Sala de premsa de Cossetània: d’octubre 2007\n"Daniel Closa: La ciència sí que interessa a la gent, però no ens enganyem, les tafaneries poden donar més audiència"\nEn el número 34 de la revista nat (novembre de 2007) hi va aparèixer una entrevista a Daniel Closa i Autet, autor del llibre Blocs de ciència (Publicacións de la URV). A continuació podeu llegir un extracte d'aquesta entrevista:\n"Una inesperada curiositat va empènyer Daniel Closa i Autet a obrir un bloc de ciència ara fa poc més d'un any. El seu joc va esdevenir un autèntic mitjà de divulgació científic i ara acaba de publicar un recull de textos.\nQuè li ha sorprès en la seva experiència?\nQue tractar temes científics podia tenir un cert interès per a moltes persones. També és interessant quantes coses puc aprendre tot intentant explicar algun tema de manera entenedora.\nFinalment ha optat per portar els articles a un llibre. El paper és un mitjà més accessible o és, només, complementari?\nComplementari i segurament accessible, ja que el llibre el pots anar llegint al metro, al llit o a la platja prenent el sol, cosa que amb l'ordinador resulta més complicat. Cada mitjà té avantatges i limitacions.\nEl recull de textos és un autèntic còctel d'idees i pensaments. Ens en selecciona un?\nDifícil, però en tot cas en trio dos de molt lligats. La història de l'aspirina i la de l'heroïna. Per mi va ser una sorpresa descobrir com n'estaven de relacionades. Buscant informació sobre una cosa vaig descobrir altres curiositats que desconeixia. Un anunci publicat a The Medical Press and the Circular Advertiser el 22 de novembre de 1889 es feia ressò de tres fàrmacs recents de nova generació: el tanicè, l'aspirina i ... l'heroïna! A la propaganda, hi deia que l'heroïna havia donat excel·lents resultats en casos de bronquitis. Encara no s'adonaven del que tenien entre mans. Avui això seria impensable amb els controls que hi ha per desenvolupar nous fàrmacs.\nEntrevista extreta del número 34 de la revista nat, del novembre de 2007.\nPublicat per Cossetània Edicions a 13:17 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: assaig, ciència, Publicacions URV\n"Els dies a les presons de Franco d'un nascut a Les Useres..."\nAl bloc de Serret Llibres, va sortir durant el mes d'octubre un article de Susanna Anglès sobre el nou llibre de Tàrio Rubio, publicat per Cossetània Edicions Per les presons de Franco. A continuació podeu llegir la reproducció de l'article:\n"Tàrio Rubio escriu en un nou número de la col·lecció Memòria del segle XX (Cossetània), la història de les presons de Franco personificada en ell mateix i en primera persona. En Tàrio va néixer l’any 1920 a la vila de les Useres de Castelló de la Plana. Una vila petita, però enclavada en un racó simbòlic, tranquil i imprescindible per passejar al País Valencià. Quan estava a Vila-real en Tàrio va poder viure i contemplar la proclamació de la Segona República i després l’esclat de la Guerra Civil.\nLa tardor de 1937, Tàrio amb 17 anys, va marxar com a voluntari al front de Terol per defensar a la II República., però al juny de 1938 va ser fet presoner. Començà en aquell moment un llarg i pecaminós periple pel món penitenciari del règim franquista. En Tàrio Rubio va visitar tant camps de concentració, com presons i batallons de treballadors. Va passar per Reial Acadèmia Militar de San Gregorio de Saragossa, per Miranda de Ebro (Burgos), Orduña (Àlaba) i Aranda de Duero (Burgos); per les presons d’Aranda de Duero, Valdenoceda (Burgos), la Provincial de Burgos i la de Sòria, la de Torrero (Saragossa), la Model de València i la de Castelló. Finalment va ser enquadrat al batalló disciplinari de soldats treballadors, per realitzar treballs forçats a Arcos de Jalón (Sòria), Cuelgamuros-Valle de los Caídos, Somaén (Sòria) i Armiñón (Àlaba). L'alliberen l'any 1945 i marxa a Barcelona, però sempre va ésser víctima i testimoni del seu passat roig i republicà. Sempre ha reivindicat la recuperació de la memòria històrica, ha format part de diferents associacions d’expresos políticsi ha participat en xerrades, conferències, entrevistes… Tot això d´una manera o altra queda reflectit en el llibre que presenta Cossetània.\nMolts joves com ell es van veure abocats a una guerra sense precedents (ni a l'Estat ni a Europa). La diferència està en què alguns d'ells senten la necessitat de contar-ho quan la història ho permet. Tàrio Rubio ha trobat l'oportunitat i ho ha aprofitat amb Cossetània i l'ajut, a l'hora de guardar cura del relat de Gemma Caballer i Oriol Dueñas. Hi ha moltes històries darrere de cadascun dels presos de Franco. Aquesta n'és una d'important, en la qual queda clar que la fita del règim franquista amb la política de les presons i la persecució de resultats d'aquestes, era escarmentar els que havien defensat la República.\nLlegir aquest llibre és un exercici que ens ensenya a apropar-nos a la nostra història i al l'episodi més dramàtic de la mateixa com és la Guerra Civil. La narració, a més, és fàcil. No es dona massa voltes a les coses i és ràpid en l'expressió, clar i concís.\nEls llibres que conten històries verídiques i pròpies tenen una força especial. Són llibres molt contundents que capten l'atenció del lector.\nQuan es llegeix aquest llibre sempre podem pensar en algú que s'ha vist amb, si fa o no fa, sotmès a les mateixes situacions. Els camps de concentració, les presons, els batallons de treballadors….tenen efectes a curt i llarg termini molt similars en tots els que les pateixen.\nTàrio pot estar orgullós, en definitiva, de moltes coses…. però sobretot d'oferir un testimoni que fa memòria i que construeix un exemple cap a la convivència."\nArticle de Susanna Anglès extret del bloc de Serret Llibres, publicat durant el mes d'octubre.\nPublicat per Cossetània Edicions a 12:12 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: història, Memòria del segle XX\nCossetània publica la 3a edició de "La ciutat dels somriures" de Martí Gironell\nCossetània Edicions ha tret aquest mes d'octubre la tercera edició del llibre de Martí Gironell (autor d'El Pont dels jueus) La ciutat dels somriures. Històries de supervivència Bombai. Els lectors diuen de l'obra que "el relat commou i sorprèn. Llegir totes aquestes històries t'omple de compassió i amor humans" i que "és un llibre ple de sentiment, d'experiències viscudes, d'històries de gent que lluita sense parar i que només demana una oportunitat, un somriure, una carícia, que els ajudin a tenir un instant de felicitat".\nAquesta tercera edició de La ciutat dels somriures, renovada i millorada, s'adapta al canvi d'imatge de la col·lecció Prisma i ens ofereix un llibre de tapa dura i amb un quadernet interior de fotografies a tot color.\nLA CIUTAT DELS SOMRIURES recull un cúmul de sensacions i un catàleg d’històries plenes de dignitat i d’esperança de vida, fruit de dos viatges a Bombai. Martí Gironell retrata amb ulls d’un cooperant occidental i un estil directe la realitat d’una ciutat plena de contrastos. D’una banda, a través de l’experiència de l’autor, el lector és testimoni de la lluita dels treballadors d’una ONG que s’esforcen per donar un futur més digne als dos col·lectius més desvalguts, però, alhora, pilars bàsics de qualsevol societat, la de l’Índia inclosa: els nens i les dones. I de l’altra, dels esforços que han de fer tant aquestes criatures com aquestes dones per gestionar un present que els pugui garantir un futur. Gràcies a la força de les històries d’uns personatges reals, la majoria carregats de malalties i maldecaps, Gironell aconsegueix traslladar el lector fins a les portes de l’infern perquè comparteixi els anhels, les frustracions, els desitjos, els neguits, les emocions, les alegries i les desgràcies d’una sèrie de persones que no perden mai el somriure ni la dignitat en la seva batalla personal per sobreviure a la malaltia i a la misèria. L’escenari és el d’una ciutat, Bombai, capital econòmica de l’Índia, on la vida i la mort prenen el te juntes. L’autor destinarà els diners que obtingui de la venda d’aquest llibre al Committed Communities Development Trust (ccdt) de Bombai.\nMartí Gironell (Besalú 1971), llicenciat en periodisme per la Universitat Pompeu Fabra i en filologia anglesa per la Universitat de Barcelona, va començar la seva carrera periodística quan tenia 14 anys a Ràdio Besalú. La va continuar a Ràdio Olot, a RAC 105 i a Catalunya Ràdio, on ha fet diversos programes, com el Catacrack, D’Interès General o El Pont de les Formigues. Paral·lelament, va col·laborar en el Diari de Girona i va publicar reportatges a El Periódico de Catalunya i a la revista Marie Claire. En televisió va presentar el programa En Directe i els informatius del canal 3/24. Actualment treballa als Serveis Informatius de Televisió de Catalunya. És autor de La ciutat dels somriures (2005) i d'una de les novel·les més venudes durant el 2007 El pont dels jueus (2007). La ciutat dels somriures va ser el seu primer llibre, fruit de les experiències viscudes i de les persones conegudes en dos viatges consecutius a Bombai.\nPublicat per Cossetània Edicions a 11:25 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: assaig, Martí Gironell, Prisma\n"Aventura per la Barcelona Modernista" de la mà de Roger Roig i Lluís Albert Arrufat\nA l'edició digital d'El Punt, el dilluns 22 d'octubre de 2007, hi va sortir publicat un article de la Fina Anglès sobre el llibre de Roger Roig i Lluís Albert Arrufat La Barcelona modernista publicat per Cossetània Edicions. A continuació podeu llegir l'article reproduït:\n"Després d'haver descobert La Tarragona romana i d'haver-se passejat per les terres del Quixot, aquest nou volum de la col·lecció Els Amics del Zum-Zum, trasllada els protagonistes, la Carla i el Pol, que van conèixer en Zum-Zum un dia a la fira i ja no se n'han separat mai més, a la Barcelona modernista.\nEn aquest tercer lliurament, en Zum-Zum, un globus tan especial comparteix guiatge i companyonia no solament amb els seus dos amics de sempre sinó també amb un altre personatge molt i molt singular: el drac de trencadís del parc Güell.\nTots quatre, doncs, hauran de resoldre un enigma que afecta la construcció de la Sagrada Família. Per descomptat, per cercar solucions a un problema cal definir-lo i disposar de tanta informació com sigui possible sobre el tema. Per tant, els serà necessari saber coses del modernisme, d'Antoni Gaudí, dels edificis modernistes de Barcelona, com ara la Casa Lleó Morera de Domènech i Montaner, la Casa Ametller de Puig i Cadafalch i la Casa Batlló del mateix Gaudí; hauran de passejar-se detingudament per la Pedrera o el parc Güell i, no podia ser d'una altra manera, pel temple de la Sagrada Família.\nEn fi, aquest nou text de Roger Roig, que amb la complicitat dels seus personatges viatgers i una trama d'aventura mitjançant la qual cerca l'interès del lector i que sempre interessa molt els infants, es proposa fer arribar als més joves les característiques de l'arquitectura del modernisme i donar-los a conèixer els principals monuments barcelonins que pertanyen a aquest corrent artístic. El text narratiu el completen «Quatre notes sobre Gaudí i la Sagrada Família», de contingut divulgatiu.\nQuant a les il·lustracions, Lluís Albert Arrufat, seguint la línia de la col·lecció, situa els personatges –també seus– en entorns acolorits no només pel trencadís que és omnipresent en l'arquitectura modernista i, és clar, en el text visual, sinó també per les seves propostes plàstiques.\nI encara ens agrada remarcar el gest de complicitat que sembla que la il·lustració que enceta el llibre dirigeix al lector, ja que Arrufat la presenta des de l'anomenat pla picat, o sigui, una visió vertical superior, que correspon a la visió des d'un globus, encara que sigui captiu d'un fil. I és que no podem oblidar que és en Zum-Zum qui, com es diu en la contraportada, «condueix el Pol i la Carla a situacions inesperades i, alhora, és el responsable que visquin cada dia noves i emocionants experiències».\nFinalment l'enigma es resol primer parlant i després seguint els camins per aconseguir de bones maneres allò que és millor per a tots. Queda del tot clar per a tothom, sigui de naturalesa humana, o tingui el cor de pedra o el cos d'aire, com en Zum-Zum, que l'objectiu de tots és veure acabat el temple de la Sagrada Família.\nI, com que «feina feta, no té destorb», el drac de trencadís del Parc Güell es pot reincorporar a la seva tranquil·la dedicació de donar la benvinguda als visitants just a l'entrada del parc, i el Pol, la Carla i en Zum-Zum continuen a la recerca de conèixer nous llocs i de trobar noves coses per aprendre.\nEl llibre es presenta en tapa dura, amb les il·lustracions sense cap emmarcament i amb el text amb un tipus de lletra molt clara. Són aspectes del tot adequats, al nostre entendre, per a l'ús autònom que és desitjable per part dels lectors més joves als quals va adreçat."\nArticle de Fina Anglès Soronellas, extret de l'edició digital d'El Punt, el dilluns 22 d'octubre de 2007.\nPublicat per Cossetània Edicions a 17:45 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Els amics del Zum-zum, Infantil\n"L'Àvia Remei. Una cuinera molt estimada a Mataró"\nDurant l'octubre de 2007, va sortir al suplement Tot i més de la revista Lecturas un petit reportatge sobre l'autora més venuda de Cossetània Edicions Remei Ribas, també coneguda per les seves receptes com l'Àvia Remei. A continuació podeu llegir aquest article.\n"Després de la publicació del seu primer llibre La cuina de l'Àvia Remei (17 edicions i 46.000 exemplars venuts) el seu èxit ha estat aclaparador, però malgrat els reconeixements i premis concedits per la seva bona cuina, l'Àvia Remei, que se sent molt orgullosa de ser d'on és, Mataró, no se'n considera una professional. "Jo sempre dic que sóc mestressa de casa. D'aquesta manera puc dir allò que em sembla, fins i tot, els meus secrets culinaris. No em fa res que se sàpiga perquè a mi també m'agrada conèixer altres trucs", reconeix la cuinera mentre ens mostra la seva estimada cuina i la bonica terrassa plena de plantes que té a casa seva, a Mataró.\nI és que la Remei és molt de casa i aposta, és clar també, per la cuina casolana "No m'agrada anar a un restaurant on el cuiner hagi de sortir a explicar-me allò que estic menjant. Si fos jove posaria un restaurant de caps de setmana i ho faria tot casolà. A més, molts dels ingredients que faig servir els cultiva el meu home a l'hortet, són ecològics", diu la remei que té clar que la cuina és la seva vida. "Quan estic a la cuina no em ve mai d'una hora. A més, m'agrada cuinar per a tothom. Quan ha de venir algú a casa sempre li dic que s'ha de dur la gana", diu la Remei riallera."\nArticle extret del Tot i més de la revista Lecturas, l'octubre de 2007.\nPublicat per Cossetània Edicions a 11:08 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Àvia Remei, cuina, El Cullerot\nJordi Pujol: "Si hi ha fracàs en l'educació, la societat també n'és la responsable"\nEl dimarts 23 a les 12 del migdia, Cossetània Edicions, el Centre d'Estudis Jordi Pujol i Edu21 van presentar al Centre Internacional de Premsa de Barcelona el llibre Reflexions sobre l'educació en una societat coresponsable, coordinat per Jordi Riera i Enric Roca.\nLa presentació anirà a càrrec del pedagog Enric Roca, coordinador del seminari i consultor principal del projecte educatiu Edu21; Jordi Pujol, president de la Fundació Centre d’Estudis Jordi Pujol i Jordi Ferré, gerent de Cossetània Edicions.\nA continuació podeu llegir un petit extracte de les coses més importants que es van dir durant la presentació:\n"A Edu 21 vam emprendre el recorregut fa 2 anys i ara hem aconseguit fer un seminari amb 230 inscrits"\n"Aquest seminari va més enllà, les temàtiques que s'hi tractaran pretenen buscar més, analitzar"\n"Tots els capítols del llibre contenen al seu final una sèrie de propostes per desenvolupar els temes"\n"Tots els agents socials (la família, els mitjans de comunicació, l'escola...) tenen un paper clau en l'eduació dels nens"\n"Apostem pels binomis inclusió-excel·lència i diversitat-identitat"\n"El llibre tracta: la coresponsabilitat de les famílies, els recursos humans a l'escola, l'escola considerada com una organització, tecnologies de la informació aplicades a l'aula i fa una comparació entre l'escola analògica i l'escola digital"\n"Aquest llibre és fruit de moltes persones que s'hi han implicat"\n"Els mestres i els professors s'han cregut tot el tema del català i això és molt importat perquè un projecte d'inclusió és diari i perquè funcioni hi ha d'aver una base autòctona molt important"\n"Si fem un esforç important perquè la gent de fora aprengui el català aconseguirem una forta cohesió social"\n"Si hi ha fracàs en l'educació, la societat també n'és la responsable"\n"L'assignatura d'"Educació per la ciutadania" es pot donar des de diferents vessants, la versió que es donarà als nens serà la que vulgui el mestre o l'escola. El mestre pot posar l'accent en les coses que ell cregui més importants i per tant els pares han de tenir la possibilitat d'escollir"\n"Sense immersió lingüística, la capacitat d'integrar la gent que ve de fora minva considerablement"\n"Hi ha molts sectors de la nostra població en els quals el català no es parla"\n"La política lingüística és inclusiva i no viceversa. Amb la immersió s'evita crear àmbits tancats. Fer que se sàpiguen les dues llengües és toalment inclusiu"\n"Per fer una política d'integració es necessiten quatre pilars bàsics: la immersió lingüística, l'ajuda dels mitjans de comunicació, que el català sigui llengua oficial i vehicular a l'administració i a l'escola i, finalment, que l'ambient sigui favorable per estimular tot això"\n"L'educació és un tema vital per la societat"\n"S'ha de debatre, discutir i reflexionar sobre els temes que tracta el llibre per arribar a unes conclusions que ens ajudin a millorar en aquest àmbit"\nPublicat per Cossetània Edicions a 8:44 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Antines, educació, Jordi Pujol\nMiquel Jassans autor de "Diari d'un artista", un personatge polifacètic\nEl dia 15 d'octubre a l'edició digital d'El Punt hi va aparèixer un escrit de Joan Cavallé sobre Miquel Jassans i la seva obra escrita. A continuació podeu llegir l'article reproduït.\n"No conec personalment Miquel S. Jassans. Sí que conec part de la seva activitat. Es tracta d'un personatge complex, que ens ofereix diferents cares, i unes cares no sempre fàcils de conjugar. Jassans és pintor, llicenciat en belles arts; per tant, un home del món de l'art. Però també s'ha dedicat a la investigació. En aquesta faceta, els seus esforços s'han decantat cap a la història i, més específicament, cap a la toponímia, és a dir, els estudis dels noms de lloc. Que jo sàpiga, ha publicat les de Rasquera, Alforja i Cortiella, Poboleda, Colldejou..., i tinc entès que treballa en la de Valls. Qualsevol es pot plantejar quina relació té una cosa amb l'altra. Però qui conegui una mica el que ha escrit Jassans pot trobar amb facilitat la resposta. Es tracta d'una passió pel territori i pel paisatge que troba en els noms de lloc la seva expressió mítica i simbòlica. Precisament ara, l'artista alforgenc acaba de publicar una novel·la que posa en relació aquests conceptes. Es diu Diari d'un artista (Cossetània Edicions, 2007) i és un relat que conté, realment, tres històries.\nHi ha, primerament, la història personal de l'Ambròs Fortuny, un home de bona posició a qui un tren endimoniat de vida ha conduït a una situació límit. En el camí de la desesperació trobarà una possible solució a través de la venda de la seva col·lecció d'art, el valor de la qual ell desconeixia. Aquesta possible solució no estarà exempta de problemes però el conduirà, alhora, a una situació més alta a través de l'amor. És, com si diguéssim, la història que fa de fil conductor del relat. Durant les operacions de recerca al voltant d'aquest patrimoni artístic, en el qual hi ha obres de Barceló, Mir, Togores, Clavé, Miró, Anglada Camarassa, però sobretot d'un per a nosaltres desconegut Bernat Bru, apareix el dietari d'aquest darrer artista. I aquest dietari constitueix la part central del relat i la que en justifica el títol.\nPer últim, un cop ja centrats en el negoci de la venda de les obres d'art, en sobrevé el robatori i això, de sobte, fa que la novel·la faci un gir cap al relat detectivesc.\nFa la impressió que tota la novel·la, tant els amors de l'Ambròs i la Carla, com les investigacions de la comissària Marcel·la Magrinyà, tenen la missió de constituir una mena d'embolcall del dietari central, en el qual, sens dubte, Jassans ha volgut fer constar les seves opinions sobre art. Convé dir que la novel·la passa el 2050 i que el dietari de Bernat Bru transcorre entre el 1983 i el 1986. Per tant, l'autor parla des d'un hipotèticament distanciat futur per referir-se a un immediat passat nostre, en el qual ell ha estat molt involucrat. Bernat Bru, a més, és d'Alcover i això li permet parlar del nostre paisatge. És recomanable, pel que fa a aquest aspecte, la seva descripció d'una excursió a la vall del Glorieta. Pel que fa a les seves idees artístiques, fan venir ganes de visitar Arezzo per poder veure els frescos de Piero della Francesca. De la relació de pintura i paisatge diu: «La riquesa de matisos que dóna la natura és una font inesgotable d'inspiració.» Es mostra decebut amb Dalí i critica sense pietat el món de l'art contemporani, fins al punt que quan li comuniquen que ha guanyat una biennal, diu «L'he guanyat. Quina merda», fent referència al fet que el premi estava comprat tot i ell no saber-ho."\nArticle de Joan Cavallé, extret de l'edició digital d'El Punt el dilluns 15 d'ctubre de 2007.\nPublicat per Cossetània Edicions a 16:41 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Narrativa, Novel·la\nCossetània Edicions presenta "Reflexions sobre l'educació emn una societat coresponsable" al col·legi de Periodistes de Barcelona\nEl dimarts 23 d’octubre, a les 12 del matí, al Centre Internacional de Premsa de Barcelona (Rambla Catalunya, 10 - 1r), Cossetània Edicions, el Centre d'Estudis Jordi Pujol i Edu21 presenten el llibre Reflexions per a l'educació en una societat coresponsable.\nLa presentació anirà a càrrec del pedagog Enric Roca, coordinador del seminari i consultor principal del projecte educatiu Edu21 i de Jordi Pujol, president de la Fundació Centre d’Estudis Jordi Pujol. Durant aquest acte, també es presentarà el seminari “Reflexions i propostes per una educació renovada”.\nA principis del segle XXI s’imposa repensar l’educació en un sentit ampli. Els reptes que planteja un món global a països com Catalunya són diversos i de gran complexitat. Aquesta obra, fruit d’un treball de reflexió i participació de prop d’un parell d’anys, a partir de les accions endegades dins el Projecte Edu21, vol contribuir al diàleg educatiu dins una societat que la voldríem coresponsable del projec-te de formació de tots els seus ciutadans. Les xarxes de coresponsabilitats socioeducatives; les relacions entre els termes d’inclusió, excel·lència, identitat i diversitat; les noves formes d’ensenyar en una escola digital, la importància de l’aprenentatge de l’anglès; l’escola com una organització que aprèn i que gestiona eficaçment els seus recursos humans, són els temes tractats pels diferents autors d’aquesta obra.\nEl Projecte Edu21 (www.edu21.cat) és una iniciativa del Centre d’Estudis Jordi Pujol i té com a principal objectiu esperonar la reflexió profunda i el debat serè sobre els temes educatius a Catalunya i al món, en una època de canvis i transformacions i, alhora, de grans reptes i oportunitats.\nJordi Riera i Romaní, mestre i pedagog; Enric Roca i Casas, pedagog; Miquel Àngel Prats i Fernández, mestre i psicopedagog; Maria González i Davies, mestra i filòloga anglesa; Jordi Garriga i Andreu, mestre, pedagog i consultor de recursos humans; Jordi Longàs i Mayayo, mestre i pedagog.\nPublicat per Cossetània Edicions a 12:13 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Antines, educació\nPoetes de les Terres de l'Ebre en un audiovisual de l'exposició "El canal porta vida"\nEl dissabte, 6 d'octubre del 2007 a la plana web:\nhttp://www.beaba.info/modules.php?name=News&file=article&sid=246hi apareixia un petit article sobre l'exposició "El canal porta vida" basat en el poemari de Cossetània Edicions Terres d'aigua. A continuació hi trobareu aquest article reproduït:\n"Divendres 26 d’octubre, a les 20 h, a la Biblioteca Municipal de Roquetes (c/Torres d’en Gil, s/n) tindrà lloc la presentació de les videocreacions basades en el poemari Terres d’aigua, a càrrec del Sr. Manel Masià de l’empresa Novuolo i una lectura de poemes, que formen part de l'exposició "El canal porta vida", organitzada pel Museu del Montsià i la Comunitat General de Regants del Canal de la Dreta de l'Ebre sobre els 150 anys d'història del canal de la Dreta de l'Ebre.\nL’exposició, que es va inaugurar al Museu del Montsià al juny, ara es pot visitar, del 5 d’octubre al 5 de novembre de 2007 a la Biblioteca Municipal de Roquetes.\nEls audiovisuals que apareixen a l’exposició conjuguen la imatge i la poesia, i es basen en el poemari Terres d’aigua editat per Cossetània, amb poemes d'escriptors de les Terres de l’Ebre com ara Gerard Vergés, Jesús Massip, Cinta Massip, Josep Ramon Roig o Andreu Subirats."\nArticle extret de www.beaba.info publicat el 6 d'octubre de 2007.\nPublicat per Cossetània Edicions a 16:15 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: poesia, Sinalefa\nNovetats de Cossetània Edicions pel mes de novembre\nA continuació trobareu la relació de títols que Cossetània Edicions publicarà durant el mes de novembre:\n- Arbres dels nostres paisatges de Celdoni Fonoll.\n- El llibre de la ratafia (2a edició) de Jaume Fàbrega.