Calaix de Sastre: The Son of Man\nThe Son of Man, de René Magritte (1964)\nHavia nascut amb unes faccions monstruoses. Cap més part del seu cos tenia una malformació com aquella. De petit, quan els seus pares el van veure per primera vegada, van patir un atac d’espant incontrolable. El metge havia dit que el problema es devia a què la seva mare, fins i tot embarassada estant, sempre havia tingut la mania de dormir bocaterrosa. Aquella posició durant el son provocava en el fetus un encastament permanent en la paret uterina de la casa que l’albergaria durant nou mesos mentre es formava físicament. La mala fortuna el perseguia doncs, des de la seva etapa no-nata. Tan poc sortós fou, que justament la pressió que exercia el pes de la mare sobre la panxa rodona contra el matalàs, afectava el desenvolupament de la cara del petit. El nas creixia completament de costat, els ulls eren pràcticament coberts per les parpelles que només li permetien obrir-los uns tres milímetres; els llavis unes botifarres aixafades; tot el seu rostre era extremament rodó i tibat. Semblava com si tingués la cara de plastilina i algú li hagués colpejat amb una paella al bell mig d’aquella.\nA la guarderia, els seus petits companys no se li acostaven perquè els feia por; per tant, amics d’aquella època no en tenia cap. A l’escola la història es repetia, encara que a mesura que tots creixien, el temor d’aquella cara fastigosa s’anava convertint en una burla contínua. La inseguretat clàssicament típica de la pubertat el van portar a acudir amb una màscara el primer dia a l’institut, on estrenaria nous companys i mestres que d’aquella manera creia que l’acceptarien millor. Allà hi va fer alguns amics, sí, però l’únic que havia aconseguit era una curiositat infinita en el significat de la careta que portava. Les preguntes no deixaven de succeïr-se. Ell les distreia amb històries sobre la bona sort que portava anar emmascarat, posant de moda a les aules aquella indumentària que a ell el salvava de l’escarni que havia patit amb anterioritat.\nSemblava que per fi havia aconseguit portar una vida una mica més normal, tot i l’esclavisme de vestir-se sempre amb aquella màscara. La maleïda enveja del seu èxit, però, que sentia un dels alumnes de la seva classe, van conduir-lo una vegada més a la fatalitat. D’una estrabada mentre descansava, li arrencà aquella cobertura de la lletjor. Abans de fer-ho havia convocat tots els alumnes de l’institut al descobriment d’aquell rostre que ningú d’ells coneixia. I allà, enmig d’aquella multitud, la seva pell tornà a veure la llum; però no havia tornat sola, anava acompanyada de rialles i insults que se li clavaven com fletxes al cor accelerat per la vergonya. Apartat dels estudiants de nou, acabà els estudis en solitud i decidí fer-ho en l’ocultació de casa seva, a la seva habitació.\nIntentant entendre aquell món que concebia tanta maldat, que corrompia l’home i el feia un ser pervers en tots els seus sentits; intentant esbrinar les respostes a qüestions tan naturals que l’ésser humà s’havia formulat, es va endinsar en la filosofia. Va estudiar des dels presocràtics fins als pensadors més contemporanis. Escrutinava cada detall de les seves teories per arribar a una de pròpia que conjugués totes aquelles idees. Amb els seus antecedents, va aconseguir entendre que “tot el que veiem amaga alguna cosa, i l’home sempre vol veure què s’amaga darrera el que veiem, però és impossible”. Una frase feta que li encantava pronunciar quan arribava a aquesta conclusió era la simple “la curiosidad mató al gato”.\nConsagrats cinc anys a aquella missió, va trobar el millor mètode de tapar els desperfectes de la seva cara ja adulta. Cada dia es col.locaria un objecte diferent al rostre. Així, la tafaneria d’aquells que es fixaven en una poma, un préssec, la flor d’un gira-sol, la pàgina d’un llibre… es despistava. Tots volien contemplar què s’hi ocultava darrera d’aquelles coses, però no podien resistir-se a escoltar les infinites històries que s’inventava. Mai la seva vida podria ser normal, i s’hi resignava, ja que a 1964 encara no havia pres embranzida la cirurgia estètica. I, malgrat tot, era feliç.