Treballar 4 dies per setmana millora la qualitat de vida i la productivitat - Imagina Ràdio\nLa vaga de La Canadenca va ser la primera gran victòria obrera de la història, amb la qual es van aconseguir vuit hores de feina, vuit hores de descans i vuit hores d’oci. Va ser l’1 octubre del 1919 quan Espanya es va convertir en el primer país d’Europa a implantar una jornada laboral de vuit hores, arran de la vaga a Barcelona de 43 dies, amb més de 3.000 detinguts, impulsada pels treballadors de la central elèctrica La Canadenca. «El temps és l’element determinant en la relació de treball», afirma Ignasi Beltran de Heredia, professor dels Estudis de Dret i Ciència Política de la UOC i organitzador de la VI Jornada de Dret del Treball i de la Seguretat Social dedicada al temps de treball i el descans que tindrà lloc el 12 de novembre a la seu de la UOC del Tibidabo.\nA Espanya, la mitjana d’hores treballades a la setmana és de 36, però, per exemple, França fa 25 anys que va introduir les 35 hores setmanals. Suècia ha arribat a experimentar amb la jornada de sis hores diàries i Dinamarca té una mitjana de 29 hores de treball, la més baixa de tots els països industrialitzats, segons l’OCDE. A partir de l’any 2000, les lleis daneses es van modificar per a protegir i promoure l’equilibri entre feina i vida. «Els beneficis de reduir la jornada són molts: millor qualitat de vida per al treballador, més oci, conciliació personal i familiar, projectes de petita emprenedoria i creixement de l’ocupació gràcies a la contractació de treballadors per a cobrir les hores que quedin disponibles», afirma Antonio Fernández García, també professor dels Estudis de Dret i Ciència Política de la UOC. Segons una enquesta feta a més de 2.000 empleats i 500 empresaris anglesos, el 77% dels treballadors veia un vincle clar entre una jornada de quatre dies i una qualitat de vida millor.\nEn organitzacions angleses, en què s’ha implementat la jornada setmanal reduïda, prop de dos terços (64%) dels caps opinaven que havia augmentat la productivitat del seu personal i la qualitat del treball a causa d’una reducció dels dies de baixa per malaltia i de l’augment general del benestar. Tanmateix, el 45% dels treballadors enquestats estava preocupat perquè passar menys temps a la feina podria fer pensar als companys que eren mandrosos.\n«Si els representants dels treballadors (sindicats, comitès d’empresa) i els empresaris (patronals i grans empreses) negocien l’acord de rebaixar la jornada laboral establerta per llei», explica Fernández. Però, alerta, a Espanya no hi ha voluntat de fer-ho perquè ara per ara la normativa és molt flexible, l’impacte podria ser baix i els empresaris prefereixen contractar un treballador quaranta hores que no pas dos vint hores. «Espanya és un país molt dedicat al sector dels serveis, hi ha un alt nivell de presentisme en el lloc de treball (bars, hotels, comerços, etc.), té nivells elevats d’economia submergida i treballadors amb una part del salari vinculada a objectius per al compliment dels quals es veuen obligats a sobrepassar la jornada ordinària», afirma.\nArribar fins aquí no ha estat fàcil. Els començaments del treball assalariat durant la revolució industrial partien de la llum solar, la jornada laboral estava determinada pels cicles rotatoris terrestres, el que es coneixia com la llei solar. Més tard, el desenvolupament de la llum artificial ho va revolucionar tot, va fer perdre al sol el seu predomini sobre l’organització del treball dels homes i el «triomf dels llums» feia que les jornades fossin interminables.\n«Davant d’aquest escenari, el moviment obrer es va centrar en el “temps” com a element prioritari i a començar a legislar en matèria laboral», explica Fernández. «La jornada de treball continua essent avui un element clau en la relació laboral assalariada, el temps durant el qual el treballador presta el servei a l’empresari», afirma Fernández. Limitar la jornada laboral va ser un dret conquerit i necessari. «Si no es limita, es vulneren drets fonamentals dels treballadors: el dret a la integritat física, vinculat a la salut i la seguretat laboral, el dret a la intimitat, el dret a l’ensenyament, etc.», afegeix el professor.\n«La jornada laboral ha viscut dues evolucions importants al llarg del temps», assenyala Fernández. S’ha anat reduint, tant per les lleis creades com pels acords dels convenis col·lectius entre treballadors i empresaris (limitacions de jornada, descansos obligatoris, limitació d’hores extraordinàries), i s’ha flexibilitzat. «La jornada de treball pot variar al llarg de l’any, del mes o de la setmana, i adaptar-se a diferents sectors amb normatives específiques o establertes per l’empresari.» Però el gran canvi ha estat la irrupció tecnològica de les tecnologies de la informació i la comunicació (TIC). «La tecnologia sempre ha permès allargar la jornada i augmentar la producció; en aquest sentit, les TIC no són una excepció, permeten que determinats empleats puguin treballar fora del lloc de treball i ser localitzats per a ser consultats o perquè se’ls encarregui més feina», explica Fernández. Segons un estudi d’Edenred i de la consultoria Ipsos, el 65% dels treballadors espanyols treballa fora de l’horari laboral, xifra que s’enfila fins al 90% en el cas dels directius. «La connexió digital contínua afecta la salut i vulnera la normativa perquè es presten serveis fora del període de temps de la relació laboral», adverteix Fernández.\nLes últimes reformes, com el decret llei 8/2019 que inclou el registre de control de jornada, busquen imposar cert control en els límits horaris dels treballadors. «És una bona mesura si es fa bé, garantint que el procediment de registre és “objectiu, fiable i accessible”», explica Fernández. Segons l’enquesta de població activa (EPA) del tercer trimestre, el nombre d’hores extres va caure el 10,4% arran del començament del control horari. Per al professor, la norma espanyola té llacunes i aspectes millorables, però el que queda clar és que és una obligació que va més enllà de la normativa espanyola i que no es podrà derogar.\nLa VI Jornada de Dret del Treball i de la Seguretat Social organitzada pels Estudis de Dret i Ciència Política de la UOC, té per objecte abordar les qüestions més noves i controvertides sobre la delimitació del concepte de temps de treball i control de jornada. Hi participarà Mercedes Martínez Aso, inspectora de Treball i Seguretat Social i professora de la Universitat de Girona, que presentarà la primera ponència. De la segona, se’n farà càrrec Macarena Martínez Miranda, magistrada especialista de la sala social del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya, que parlarà sobre els descansos, les vacances i els permisos. La tercera ponència, sobre l’adaptació del temps de treball per motius familiars, la presentarà la doctora i professora de Dret del Treball i de la Seguretat Social de la UNED Cristina Aragón. Finalment, la quarta ponència estarà dedicada al temps de treball en l’economia de les plataformes i la farà la professora de Dret del Treball d’ESADE Anna Ginés Fabrellas.\nEl propòsit de la Jornada, en la qual participaran destacats exponents de l’acadèmia, la judicatura i la inspecció de treball, és obrir un espai d’anàlisi i reflexió al voltant d’aquestes qüestions i possibilitar-ne el debat. Tindrà lloc a la seu de la UOC del Tibidabo dimarts, 12 de novembre, a partir de les 9.00h.\nArticle anterior250 professionals participen al Seminari de ferides cròniques a les Terres de l’Ebre\nArticle següentLa Sénia arranca una nova edició de les Jornades Micològiques