\n- Els il·lusionistes del futbol. Un singular diàleg sobre futbol, parella, societat, futbol, art, medicina, futbol, sexe, amistat, futbol, poesia, valors humans… futbol! De la mà dels Veterans de Sitges de Cèlia Sànchez-Mústich.\n- La cuina de la poma d' Eliana Thibaut i Comalada.\n- El Morell: un poble, una hstòria de Josep Bultó Vidal.\n- Manual de neu i glaç.\n- Primers auxilis. Premi Gabriel Ferrater de poesia 2006, AADD.\n- Troballes arqueològiques al litoral tarragoní: 12 anys d'arqueologia subaquàtica de Walfida Pérez Martín.\n- Comunicació i risc petroquímic a Tarragona. De les defi nicions a les pràctiques institucionals. A cura de Jordi Farré i Josep Fernández-Cavia.\n- La prevenció de la contaminació lumínica a Catalunya. Especial referència als municipis d'Isabel Junquera i Muriana.\nPublicat per Cossetània Edicions a 9:06 1 comentaris\n"El llibre de les receptes de tardor", per aprendre a comprar, guardar i cuinar\nEl dimarts 16 d'octubre, a 2/4 de 8 del vespre, a l’fnac l’Illa (Avinguda Diagonal, 549 - Barcelona) es va presentar el llibre de cuina d'en Francesc Murgadas El llibre de les receptes de tardor, de Cossetània Edicions. Aquest llibre clou la tetralogia que es va encetar amb El llibre de les receptes d'hivern i se n'ha publicat un per cada estació de l'any (hivern, primavera, estiu i tardor).\nL'acte de presentació anà càrrec de Josep Sucarrats i Miró, director de la revista Descobrir cuina i David Beltran Aguilar, responsable del curs d’especialització d’alta cuina de l’Escola Superior d’Hoteleria i Turisme de Sant Ignasi-Sarrià.\nA continuació hi trobareu algunes de les frases que es van dir a la presentació:\n"Amb el temps en Francesc Murgadas ha esdevingut un gastrònom convençut."\n"Són llibres útils i senzills, receptes que es poden fer cada dia."\n"Aquests llibres ens ajuden a saber què hem de cuinar en cada moment"\n"El llibre de les receptes de tardor reivindica el dret de seure a taula i això és molt important en aquesta societat en què vivim, en la qual sempre hem d'anar depressa per algun motiu."\n"En Francesc Murgadas s'ha permès el luxe de distingir el que s'ha de cuinar i de quina manera, en funció de la persona per a qui ho has de fer."\n"Aquesta obra pot esdevenir una referència per als futus gastrònoms."\n"El llibre està escrit des de la memòria, el sentiment, la sensibilitat i el "carinyo"."\n"Ens ajuda a saber què hem de comprar, com ho hem de guardar i com ho hem de cuinar."\n"És un dels llibres que ensenya a cuinar estacionalment. Reivindica la cuina estacional, que és quan millor estan els aliments per cuinar-los."\n"No és un llibre teòric, és absolutament pràctic, un dels més pràctics de cuina que he vist mai."\n"Aprenem a comprar i a servir a taula."\n"Podem fer una gastronomia assequible (preu), senzilla (elaboració) i creativa."\n"Quan cuines per la família, no cuines amb llibertat, cuines condicionat, igual que si cuines per coneguts. L'única ocasió en què no cuines sota pressió és si ho fas per als amics."\n"La cuina, a la què pensem una mica, no és complicada."\n"Cuina: Art que tenim els humans de modificar els aliments."\n"La tècnica és pot complicar tot el que es vulgui però de cuinar tothom en sap."\n"No s'ha de cuinar de manera inconscient perquè si ho fas així, no acumules experiència."\n"Per poder opinar sobre un plat determinat, s'ha d'haver tastat més d'una vegada."\n"La cuina és llibertat, però ningú neix ensenyat."\n"No hem d'agafar por als fogons, hem de cuinar sense complexos, des de l'amor i per a les persones que estimem."\n"El llibre és molt pràctic perquè intenta fugir de tot tipus de productes que puguin resultar estranys."\n"Aquest llibre us l'heu de fer vostre, amb anotacions a les receptes per fer la vostra cuina particular i així al final hi haurà tants llibres com persones el tinguin."\nPublicat per Cossetània Edicions a 10:43 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: cuina, El Cullerot\n"El llibre de les receptes de tardor", a l'Fnac\nEl dimarts 16 d'octubre a les 19.30 h, tindrà lloc la presentació del llibre de Francesc Murgadas El llibre de les receptes de tardor (l'últim de la tetralogia, un per cada estació de l'any) de Cossetània Edicions, a l'Fnac l'Illa (Avinguda Diagonal, 549 - Barcelona).\nLa presentació anirà a càrrec de Josep Sucarrats i Miró, director de la revista Descobrir cuina i David Beltran Aguilar, responsable del curs d’especialització d’alta cuina de l’Escola Superior d’Hoteleria i Turisme de Sant Ignasi-Sarrià.\nHem fet el cim. Ja tenim els quatre llibres del cicle enllestits. Tots plegats, ens mereixem un premi. Gaudir del que hem treballat durant els més de quatre anys que ha durat aquesta aventura que ens ha fet una mica més savis.\nLa tardor és temps de collita. A El llibre de les receptes d’hivern, apreníem que cuinar no era tan complicat com diuen. A El llibre de les receptes de primavera, enteníem que comprar bé és bàsic per poder cuinar bé. A El llibre de les receptes d’estiu practicàvem conservats i conserves per facilitar-nos la feina. Ara, amb la tècnica apresa i practicada, amb un bon cistell de compra i amb el rebost curull de feina avançada, el que queda per fer és el més important. Seure a taula i gaudir. De què serveix fer un cim si no pots seure-hi ni que sigui deu minuts i fer una llambregada al camí recorregut?\nPer tant, seieu a taula amb les menges que feu i gaudiu-ne. Cada dia. Cada àpat. Cada plat. Ara ja enteneu què vol dir cuinar. Ara sou conscients que el fet culinari permet la collita diària de sensacions que van conformant la nostra memòria. Omplint-la de referents per construir-nos, dia a dia, emocions que ens ajudin a viure. Que posin en valor allò que realment és important.\nTant de bo que, quan soni el telèfon mentre sou a taula tastant el plat que heu fet, sapigueu dir: “Ja tornaran a trucar. Bon profit”.\nL'autor: Francesc Murgadas\nLlicenciat en Ciències Biològiques, ha passat de la seva càtedra de Ciències Naturals al món de la gastronomia i la cuina; n’imparteix classes tant als cicles formatius o en un postgrau d’Alta Cuina a Sant Ignasi de Sarrià com a la Universitat Ramon Llull en la diplomatura de Turisme. Combina aquestes activitats amb col·laboracions en diversos mitjans de comunicació.\nCol·labora, entre altres, en la revista Descobrir Cuina i, des de fa vint anys, és membre del consell de redacció de La Fura, on publica setmanalment diversos escrits, com ara un bloc de receptes, i amb qui va editar la trilogia Els productes a taula, Joc de fogons i Els estris a taula.\nAmb Cossetània ha publicat la tetralogia El llibre de les receptes d’hivern, El llibre de les receptes de primavera, El llibre de les receptes d’estiu i El llibre de les receptes de tardor, i també La cuina de l’aviram.\nPublicat per Cossetània Edicions a 18:02 0 comentaris\nCossetània Edicions present a la Fira de Frankfurt 2007\nCossetània Edicions va estar present, un any més, a la Fira del llibre de Frankfurt, amb el valor afegit que aquest any la cultura convidada era la catalana.\nCossetània disposava d'un espai a l'estand de l'Institut Ramon Llull, compartit per les editorials d'arreu dels Països Catalans, per exposar els seus llibres.\nUn dels actes que es van dur a terme fou la presentació del llibre Catalunya explicada als alemanys, de Klaus-Jürgen Nagel, en les seves dues versions: la catalana i l'alemanya (Katalonien eine kleine Landeskunde. Messidor Verlag, 2007). L'acte tingué lloc el divendres dia 12 d'octubre a les 11.30 h a l’auditori de l’estand institucional de l’Institut Ramon Llull i anà a càrrec del propi autor (Klaus-Jürgen Nagel), de Jürgen Mann de Hamppmedia Verlag i de Josep M. Olivé de Cossetània Edicions.\nL'autor del llibre digué que sempre que viatjava a Alemanya, els seus amics li preguntaven les mateixes coses sobre Catalunya, així que va decidir fer el llibre amb la voluntat de donar resposta a aquestes qüestions: "identitat, nacionalisme i llengua són les preguntes més freqüents que es fan els alemanys sobre Catalunya." També es pregunten:"el canvi econòmic és l'egoïsme d'una nació rica que no vol concedir res?"\nApuntà que s'ha d'anar amb compte amb les informacions que rebem dels mitjans de comunicació ja que "la manera d'entendre Catalunya que molts mitjans de comunicació alemanys es formen, és a partir de les opinions que es desprenen dels mitjans de comunicació espanyols."\nPel que fa a l'obra digué que "el llibre pretén ser un estudi seriós, que presenta fets i dades per a alemanys que ja saben alguna cosa de Catalunya però que en volen saber més" i que intentà tractar els temes més diversos com "la geografia de Catalunya, la constitució d'institucions, l'Estatut d'Autonomia, els partits polítics, el nacionalisme, la llengua, la història comuna entre Espanya i Catalunya, la immigració, l'economia i les relacions culturals germano-catalanes."\nMés informació sobre la Fira de Frankfurt i la presentació del llibre a http://paper.avui.cat/article/cultura/102293/dia/la/catalanitat.html o http://www.vilaweb.cat/www/elpunt/noticia?p_idcmp=2586708\nPublicat per Cossetània Edicions a 10:51 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: assaig, Catalunya, Cossetània, Fira de Frankfurt, Prisma\n"Cossetània és l'editorial privada del Camp de Tarragona amb major projecció arreu del domini lingüístic"\nAl número 41 de la revista Kesse (tardor del 2007) hi apareix un article de Jaume Llambrich L'edició en català al Camp de Tarragona, que analitza amb detall l'evolució dels títols i la trajectòria de tres editorials privades (El Mèdol, Cossetània Edicions i Arola Editors) del Camp de Tarragona.\n"Tot just al 2006 Cossetània Edicions va complir deu anys d’existència. Hi ho va fer amb una festa a la capital de Catalunya, a Barcelona, indicatiu de la projecció generalista de les seues publicacions tot i tindre la seu a Valls.\nTot i que es va iniciar en publicacions d’àmbit local (que mai ha deixat d’editar) i en una línia de publicacions de l’àmbit de l’excursionisme, l’evolució de l’estratègia de l’editorial els ha portat a altres àmbits com la gastronomia (el factor «Àvia Remei» és impressionant si pensem en les dimensions de l’editorial) i a la narrativa (publicant autors que no s’acostumen a trobar en els catàlegs de les grans editorials).\nUn projecte a seguir de ben a prop en els propers anys és el segell en castellà Lectio (i que explica l’aparent estancament de la producció dels darrers anys). Cossetània està realitzant el procés invers al de les grans editorials i ha començat a apostar per la traducció en castellà de les seues obres catalanes. Pot ser un dels camins per assegurar la viabilitat econòmica de les petites editorials catalanes? El que és segur és que els editors catalans prendran nota del projecte.\nLa mitjana de títols editats per any en el període 1996-2006 és de 46,5 títols. És, de llarg, l’editorial privada que més ha publicat en el període analitzat i també és l’editorial del Camp que té una major projecció arreu del domini lingüístic català gràcies, entre altres aspectes, a l’èxit de vendes d’alguns dels seus títols."\nArticle de Jaume Llambrich extret del número 41 de la revista Kesse (octubre de 2007) i reproduït també a El Basar de les espècies (publicat el 5 d'octubre de 2007).\nPublicat per Cossetània Edicions a 15:48 0 comentaris\n"Catalunya explicada als alemanys"\nEl llibre de Klaus-Jürgen Nagel Catalunya explicada als alemanys editat per Cossetània Edicions, es presenta el dimarts 9 d’octubre, a les 19.30 h, a la Llibreria Catalònia de Barcelona (Ronda de Sant Pere, 3). La presentació anirà a càrrec de Ferran Requejo i Coll, catedràtic de ciència política de la Universitat Pompeu Fabra.\nLa versió alemanya d'aquest llibre, que porta per títol Katalonien. Eine kleine Landeskunde, editada per Messidor Verlag, es presentarà en el marc de la Fira de Frankfurt 2007, el divendres 12 d’octubre, a les 11.30 h, a l’auditori de l’estand institucional de l’Institut Ramon Llull (Hall 5.1 D901).\nPublicat per Cossetània Edicions a 9:59 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: assaig, Fira de Frankfurt, història\nL'Hora del Lector del canal 33, tracta l'obra completa d'Artur Bladé i Desumvila\nEl passat dijous 4 d'octubre al programa l'Hora del Lector del Canal 33, que dirigeix i presenta Emili Manzano, es va parlar àmpliament de l'escriptor ebrenc Artur Bladé i Desumvila, en motiu del seu centenari i del projecte d'edició de l'obra completa que Cossetània Edicions està duent a terme.\nPer més informació cliqueu aquí i si voleu veure la part del programa que parla de Bladé (comença al minut 38) cliqueu el vincle següent L'Hora del lector - 4/10/2007"\nEtiquetes de comentaris: Artur Bladé, assaig, història, TV3\nCossetània novament a la Fira del Llibre de Muntanya\nEls dies 6 i 7 d'octubre, Cossetània Edicions va prendre part en la 6a Fira del Llibre de Muntanya, que va tenir lloc a l'Esquirol.\nEn aquesta 6a edició, la Fira comptava amb un extens programa d'activitats per a tots els visitants s'hi van voler acostar durant aquest cap de setmana. Entre d'altres coses, el públic va poder visitar l'estand de l'editorial per veure i comprar llibres.\nPublicat per Cossetània Edicions a 13:20 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Azimut, Azimut Turisme, Cossetània\nCossetània molt ben posicionada en la utilització d'aplicacions Web 2.0\nEl dijous 4 d'octubre al Liber, es va presentar l'estudi "Tendencias Web 2.0 en el sector editorial" realitzat pel portal cultural Dosdoce, en el qual Cossetània Edicions està molt ben posicionada en els índex d'utilització d'aplicacions Web 2.0.\nDosdoce va analitzar 50 editorials puntuant en una escala de l'1 al 10 la utilització de les aplicacions Web 2.0. La mitja, que va resultar ser de 3.1, només és superada per 12 editorials. Cossetània Edicions ocupa l'11è lloc amb una puntuació de 3.3. Aquestes són les 12 editorials amb una puntuació que supera la mitja: Alfaguara (6.1 punts), Punto de Lectura (5.1), Tusquets (5.1), Bromera (4.9), Candaya (4.9), Almuzara (4.5.), El Tercer Nombre (4.5), Melusina (4.5), Anagrama (3.9), 451 Editores (3.9), Cossetània (3.3) i Ediciones Urano (3.3).\nA continuació reproduïm altres dades de l'informe que es va presentar:\n"La irrupció de la Web 2.0 està generant una transformació històrica en els hàbits de lectura i escriptura. Mentre que l'any 2005 només un 12% dels llocs web de les editorials establien una comunicació directa amb els seus lectors, l'estudi assenyala que el 44% de les 50 editorials analitzades ha creat, en els últims dos anys, algun tipus de canal de comunicació participativa.\nFa dos anys un 39% de les editorials analitzades comptava amb una Sala de Premsa virtual, ara el 76% dels locs web de les editorials té aquesta secció per facilitar la labor informativa dels mitjans."\n"La xarxa social que compta amb un major nombre de mencions d'editorials espanyoles és Del.ici.ous amb un 76%, seguida del Culturizame.net (48% de mencions), Flickr (42%) i Menéame (26%). Tan sols un 10% de les editorials té presència corporativa a Wikipedia."\n"El 30% de les editorials analitzades publica a les seves planes web algun capítol amb la finalitat de fomentar-ne la seva lectura; que el 26% de les editorials enllaça els llocs web dels seus autors; que el 22% de les editorials analitzades enllaça blocs literaris o mijtans digitals especialitzats en cultura; que només un 32% de les editorials enllaça llibreries i que un 20% promocionen els seus llibres publicant vídeos al You Tube, Dalealplay.com, Jumpcut, etc."\nLes editorials que es van analitzar són: Alberdania, Acantilado, Alfaguara, Almuzara, Alphadecay, Anagrama, Barataria, Bassarai, Belacqva, Bromera, Caballo de Troya, Cahoba, Candaya, Cossetània, destino, Edaf, Ediciones del Viento, Ediciones Martínez Roca, Ediciones Urano, editorial Crítica, El Tercer Nombre, Espasa, Funambulista, Gedisa, Grup 62, KRK ediciones, Legua editorial, Lengua de trapo, Libros del Asteroide, Melusina, Menoscuarto, Mondadori, Multiversa, Nerea, Océano, Odisea editorial, Páginas de Espuma, Periférica, Pre-textos, Punto de Lectura, RBA Libros, Rinoceronte, Salamandra, Seix-Barral, Septem Ediciones, Siruela, Temas de hoy, Tropismos, Tusquets i 451 Editores.\nPublicat per Cossetània Edicions a 13:29 0 comentaris\n"El massís de la Maladeta" en els mitjans de comunicació\nLa setmana passada, el programa informatiu del Canal Blau TV (la televisió comarcal del Garraf) va emetre la notícia de la presentació del llibre El massís de la Maladeta (Cossetània Edicions, 2007). Aquí hi podeu veure el reportatge emès: http://video.google.es/videoplay?docid=-7417895044640493402\nPel que fa a la plana web El massís de la Maladeta, dedicada als llibre i que han creat els propis autors, no para de créixer i té un apartat d'actualitat http://www.lamuntanya.com/llibre/actualitat.htm on també es pot veure el vídeo de la notícia, entre moltes altres coses.\nPublicat per Cossetània Edicions a 11:43 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Azimut, excursionisme\n"L'exiliada" d'Artur Bladé, per Jaume Ciurana\nEmigdi Subirats Sebastià publicava el 22 de setembre al bloc Lletres Ebrenques, un article sobre el comentari de Jaume Ciurana, que parlava de L'exiliada, llibre corresponent al Cicle de l'exili I de l'Obra Completa d'Artur Bladé i Desumvila.\nA continuació hi teniu reproduït l'article d'Emigdi Subirats i el comentari de Jaume Ciurana:\n"Jaume Ciurana, regidor de l'Ajuntament de Barcelona pel grup municipal de CiU, va publicar el passat mes de juliol un post d'elogi a l'obra L'exiliada d'Artur Bladé i Desumvila. Un dels reptes de la celebració del centenari d'Artur Bladé era la recuperació del seu nom i de la seua obra, ja que és un dels grans escriptors que ha donat la literatura ebrenca i catalana del segle XX. No hi ha dubte que aquest repte s'ha complert i que l'hem donat a conèixer arreu de la nació catalana. L'admiració que demostra el regidor barceloní n'és un exemple. De ben segur que ell ha descobert un gran autor de casa nostra, que des de l'Ebre estant, i des de Mèxic (durant el seu forços exili), va ser un gran retratista de la nostra terra. Ens felicitem igualment de l'aposta agosarada que realitzaren des de la Comissió organitzadora del centenari d'Artur Bladé, sota el motor d'acceleració que són els estimats companys Núria Grau i Albert Pujol, i de l'editorial Cossetània de Valls, amb l'edició de la seua Obra Completa, una vertadera joia de les nostres lletres."\n"Fascinat per un llibre\nAhir de matinada vaig acabar de llegir L'exiliada, d'Artur Bladé i Desumvila. L'obra és un dietari dels anys 1939 i 1940 centrat, sobretot, en les vivències de l'autor a Montpeller en els mesos que seguiren a l'enfonsament institucional, anímic i material de tota una generació de catalans com a conseqüència de la desfeta en la Guerra d'Espanya. Bladé, com tants d'altres, hagué de marxar a l'exili, separar-se de la família i sobreposar-se a les penúries de tot ordre que s'anaren trobant en aquells anys de mort i destrucció. Potser per la proximitat familiar del que s'hi explica - el meu avi hi surt citat tres vegades - , potser per la simpatia política que em desperta la generació nacionalista de la República, potser per la força emocional del relat i, ben segur, per la qualitat literària del llibre, he de dir que m'ha captivat i fascinat.Coneixia la personalitat de Bladé per les referències familiars, per haver llegit un llibre seu sobre Francesc Pujols - també exiliat a Montpeller - i també, evidentment, per la difusió que n'ha fet un company blogaire segueix sense funcionar-me l'editora- però la lectura del llibre me l'ha fet redescobrir amb tota la seva qualitat literària.\nPublicat el 22 de setembre al bloc Lletres Ebrenques.\nPublicat per Cossetània Edicions a 15:49 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Artur Bladé, història\nL'Avui publicava el mes de setembre, un article d'Enric Frigola sobre el llibre de Teresa Pàmies (editat per Cossetània Edicions) Ràdio Pirenaica, emissions en llengua catalana de Radio España Independiente (1941-1977). A continuació podeu llegir aquest article:\n"Quan s'ha escrit sobre la importància que els mitjans de comunicació van tenir en els últims anys del franquisme i en la consolidació de la democràcia, se situa en lloc preferent la premsa escrita: tant la televisió com la ràdio mantenien un missatge únic amb la censura com a eina de control. La resta era pur entreteniment -també controlat.\nNo és gens sorprenent, doncs, que la ràdio no hagi estat objecte de gaires anàlisis, malgrat que a Catalunya foren moltes les iniciatives contra les línies oficials establertes, sobretot en emissores locals i comarcals, de petit abast.\nAixí, no és estrany que Ràdio Pirenaica hagi estat poc estudiada fins ara: on era aquella misteriosa emissora? Per què es deia Pirenaica? Qui era, i com era, la gent que la feia?\nAquestes preguntes re-ben resposta a Ràdio Pirenaica, emissions en llengua catalana de Radio España Independiente (1941-1977), de Teresa Pàmies, ella mateixa col·laboradora de l'emissora durant molts anys amb el pseudònim de Núria Pla.\nPàmies explica els avatars històrics de l'emissora però, especialment, rememora els casos de totes les persones que contribuïren a fer que l'idioma català hi fos pràcticament sempre present, que és un episodi menys conegut encara que la història de l'emissora mateixa.\nEmili Vilaseca (de nom de guerra Jordi Català), mort a l'exili i a qui Teresa Pàmies dedica el llibre, fou el creador i primer redactor i locutor del programa en llengua catalana. Se'n parla, d'ell , i també de Josefina Vives (Marina), Marcel Plans (Pere Sabater), Victòria Pujolar (Montserrat Canigó), Josep M. Sendrós (Joan Camí), Ester Berenguer, Leonor Bordau, Lourdes Giménez i, naturalment, de Jordi Solé Tura, que hi va romandre dos anys a començament de la dècada dels 60.\nEl llibre recull també una mostra dels comunicats que s'emetien i de qui els signava, amb el risc evident que això comportava. Algunes de les signatures corresponen a persones encara vives i ben conegudes."\nArticle d'Enric Frigola extret del diari Avui el mes de setembre de 2007.\nPublicat per Cossetània Edicions a 15:37 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: història, Memòria del segle XX, Teresa Pàmies\n"L'origen dels castells": "analitza i compara tècnicament muixerangues, moixigangues, balls de valencians i acròbates magrebins"\nAl bloc La Teiera de cultura i lliurepensament, el 21 de setembre, hi va aparèixer un article sobre l'origen dels castells (Cossetània Edicions, 2007), a arrel de la publicació del llibre de Joan Bofarull, guanyador del Premi l'Esperidió. A continuació hi trobareu l'article reproduït:\n"En el debat sobre els orígens dels castells s’hi han abocat, en tot temps, molts components emocionals. Més enllà d’interpretacions fantasioses i llegendes domèstiques, la genèsi de les manifestacions folklòriques, tal com les coneixem avui, sol ser complexa, en la confluència d’evolucions i prohibicions, costums semblants, modes, difusió i intercanvis. En l’àmbit de les pràctiques folklòriques que inclouen el que unes persones s’enfilin, segons unes pautes definides, les unes sobre les altres, cal incloure, a la tradició catalana, diverses danses, les moixigangues i muixerangues, els balls de valencians i els castells. O en cultures properes alguns dances aragonesos o els acròbates del Magreb, per donar un parell d’exemples.\nDe tot això s’ocupa el llibre de Joan Bofarull Solé, L’origen dels castells, guanyador del III premi d’assaig l’Esperidió. L’obra, editada per Cossetània, aporta una quantitat important de notícies sobre aquestes manifestacions festives i ressegueix la història del ball de valencians des del segle XVII fins que ja es pot parlar de castells. A més, analitza i compara tècnicament muixerangues, moixigangues, balls de valencians i, fins i tot, els acròbates magrebins, amb voluntat de donar una resposta convincent a la qüestió que dóna títol al llibre. Per Bofarull és evident que l’origen dels actuals castells cal cercar-lo en el ball de Valencians, nom que designa una dansa documentada al Camp de Tarragona des de fa més de tres-cents anys i que pot vincular-se, en el seu component de torres humanes, a les moixigangues del País Valencià.\nPersonalment –he treballat sobre alguns balls de valencians i sobre la moixiganga des d’una òptica de teatre popular– les aportacions del Joan Bofarull em semblen interessants i cal felicitar l’autor per un treball darrere el qual s’endevinen moltes hores de pacient recerca. No sé si aconseguirà tancar el debat o servirà per encetar-ne de nous, però en tot cas de ben segur que estimularà una mica més l’interès per la història castellera."\nArticle de Salvador Palomar, publicat el 21 de setembre de 2007, al bloc de cultura i lliurepensament La Teiera.\nPublicat per Cossetània Edicions a 13:27 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: història, L'Aixecador, Premi\n"Daniel Closa: La ciència sí que interessa a la ge...\n"Els dies a les presons de Franco d'un nascut a Le...\nCossetània publica la 3a edició de "La ciutat dels...\n"Aventura per la Barcelona Modernista" de la mà de...\n"L'Àvia Remei. Una cuinera molt estimada a Mataró"...\nJordi Pujol: "Si hi ha fracàs en l'educació, la so...\nMiquel Jassans autor de "Diari d'un artista", un p...\nCossetània Edicions presenta "Reflexions sobre l'e...\nPoetes de les Terres de l'Ebre en un audiovisual d...\nNovetats de Cossetània Edicions pel mes de novembr...\n"El llibre de les receptes de tardor", per aprendr...\nCossetània Edicions present a la Fira de Frankfurt...\n"Cossetània és l'editorial privada del Camp de Ta...\nL'Hora del Lector del canal 33, tracta l'obra comp...\nCossetània novament a la Fira del Llibre de Muntan...\nCossetània molt ben posicionada en la utilització ...\n"El massís de la Maladeta" en els mitjans de comun...\n"L'origen dels castells": "analitza i compara tècn...