\nUna proposta més de Relats Conjunts\nby Floc at 0:05\nSECCIONS DEL CALAIX: Petits Relats\nS'ha de tenir molta moral per ser feliç vivint permanentment amb un objecte a la cara :D\nM'ha encantat! Molt ben trobat, sí senyora! Un gran relat!!!\nsempre he pensat que la decisió d'estudiar un o altra cosa venia marcada des de la infantesa... bona interpretació, betty!\nM'ha encantat! De la tristesa dels fets al somriure de còmplice! Genial!\nMoltes gràcies a tots! Celebro que us hagi agradat! La veritat és que després del primer relat conjunt (Le Chat Noir) ja tenia ganes d'un segon! Ara ja voldria fer-ne un tercer!\nQuina llàstima que no vaig ocmentar el post anterior, el vaig llegir i em va encantar, però no vaig tenir temps en aquell moment...\nSobre el petit relat,com sempre m'ha encantat. Quina valentia, quina positivitat i quina força interior. Per desgràcia, acostat més o menys a la figuració del text, existeixen molts casos desafortunats com aquest.\nMil i un petonets betty*\nOstres betty, m'ha agradat molt le teu relat!! És molt original i m'ha encantat l'últim paràgraf sobre com s'ho fa el protagonista per posar-se un objecte diferent!!! Felicitats!!\nAida, gràcies per passar sempre! Es nota, però, que aquests dies ja estem en la roda universitària... Jo demà hi he de ser a les 8 i dormo a Terrassa. A veure si ens veiem!\nMillu, gràcies! Me n'alegro molt que t'hagi agradat. Ara mateix he passat a llegir-me el teu i no puc dir altra cosa que: boníssim! Allà ja t'hi he deixat un comentari. La idea de RC és genial! Vull una altra proposta...\nMolt bo, Betty. Molta gent hauria de llegir el teu escrit i reflexionar una mica.;-)\nVaja, veig que has escrits força mentre era fora. Ara a veure quan trobo temps lliure per llegir els relats, que entre que comença la uni i que encara estic seleccionant i toquetejant les més de 1000 fotos del viatge no tinc ni una estona lliure...\nm'ha deixat una estona distret pensant en quantes vegades discriminem algú, simplement, per la seva aparença...\nSublim, amb un rerefons molt interessant! Felicitats!\nJa es veuen casos estranys pel món, qui ho diria, pobre home! En fi... malgrat tot, era feliç, oi? doncs ja està, dona!\nBetty encantat amb el teu relat, m'agradat\nXavi, benvingut de les vacances! Deus estar súper descansat! Ja tinc ganes que posis fotos perquè segur que són precioses... Me n'alegro que t'hagi agradat!\nA la resta, ara que tinc temps aprofitaré per llegir els vostres relats. M'encanta llegir-ne uns quants de cop, perquè sorprèn com de diferents maneres ens inspira a cada un una imatge. Estic molt contenta que us hagi agradat!\nBetty, molt bo! M'ha agradat molt!\nA més, no et coneixia, miraré de seguir-te la pista, perquè m'agrad el que he llegit! :)\nBuf, el paio els tenia ben posats, res d'enfonsar-se. Bon relat, ben lligat amb el quadre. Felicitats!!\nUna mica subrealiste, no?\nbetty quin festival de comentaris!\nTriomfen i molt els teus relats!!!!\nBetty! Molt bo el relat! (Ei, que sí que me l'he llegit, eth?)\nEl petit "Rodalies" està una mica aburridot, entre aquest dia de pluja i tot~!\nMolts Petons a la meva germana dels relats, tant de bo parlar fos tant fàcil com escriure, oi?. <3\nHola germà! Ui, semblo l'Atori (o com s'escrigui)!\nGràcies pel comentari, sembla que aquests últims dies t'has animat a escriure més... I aquesta última frase: "tant de bo parlar fos tan fàcil com escriure"?? Si ni tu ni jo callem mai! Això deu ser que te'n passa alguna i com que ahir no ens vam veure, alguna cosa deus tenir ganes d'explicar-me. Espero que no sigui res!\nÀnims i BETxitux!\nPermetem, com a lletraferit, que sense embuts et feliciti pel relat. Caigut per l'atzar al calaix d'aquesta sastresa, relats com aquest fan agraïr el destí sortòs.\nNo podries fer-ne un conte? L'esperarem per fruïr la seva lectura.\nRodalies, gràcies per la teva incondicional lectura i el comentari tan emotiu que has deixat amb la teva visita. Que n'és d'incert el destí! Hi ha fets que escapen a la nostra ànsia de control! L'únic possible en aquesta casos és la resignació, l'adaptació als nous temps.\nM'agradaria endegar un projecte com la proposta que em fas. Però no sé si en seré capaç ara per ara. Tant de bo algun dia pogués dur-ho a terme!\nUn BETxitu molt fort!