Apunta't al Curs d'Introducció a la Cooperació\nÚltims dies per inscriure’t al curs d’Introducció a la Cooperació. Aquest curs tracta de fer una aproximació a la cooperació per al desenvolupament mitjançant l’estudi dels Objectius de Desenvolupament del Mil·lenni, i així fer una introducció a les grans qüestions del desenvolupament: salut, educació, medi ambient, igualtat de gènere, etc. La inscripció a la quarta edició finalitzarà el 20 de febrer i la pots realitzar a través de la web de FAS-Formació. El curs és de 30 hores lectives, es farà els dimarts i dijous de 16:00 a 18:00 hores des del 24 de febrer al 2 d'abril, té un cost de 75 euros i està reconegut amb 2 crèdits lliure elecció.\nCinefòrum Moolaadé: Iniciació sense mutilació\nLa FAS organitza un cinefòrum sobre la mutilació genital femenina a partir del film Moolaadé, que narra la història de la Collé, una dona africana que fa set anys no va permetre que la seva filla fos sotmesa a l’ablació. Avui, quatre nenes fugen del ritual i li demanen protecció. A partir d’aquest moment, s’enfronten dos valors: el respecte al dret d’asil (moolaadé) i la tradició de l’ablació (salindé). El cinefòrum serà el 19 de febrer a les 13:30 hores a la sala d'Actes de l'ETC, i estarà dinamitzat per Juana Moreno, coordinadora a l’Estat espanyol del projecte "Iniciació sense mutilació", el qual està dirigit per Adriana Kaplan, professora de la UAB.\nFinalitza la convocatòria de cooperació per a PAS i PDI\nEl dia 27 de febrer finalitza el període de presentació de projectes a la convocatòria XXVI-2009 del Fons de Solidaritat de la UAB, que està destinada a subvencionar projectes de cooperació universitaria al desenvolupament per part de membres del PAS i PDI. La convocatòria té per objectiu promoure les accions de cooperació entre la Universitat Autònoma de Barcelona i els països en vies de desenvolupament. D’altra banda, també promou accions de sensibilització que fomentin la consciència i el compromís social de la comunitat universitària. Per a més informació, consulta les bases de la convocatòria.\nInforma't i viu un estiu solidari\nEncara no saps què fer aquest estiu? Vols participar d’algun projecte solidari? El grup de voluntaris de cooperació i medi ambient de la FAS organitza dues sessions informatives sobre “Estiu solidari 2009”. Les xerrades tindran lloc el proper 11 de març a la Sala d’Actes del Cinema de la UAB a les 13:00 i 16:00 hores respectivament. Servei Civil Internacional, Setem, Assemblea de Cooperació per la Pau, Fundació Pau i Solidaritat i Xarxa d’Enllaç amb Palestina, entre altres entitats, ens informaran sobre les propoestes d'estades solidàries, destinacions, preus i altes requisits. Més informació sobre estius solidaris.\nImpacte ambiental de l'activitat petrolera a l' Amazònia\n“Monitoreig i cartografia indígena dels impactes de l’activitat petrolera en un territori de la selva peruana” és el projecte de cooperació dut a terme per Joan Martínez Alier i Martí Orta, membres de l’Institut de Ciència i Tecnologia Ambientals de la UAB i tres entitats del Perú. Aquest projecte, que ha contribuït en el reconeixement dels drets territorials indígenes, ha rebut el suport del Fons de Solidaritat de la UAB i ha servit per mesurar els impactes històrics de l’activitat petrolera al territori Achuar del Río Corrientes, fer la cartografia d’aquesta regió i realitzar tallers per capacitar un equip de monitors ambientals indígenes.\nBelém, capital de l’Amazònia brasilera, s’ha convertit en la seu del Fòrum Social Mundial del 27 de gener a l’1 de febrer. El FSM és una trobada nascuda a Porto Alegre l’any 2001 per reflexionar i proposar idees en la lluita per un món més just. Aquesta trobada s’ha convertit en un referent per als moviments socials, ONGs i diverses entitats de la societat civil, que han discutit al voltant de temes com els drets dels pobles indígenes, la crisi alimentària, el deute extern i la crisi mediambiental. Diversos membres de la UAB han participat en les reivindicacions i mobilitzacions del fòrum, entre els quals els professors Arcadi Oliveres i Jaume Botey.\nPatricipa al voluntariat de cooperació: El grup de voluntaris del Programa de Cooperació i Medi Ambient de la FAS torna a posar-se en marxa després dels exàmens. Estudiants de la UAB es reuneixen tots els dimecres a les 15:00 hores per organitzar activitats de sensibilització al campus. Aquestes activitats tracten diferents problemàtiques sobre les desigualtats mundials i la crisi mediambiental. Si vols participar-hi posa’t en contacte amb la Fundació Autònoma Solidària.\nEls estudiants del màster de cooperació de l'IUEE visiten Brussel·les: En el marc del màster de polítiques europees de cooperació de la UAB, els estudiants tenen l’oportunitat com cada any de conèixer en directe les principals institucions de la UE que treballen en l'àmbit de la cooperació, com són l'Europeaid o l'ECHO. En aquesta ocasió, la visita respon a la invitació de l'europarlamentari català i especialista en temes de pau, Raül Romeva.\nEstudiants donen el 0,7% de la seva matrícula a solidaritat: Cada any els estudiants tenen la possibilitat de donar el 0,7% de la seva matrícula al Fons de Solidaritat de la UAB , que destina el total recaptat a projectes de cooperació i solidaritat. Aquest curs, 2.750 estudiants de la UAB han donat aquest tant per cent solidari estipulat en 12€, i la suma de les aportacions que han fet els estudiants ha estat de 33.000 euros.\nLa comunicació en els conflictes i per la pau : Els mitjans de comunicació són una via per arribar a la societat de masses, i com a tal, el tractament informatiu que se’n fa dels conflictes pot contribuir en la resolució pacífica de situacions de violència, així com ser un canal per a la denúncia dels abusos contra la població civil. El postgrau de comunicació en els conflictes i per la pau comença la seva desena edició el 17 de febrer a la UAB.