El valor i la necessitat de la Missa – Parròquia Sant Pere de Rubí\nEl valor i la necessitat de la Missa\n16/09/2019 | Per Mn. Joaquim A Full Parroquial\nNo són poques les persones a qui he sentit dir que la Missa se’ls hi fa avorrida, que li manca dinamisme, música alegre o que el capellà és molt pesat en les seves homilies. Ens podem preguntar que li fa falta a una celebració de la Missa per ser “millor”, i ens n’adonarem que la resposta és: RES.\nLa Missa necessita allò que sempre té; en primer lloc, a Jesús fet Eucaristia per nosaltres, acte que commemorem diàriament, com Ell mateix deixà instituït. En segon lloc, requereix que hi hagi un oficiant, el sacerdot. Un sacerdot pot ser avorrit o excessivament carismàtic, pot ser molt sever o molt alegre, però per damunt d’ell està el sagrament. És a dir, encara que un sacerdot sigui molt pecador, el sagrament del perdó es fa igualment efectiu. Amb la Missa passa el mateix, és una cerimònia que té les mateixes pautes aquí i en qualsevol lloc. Ho il·lustraré amb aquest exemple: imagina’t un cirurgià que tingui la responsabilitat d’operar-te d’un tumor que posa en perill la teva vida. El cirurgià t’opera i tu et guareixes, però al cap d’un temps te n’assabentes que el cirurgià tenia un tumor semblant al teu i que de fet ja el tenia quan et va operar. El fet que ell tingui un tumor (el pecat) no impedeix que la seva ciència i el do (sagrament) es puguin fer efectius en tu (el perdó).\nEn tercer lloc, ens hem de preguntar per què o per qui anem a Missa. Si anem a aquesta Missa perquè ens agrada com parla aquest sacerdot, o perquè cantem en aquest grup, o perquè som els encarregats d’aquesta activitat, el dia en què aquest sacerdot marxi, que el grup prescindeixi de tu, que aquesta activitat que feies la deleguin a un altre, s’acabarà la teva assistència a Missa, perquè estaràs desmotivat. Però si la nostra assistència és per trobar-nos amb Jesús Eucaristia, per estar en Comunió amb Ell, per fer present el seu sacrifici per nosaltres, tu i jo en fruirem, i no importarà qui oficia, qui canta o si tens o no una participació molt activa. Cal dir que res no és justificable o substituïble si, podent anar a Missa no hi anem, ja sigui perquè havíem d’anar a passejar o ens va venir la mandra, perquè estem de vacances i per això hem decidit descansar de Déu, quan el mal no descansa mai. Una celebració de la Missa perdura és irrecuperable.\nPer això, quan ens avorrim a Missa, els avorrits som nosaltres i nosaltres tenim la solució per corregir-ho. Hem de tenir una relació personal, real, amb Déu. Combregar, sentir-lo i no fer-ho per rutina, confessar-nos quan calgui i no només en actes especials. Ningú no pot estimar el que no coneix; sabent que el Crist és en l’Eucaristia i partint d’aquest fet, tota la nostra actitud en la Missa serà diferent. Cada moment, cada pregària, tindrà un caràcter especial.\nEn la Missa cal silenci i pregària, són necessàries l’atenció i una actitud d’adoració. Si Jesús visqués ara com home entre nosaltres i sabent que és Déu, ¿no voldríem estar amb Ell sempre? Ara, ja que Jesús és present en l’Eucaristia, com a veritable menjar i veritable beguda, ¿no hauríem de voler també estar amb Ell sempre?\n«Qui menja la meva carn i beu la meva sang té vida eterna i jo el ressuscitaré el darrer dia» (Jn 6,54).\nEn combregar no és Déu qui s’uneix al nostre cos, som nosaltres els qui ens fem partícips del seu. Si no pots combregar per alguna condició particular, alguna debilitat que és com un agulló que no et deixa, la primera cosa és posar-ho a la presència de Déu perquè t’ajudi a superar-ho i acudir al sagrament de la reconciliació, on el Crist t’espera per refer-te i posar-te en pau amb Déu.\nPost anteriorCondicions per ser deixeble\nPost següentNo podeu ser servidors de Déu i dels diners\nEn el comiat de Mn. Santiago ¿Què n'esperem dels sacerdots?\nDona'm Senyor d’aquesta aigua\nAtansar-nos a Combregar amb reverència