Actualitzada 17/01/2022 a les 17:45\nEl Consell de Ministres aprovarà aquest dimarts un reial decret per desplegar el Pla Estatal d'Accés a l'Habitatge 2022-2025, que disposa de 432 milions d'euros de pressupost i que anirà acompanyat d'una partida de 200 milions d'euros per a un bo de 250 euros mensuals d'ajuda per al lloguer per part de la gent jove. L'executiu també aprovarà la nova Llei d'Arquitectura, però no la Llei d'Habitatge, que està pendent de l'informe preceptiu però no vinculant del Consell General del Poder Judicial (CGPJ). El president del govern espanyol, Pedro Sánchez ha deixat clar aquest dijous que malgrat que el seu executiu «estudiarà» el document del CGPJ, impulsarà la llei per convertir l'habitatge en «el cinquè pilar de l'estat del benestar».\nEn roda de premsa conjunta amb el canceller alemany, Olaf Scholz, Sánchez ha afirmat que el seu govern té un «respecte absolut» a l'informe que emeti el CGPJ, però «el debat és que les fórmules que hem tingut en els 40 anys de democràcia per garantir un habitatge digne no han estat suficients».\n«El govern d'Espanya comparteix amb els ciutadans la necessitat de més compromís des del que és públic» per fer de l'habitatge «el cinquè pilar del benestar».\nPer tant, ha dit, «mirarem amb absolut respecte» l'informe del CGPJ i les «qüestions tècniques» que vulguin plantejar, però el compromís d'Espanya és impulsar la llei.\nComenta el contingut : El govern espanyol aprova aquest dimarts el pla d'Habitatge i el bonus de 250 euros de lloguer per a joves


Barraca de cal Sells | Mapes de Patrimoni Cultural\nBarraca de cal Sells\nBarraca de cal Sells Vallirana\nCasetes Montané - Can Rovira\nEntre les masies de cal Jep i can Rovira, a la dreta de la N-340 en direcció l'Ordal\nRef. Cad.: 08296A00800033\ndj., 08/09/2016 - 02:00\nBarraca de pedra seca del tipus aèria adossada al marge i orientada al nord-est. La planta és circular, amb la coberta de falsa cúpula i una porta d'accés rectangular amb la llinda plana. Compta també amb petites finestres rectangulars. No ha estat restaurada.\nLes dades han estat extretes de l'espai web Wikipedra (codi 4731) i cedides pel Centre Excursionista de Vallirana (BV016).\nA Vallirana, majoritàriament, les barraques de pedra seca estan relacionades amb el món del vi i el cultiu de la vinya. De fet, la vinya va ser la principal activitat agrària a Vallirana fins a finals del segle XIX. En general, cada família tenia la seva vinya (sobretot en el cas de les masies), tot i que amb l'arribada de la fil·loxera a França, la demanda de vi va experimentar un increment considerable, que es traduí en la proliferació del cultiu de vinya arreu del terme. Posteriorment, amb el pas de la fil·loxera per Catalunya, el sector va entrar en una forta crisis que finalment es va poder superar empeltant altres varietats de raïm, reconvertint els cultius i creant els cellers cooperatius, tant en auge durant la primera meitat del segle XX. Les vinyes valliranenques van perviure fins ben entrada la segona meitat del segle XX, abans de l'aparició de les urbanitzacions residencials. Les barraques eren utilitzades per dormir, guardar les eines o aixoplugar-s'hi en cas de mal temps. La pedra que les basteix era extreta de l'arrabassament dels camps i de la construcció dels camins que portaven fins als cultius. La barraca té construccions annexes al voltant bastides amb ciment. Era propietat del flabiolaire valliranenc Pere Sells.