La Policia Local d’Ontinyent s’integrarà a la Xarxa Comdes per millorar la comunicació davant les emergències\nL’Ajuntament trau a licitació l’adquisició de nous equips “Tetra” que permetran un contacte immediat amb efectius policials i d’emergències de tota la Comunitat Valenciana\nLa Policia Local d’Ontinyent s’integrarà a la Xarxa de Comunicacions Mòbils Digitals d'Emergència i Seguretat (COMDES) de la Comunitat Valenciana, per millorar la comunicació davant les emergències. COMDES és la infraestructura de telecomunicacions que ofereix la Generalitat a totes les organitzacions i flotes que presten serveis de prevenció, rescat, emergències i seguretat en la Comunitat Valenciana, integrant urgències sanitàries, Protecció Civil, consorcis provincials i locals de Bombers, així com els cossos de Policia Local de més de 200 ajuntaments. Funciona com una xarxa privada virtual per a cada flota i permet la intercomunicació immediata mitjançant grups de comunicació comuns per a facilitar la seua operativa local, comarcal i autonòmica.\nPer tal d’integrar la Policia Local en esta Xarxa, l’Ajuntament ha tret a licitació per un import de 64.977 euros iva inclòs l’adquisició d’equips que inclouen 42 kits terminals portàtils TETRA. El nou sistema s’integrarà amb l’actual sistema de radiocomunicacions digital DMR, de manera que els actuals equips seguiran sent aprofitats.\nEl regidor de Policia Local, Pepe Gandia, explicava que l’adhesió a la Xarxa COMDES “ens permetrà una comunicació més ràpida i eficient quan siga necessari coordinar-se amb altres efectius d’emergències per part dels nostres agents. És una integració necessària, ja que a més la Xarxa COMDES constitueix el sistema de comunicacions normalitzat per als serveis essencials que intervenen en una emergència o catàstrofe en l'àmbit de la Comunitat Valenciana, així com una eina fonamental per a la coordinació d'actuacions en aquestes situacions”, destacava.\nLa regidora de Modernització, Natalia Enguix, destacava que els 42 equips Tetra que van a adquirir-se “suposen altre pas endavant dins la línia encetada pel Govern de Jorge Rodríguez de modernització dels equipaments de la Policia Local, que ha suposat també en els últims temps l'adquisició de 5 nous vehicles patrulla, 50 jupetí antibales, 2 pistoles Tàser, 1 etilòmetre o 1 dispositiu drogotest", recordava.


Els republicans decidiran el sentit del seu vot divendres en una executiva extraordinària i tot i que estan més pròxims a l'abstenció, el NO no està descartat. En canvi dins de Junts per Catalunya no tothom comparteix la posició de Torra. Hi ha veus contràries a votar NO, entre elles, les del presos o Artur Mas. El posicionament de Torra burxa més en les diferències dins l'independentisme que efectes pugui tenir en la investidura, ja que els vots dels de Puigdemont no serien necessaris si Sánchez convencès a Podemos.\nAquest però és un escenari pràcticament impossible, a hores d'ara. PSOE i Unidas Podemos segueixen enrocats i les negociacions trencades. Els Comuns ja donen per fet que la setmana que ve Sánchez anirà a una investidura fallida, mentre que els socialistes esperen que la imatge que es pot produir de PODEMOS votant amb Ciutadans, PP i VOX serveixi per rebaixar les pretensions dels d'Iglesias.\nEl desenllaç entre dimarts i dijous de la setmana que ve.\nDe seguida repassem les novetats de cara a la investidura i la resta de noticies del dia. Comencem.\nveure més sobre "Vespre 24 - 17/07/2019" veure menys sobre "Vespre 24 - 17/07/2019"\n> Vespre 24 - 17/07/2019


L'ambó de Poblet: de febrer 2021\nDIUMENGE I DE QUARESMA (Cicle B)\nRITU DE L’ELECCIÓ I INSCRIPCIÓ DEL NOM DEL CATECUMEN IVAN CALLEJA\nGn 9,8-15; Sl 24,4-5b.6-7b.8-9; 1Pe 3,18-22; Mc 1,12-15\nEl Concili Vaticà II subratlla dos característiques principals d’aquest temps de Quaresma que estem tot just encetant: El caràcter baptismal i el caràcter penitencial; dos aspectes íntimament units i relacionats l’un amb l’altre. D’una banda la Quaresma està molt marcada per la preparació dels catecúmens pel baptisme, que té en la vetlla pasqual la seva culminació, quan recordem el misteri central de la nostra fe, quan aquell cos que va ser mort a la creu, fou retornat per l’Esperit a la vida, com ens ha dit sant Pere en la segona lectura. D’altra banda aquest temps quaresmal és una invitació a la reconciliació i a la conversió que tenen en el sagrament de la penitència el seu centre, el signe pel qual nosaltres restablim amb el Pare aquella aliança que per Noè tenia per símbol un arc en els núvols. Per aquestes dues característiques la Quaresma és un temps privilegiat per escoltar la Paraula de Déu, per pregar, per practicar la caritat i la solidaritat.\nAquest camí quaresmal el vivim de manera comunitària, en comunió eclesial; cada comunitat parroquial o religiosa en comunió amb la comunitat que totes elles formen, que és l’Església particular i totes les esglésies particulars unides pel vincle de la caritat formant l’Església universal. Un temps de conversió que culmina amb la renovació de les promeses baptismals en la nit santa de la Pasqua per als ja batejats i en la recepció dels tres sagraments d’iniciació: baptisme, confirmació i Eucaristia, per als catecúmens. Per a aquesta comunitat, per aquesta part de l’Església diocesana de Tarragona i de l’Església universal que fa camí a Poblet; aquesta Quaresma és doncs un temps doblement privilegiat perquè unim al nostre propi camí cap a la Pasqua el del Ivan a qui el Senyor bondadós i recte vol mostrar i ensenyar el bon camí i encaminar-lo per ell.\nAquest camí Ivan té un rostre molt concret, el d’aquell qui és el camí la veritat i la vida; Crist, el Fill de Déu fet home per nosaltres. Aquell qui morí una vegada per raó dels pecats, com ens ha dit sant Pere, aquell just que va morir pels injustos per tal de poder conduir-nos a Déu. Sí Ivan Ell, el Crist, va morir per tu, va morir per tots i cadascun de nosaltres. I ara Ell et crida pel teu nom, que avui expressaràs públicament, com cridà als seus deixebles que reparaven les xarxes vora l’aigua o estaven asseguts recaptant impostos; cadascú en la seva circumstància, perquè la crida a la fe és personal i intransferible i com ells respongueren deixant-ho tot, tu també Ivan deixaràs moltes coses per acostar-te a una de molt més important, la fe en Crist nostre Senyor.