Més de 460 civils morts en tres setmanes de combats a Síria - Diari de Girona\nMés de 460 civils morts en tres setmanes de combats a Síria\nFa tres dies, l'ONU va demanar a les parts en conflicte una pausa per permetre l'entrada d'ajuda\nel caire | efe/ddg 22.08.2016 | 06:42\nUn total de 468 civils han mort, entre ells cent nens i 57 dones, entre el 31 de juliol i el passat dissabte, per atacs aeris i combats amb artilleria a la ciutat d'Alep i la província homònima, al nord de Síria.\nL'Observatori Sirià de Drets Humans va informar ahir que 172 d'aquests civils van perdre la vida per bombardejos d'avions i helicòpters de guerra a barris de l'est de la ciutat d'Alep, sota el control de l'oposició armada siriana.\nA més, 163 persones van morir en atacs amb projectils disparats pels rebels sirians a zones de l'oest de la ciutat, que estan controlades per les forces lleials al règim sirià. Així mateix, una dona i un home van morir en atacs dels insurgents al barri Al Sheikh Maqsud, d'Alep, sota el control de milicians kurds.\nUn total de 130 civils van perdre la vida en el mateix període per bombardejos aeris i helicòpters en zones rurals de l'oest, el sud i el nord de la província d'Alep.\nFinalment, l'Observatori va explicar que un home va morir per trets de franctiradors en una ruta que connecta la ciutat d'Alep amb la localitat d'Afarin.\nAhir, la mateixa ONG va informar que un total de 108 efectius governamentals i combatents rebels han mort en una setmana d'enfrontaments i bombardejos al sud de la ciutat d'Alep.\nFa tres dies, l'enviat especial de l'ONU per a Síria, Staffan de Mistura, va demanar a les parts en conflicte una pausa humanitària d'almenys 48 hores per permetre l'entrada d'ajuda. Tant Rússia, aliada del règim de Damasc, com l'oposició siriana han donat la benvinguda a aquesta treva, encara que de moment la violència prossegueix a la ciutat.