ReciClassíCat: MOZART, Wolfgang Amadeus (1756-1791) - Der Messias K.572\nObra d'Adolph Friedrich Erdmann von Menzel (1815-1905), pintor alemany.\nWolfgang Amadeus Mozart (1756-1791) compositor i organista austríac nascut a Salzburg. Ara que ens trobem immersos en plena confusió i caos nadalenc tot i el dur context social i econòmic del nostre entorn, parlar del Messies de Händel, a banda del somriure que ens desperta espontàniament, pot resultar un recurs fàcil per tota la parafernàlia artística i musical que representa. Ara bé, si ens fixem bé en el títol i en el compositor protagonista la cosa, aparentment, canvia radicalment. Doncs sí bons i estimats amics lectors, va haver-hi un temps en què Mozart també feia arranjaments d'obres i una d'elles va ser la de l'oratori més conegut i admirat del segle XVIII, el Messies de Händel. En el cas de Mozart, no fou per voluntat pròpia sinó per la petició sincera i imaginem que molt ben pagada que l'hi faria el compte i mecenes Gottfried van Swieten que disposaria dels recursos necessaris per tal que Mozart la reversionés tot adaptant-la als "nous temps" moderns i amb la corresponent traducció a l'alemany. Corria l'any 1788, un temps en què Mozart, a banda de trobar-se a pocs anys del seu trist final, feia vida i miracles musicals a Viena. Allà estava al càrrec de la direcció d'organització de concerts d'un dels cercles privats i exclusius de la ciutat. Un d'ells era el de Van Swieten per a qui faria el bon treball que avui presentarem i que Mozart estrenaria el 6 de març de 1789 a un dels Palaus dels Esterhazy.\nCrec recordar que en alguna entrada llunyana d'aquest espai parlava de l'existència d'aquest Messies número de catàleg K.572 de Mozart i crec recordar, també, que comentava que un bon dia el recuperaria. Aquest dia, l'endemà de l'apocalíptica fi del món, ja ha arribat i avui, en ple advent, tindrem el plaer de fruir d'aquest regal inesperat de Nadal que Mozart, respectant amb obsessió i prou cura la partitura original, ens fa. Evidentment, no pujaré tota l'obra perquè qui vulgui la podrà escoltar en el corresponent enllaç de descàrrega o mitjançant Spotify. He seleccionat el final de la segona part i fins l'amén final. El principal canvi que Mozart introduiria seria a nivell d'instrumentació amb la presència dels vents metall, fagots i possiblement clarinets. Alhora, en modificaria lleugerament l'harmonia, el temps o l'assignació d'algunes parts vocals tot respectant el conjunt de la partitura. Bona sorpresa musical. Un regal tan mozartià com handelià. Demà, tot i el paisatge de llums, colors i arbres engalanats, canviarem radicalment de registre i farem un homenatge a un actor que ja ha visitat aquest espai un parell de vegades. Això serà demà, avui gaudim d'aquest Messies que no dubto que agradarà a tots aquells que estimen la partitura... a qui no, doncs paciència que tot plegat és fugaç i eteri així doncs, per avui ja n'hi ha prou. Mentrestant, fruïm de Händel de la mà de Mozart... ves qui ho diria!\nA la interpretació la Hanoverian Court Orchestra, amb instruments originals, el cor i solistes de la Maulbronn Chamber Choir i la batuta de Juergen Budday.\nKUK-ART: Wolfgang Amadeus Mozart - Der Messias\nYOUTUBE: Wolfgang Amadeus Mozart (1756-1791) - Der Messias - Choir Hallelujah\nSPOTIFY: Bible - New Testament – Mozart: Der Messias\nPaul Muad Dib 22 de desembre de 2012 a les 18:00\nJosé Luis 24 de desembre de 2012 a les 12:10\nEfectivament, bona sorpresa i bon regal de Nadal. Moltes gracies i bones festes!\nPaul Muad Dib 24 de desembre de 2012 a les 17:30