\nAl llarg d’aquest camí teu aniràs aprofundint en la Paraula, en la doctrina, tot plegat significat pels diferents ritus, perquè la fe s’expressa en l’Església per mitjà de la litúrgia com a eina fonamental; ho faràs en comunitat, perquè la fe és per ser viscuda en comunió amb tot el poble Déu, amb tota l’Església; però fonamentalment aquest camí serà personal i l’has de viure interiorment amb força, conscient del compromís que vols adquirir.\nUn camí que culmina amb el baptisme. Així com per l’aigua en temps de Noé se salvaren unes poques persones, ara per Jesucrist i per l’aigua del baptisme, la salvació esdevé universal. Amb Noé se salvaren vuit en total, però allí mateix quedà establerta una aliança que és signe de l’amor que Déu ha guardat des de sempre per tots i cadascun dels homes i dones que generació rere generació han poblat la terra. Pel baptisme ens ha dit Pere, no tant sols queda net el cos, sinó que el que és molt més important, demanem a Déu una consciència bona i això tant sols és possible gràcies a la resurrecció de Jesucrist.\nL’Esperit empenyé Jesús cap al desert, el mateix Esperit que actua sobre nosaltres en el baptisme i que a tu Ivan t’ha empès cap al Crist. El desert, a més de ser lloc de trobada amb Déu, és també lloc de temptació i de lluita espiritual. El lloc on el poble d’Israel feu camí durant quaranta anys però on va sofrir moltes temptacions. Jesús també anà al desert, com el seu poble; hi anà en el moment d’inaugurar la seva activitat messiànica, però Ell es deixà empènyer per l’acció de l’Esperit Sant, en un període de solitud i de prova espiritual, que superà amb l’ajuda de la paraula de Déu i amb la pregària.\nÉs el mateix Esperit que a tu Ivan i a tots nosaltres ens ha d’ajudar a progressar aquesta Pasqua en la participació del misteri de Crist, descobrint alhora la nostra pròpia identitat i naturalesa com a fills de Déu, fets fills del Pare per la passió, mort i resurrecció de Crist, ja que és aquest el principal do de l’Esperit.\nEl Senyor et crida ara a tu Ivan a viure la Quaresma com a camí cap al baptisme, camí cap a la participació de la Pasqua. I aquesta comunitat, el Poble sant de Déu del que tots nosaltres formem part, t’hi vol acompanyar i alhora participar-ne, per poder així renovar les nostres promeses baptismals la nit santa de Pasqua amb més força encara, seguint el fil de la idea expressada per sant Joan Pau II: «Podria afirmar-se que aquesta vida, en un cert sentit, es transforma en un “segon catecumenat”? (...) si “catecumenat” significa (...) la disponibilitat interior projectada a perseverar en la fe i a madurar en ella, llavors l’expressió “segon catecumenat” té un sentit plenament apropiat. Perquè la catequesi respon a una necessitat de la fe: a la necessitat de professar-la, de perseverar i de créixer en ella.» (19 de desembre de 1984).\nL’Església et crida Ivan en nom de Crist als sagraments pasquals. Tant de bo que nosaltres amb l’ajut de Déu puguem amb la nostra feble fidelitat ajudar-te a arribar-hi. Que per aconseguir-ho Crist ens sigui a tots camí, veritat i vida. Ell que ens crida a la conversió i a creure en la bona nova del l’Evangeli.\nJl 2,12-18; Sl 50,3-4.5-6a.12-13.14 i 17; 2C 5,20-6,2; Mt 6,1-6.16-18\nAra és el temps de la conversió, ara és el temps de la reconciliació, ara és el temps de fer el bé. Ara és el temps de donar, d’ajudar, de pregar i de dejunar. Ara és l’hora favorable, ara és el dia de la salvació.\nIniciem avui el temps de preparació per a la celebració del misteri central de la nostra fe: la passió, mort i resurrecció de Nostre Senyor Jesucrist. Certament any rere any celebrem i recordem al llarg de l’any litúrgic que el Fill de Déu es feu home per a la nostra salvació, que Déu davallà fent-se obedient fins a acceptar la mort i una mort de creu. Déu va tractar com a pecador aquell que no havia pecat perquè en Ell nosaltres fóssim fets justos segons la justícia de Déu, com ens ha dit l’apòstol. Déu baixà perquè l’home pogués pujar; el Fill de Déu morí per tal de que nosaltres poguéssim participar de la seva resurrecció en qualitat de fills de Déu, fills amb el Fill.\nPotser de tant recordar-ho correm el risc de fer-ho d’una manera rutinària, monòtona, com sense adonar-nos-en de la centralitat d’aquest misteri en la nostra vida. No es tracta de fer un posat trist com els hipòcrites, no es tracta d’anunciar res a toc de trompeta, ni de plantar-se drets a les cantonades de les places perquè tothom ens vegi. No es tracta de cercar el reconeixement humà; res de tot això, perquè aleshores ja tindríem la nostra recompensa i no podríem esperar-ne cap altra, no podríem esperar la que realment val la pena, la del Pare.\nEs tracta d’esquinçar-nos els cors, de rentar-nos la cara, de posar-nos perfum i de confiar en aquell per a qui no hi ha secrets, aquell qui veu el que és amagat perquè és present en els llocs més amagats i sap que hi ha realment dins del nostre cor. Sap si hi ha vertader esperit de conversió o si ja estem prou satisfets de nosaltres mateixos, sap si el nostres cors s’esquincen o si el nostre dejuni, la nostra almoina, la nostra pregària, el nostre dol i el nostre plor són tant sols una façana, una imatge per promocionar-nos a nosaltres mateixos oblidant de convertir el nostre cor cap a aquell qui tant ens estima, aquell qui esborra les faltes, qui crea un cor ben pur i ens pot retornar el goig de la salvació.\nAra és el moment de la conversió. La nostra vida, la vida dels monjos, hauria de respondre en tot temps a una observança quaresmal, ens diu sant Benet a la Regla. Guardant la pròpia vida amb tota la seva puresa, esborrant les negligències, retraient-nos de tota mena de vicis, donant-nos a l’oració, a la lectura i a l’abstinència. Vet aquí que vol dir convertir-nos, esquinçant-nos el cor i no els vestits, com ens demana el profeta Joel. Esperar amb una joia plena de deler espiritual la santa Pasqua. (Cf. RB XLIX).\nAra és el moment de viure aquesta Quaresma amb esperança, sentint que en Jesucrist som testimonis de l’esperança que ens dona aquell qui lliurà la seva vida a la creu, aquell a qui el Pare va ressuscitar al tercer dia, deixant buit el sepulcre i omplint de sentit la nostra vida. Ara és l’hora de ser capaços de donar raó de la nostra esperança a tots els qui ens envolten. (Cf. Papa Francesc, Missatge per a la Quaresma de 2021, 2). Donant, ajudant, pregant, dejunant, és a dir mostrant la nostra caritat perquè tant sols l’esperança ens capacita per viure la caritat, en expressió de sant Joan Clímac. (Citada pel Papa Benet a l’Audiència general del 11 de febrer de 2009).