Villa Le Silerchie Camaiore Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Scarpello 2, Salapreti, Camaiore, Itàlia, 55041 - Veure al mapa\nMés informació sobre Villa Le Silerchie\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Camaiore, Villa Le Silerchie és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Villa Le Silerchie, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, cuina americana, nevera a cada habitació. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com piscina exterior, jardí. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Villa Le Silerchie.\nEls clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el Villa Le Silerchie de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


La violinista Ala Voronkova actua al TMR, dins el cicle Tarda de Clàssics – Guia de Roses\nHome ROSES MÚSICA La violinista Ala Voronkova actua al TMR, dins el cicle Tarda de Clàssics\nEl proper diumenge 28 de maig, la reconeguda violinista Ala Voronkova clourà el cicle Tarda de Clàssics de la present temporada del Teatre Municipal de Roses.\nDestacada solista de l’Orquestra del Teatre Bolshoi de Moscou i de la Filharmònica de Moscou, Ala Voronkova s’ha establert a Barcelona, on actua com a solista convidada a l’OBC i a l’Orquestra Simfònica del Gran Teatre del Liceu.\nAla Voronkova no és només l’hereva d’una tradició musical que uneix precisió tècnica, musicalitat i sentit absolut. Guanyadora de diversos concursos internacionals, el seu amor per l’instrument va forjar la carrera d’una nena prodigi, ja que la seva obsessió pel violí va començar fins i tot abans que pogués parlar. Primer a Ucraïna i més tard a Rússia, Voronkova va realitzar una carrera meteòrica, actuant en les principals sales de concert d’ambdós països, a la ràdio i a la televisió soviètica.\nDurant diverses temporades va ser convidada a participar en l’Orquestra del Teatre Bolshoi, on també va formar part de l’Orquestra de Cambra i l’Ensamble de Violinistes del famós teatre moscovita, a més de fundar el Trio del Bolshoi i el Quartet Bolshoi, amb els quals va realitzar actuacions per diverses capitals soviètiques; més tard va ser contractada com a solista de la Filharmònica de Moscou.\nUn cop establerta a Barcelona, ha treballat com a solista i concertino associat de l’Orquestra simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya i com a concertino convidada de l’Orquestra Simfònica del Gran Teatre del Liceu.\nEl preu de les entrades és de 8 euros. El concert s’inicarà a les 18 h.\nprevious Quimi Portet en concert al TMR, dissabte 20 de maig\nQuimi Portet en concert al TMR, dissabte 20 de maig