Llegeix més sobre El riu Segre, a Lleida\nLlegeix més sobre Aplec dels Rius a Lleida\nLlegeix més sobre L’aigua reutilitzada del metro contribuirà a crear un refugi de biodiversitat al Besòs\nL’Ajuntament de Granollers designa una comissió d’estudi per analitzar el model de gestió del servei de subministrament d’aigua potable. El Ple ha aprovat la constitució d’aquesta comissió integrada per 9 membres de la Corporació, un representant de la Federació d’Associacions de Veïns de Granollers i 9 tècnics municipals.\nLlegeix més sobre S’inicia el procés per analitzar el futur model de gestió de l’aigua a Granollers\nLlegeix més sobre El preu de la revolució industrial al Llobregat\nActivitat en format telemàtic el dimecres 28 d'abril de 18 a 19h\nLlegeix més sobre Aigua per tot i per tothom\nLa regidoria de Medi Ambient ha engegat una nova campanya de bones pràctiques mediambientals a vint-i-un edificis municipals. En total, s’estan instal·lant 2.162 enganxines de promoció de bones pràctiques en relació amb l’estalvi energètic, l’estalvi d’aigua, el reciclatge de residus i la mobilitat sostenible.\nLlegeix més sobre Campanya de bones pràctiques mediambientals als edificis municipals de Reus\nLlegeix més sobre Entren en funcionament els contenidors intel·ligents a Sant Pere de Ribes\nLlegeix més sobre Taula rodona: El riu Tenes i la millora de la llera


El Ripoll és vida\n(Publicat al Diari de Sabadell , dimarts 30 d'agost de 2016) A les acaballes del mes de juliol, i a les portes de la sequera informativa, va arribar un aiguat en forma de notícies científiques. En concret, es tracta de la publicació a la revista Ecotoxicology and Environmental Safety d'un article de l'equip de l'ecòleg de la Universitat de Barcelona (UB), Narcís Prat, sobre l'impacte ecològic i la recuperació del Ripoll després de rebre l'efluent d'una indústria tèxtil de tints. El contingut de la publicació posa en evidència l'impacte de l'activitat industrial al riu Ripoll al seu pas per Castellar del Vallès. La sobreexplotació dels recursos hídrics i l'abocament d'aigües tractades per la indústria no permeten recuperar els cabals mínims necessaris i millorar la qualitat de l'aigua. Aquestes són, segurament, les dues conclusions més destacades i, alhora, l'assignatura que fa anys que el Ripoll no supera amb èxit. És evident que\nRevifar la B-40\ndimarts, d’agost 09, 2016\n(Publicat al Diari de Sabadell , dimarts 9 d'agost de 2016) El primer dia d'agost el Govern es desperta amb la licitació d'un contracte d'assistència tècnica per a la redacció d'un Pla específic de mobilitat del Vallès. Vaja, que el Departament de Territori i Sostenibilitat vol estudiar què passa amb això de la mobilitat del Vallès. Per fer-ho es destinarà un import total de 356.950 euros i les consultores interessades a elaborar l'estudi disposen fins al 21 de setembre per presentar les seves propostes. Un cop atorgat l'estudi, en un termini de 9 mesos haurà d'estar enllestit. L'objectiu del Govern és estudiar la funcionalitat de les diferents infraestructures viàries i ferroviàries que ja es disposen i les que estan previstes per potenciar la mobilitat sostenible. El Govern també preveu un espai web per consultar i participar en aquest procés d'anàlisi de la mobilitat. A priori, una bona notícia pels vallesans. Ara bé, la Campanya Contra e\nEdificar al Passeig\ndimarts, d’agost 02, 2016\n(Publicat al Diari de Sabadell , dimarts 2 d'agost de 2016) De plaça a Passeig (Imatges: ICGC ) Així de clar va ser l'actual d'equip de govern municipal el passat divendres quan va comparèixer davant de la premsa per explicar que això del Passeig encara va per llarg. Ara bé, la part més substancial de la conversa amb els mitjans de comunicació va ser que s'encarregarien dos concursos públics per concretar actuacions en aquest espai central de la ciutat. Un d'ells per projectar una nova edificació al Passeig i l'altre per definir uns jardins a l'espai del Vapor Turull. Diferents mitjans de comunicació de la ciutat es feien ressò d'aquesta decisió preliminar de l'Ajuntament. No és així la nota oficial del consistori. Perquè es vol edificar al Passeig? Potser per fer-hi més oficines municipals, un centre comercial, un bloc d'habitatges, un museu, un edifici emblemàtic? o vés a saber què! Aquesta és i serà la incògnita dels mesos o anys que