\nUna esperança viscuda de nou aquest any en un context incert sobre el futur més immediat, quan hi ha molta gent que pateix, se sent abandonada, sola o angoixada. En aquets context la Quaresma és més que mai el temps de l’esperança, vivint-la en la confiança de que amb la renovació de les promeses baptismals la nit de Pasqua renaixerem com a homes nous, gràcies a la força de l’Esperit Sant.\nFem aquest camí quaresmal, aquest camí de conversió, sota la llum de la resurrecció que ja s’albira, perquè Crist és la nostra esperança i l’esperança és la porta de la caritat (Papa Benet, Audiència general 11 de febrer de 2009).\n«La caritat ens uneix a Déu (...), la caritat ho suporta tot, la caritat és pacient; en ella no hi ha res sòrdid ni res altiu; la caritat no admet divisions, no promou discòrdies, sinó que ho fa tot en la concòrdia; en la caritat trobem la perfecció tots els elegits de Déu i sense ella res no plau a Déu.» (Sant Climent I, papa, Carta als cristians de Corint).\nL’esperança ens porta a la caritat i tant sols per aquesta el Senyor es compadirà de nosaltres i ens farà participar del goig de la seva salvació.\nDIUMENGE VI DURANT L’ANY (Cicle B)\nLv 13,1-2.45-46; Sl 31,1-2.5.11; 1C 10,31-11,1; Mc 1,40-45\n«Tant bon punt m’ho he proposat, Senyor, m’heu perdonat la culpa comesa.» ens ha dit el salmista. Amb aquest esperit es presentà davant Jesús un leprós, algú que segons la llei no podia establir contacte amb ningú, una persona considerada impura, condemnada a viure aïllada, a qui els sacerdots havien manat d’anar escabellat, amb els vestits esquinçats, tapat fins a la boca i obligat a declarar-se impur quan algú se li acostés. A algú així, Jesús el tocà amb la mà i li parlà. La desesperació d’aquest home que no demanava la salut sinó recuperar la dignitat de fill de Déu, fou recompensada amb la fe; la seva humilitat, que el portà a dirigir-se al Senyor agenollat al terra, rebé el regal de la purificació. Per l’encontre amb Jesús passa d’exclòs a beneït per Déu amb el do de la puresa recobrada. Per això no se’n pot estar de proclamar-ho davant la gent i de fer-ho conèixer pertot arreu, malgrat que Jesús mateix li recomanà seriosament de no dir-ho a ningú.\nJesús s’adapta a tots, no busca allò que li convé a Ell, sinó el que convé als altres, com ens ha dit l’apòstol a la segona lectura. Per fer-ho no dubte a transgredir les rígides i a voltes inhumanes regles de la llei: parla, toca i guareix aquell qui pels sacerdots és impur, aquell qui té en la seva malaltia la mostra evident del rebuig de Déu, del pecat.\nPerò no, aquell home de fet no era rebutjat per Déu sinó pels qui, potser de bona fe, creien obrar en nom de Déu. Per això a aquell home el mateix Fill de Déu el guareix de cos i d’ànima. És Jesús qui va a l’encontre dels marginats, dels pobres, dels malalts, dels pecadors per situar-los al millor lloc en el Regne de Déu. Jacob feia trampes, Pere tenia un caràcter fort, David fou un adúlter, Noé s’emborratxà, Jonàs fugi de Déu, Pau era un assassí, Marta s’angoixava, Tomàs dubtava, Sara era impacient, Moisès un tartamut, Zaqueu massa petit d’estatura, Abraham un vell, Llàtzer un malalt que acabà morint, Maria Magdalena una pecadora, Mateu un recaptador o Felip lent a entendre; però malgrat tot això o potser precisament per això, tots ells foren elegits per Déu. Déu no és un déu excloent, Déu no castiga amb el flagell de la malaltia; Déu no vol la mort del pecador, sinó la seva conversió i la seva vida. I en situacions difícils ens demana la confiança del leprós, sabedor de que tant sols la voluntat de Déu ens pot ajudar.\nAvui també l’enfermetat s’abat sobre la nostra societat, avui també assenyalem amb l’estigma de la solitud al qui sofreix, avui també tenim por del qui està malalt i la seva malaltia ens fa sentir incòmodes, avui també intentem amagar tot aquell qui no considerem pur als nostres ulls, sense valorar que ho és als ulls de Déu. Per això avui també tenim necessitat d’aprendre de Jesús, potser més que mai. L’actitud, les paraules i els gestos de Jesús ahir cap als marginats del seu temps ens interpel•la avui a nosaltres. Tot ho hem de fer a glòria de Déu, ens ha dit sant Pau. Com també sant Benet a la Regla ens demana d’atendre als mallats de la comunitat abans de tot i per damunt de tot i servir-los com si fossin realment el Crist.\nVeure Crist en el germà que sofreix, com el mateix Crist veia als altres com a germans seus, topa en una societat a voltes tancada i indiferent, quan no exclusivista. Seguir l’exemple de Pau com ell seguia el del Crist, prioritzar el que convé als altres per damunt del que ens convé a nosaltres, xoca en una societat en la que ens sentim còmodes amb els qui són com nosaltres, amb aquells que pensen i volen el mateix que nosaltres, perquè això al cap i a la fi ens dona seguretat; mentre que davant dels que són diferents, dels que pensen, senten i volen de manera diferent a la nostra, ens sentim sovint insegurs, inquiets quan no ens omplen de temor.\nJesús no té por de parlar, de tocar i de purificar a aquell qui està al marge de la societat, a aquell qui ho necessita. És la universalitat de la salvació que ens porta el Crist, aquell qui opta per fer opció preferencial pels marginats i ens convida a nosaltres a fer-la també.\nQuina fe la del leprós, quina serena generositat la de Jesús, aquell qui ens absol de les faltes i sepulta els nostres pecats.\nQue el Senyor ens atorgui la fe del leprós per dir-li confiats: «si voleu» i la gràcia d’escoltar de boca de Jesús: «Sí que ho vull.»\nNo ens cal res més.\nMISSA EXEQUIAL DE FRA MARC (ANICET) VALLÈS I ROVIRA\nJb 19,1.23-27a; Sl 26,1.4.7 i 8b i 9a.13-14; 1Jo 3,1-2 i Jo 14,1-6\n«Espera en el Senyor, sigues valent», ens ha dit el salmista. Aquest és el vertader sentit d’aquesta celebració en memòria i pregària pel nostre germà Marc: l’esperança. La vida de tot creient té un únic objectiu i aquest no és altre que trobar-se amb el Pare, arribar davant seu, poder viure a casa seva tots els dies de la vida, de la vida vertadera i eterna; d’aquella que el Fill de Déu fet home ha guanyat per a nosaltres amb la seva mort en creu i la seva resurrecció.