GO Premià de Mar · Debat del port de premià de mar\nData d'inici: 24/10/2015\nArrel d'una iniciativa ciutadana presentada per la Plataforma cívica Premià port, l’Ajuntament ha obert un procés de debat públic per tal d’escoltar les propostes i suggeriments de la ciutadania en referència a aquest espai i al seu futur. En concret els temes d'objecte de debat són:\nUsos i activitats que es podrien donar en l’espai públic (urbanització):\nAltres activitats públiques que s’hi podrien fer en el futur.\nSESSIÓ INFORMATIVA 22 d’octubre a les 19.30h\nInformació prèvia i documents d'interès\nSESSIÓ INFORMATIVA 22 d'octubre de 2015 a les 19.30h\nEs poden fer aportacions a:\nDos debats generals; finalitat: aportacions ciutadanes a l’objecte del procés de debat públic.\n29 d'octubre a les 15.30h\n24 d'octubre 10.00h\nDos debats sobre els accessos al port\n19 de novembre a les 19.30h.\n30 de novembre a les 19.30h\nEls resultats del procés de debat del port són els següents:\nDebat general 24 d'octubre 10h\nDebat general 29 d'octubre a les 15.30h\nAportacions via web municipal\nSíntesi dels debats generals\nDebat sobre els accessos al port 19 de novembre a les 19.30h\nDebat sobre els accessos al port 30 de novembre a les 19.30h\nPresentades i acceptades les propostes alternatives d'accés al port, en aquesta darrera reunió es decideix que l'Ajuntament enviarà a la Direcció General de Carreteres de la Generalitat de Catalunya ambdues propostes per tal que presenti l'informe corresponent. En aquest sentit, es publiquen la carta dirigida a aquesta Direcció General i les propostes enviades.\nSessió informativa sobre els criteris i propostes d'urbanització que es preveuen incorporar al Projecte d'Urbanització del Port de Premià de Mar.\nSessió informativa de presentació del Projecte Executiu d'Urbanització del Port de Premià de Mar.\nEn aquests moments, encara no s'ha rebut resposta de la Direcció General de Carreteres de la Generalitat de Catalunya respecte de les alternatives d'accés rodat al Port (darrera actualització 09.03.2016).\nInforme debat general sessió 24.10.15\nInforme debat general sessió 29.10.15\nInforme síntesi dels dos debats\nInforme debat sobre accés rodat\nActa reunió 30.11.15\nCarta a Carreteres


Seguretat i avantatges - Abant Joiers\nUtilitza el codi WELCOME per a rebre un 10% de descompte en la teva primera compra\nInici > Seguretat i avantatges\nSEGURETAT I AVANTATGES\nEns comprometem a protegir la informació personal dels nostres clients. Utilitzem el protocol de encriptació estàndard de la indústria coneguda com Secure Socket Layer ( SSL) per a mantenir la seva informació de comanda segura. Totes les ordres es transmeten en format codificat. Guardem la seva informació d’enviament i de facturació al crear el compte amb nosaltres, però aquesta informació no serà utilitzada per a ningú més que Abant Joiers, S.L.\nDurant la compra, es requereix el número d’identificació (CVV) de la targeta de crèdit del client per a les compres realitzades amb targeta de crèdit. El CVV és un valor de 3 o 4 dígits numèrics que proporciona un controla de xifrat de la informació gravada en la targeta. Aquesta característica de seguretat està dissenyada per a protegir al consumidor contra el frau. El seu CVV no serà guardat en els nostres sistemes i haurà de proporcionar el número cada cop que fagi una compra a www.abantjoiers.com.\n· Assegurança d’enviament\nRealitzem enviaments, amb l’empres de transports MRW, a tota Espanya. A més, totes les nostres comandes tenen una assegurança d’enviament específica per a cada producte, el que aporta un plus de seguretat en la seva compra. Els plaços d’expedició varien segons la modalitat d’enviament que esculli, que oscil·len de 2 a 30 dies hàbils. Podrà veure l’estimació del temps per la seva comanda durant el procés de compra.\nDe conformitat amb l’establert per la lley 23/2003 de 10 de juliol de Garantíes en la Venta de Bens de Consum, el fabricant o marca del producte adquirit ha de respondre davant el client en qualsevol falta de conformitat per defectes de fabricació existents en el moment de la entrega i es manifesti durant els següents 2 anys.\nEl plaç que disposa el client per a notificar qualsevol incidència provocada per defectes de fabricació és de 2 mesos des de que tingui coneixement de la mateixa.\nSi la marca fabricant del producte adquirit comprova i corrobora la existència d’un defecte de fabricació procedirà a la reparació o substitució del article. Sempre a elecció del client, quan sigui possible tècnicament i s’hagi notificat en els plaços establerts.\nCasos que no s’acceptaran com a defectes de fabricació:\n· Danys generals provocats per l’ús indegut o anormal del producte\n· Cops i ratlladures provocades per l’ús normal del producte\n· Despreniments o ruptures de gemmes o altres elements aplicats\n· Taques o canvis de brillo en metalls, gemmes o altres elements provocats per agents químics externs.\nCasos específics per a productes de rellotgeria que queden exclosos de la garantia:\n· Duració de la pila o bateria\n· Desgast per l’ús normal\n· Danys provocats per l’ús indegut del producte o per la falta de manteniment.\nQualsevol garantia quedarà anul·lada si el producte és manipulat per personal no autoritzat per tal efecte per el fabricant.\nQueda exclosa qualsevol altre reclamació a excepció dels drets que ostenti el comprador davant el fabricant amb arreglo a la legislació vigent.\n· Certificat d’autentificació\nTots els diamants s’entreguen amb un certificat propi. Això proporciona la màxima seguretat i transparència, conforme les característiques del diamant.(enllaç diamants\n· Canvi de mida gratuït\nSi no endevina la talla de la seva joia al 100%, li oferim 15 dies des de la recepció del producte per a comprovar si la mida és correcta. Si decideix canviar la talla del seu producte només abonarà els despeses d’enviament i se li ajustarà la peça a la nova mida sense cap càrrec\n· Embolicat per regal\nTots els productes estan embolicats per regal a les nostres caixes o bé amb les de la seva pròpia marca, No es preocupi si vol regalar els nostres productes,estan preparats per això.\n© 2021 Abant Joiers S.L.\ns'ha afegit a la comparativa.\ns'ha eliminat de la comparativa.


Un exregidor i exassessor d'ERC és el president de la Sindicatura a Girona - Diari de Girona\nUn exregidor i exassessor d'ERC és el president de la Sindicatura a Girona\nacn/ddg 10.09.2017 | 09:17\nJordi Casadevall, a la dreta, amb Carod Rovira en un acte de 2003.\nLa Sindicatura Electoral del referèndum de l'1-O ha nomenat els responsables per a cada demarcació, tal i com recull publicat el web del referèndum aquest dissabte. El portal publica una resolució signada pel president de la Sindicatura Electoral, Jordi Matas, a través de la qual es detallen els noms dels presidents, vocals i secretaris de cada sindicatura de demarcació. En la resolució es fa constar que la Sindicatura porta a terme aquests nomenaments «d'acord amb les previsions de la llei del referèndum».\nEn el cas de Girona els nomenats són l'advocat Jordi Casadevall, com a president, el llicenciat en dret i empresari immobiliari Josep Maria Llistosella, com a vocal, i l'advocat Jordi Díaz Comas, com a secretari.\nEl president Jordi Casadevall té un profund vincle amb ERC. Havia estat candidat a ser cap de llista de les eleccions municipals de Cassà per ERC fa 8 anys (el 2003, quan va ser escollit Emili Mató), és advocat i té 46 anys. Havia estat regidor de l'Ajuntament de Cassà fins que va anar a Madrid per donar suport al grup d'ERC al Parlament espanyol, on va treballar fins al 2011. Casadevall, que va ocupar el número dos de la llista d'ERC de Cassà, només va estar un any a l'Ajuntament, ja que l'agost del 2004 va dimitir per dedicar-se a la tasca de Madrid, cedint el seu lloc a Josep Vidal.\nMalgrat exercir la tasca parlamentària de Madrid, Jordi Casadevall també mantenia relació amb Cassà i durant el referèndum per a la independència del desembre del 2009 va ser el president de la junta electoral i l'encarregat de donar a conèixer els resultats. Casadevall va ser presentat com a candidat a ocupar el número dos de la llista d'ERC a les eleccions al Congrés dels diputats de 2011, darrere la ripollesa Maria Teresa Jordà. Finalment, amb l'acord amb Reagrupament, va ocupar el tercer lloc.\nEn el cas de Barcelona, el president és Roc Fuentes, acompanyat de Susana Romero (vocal) i Antoni Fitó (secretari). A Lleida, Mariona Lladonosa serà la presidenta; Alexandre Sàrraga, el vocal i Simeó Miquel, el secretari; mentre que aquests càrrecs els ocuparan, respectivament, Xavier Faura, Montserrat Aumatell i Marta Cassany a Tarragona. Per últim, per a l'Aran s'han designat Maria Carme Vilanova Ramon (presidenta), Vicens Bitrià (vocal) i Armand Simon (secretari).


L’Ajuntament de Barcelona fa una crida als altres municipis perquè ofereixin espais d’acollida\n3 min. Esplugues de Llobregat 03/07/2018 13:12\nEl gruix dels immigrants que viatgen a bord de l’‘Open Arms’ cap al port de Barcelona s’allotjaran, d’entrada, a la residència Joaquim Blume per a joves esportistes d’elit d’Esplugues de Llobregat. Ho ha anunciat aquest migdia el secretari de Migracions del Govern, Oriol Amorós, que ha atès els mitjans de comunicació davant mateix de la residència. Ha explicat que aquest allotjament és temporal –aprofiten els mesos d’estiu, en què els esportistes no hi viuen perquè tenen vacances–, però que ja es treballa per preparar un nou equipament fix de cara a la tardor i que compten que altres espais, com els albergs, quedaran lliures a partir del setembre.\nEn concret, a la residència Blume hi aniran a parar els homes que viatgen sols a bord de l’‘Open Arms’, una cinquantena. Les dones i els menors de 18 anys s’acolliran en altres espais que no s’han fet públics, però que seran sobretot a la ciutat de Barcelona. Tres de les cinc dones viatgen soles i dues amb els seus fills, mentre que dos dels cinc menors també viatgen sols. El Govern no farà públic el lloc on s’allotjaran les dones per protegir-les de les màfies de traficants de persones, que es dediquen sobretot a l’explotació sexual.\n540x306 Refugiats rescatats per l''Open Arms' al Mediterrani / XAVIER BERTRAL Refugiats rescatats per l''Open Arms' al Mediterrani / XAVIER BERTRAL\nAmorós ha reconegut que l’arribada significa un esforç per a les administracions, perquè els nouvinguts estan en una situació vulnerable i necessiten ajuda, però ha afegit que a banda dels que venen al vaixell n’arriben cada dia, i més que l’any passat. Alhora ha insistit que en cap cas no es viu ara una allau d’immigració com la que hi va haver a principis de la dècada del 2000. Per tot plegat la residència Blume, que té 140 places, no només s’obrirà als nouvinguts a bord de l’‘Open Arms’, sinó també a altres immigrants que necessitin un lloc on allotjar-se.\nL’equipament el gestionarà la Creu Roja, que primer farà una assistència bàsica oferint menjar, roba i higiene als nouvinguts i després els entrevistarà un a un per avaluar-ne les possibilitats. El coordinador de la Creu Roja a Catalunya, Enric Morist, ha explicat que l’atenció que faran no serà diferent de la que ja fan cada dia als immigrants que arriben a Barcelona des de la costa del sud d’Espanya. Ha recordat que només ahir en van arribar 71, i avui, 32; uns 600 tan sols els últims dotze dies, que hagin detectat. Per això ha volgut deixar clar que aquesta és “una crisi global” molt més enllà de l’arribada de l’‘Open Arms’.\nEl tercer tinent d’alcalde de l’Ajuntament de Barcelona, Jaume Asens, ha explicat que l’arribada del vaixell és una “oportunitat per reivindicar-nos com a país i ciutat humanitària i d’acollida”. El consistori també ha ofert espais per rebre els immigrants del vaixell i també atén els que arriben cada dia a la ciutat. Per això Asens ha demanat que més municipis segueixin l’exemple d’Esplugues, i ha fet una crida a les altres poblacions de Catalunya perquè ofereixin espais d’acollida. Segons les previsions amb què treballa el Govern, si bé l’any passat van arribar 1.800 menors no acompanyats, aquest any n’esperen més de 3.000. I, mentre que el 2017 van arribar uns 2.800 sol·licitants d’asil, aquest any se n’esperen entre 4.500 i 5.000.