Avaluació del programa 3 Voltes | SPORA | Consultoria Social\nÀmbit: GènereCategories: Gènere, Infància i joventut, Recerca i avaluació, violència masclista\nLes desigualtats de gènere són una qüestió estructural en la nostra societat, de manera que treballar per tal que la joventut deixi de reproduir-les ha de ser quelcom prioritari. En aquest context, el programa 3 Voltes, de l’Agència Catalana de la Joventut (ACJ), es proposa sensibilitzar, capacitar i acompanyar a professionals per tal que passin a l’acció dissenyant i implementant projectes, adreçats a la població jove, de promoció de la igualtat i prevenció de les violències masclistes.\nL’ACJ vol dur a terme una avaluació doble del programa. D’una banda, de la seva implementació: com funcionen els diferents components del programa? Els processos de treball són eficients? El programa està arribant a tot el territori i als diferents perfils de professionals de joventut? Quin és el grau de satisfacció dels diferents agents implicats?\nD’altra banda, l’ACJ també vol identificar quins són els resultats que està obtenint el programa, per poder valorar si és eficaç en l’assoliment dels seus objectius: el programa està millorant les competències dels i les professionals de joventut en matèria de gènere i violències masclistes? Està aconseguint que se sentin segures per passar a l’acció i implementar actuacions de manera autònoma? Serveix per afavorir la coordinació i el treball en xarxa amb altres agents del territori? I, per últim, el programa està contribuint a millorar les competències tècniques dels i les professionals vinculades al disseny, la implementació i l’avaluació de projectes?\nPer tal de donar resposta a aquesta doble demanda d’avaluació, l’equip de Spora ha realitzat una avaluació que combina mètodes qualitatius (entrevistes i grups de discussió) amb l’anàlisi de fonts documentals facilitades per l’ACJ.\nA partir de la revisió de tota la documentació aportada, en primer lloc, s’ha construït una matriu amb informació relativa als territoris i professionals que han participat en les dues onades del 3 Voltes i els projectes implementats, que ha permès sistematitzat aquest ampli volum d’informació.\nEn segon lloc, s’han identificat les fortaleses i debilitats d’alguns aspectes generals del programa (coordinació i planificació, comunicació entre agents, etc.) i dels seus components o fases principals (formació, assessorament i implementació de projectes). Pel que fa a l’avaluació dels resultats, s’ha analitzat la capacitat del programa per aconseguir els resultats esperats per cadascun dels objectius específics plantejats. A més a més, s’ha explorat el paper que està jugant el 3 Voltes en la transversalització de la perspectiva de gènere en les polítiques de joventut.\nEn tercer lloc, s’han identificat diferents factors institucionals i socials que poden estar interferint en la implementació i els resultats del programa, amb l’objectiu de poder tenir-los en compte per a l’elaboració de la teoria del canvi o del marc lògic de la pròxima edició del programa.\nFinalment, s’inclou un apartat final de recomanacions i propostes de millora.


SR. JOAN CARLES PIQUET PALAU – Testimonios para la Historia\nPortada » PC, 14è VOLUM. Associacionisme cultural, esportiu i assistencial » SR. JOAN CARLES PIQUET PALAU\nESCOLA ROSELLA, SCCL\nEncara no s’ha aconseguit integrar les persones disminuïdes de forma plena dins de la nostra societat.\nL’Escola Rosella, especialitzada en l’atenció personal i en la inserció laboral de persones amb disminució psíquica i trastorns de conducta, va decidir engegar l’any 1992 un important canvi en el seu model de gestió de la mà de Joan Carles Piquet: “L’Escola havia estat fundada l’any 1969 pel meu pare com una empresa privada. En el moment en què em vaig fer càrrec de la gestió, es va fer evident que el model privat de propietat no era el més adequat per a la nostra institució, atès que dificultava l’obtenció d’ajuts i subvencions per part de les administracions. Aquest va ser el motiu detonant que em va fer decidir a engegar la reconversió en societat cooperativa.”\nLa fórmula els ha proporcionat uns resultats idonis, tal com ho mostra el fet que hagi estat un dels pocs centres de Catalunya d’aquestes característiques capaç d’ampliar el nombre de places en disset durant l’any 2000 i en una durant el 2001. Actualment, són membres d’aquesta societat quatre cooperativistes, mentre que hi ha 27 treballadors col·laborant-hi dins del règim general de prestacions de la Seguretat Social, a més d’un servei extern de cuina i de neteja del centre. Totes aquestes persones “satisfan les necessitats quotidianes dels nostres usuaris, els quals es divideixen en dos serveis. D’una banda, els residents que viuen a les nostres instal·lacions i que han de rebre assistència els 365 dies de l’any i, d’una altra, els usuaris externs, és a dir, aquells que acudeixen al centre diàriament de nou del matí a dos quarts de cinc de la tarda per tal de formar-se i treballar dins dels nostres tallers.”