\n«L’home no puja, Déu baixa», escrivia simplificant-ho fra Marc (Visita guiada al monestir de Santa Maria de Poblet, pàgina 8). Déu es va fer home per compartir en tot la nostra humanitat llevat del pecat, per compartir les nostres malalties, els nostres sofriments, les nostres angoixes, la nostra mort. El nostre germà ha conegut ben de prop el que és la malaltia i l’angoixa, primer tenint cura de tants germans malalts i ancians, a la fi essent ell mateix malalt i ancià. Tot plegat per a la fi poder compartir amb el Senyor la seva resurrecció que és l’acompliment d’una esperança com la de Job, que enmig de tanta tribulació, està cert que el seu defensor viu i ell viu amb el seu defensor de tal manera que un dia podrà contemplar Déu amb els seus propis ulls.\nÉs aquesta mateixa esperança la que ha guiat la vida del nostre germà Marc, una esperança que ha viscut tocant de peus a terra, al llarg dels seus més de vuitanta anys de vida i més de seixanta de vida monàstica, nascut a l’Empordà i arrelat a Poblet, on el portà la tramuntana de l’Esperit. Una esperança posada en la promesa del Senyor, i aquesta promesa com escriu sant Agustí, «és la vida eterna, on res no hem de témer, on res no ens pertorbarà, d’on no serem mai expatriats, on no morirem, on no plorarem el qui se’n va, ni desitjarem l’arribada de ningú» (Tractat sobre l’Evangeli de sant Joan). Avui demanem al Senyor que el nostre germà gaudeixi ja d’aquesta promesa, que la vegi feta realitat i la visqui en plenitud.\nEn paraules del nostre fra Marc «la vida és quelcom que depèn de nosaltres mateixos i de Déu» (Visita guiada al monestir de Santa Maria de Poblet, pàg. 20). Certament viure-la, creure en aquesta esperança depèn de nosaltres i és alhora regal, gràcia de Déu; és la prova més gran d’amor que ens ha donat el Pare, aquell que ens reconeix com a fills seus; com diu la carta de sant Joan. La clau és la confiança, ens ha dit el quart Evangeli, confiats en una vida que no acaba, on ja no hi ha sofriment i on tot és amor.\n«On vius?» preguntava fra Marc als visitants, sorpresos no tant per la pregunta com per la inexactitud de la seva resposta, que donava pas a un joc dialèctic entre divertit i de resultat incert per al seu interlocutor. Però també es posava ell mateix una pregunta encara més important: Per a què i per a qui vivim? «Què és el més important que hem de fer en aquesta vida?» (Visita guiada al monestir de Santa Maria de Poblet, pàg. 3). «Si vivim, vivim per al Senyor i si morim, morim per al Senyor, per això tant si vivim, com si morim, som del Senyor», respon sant Pau (cf. Rm 14,8). Aquesta ha estat la vida de cristià, de monjo del nostre germà; seguint el camí cap a l’objectiu que el mateix sant Benet ens marca, la vida eterna. Tenint de model aquell qui és el camí, la veritat i la vida: Crist.\nTota la nostra vida, si ho mirem bé, no és sinó un preparar-nos per a aquesta hora que ha arribat ja per a fra Marc, l’hora de viure vertaderament, la del veritable encontre amb el Senyor, l’hora de néixer de nou i estar-se allí on està el Senyor, allí on Ell ens ha preparat estada, on hi ha lloc per a tots.\nLa vida dels monjos, la de tot cristià, però molt especialment la nostra, és un recórrer el camí cap a aquesta hora de plenitud i de vida, un camí al llarg del qual tenim pors, on ens surt al pas qui ens vol esfereir, on tan sols la certesa de poder fruir de la bondat del Senyor aixeca un mur que res ni ningú no és capaç d’esfondrar. Aquest camí és el que el nostre germà Marc ha conclòs avui i nosaltres, confiant en Déu, confiant en Jesucrist, el seu Fill, demanem que gaudeixi ja de la contemplació de la claror de la mirada del Senyor i sigui considerat digne d’ocupar una d’aquelles estances que Crist ens hi ha preparat.\nI ara Marc et preguntem a tu: On vius? On tens els peus? I demanem per a tu que visquis a la casa del Senyor, allí on el Senyor està, que els teus peus reposin segurs al seu temple, que respiris l’aire pur de l’eternitat; que El Senyor t’hagi concedit de ser semblant a Ell i poder veure’l tal com és. Recordant allò que vas escriure «allà on estiguis, amb qui estiguis, sol o acompanyat, el Pare està sempre present ja sigui en tu mateix, en la bondat de la creació i amb els qui t’envolten» (Visita guiada al monestir de Santa Maria de Poblet, pàgina 41).\nHas estat valent, el teu cor no ha defallit, has esperat en el Senyor, acabada la cursa t’has mantingut fidel. Demanem per a tu que estiguis ja amb el Senyor, com ho has demanat amb tota l’ànima, que estiguis allí on no es perd mai l’alegria, que havent escoltat Ell el teu clam frueixis en el país de la vida de la seva bondat.\nQue Ell, el Verb encarnat per a l’home salvat, sempre misericordiós, t’hi aculli avui a tu i demà a tots nosaltres amb el Pare i l’Esperit Sant.\nJesús quaranta dies després de néixer acudeix per primer cop al Temple. L’hi porten els seus pares Josep i Maria, aquells qui tenien per costum pujar un cop a l’any a Jerusalem, perquè eren uns bons observants de la Llei. El llibre del Levític, és a dir la Llei, estableix que al quarantè dia del naixement d’un infant mascle la mare tenia que oferir un sacrifici de purificació per tal de recuperar la seva puresa i alhora rescatar al primogènit en record de l’Èxode. Aquest sacrifici quedava establert en l’oferiment d’un anyell i un colomí o una tórtora i en cas de que la pobresa de la família no ho permetés, el preu del rescat eren dues tórtores o dos colomins.\nMaria, la mare del Fill de Déu, la tota pulcra a qui no cal certament cap ritus de purificació perquè ha estat concebuda sense màcula, tant sols pot oferir el sacrifici dels pobres. La família de Jesús, la que acull, aixopluga i educa al Messies, s’ha de conformar amb un petit sacrifici per tal de complir tot el que ordenava la Llei del Senyor. L’àngel de l’aliança entra al temple fidel a la Llei i pobre entre els pobres. Aquell qui és com el foc fonedor, com el sabó de fer bugada, que ha de fondre i depurar als descendents de Leví entra en el temple, a la casa del seu Pare, humil i pobre.