Qui som? | A ritme de pedal\nA Ritme de Pedal fou un programa televisiu que demostrà que l´ univers de la bicicleta és infinit. Durant vàries temporades aquesta emissió ens recordà el polièdric paper que la bicicleta pot adquirir a la nostra vida.\nUn estri amb més d´ un segle de vida. Un enginy present als grans moments de la nostra història més recent. Un company diari per alguns. Una eina de treball per altres. Un instrument de diversió per la majoria. Una màquina considerada perfecta, que alguns científics ja atribueixen a esborranys signats pel geni Leonardo. La bicicleta esdevindrà clau a les nostres vides, si no ho és ja.\nwww.aritmedepedal.com treu el millor d´ aquella mítica emissió televisiva per donar-vos les claus que envolten aquesta màquina privilegiada. Tots els públics tindran el seu lloc. La bicicleta a la ciutat, però també l´ escola, al medi ambient, com mitjà de transport turístic. Aquesta màquina màgica i el seu univers són eixos del nou entorn web.\nFruit de l´ experiència, www.aritmedepedal.com neix amb un equip de persones amb un alt grau de coneixement d´ aquest món amb la ja provada habilitat de Jordi Escursell per plasmar totes les situacions que envolten la bicicleta. Diferents especialistes passaran per les nostres càmeres per donar les claus que faran de la bicicleta l´ eix de la vida de molts.\nEn A Ritme de Pedal som:\n· Pioners, per que traiem a la llum un nou lloc de trobada pels amants de la bicicleta, de la vida sana i del esport sense pressions de forma dinàmica i actual, en els paràmetres del web 2.0 i la web TV\n· Plurals, dons aquí tothom té el seu lloc, el seu interès i ho veurà reflectit\n· Actius, per que no som espectadors i transmissors de la realitat. Volem participar activament d´ ella. Ho podreu comprovar\n· Pedagògics, aquí tindreu tot allò necessari per les vostres sortides i el dia a dia, i un punt de referència per fer la introducció dels vostres fills al món de la bicicleta


Durant els anys de creixement de l'Ajuntament de Girona i de transformació de la ciutat no van caldre ni equips de premsa ni assessors. És cert que durant la primera fase d'aquesta expansió, el mapa dels mitjans de comunicació que requerien informació municipal era més aviat escàs. Les actuals demandes informatives no tenen res a veure amb les dels anys vuitanta o noranta. Una altra qüestió és la figura dels assessors, instaurada a l'Ajuntament de Girona el 2007 a petició dels grups minoritaris del govern municipal. Durant quatre anys, la ciutat ha pagat deu assess...\nEl rumb del PSC\nJORDI XARGAYÓ Afalta d'autocrítica i més clarividència, fa temps que alguns càrrecs del PSC s'escuden en la manca d'un grup propi al Congrés per justificar les seves derrotes electorals. Obliden que, a Catalunya, van guanyar les eleccions generals de 2004 per majoria absoluta (25 diputats sobre un total de 47) sense portar en el programa la creació d'un grup propi. CiU i ERC, que sí que ho duien, atès que no tenen cap lligam amb partits estatals, van obtenir 10 i 3 diputats, respectivament. O sigui, el PSC, sense grup propi, va aconseguir el doble de diputats ...\nJORDI XARGAYÓ Fa dues setmanes, un diari barceloní va entrevistar el conseller de Territori, Lluís Recoder. Cap pregunta sobre Ryanair ni els aeroports de Girona i Reus. Fa vuit dies un altre rotatiu barceloní analitzava els aspectes positius i negatius de cada conseller del Govern de CiU durant els sis primers mesos de mandat. La decisió de trencar el preacord amb Ryanair i la consegüent supressió de vols a Girona no era ni positiva ni negativa. Senzillament, la ignoraven. Aquest mateix diari havia informat àmpliament uns dies abans sobre l'entrada en servei del desdoblament e...\nJORDI XARGAYÓ Gerard Figueres i Nacho Uriarte són dos joves polítics poc coneguts pel gran públic, però que tenen uns quants punts en comú. Figueras és el president de les joventuts de CDC i Uriarte del PP; ambdós són diputats, un del parlament català i l'altre de l'espanyol; ambdós han comés infraccions greus de trànsit: a Figueres el van enxampar conduint a 165 quilòmetres/hora quan havia esgotat tots els punts del carnet i Uriarte va donar positiu en un control d'alcoholèmia després d'encastar el seu cotxe contra un altre vehicle. També tenen en com...\nJORDI XARGAYÓ Tenim el mal costum de quedar-nos amb el titular. I així tots sabem que el PP ha assolit l'alcaldia de la tercera ciutat de Catalunya, Badalona, així com la de Castelldefels. Fins i tot tenim la percepció que han estat dels millors resultats obtinguts pels populars en unes municipals. El que no s'ha comentat ni analitzat detingudament, entre altres coses perquè avui dia les notícies caduquen abans que els iogurts, és que el PP ha sigut la segona força més votada a l'Hospitalet (segona ciutat del país), Santa Coloma de Gramenet, Cornellà de Llobregat...\nDe SemprÚn al present\nJORDI XARGAYÓ Ha mort Jorge Semprún. Per a les comarques gironines quedarà per a la història com el ministre que va haver de gestionar el llegat de Salvador Dalí. Tasca difícil, a partir d'un testament en el qual el pintor convertia l'Estat en hereu universal, que va conduir ben avingut amb l'aleshores conseller de Cultura, Joan Guitart. Podia haver sigut millor per a Figueres, però també molt pitjor en cas d'haver estat al capdavant de Cultura un ministre jacobí. Semprún tenia una cultura, una formació i una visió universal que es troba a faltar en els pol...\nJORDI XARGAYÓ La ministra més inútil que ha tingut mai un govern espanyol, Leiere Pajín, ha demanat a les televisions que no informin dels crims masclistes més de trenta segons, que no apareixin en els titulars i que no es treguin testimonis. El Consell de l'Audiovisual de Catalunya ha arribat a la conclusió que "els mitjans públics no haurien de convertir-se en altaveus amplificadors de les opcions clarament xenòfobes". Traduït a la pràctica, vol dir que els mitjans públics no haurien d'informar de Palataforma per Catalunya, el partit xenòfob de Joan Anglada. D'...\nL´Hora de l´austeritat\nJORDI XARGAYÓ Aquest darrer mandat a la Diputació serà especialment recordat per haver-se fixat Enric Vilert un sou (96.000 euros anuals, que en realitat eren més) superior al del president del Govern espanyol. També els sous dels vicepresidents han estat de Divisió d'Honor. Ara, CiU, que recuperarà la corporació provincial amb majoria absoluta, tindrà l'oportunitat de corregir aquella desmesura tan criticada per tothom en el seu dia, i no només amb la reducció ja aplicada del 15%, sinó amb la política d'austeritat que s'hauria d'imposar a les institu...\ntots, menys el de girona\nEls vint aeroports més importants de l'Estat va tenir el mes d'abril un creixement espectacular en la xifra de passatgers. Tots menys el de Girona. És evident la influència d'una Setmana Santa que l'any passat va caure en març, però no és l'únic factor. Tots els indicadors preveuen un bon any turístic, almenys en nombre de visitants. Si gastaran molt o poc, ja són figues d'un altre paner. No queden gaire llunyans aquells anys en què tots els aeroports d'Espanya s'emmirallaven en el de Girona. Tots perdien passatgers i el de Vilobí en guanya...\nLa mort del Dr. Viladiu\nJORDI XARGAYÓ Dimarts va morir a Porqueres el doctor Pau Viladiu. L'endemà, dia 4, es complien 26 anys d'un esdeveniment mèdic ara molt llunyà, i gairebé oblidat, però d'una gran transcendència en aquella època. Aquell 4 de maig de 1986 es va inaugurar la unitat de cobaltoteràpia a l'hospital de Santa Caterina. Aquesta unitat, aconseguida gràcies a la Diputació i a la Junta Provincial de l'Associació contra el càncer després de molts anys d'esforços, suposava que molts gironins afectats per aquesta malaltia no haurien d'acudir a Barcelona ...


18 octubre 2021 12:49\nPere Llofriu | 13 gener 2021\nVeiem si encara haurem d’agrair a Donald Trump que aclarís als de Madrid, i províncies, que és això de l’extrema dreta, que pareix que sols els historiadors, sobretot els anglesos, es recorden del “No pasarán”.\nEl que sí cal agrair a Trump és que normalment venia de cara. És clar que cal descomptar actes i estones de covard amagat per les quals un polític d’esquerres ja hauria dimitit, o l’haguessin dimitit faria temps, però l’extrema dreta té la virtut de fer virtut del que són anomalies en la resta d’àmbits polítics, i com que allà tot és extrem (carència de vergonya, no noció de ridícul, principis de Marx però del Grouxo...), poden dir qualsevol animalada o rebolcar-se en el negacionisme, la panacea universal o la solució final. Tant se val, es tracta de prometre droga dura per als desenganyats, que és el que més hi ha. Solucions per al vulgus que menyspreen, qualsevol cosa per arribar al poder, després el que Déu vulgui.\nEls americans, almenys els alts i rossos del nord, estan molt poc acomplexats i no solen tenir problemes per dir, i bravejar-ne, que són d’extrema dreta. Aquests dies hem vist alguns indiots disfressats de búfal. Al cap i a la fi més de cent anys de domini del món bé mereixen fer-ho notar, a més Estats Units funciona i tenen Hollywood per fregar-ho pels morros a la resta del món. Saben que voten.\nPerò Espanya no funciona així. Per ací tota la dreta tradicional es deia de centre. El primer gran partit de dretes es deia Unión de Centro Democrático. Darrerament ja diuen centre-dreta. L’ultradreta no existia a les institucions. Ciudadanos va rompre el motlle, tot i què s’autoqualificaven de centre-esquerra, però amb una esquizofrènia mai no vista que va esser néixer dins Catalunya per liderar l’odi als catalans. Per la part de Castella l’extrema dreta estava ben a gust dins el PP. No és fins l’escàndol de la Gürtel, quan ja no es pot negar que ens robaven a mans plenes, que un bon sector de votants del PP ja n’estan empegueïts i desertant, després apareix VOX.\nLa marca Espanya és fer el colló. Segons les enquestes els espanyols són de centre esquerra, però a l’hora de votar la papereta va cap a la dreta i darrerament un bon sector ja va cap a l’extrema dreta i s’autojustifiquen dient que tanmateix ‘tots són iguals’, que ‘Stalin també assassinava’, que ‘els de Podemos són bolivarians’ i altres excuses de mal pagador trampós.\nL’altre exemple de Trump (per patètic, grotesc i de vergonya aliena), han estat les potadetes de nin petit en no admetre la derrota electoral. Casado no ha governat mai, però també fa potadetes negant legitimitat al Gobierno. Una altra característica d’aquesta genteta és que es creu “electus ut cedri”: és Déu, qui els ha elegit, cosa que “naturalment” està molt per damunt del que voti el vulgus, i per si falla tot sempre els queda l’exèrcit, que ja dèiem que des de Trafalgar s’ha usat quasi exclusivament contra els altres espanyols. La dreta en general és allò normal per governar, com hem vist els darrers 2.000 anys, per no anar més enfora. Quan estan a l’oposició solen fer això: potadetes de nin petit, dir dois i mentides, a part d’insultar el govern de comunista o bolivarià, això suposant que el reconeixen, que tampoc no falten acusacions, velades o ben directes, de frau electoral o de govern il·legítim. Adesiara es senten animals que demanen un “govern de concentració”, més del gust de Déu, de la pàtria i del rei que del poble aquest que, el deixes votar però és per demés: “li rentes la cara i encara plora”. Mesquinets.\nTot plegat els porta a una realitat paranormal, superior, ja que ve directament de Déu, certificat pels cardenals espanyols, amb la col·laboració de l’estament judicial enxufat pel PP, les grans fortunes de les empreses que es feren grans amb Franco, la premsa madrilenya... Falta algú?\nEt voilà: els feixistes sí que poden assaltar el Capitoli, en el moment d’una votació transcendental, i encara li diuen patriotisme. Ben al contrari s’havia defensat en ocasió de la manifestació del Black Lives Matter (les vides dels negres són importants), aleshores s’hi va enviar l’exèrcit per a què no s’hi acostessin a centenars de metres, del Capitoli.\nEl PP va excusar-se en la manifestació “Rodea el Congreso” per fer la llei mordassa per a retallar llibertats (i el mes passat bramaven “llibertat” per referir-se als seus privilegis), i per a què les manifestacions d’esquerres no se poguessin acostar al Congreso de los Diputados, però després una manifestació de policies sí que va rompre el cordó de seguretat per tocar els nassos als lleons (qui comanda a Son Vivot?). Sindicats de fatxes encara ho justificaven i els jutges espanyolistes no tingueren res a dir, o potser varen contrarestar detenint alguns CDR, aleshores encara no sabíem que els programes d’Ana Rosa i la Griso aprofitaven això per tionar contra Catalunya.\nSi algú creu que el congrés de Washington i el de Madrid no tenen res a veure, ni naturalment Trump amb el Trío de Colón, ha tingut deu dies per contestar al psicòpata JR Bauzá, qui ho ha rebolcat amb el referèndum català. Es veu que també hi ha molts votants esquizofrènics, almenys els suficients per a què Ciudadanos pugui tocar el nas des de les institucions. Si aquest partit, enlloc de dreta rabiosa s’hauria d’etiquetar com a partit Frankenstein, és el seu problema.\nEs problema de Ciutadans/Ciudadanos potser siga que vol seguir una estratègia de partit progressista, esquerrà en molts aspectes, però d'extrema dreta quant a qüestió lingüística i nacionalitària. I això va bé a s'estat francès, però no és viable a s'espanyol\nPer Bartomeu, fa 9 mesos\nBon article. En aquesta vida per desgràcia esta plena de demagogs, trilers i jugadors de poker que es prenen la vida com a tal, una partida de poker constant amb tothom recolçat per una ètica i consciència que enlluer-na per la seva total absència.\nPer XXL coment, sorry, fa 9 mesos\nS'article, més pausat perdria cert ritme, seria menys fidel a sa realitat trepidant. Però entrediu moltes cosetes, i explicades més i pausades igual ajudaria diferent.\nDes tema, ses xarxes socials han repassat quan cal restringir.\nEn general a sa humanitat sempre ens costa diferenciar info falsa i manipulacions. Es traumposos premiats van avantatjats i motivats per guanys i pocs riscs. A xarxes ets engans s'han fet massius i trepidants.\nPer acotar-ho no crec que basti amb professionals, voluntariats o IAs veloços. És vital una font que intenta ser més honesta, responsable, molta feina EDUCANT I APRENENT CRITERI en molts sentits: científic, filosòfic, ètic, moral, de biaixos... Ser conscients de ses limitacions de velocitat d'assumir infos destIrotadores.\nQue cada país i poble, família i personeta es miri més en es mirall, s'apliqui adaptar un lema similar a 'grup social, coneix-te a tu mateix, i a tots els perquès dels teus exclosos". Normalment ajudaria mirar es veïnats avançats, perquè es menja menys entravessat.\nDesitjo bons sous i salut a periodisme d'autor de qualitat! Manco cabres i més orquídies ;-)