\nEn el primer cas, l’Escola Rosella acull usuaris de diversos punts d’Espanya com ara Girona, Saragossa, Eivissa o Mallorca. De fet, el resident intern més antic del centre, en Tomeu, és de Mallorca i porta ja disset anys integrat en la vida de l’Escola: “És emocionant, però també trist saber que tota la seva vida girarà al voltant de la nostra institució. En aquest sentit, és evident que han millorat les condicions de vida d’aquestes persones, que no fa gaire vivien amagades i sense possibilitats de realitzar-se com a persones. Ara, en canvi, poden desenvolupar diverses activitats com practicar esports, fer sortides culturals, lúdiques, etc. Tanmateix, però, encara no s’ha aconseguit integrar-les de forma plena dins de la nostra societat, especialment en el vessant laboral. En aquest sentit, els meus deu anys d’experiència personal i professional fan que consideri difícil la total integració social i laboral de les persones disminuïdes a curt o mig termini, perquè durant tot aquest temps només he aconseguit integrar un dels usuaris del nostre centre en una empresa ordinària.”\nEl factor personal és especialment important en el cas del tractament i de l’atenció de les persones que resideixen en aquest centre si tenim en compte que en molts de casos “el contacte amb les seves famílies és més aviat escàs. Generalment els usuaris tenen una gran necessitat de tenir un relació sovintejada i fluida amb les seves famílies, però no sempre succeeix així. Això fa que la dedicació i l’estimació del personal del centre cap a aquestes persones hagi de ser encara més gran si s’ha de compensar el buit afectiu que els causa aquesta falta de contacte o aquest desinterès familiar. De manera paral·lela, com a direcció del centre, també cal que siguem molt curosos per tal d’evitar intents de manipulació o d’abús jurídic –per motius econòmics– dels familiars envers els nostres usuaris. Finalment, per altra banda, també hem de treballar per conscienciar els familiars no directes, quan es produeix la mort dels directes i no han deixat mitjans econòmics per cobrir les despeses d’assistència de l’usuari, perquè se’n facin càrrec. Aquesta és una part molt dura i poc agraïda de la nostra tasca, sobretot pel desgast moral que comporta.”\nEn el cas dels usuaris externs, els tallers o espais de formació laboral de què disposa aquesta institució educativa es divideixen en diversos àmbits: “L’horta, centrada en el conreu de fruites i verdures; la granja, que s’encarrega de l’explotació del bestiar i dels productes per a consum humà derivats; la jardineria, que té per objecte ensenyar-los tècniques bàsiques de cura i conservació d’espais verds i jardins, i el taller en què s’elaboren peces industrials de plàstic. A causa del major grau de dificultat d’aquesta tasca, únicament són adreçats cap a aquest espai els alumnes que pateixen un índex de trastorn menor.”\nPer fer-se càrrec de l’atenció i formació d’aquests treballadors, l’Escola Rosella va crear un equip de professionals especialitzats: “Està format per una psicòloga i directora tècnica del Taller Ocupacional; per una pedagoga; per una treballadora social i directora tècnica de la Llar Residència; i per un metge i responsable higiènic i sanitari.”\nEl treball de totes aquestes persones es dirigeix mitjançant plans de treball controlats per l’Administració: “Els centres com el nostre treballen segons les directrius de dos programes determinats pel Departament de Benestar per cada servei. Es tracta del Programa Individual de Rehabilitació de Taller i Residència i el Programa General, que és on consten tots els objectius que es treballaran amb els usuaris durant tot l’any. Anualment, també rebem dues inspeccions: una de l’Equip de Valoració i Orientació Laboral i l’altra del Servei d’Inspecció i Registre, ambdues del Departament de Benestar i Família –per verificar que s’estan seguint les normatives vigents i controlar alhora la qualitat dels serveis. Finalment, tota la nostra tasca quotidiana en qualsevol àmbit ha de respondre a les directrius marcades pels múltiples protocols específics.”