\nEns ho ha dit la Carta als Hebreus, Jesús s’ha emparentat amb nosaltres per destruir al diable, té el domini sobre la mort i ha vingut per fer-nos lliures. Però per portar a terme aquesta seva tasca, per acomplir la voluntat del Pare, per redimir-nos, per expiar els pecats del poble, s’ha fet en tot semblant als germans, feble entre els febles. Déu fet carn, tan home que Simeó el pot prendre en braços i agafant-lo a Ell abraça la salvació. Ell no ha vingut pas a salvar als àngels, sinó als homes i per això ha esdevingut un home com nosaltres, per poder ser d’aquesta manera el sacerdot compassiu i acreditat davant de Déu.\nAquest rei de la gloria a qui els seus pares porten al temple, apareix als ulls de tots com un infant més, no crida pas l’atenció ni dels guardes del temple, ni dels grans sacerdots. Però ja hi ha algun cor atent, preparat d’antuvi per haver practicat la justícia i la pietat, dedicat nit i dia al culte de Déu amb dejunis i oracions; que està obert a la revelació i veu acomplert allò que Déu li havia promès. Simeó i Anna han vist i reconegut en aquell infant al Salvador que serà presentat no tant sols al temple sinó a tot el món, perquè Ell és la llum que ha vingut per il·luminar a tots els pobles, no tant sols la gloria del seu poble, sinó la salvació universal, promesa per Déu des de sempre.\nJesús, Maria i Josep obedients a la Llei se’n tornaren a Galilea, al seu poble de Natzaret havent acomplert tot el que manava la Llei. Jesús tornarà al Temple molts altres cops; allí disputarà amb els doctors i mestres de la llei, essent tant sols un infant que creixia, es feia fort i era entenimentat; però a qui Déu li havia donat el seu favor. Allí al Temple hi acudirà amb els seus deixebles, hi ensenyarà, hi instruirà el poble i hi anunciarà la bona nova, també hi expulsarà als cobradors i venedors que han fet d’aquell lloc una cova de lladres i allí els seus, un cop Ell mort, ressuscitat i pujat al cel, hi seran contínuament beneint Déu.\nPerquè aquest noi serà motiu que molts caiguin i molts d’altres s’alcin, serà una senyera combatuda que causarà a Maria un dolor tant fort com una espasa que traspassa l’ànima, perquè el preu de la salvació és la creu, i a nosaltres ens portarà una gran joia en rebre pel seu sacrifici i la seva resurrecció el regal de la salvació eterna.\nEn el lloc de l’encontre entre Déu i el seu poble, Jesús es presentat i ofert al Pare; Ell s’ofereix certament per a la nostra salvació com la víctima única i definitiva oferta per a la salvació de tota la humanitat. Externament complia un precepte de la Llei, de fet es presentava als qui el vulguin reconèixer i confessar. Ell és el Senyor valent i poderós, victoriós en el combat contra el pecat; el Fill de Déu fet home per a la nostra redempció, llum per a les nacions.


Compreu HGH a Corea - Proveïdors d'hormones de creixement humà a Corea\nHGH Pharmacy a Bangkok proporciona enviaments gratuïts a Corea of hormona de creixement humà. Suport per als nostres pacients Seül, Busan, Incheon, Daegu, Daejeon i altres ciutats i regions de Corea. Productes HGH de la companyia farmacèutica Pfizer. BuyHGHThailand.com és distribuïdor oficial de productes HGH a Tailàndia. Tots els nostres productes Tenir certificats de qualitat, prescripció i llicències.\nLliurament i despacho de duanes de HGH del proveïdor legal d'HGH a Corea\nLa nostra farmàcia té més de 2 anys d'experiència enviant una hormona de creixement a Corea, especialment el pas de l'hormona del creixement a través de les duanes. El lliurament es realitza mitjançant un servei de lliurament exprés UPS El lliurament es realitza mitjançant el servei de lliurament express UPS en un embalatge especial de la nostra farmàcia\nSuport 24 / 7 per a clients digitals coreans (conversió a USD)\nMètodes de pagament segurs per a clients de Corea\nres spechl ... només vols preguntar-te sobre el fabricant del teu lloc web ... perquè és realment bella\nAntonio Juliol 17, 2018


Una història de pel·lícula | Històries d'un maratonià qualsevol\nCurses, Entrenament, Literatura aficionada\nLa seva història és la d’algú que viatja al seu passat, on coneix els seus orígens, i al final de la primera part afronta el futur amb millors perspectives.\nPosteriorment, se’ns explica com podria haver canviat el nostre present amb un petit canvi en el nostre passat. Irònicament, és una revista de resultats esportius qui provoca aquest canvi.\nÉs pura ciencia ficció, així que tèoricament no hauriem de buscar paralelismes o lliçons per aplicar a la nostra vida quotidiana. De fet, ara sabem del cert que el 2015 no és exactament tal com ell es pensava que seria.. O potser no és tant diferent?\nEn tant que és difícil trobar lliçons a la vida quotidiana, encara seria estirar massa per trobar-hi relació amb una, dues lesions, amb entrenaments, curses, etc… Però es pot.\nTres entrenaments en cinc dies. Un total de 38kms millorant el ritme cada dia i finalitzant en millor estat a cada moment. Ritmes i distàncies que els darrers dos anys, entre lesió pre-marató al 2014 i lesió post-marató el 2015 gairebé no havia pogut assimilar.\nNotar força a les cames i no agulletes ni dolors. No pensar en cremes ni gel pel peu i sí en el proper dia d’entrenament previ descans per evitar recaigudes.\nÉs a dir, podríem dir que hem tornat al passat, sentint el que sentia en els orígens de la meva afició a córrer, havent après lliçons per afrontar els propers entrenaments, les properes curses, amb millors perspectives que fins ara.\nHay alguien ahí, McFly?\n← El proper 21 de Desembre…\nQuè m’agrada escoltar. Què m’ha agradat escoltar →