Roigé referma la confiança en Pere Panisello i descarta substituir-lo al GESAT - EbreDigital.cat\nL’alcaldessa de Tortosa mostra novament la màxima confiança en els treballadors dels hospitals de titularitat municipal, i també en el conseller delegat del GESAT, Pere Panisello. Meritxell Roigé s’hi ha referit en una entrevista a Canal Terres de l’Ebre en la qual ha mantingut la “màxima confiança” cap a l’exalcalde de Jesús, en relació a la investigació dels Mossos sobre unes suposades contractacions irregulars a l’hospital de la Santa Creu i la Clínica Terres de l’Ebre.\nRoigé ha remacat que Panisello és un “exemple” de servei públic, que fa aquesta tasca sense percebre’n cap remuneració ja que està jubilat. Ho fa, diu, perquè és “un gran coneixedor de l’àmbit sanitari” i dels dos hospitals que formen part del GESAT.\nPer tot plegat descarta substituir-lo del càrrec de conseller delegat perquè, a hores d’ara, “no hi ha res que demostre que no s’han fet bé les coses”.


S'ha demostrat que el risc de contagi del virus SARS-CoV-2 per via aèria a l'interior dels edificis és més elevat quan hi ha poca ventilació.\nEl paràmetre més important és la renovació d'aire per ocupant. Com a valor recomanat, es recomana un mínim de 12,5 l / segon i ocupant. Per assegurar aquest valor mínim, es pot: augmentar la ventilació o reduir l'ocupació.\nS'ha de realitzar una ventilació natural, obrint portes i finestres el major nombre d'hores possible.\nPel que fa a l'ús de màquines de climatització, s'ha d'augmentar tot el possible la ventilació dels espais amb aire exterior.\nSi es disposa de sistemes que poden funcionar prenent només aire exterior, tancar en el possible les comportes de recirculació d'aire per ventilar al màxim amb aire de l'exterior.\nÉs recomanable reforçar la neteja dels filtres dels equips de climatització per mantenir una adequada qualitat de l'aire i reduir el risc de propagació de virus i bacteris.\nEs recomana reemplaçar els filtres d'aire d'acord amb el programa de manteniment establert.\nNo s'han de posar en funcionament ventiladors de sostre o de peu ja que remouen l'aire interior, que manté i reparteix les possibles gotes en suspensió.\nSi es disposa d'un sistema d'extracció per lavabos s'ha de mantenir la ventilació permanentment i verificar el correcte funcionament de l'extracció d'aire en els mateixos. En aquest cas, no obrir finestres dels lavabos per assegurar la direcció correcta de ventilació i, indicar que els vàters es descarreguin amb la tapa tancada.\nPel que fa a l'actuació davant un possible positiu es recomana:\n- Ventilar l'espai on s'hagi allotjat la persona almenys 4 hores. Ventilació al màxim, tant forçada com natural de ser possible. La ventilació ha de començar al mínim 2 hores abans de començar les tasques de desinfecció.\n- Dins el protocol de neteja i desinfecció de l'espai, incloure les reixetes d'impulsió i retorn d'aire. Extracció i neteja i desinfecció del filtre de la unitat interior si n'hi hagués (fancoil, split). Neteja i desinfecció de la unitat interior, en cas d'existir, polvoritzant una solució desinfectant.\nEn el cas de locals amb dificultats per obtenir una ventilació satisfactòria, es recomana l'ús d'unitats portàtils de sistemes de filtració i purificació equipades amb filtres d'alta eficiència HEPA, ubicades als espais a tractar. Cal que mantinguin un índex de moviments hora significatiu.\nEls filtres HEPA han de tenir una filtració d'alta eficiència de l'aire, amb capacitat de retenir aerosols en percentatges superiors al 99,95%, segons la norma UNE1822.\nAddicionalment, els sistemes de filtració i purificació portàtils poden comptar amb tecnologies complementàries de purificació, com ara radiació ultraviolada.\nPel que fa a l'ús d'ozó o llum ultraviolada en els equips anomenats "purificadors":\n- No hi ha evidència sobre l'eficàcia i seguretat de la desinfecció de SARS-CoV-2 amb dispositius de radiació amb llum ultraviolada o ozó.\n- Tots dos impliquen riscos per a la salut, ja que poden causar danys oculars, danys a la pell o irritació de les vies respiratòries.\n- En ambdós casos, la utilització dels dispositius s'ha de fer de forma controlada. El personal que els faci servir ha d'acreditar formació professional per a l'ús d'aquests dispositius i ha d'estar equipat adequadament, per minimitzar el risc de l'exposició.\n- No es poden aplicar en presència de persones.\nLa mesura més eficaç per a la prevenció d'infeccions (virus, bacteris i fongs) segueix sent el rentat de mans, la protecció amb mascareta, la distància social, la neteja amb detergents i desinfectants i l'aplicació de biocides autoritzats pel Ministeri de Sanitat.


Lielais prospekts 39-21 Ventspils Letònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Lielais prospekts 39-21 és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Ventspils. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Lielais prospekts 39-21 asseguren una estada plaentera als seus clients. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, cuina americana, nevera per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Lielais prospekts 39-21 és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Ventspils.


"Desde allá", l'"opera prima" del veneçolà Lorenzo Vigas, rep el Lleó d'Or de Venècia - Diari de Girona\n"Desde allá", l'"opera prima" del veneçolà Lorenzo Vigas, rep el Lleó d'Or de Venècia\nL'argentí Pablo Trapero va aconseguir el de de plata per "El Clan" i "Anomalisa", el Gran Premi del Jurat\nvenècia | efe/ddg 13.09.2015 | 08:38\nLorenzo Vigas mostra el Lleó d´Or que acabava de rebre a Venècia pel seu film "Desde Allà". CLAUDIO ONORATI/efe\nDesde allá, l'opera prima del veneçolà Lorenzo Vigas, es va emportar ahir el Lleó d'Or a la millor pel·lícula de la 72a Mostra de Venècia. "Visca Veneçuela!", va cridar de manera molt expressiva el realitzador després de recollir un premi per la seva opera prima, una història íntima i social al mateix temps, centrada en la vida d'Armando -un gran Alfredo Castro-, un tècnic dental homosexual que busca joves amb els quals mantenir relacions en una Caracas molt convulsa.\nUn premi que va ser tota una sorpresa, ja que no estava entre els favorits per fer-se amb el Lleó d'Or. "És la primera vegada en la història que tenim un film -de Veneçuela- a Venècia", va dir un emocionat Vigas, que va assegurar que el premi "serà molt ben rebut en un país en què hem tinguts problemes en els últims anys i espero que això ajudi una mica".\nEl realitzador va voler ressaltar la generositat del guionista i director mexicà Guillermo Arriaga, que el va ajudar a escriure el guió i el va fer "arribar al límit", i als productors que el van acompanyar en aquest projecte, entre ells el realitzador mexicà Michel Franco, així com Gabriel Ripstein o Rodolfo Cova, a més del treball de l'actor xilè Alfredo Castro.\n"Vull dedicar aquest increïble premi al meu país, Veneçuela", un país amb problemes però, va afegir, on "som molt positius, som una increïble nació i no pararem de parlar uns amb els altres" fins a solucionar-ho tot. I va recordar el seu pare, Oswaldo Vigas, "un dels artistes més importants de Llatinoamèrica".\nUn argentí rep el Lleó de Plata\nL'argentí Pablo Trapero, per la seva banda, va aconseguir el Lleó de Plata al millor director de la Mostra de Venècia per El clan. Protagonitzada per un gran Guillermo Francella, El clan, una coproducció hispanoargentina, explica la història de la família Puccio, que entre 1983 i 1985, els anys finals de la dictadura argentina i el començament de la democràcia, es va dedicar al segrest i assassinat, fins i tot d'amics.\n"Estic verdaderament emocionat", va dir Trapero, per un premi a Venècia, el festival on va presentar la seva primera pel·lícula Món grua (1999), que també va ser guardonada. "Sóc un gran admirador del cinema italià" i d'una Mostra que "ha rebut amb tan calorós entusiasme" el film, va explicar en italià.\nTrapero va agrair el premi al jurat, presidit pel mexicà Alfonso Cuarón, "al festival que m'ha regalat molts moments molt bonics", al seu equip, que va fer la pel·lícula "amb molt d'amor i molta entrega".\nTambé va recordar la feina enorme dels dos protagonistes, Guillermo Francella i Peter Lanzani, així com a "tota la producció de la pel·lícula, a Matías, a Hugo, a Pedro Almodóvar, Agustí, Esther".\n"Estimo el cinema i m'encanta estar aquí amb vostès", va afegir el realitzador, que va recordar el seu fill Mateo, la seva dona, l'actriu Martina Gusman, i el fill que esperen.\nEl premi per al millor actor, la Copa Volpi, va ser per al francès Fabrice Luchini per la seva interpretació d'un jutge en la pel·lícula L'hermine, de Christian Vincent.\nGuanyador d'un César per Tot això ...? ¿Per això ?! (1993) i protagonista de títols com A la casa (2012), Luchini és un mestre en la barreja de comèdia i drama amb interpretacions plenes d'ironies i matisos. L'actriu italiana Valeria Golino va aconseguir la Copa Volpi a la millor interpretació femenina pel seu paper a la pel·lícula Per amor vostro, de Giuseppe M. Gaudino.\nI finalment, la cinta d'animació Anomalisa edició del Festival de Venècia.


diumenge, 24 de gener de 2021 | 10:53h\nEl nou centre es pretén ubicar a l'antiga Estació Marítima del port vell.\nMÉS per Menorca s'ha mostrat «satisfet» aquest dissabte per les actuacions dutes a terme pel Govern de les Illes Balears per a posar en marxa el centre integrat de formació professional d'hoteleria, i vol aprofitar el proper plenari del Parlament (dimarts 13 de febrer) per demanar al Govern «per les previsions i actuacions futures».\nEn aquest sentit val la pena recordar que el nou Centre Integrat de Formació Professional d'Hoteleria es pretén ubicar a l'antiga Estació Marítima del port vell, i que «l'activació d'aquest edifici» ha estat un objectiu per part de Més per Menorca.\nDe fet, segons han explicat els ecosobiranistes, en els Acords pel Canvi, signats per les forces progressistes, ja es contempla «la rehabilitació i recuperació d'espais públics per a la creació i l'educació».\nEn aquest sentit, la formació menorquina vol reiterar «la satisfacció» per com el Govern «va encaminant els projectes pendents», fruit d'aquests acords.\nSegons ha explicat el Govern, es preveu que durant els pròxims dies l'avantprojecte de la futura Escola d'Hoteleria sigui exposat als sectors implicats i a la societat i institucions menorquines, en una «clara voluntat que el projecte doni resposta a les aspiracions i demandes de formació i qualificació existents a Menorca».