jardí?\nPoc a poc i bona lletra, ja que no tots els jardins necessiten les mateixes atencions ni les mateixes eines per fer el seu manteniment. No fer servir els estris correctes pot fer malbé de forma irreparable la vegetació, així que aquí estem per donar-vos un cop de mà!\nComencem pel terra, en aquest cas, el d’un jardí amb gespa. Segurament us haureu fixat que al llarg dels anys, a part que la gespa no creix amb tanta abundància com abans també han crescut males herbes així com molsa. Un regenerador és una de les millors opcions perquè la nostra gespa estigui saludable, ja que a més d’arrencar tot el sobrant també oxigenarà la terra on creix, permeten que creixi més abundant i forta.\nSi amb el regenerador no hi ha prou, podem emprar una desbrossadora amb rodes, una eina més consistent per desfer-nos de matolls i de les males herbes més resistents, o una desbrossadora manual per a accions de tall més precises.\nEls arbustos de les tanques també necessiten manteniment, tant si són decoratius com si formen part de la tanca que envolta el nostre jardí. Una talladora de tanques amb bateria és perfecte per arreglar les branques que han crescut de més durant l’any i que donen un aspecte descuidat a les nostres instal·lacions. Amb aquesta eina, a part d’agilitzar el procés de poda, ens permetrà fer talls a la mateixa altura, de manera que ens quedaran unes tanques uniformes.\nAmb l’arribada del bon temps també arriben les plagues, com la processionària de pi, per exemple. També quan comencen a brotar les fulles dels arbres caducs veiem si hi ha alguna branca que no ha sobreviscut l’hivern. En aquests casos, una motoserra pot ajudar-nos amb les tasques de manteniment, tallant les parts afectades. D’aquesta manera, eliminant la part sobrant, ajudem a que la resta de l’arbre no afectat segueixi creixent de forma natural i sana.\nSi han quedat branques, herba o fulles, no les deixis sense recollir! Un bufador de mà i un bon rastell t’ajudaran a deixar el teu jardí impol·lut. Per acabar, només ens fa falta donar el toc final al manteniment del nostre jardí, i la sulfatadora és l’aliada ideal perquè no creixin més males herbes durant una temporada i que les nostres plantes i arbres creixin sans i forts.\nNo us oblideu que tota l’herba, branques i material orgànic sobrant ha d’anar a la deixalleria! O si no, sempre podeu fer compostatge amb ells. Una biotrituradora (com bé indica el seu nom) trossejarà tot el material orgànic restant, perquè es descompongui més fàcilment i així en un temps es converteixi en adob que podràs fer servir en el teu jardí. 😊\nSegueixes amb dubtes? Contacta amb nosaltres al 93 653 01 60 o a info@marticanudas.net i t’assessorarem gratuïtament de quines són les millors eines per a usar per la cura del teu jardí.\nWritten by Martí Mominó on 20 April, 2018 . Posted in Notícies


Vita Moleskine: Meditació II de juliol.\nEl panorama europeu i, en concret, el català descrit en la primera meditació haurien d’esperonar a l’acció. La contemplació de la realitat impulsa a actuar per recuperar el sentit profund de la civilització europea. El més greu seria, com senyalà Alsdair MacIntyre en el seu llibre Tras la virutd, no adonar-nos de la gravetat del moment. Un aspecte de la severitat del que succeeix avui és precisament la pèrdua de consciència de que les nostres societats han entrat en un abandó moral. El nostre problema, diu MacIntyre, és “la nostra falta de consciència d’això constitueix part de la nostra difícil situació”. La dilució de la moral cívica sota el triomf, com a molt d’un relativisme circumstancial, posa de manifest la importància de la cruïlla en que ens trobem.\nLa resposta a tot això ni és l’abandonament al pessimisme desesperat o la inhibició. Al contrari, cal plantar cara a la situació. M’agrada l’actitud que mostrà Benet de Núrsia davant l’emperador bàrbar Tòtila que evocà el pare abat de Santa Maria de Montserrat, Josep Maria Soler, en la seva homilia al dia d’aquest sant. Amb fermesa, sant Benet comminà a l’emperador a no fer més “mal” amb la seva política conqueridora i agressiva, a deixar “de cometre tanta iniquitat”. El primer pas és la denúncia de tot aquest estat de les coses. És necessari no instal·lar-se en el cofoisme o la indiferència. Ambdues actituds alimenten el mal que provoca tant de sofriment. Cal passar a l’acció. Els cristians hem d’incorporar-nos decidits a les files dels qui denuncien totes les injustícies que corrouen la nostra societat. La indignació ha de ser el motor del compromís per la transformació de tot allò que s’oposa al pla de l’amor de Déu. Hem de mobilitzar-nos per recuperar la identitat d’una civilització que ha vist créixer grans mostres de solidaritat, de justícia i de llibertat. Comprometre’ns, com a revolta moral.\nPublicat per Jordi López Camps a 14.7.16