Erasmus + | Escola Bernardí Tolrà\nAquest curs 2017-2018 comencem l’aventura d’un projecte d’Erasmus+ KA219 (Associacions estratègiques entre centres escolars).\nEl nostre projecte es diu “Once upon a time… European children all together”.\nLes escoles que formen part d’aquest projecte són:\nDlugie (Polònia) – escola coordinadora\nSpisska Nova Ves (Eslovàquia)\nDurant dos cursos escolars treballarem conjuntament la lectura i la comprensió lectora per tal de millorar aquestes competències en diferents assignatures.\nCada escola porta a terme el projecte a partir de les reunions transnacionals i comunicació telemàtica.\nErasmus+ Hello, dear cli-mates\nAquest curs 2020-21 comencem un nou Erasmus+.\nEl nostre projecte es diu Hello, dear cli-mates.\nDurant dos cursos escolars treballarem conjuntament els efectes del canvi climàtic.\nCada escola porta a terme el projecte a partir de les reunions transnacionals… Llegeix més»\nErasmus +, Erasmus+ Hello dear cli-mates, Erasmus+, Hello 0\nDes del projecte Erasmus+ i eTwinning “Hello, Dear Cli-Mates!” ens hem volgut unir a la jornada d’Internet Segura que tindrà lloc demà dia 9 de febrer.\nUs deixem un tastet dels pósters i vídeos que hem creat!\n5è, 6è, Erasmus +, Erasmus+ Hello, General, Portada, Primària curs 2020-21, dear cli-mates, Erasmus+, Hello 0\nErasmus+ a Polònia (Maig 2019)\nAquests dies estem tancant el projecte Erasmus+: Once upon a time… European children all together.\nHan estat dos cursos molt intensos, on hem viscut i compartit experiències, cultures i mètodes d’aprenentatge amb companys europeus. Hem creat vincles d’amistat que estem segurs que un futur ens permetran… Llegeix més»\n5è, 6è, Erasmus +, General, Portada, Primària 0\nEl passat dissabte, els alumnes de 5è, van agafar un avió fins a Polònia. És l’últim viatge de l’Erasmus.\n5è, Erasmus +, Portada, Primària Erasmus+, Poland 0\nEl passat divendres, els alumnes de tota l’escola vam fer el festival de Nadal.\nAquest any, amb un format diferent, vam representar l’obra de teatre d’El petit príncep alternant-ho amb vàries cançons cantades pels alumnes de cada cicle, vam acabar l’espectale amb mestres i alumnes dalt… Llegeix més»\n1r, 2n, 3r, 4t, 5è, 6è, Erasmus +, Infantil, P3, P4, P5, Portada, Primària El petit príncep, teatre 0\nLes mestres i els alumnes que estan a Eslovàquia ens envien aquestes imatges.\n6è, Erasmus +, General, Portada, Primària Erasmus+, Eslovàquia 0\nMés fotos, cares somrients.\n6è, Erasmus +, Portada, Primària Erasmus+ 0\nMés informació des d’Eslovàquia\nUs adjuntem més fotos de les cares somrients dels alumnes que estan a Eslovàquia gaudint de l’Erasmus+.\n6è, Erasmus +, Portada, Primària Erasmus+ 3\nErasmus+ a Spisska Nova Ves\nCinc alumnes de 6è estan a Spisska Nova Ves (Eslovàquia) dins el marc del projecte Erasmus+ “Once upon a time… European children all together” juntament amb els companys italians, polonesos i eslovacs.\n6è, Erasmus +, Portada, Primària 2018-19, Erasmus+, Eslovàquia 0\nAquests dies heu vist moltes fotos dels alumnes participants a l’Erasmus+.\nL’Escola Bernardí Tolrà de Vila-rodona forma part d’un projecte Erasmus+ KA2 juntament amb una escola de Martinsicuro (Itàlia), una de Spisska Nova Ves (Eslovàquia) i una de Dlugie (Polònia). El projecte es titula “Once upon… Llegeix més»


Us en recordeu? Ja fa quatre anys de l´1-O.\nHem pensat que ho podríem rememorar aquest divendres 1-O a la plaça 1 d’octubre de Llambilles fent un berenar – sopar en bona companyia.\nTambé veurem el programa 30 minuts de TV3: “Els dies clau”.\nDes de l’Ajuntament tindrem a punt taules, cadires, plats, gots, tovalles, tovallons i la brasa perquè cadascú hi pugui coure el que li vingui de gust. Porteu-vos de casa el que no hi posa l’Ajuntament: beguda que vulgueu, pa, postres.


La Biennal encén Venècia\nCatalunya participarà a la 54a edició de la Biennal de Venècia, la cita per excel·lència del món de l'art\nLa 54a edició de la Biennal de Venècia convertirà la ciutat en la capital mundial de l'art contemporani. Catalunya hi participa per segon cop entre 89 comunitats més. Dissabte obre les portes al públic.\nANTONI RIBAS TUR Barcelona. 31/05/2011 00:00\n260x366 La Biennal encén Venècia La Biennal encén Venècia\nÉs la comunitat artística una nació? Quantes nacions portes a dins? On et sents com a casa? Quina llengua parlarà el futur? Si l'art fos un estat, què diria la seva Constitució? Bice Curiger, directora de la 54a edició de la Biennal de Venècia i comissària d' ILLUMInazioni ( Il·luminacions ), l'exposició central de la mostra, ha fet aquestes cinc preguntes a tots els artistes que, a partir de dissabte, participen a la 54a edició de la Biennal de Venècia. Aquesta historiadora de l'art i crítica suïssa ha girat al seu favor la distribució dels països participants per pavellons nacionals als Giardini, sovint considerada anacrònica, i l'ha utilitzat per posar en relleu les "il·luminacions" que es donen en contemplar una obra d'art, i com en el món global s'estenen i superen les fronteres dels països. La vella Biennal, inaugurada el 1895, ha vist passar guerres, dictadures i crisis, però segueix ben viva. Està considerada la cita per excel·lència del món de l'art i té ben afinat el poder de prendre el pols a la creació contemporània internacional.\nA més dels 83 artistes que participaran a ILLUMInazioni , la Biennal enguany comptarà amb la representació nacional de 89 comunitats -dotze més que el 2009, una xifra rècord- i amb 37 esdeveniments artístics paral·lels organitzats tant per institucions italianes com internacionals. Tothom hi vol ser. Ningú no vol deixar de tenir, fins al 27 de novembre, una finestra oberta al món a través de l'art. Andorra, la República Popular de Bangla Desh, l'Índia, l'Iraq, el Regne de l'Aràbia Saudita, Sud-àfrica i Zimbàbue hi participen per primera vegada. I per acabar de reblar el clau, Curiger ha inclòs en la seva selecció obres de Tintoretto, el gran mestre de la pintura veneciana.\nEntre els esdeveniments més destacats que obriran les portes durant la Biennal hi ha una nova entrega de la col·lecció d'art del magnat del luxe François Pinault al Palazzo Grassi i l'exposició Tra (A punt d'esdevenir-se ) que explorarà al Palazzo Fortuny les relacions entre el lloc, la història, el llegat cultural i el saber universal. Entre els comissaris hi ha la catalana Rosa Martínez.\nUn salt exponencial\nVenècia també és el motiu de la peça de Mabel Palacín, la videoartista representant del pavelló català. A diferència de La comunitat inconfessable , l'exposició amb què Catalunya va debutar el 2009, enguany David G. Torres, el comissari, ha treballat amb un sol artista. David Bestué, la meitat del duet d'artistes Bestué i Vives i membre del jurat que va seleccionar aquest projecte, assegura que la participació a l'exposició central de la Biennal (ell hi va exposar el 2009) és un salt exponencial per a qualsevol artista: "Va suposar una cura d'humilitat, ja que et trobes entre molts artistes més, i alhora és una oportunitat de donar-te a conèixer a l'estranger".\nTres Messies al Palau de la Música\n[Àudio d'Oriol Junqueras des de la presó] "El més important és que seguim construint el futur amb tothom"