\nEn aquest sentit, tot i que Joan Carles Piquet valora la utilitat d’aquests documents, també n’aprecia els aspectes negatius: “La burocràcia excessiva comporta la pèrdua de comunicació amb els usuaris. No hauríem d’oblidar mai que estem treballant amb unes persones que tenen unes demandes d’afecte molt superiors a les convencionals. Segurament per això treballar amb elles resulta tan agraït, però també exigeix una veritable vocació per part dels professionals que les atenen.”\nPer a Joan Carles Piquet, un apassionat de la seva activitat professional i de la tasca de l’equip que dirigeix i coordina, la vocació no és indispensable per realitzar una tasca educativa amb aquestes persones, però sí un valor afegit que marca la diferència entre uns treballadors i els altres: “La vocació és com una mena d’enamorament que hom sent per la seva feina, i és fonamental en la nostra activitat perquè els nostres usuaris tenen unes limitacions des de les quals hem de treballar i que cal entendre i assumir. Aquesta identificació amb la feina ajuda, en primer lloc, a valorar i millorar els resultats obtinguts i, en segon, a adonar-nos de l’estimació i del caliu que els usuaris ens aporten.”\nAquesta és la raó perquè Joan Carles Piquet tingui molt present que “una de les meves missions fonamentals és engrescar i motivar els treballadors perquè donin el millor d’ells mateixos.”\nPrevAnteriorSR. JORDI MARIMÓN SARRÀ\nSiguienteSR. RAMON POLL I BARBARÀNext


Les Creus de Sant Jordi reconeixent la contribució de l’Església - Arquebisbat de Barcelona\nPàgina d'inici > Noticies > Tarraconense\nLes Creus de Sant Jordi reconeixent la contribució de l’Església\nGna. Maria Victòria Molins, la Fundació Pere Tarrés, la Sala Cabanyes i l’Associació Caramelles del Roser de Sant Julià de Vilatorta guardonades amb la Creu de Sant\nAl Palau de la Generalitat de Catalunya, el dia 26 al vespre, el Molt Hble. Carles Puigdemont, President de la Generalitat, ha lliurat la Creu de Sant Jordi a 27 personalitats i 13 entitats que s’han destacat en el servei a Catalunya en el pla cívic i cultural.\nL’arquebisbe de Tarragona i Primat, Mons. Jaume Pujol; l’arquebisbe emèrit de Barcelona Cardenal Lluís Martínez Sistach; i el Vicari Episcopal, Mons. Cuadrench, en representació de l’arquebisbe Omella, manifestaren la presència de l’Església a Catalunya acompanyat els guardonats.\nLa Gna. Maria Victòria Molins, religiosa de la Companyia de Santa Teresa de Jesús i voluntària social, ha estat guardonada “pel seu compromís amb les persones desfavorides, singularment des del barri del Raval de Barcelona. Implicada en l’evolució de l’Església, el seu llibre Alexia. Experiencia de amor y dolor vivida por una adolescente (1986) va inspirar al director Javier Fesser el film Camino. La seva trajectòria va ser reconeguda el 2015 amb el 32è Premi Internacional Alfonso Comín”.\nEntre les entitats, ha rebut la Creu de Sant Jordi, en forma de placa, la Fundació Pere Tarrés “pel conjunt del seu treball en el foment de l’educació en el temps lliure, el voluntariat, la millora de la intervenció social i l’enfortiment del teixit associatiu. Amb el temps, aquests camps s’han ampliat a altres aspectes de l’acció social, com la formació, la recerca i la gestió. Entre els seus nombrosos serveis, gestiona una àmplia xarxa d’albergs i cases de colònies i disposa de la Facultat d’Educació Social i Treball Social Pere Tarrés dins de la Universitat Ramon Llull”.\nLa Sala Cabanyes, Secció Teatral del Centre Catòlic de Mataró, ha estat guardonada “en el centenari de la seva creació i de la primera representació d’Els pastorets de Mataró, un espectacle popular molt arrelat a la memòria de la capital del Maresme. I també en reconeixement al seu paper integrador i de defensa de la llengua, la cultura i les tradicions catalanes. El teatre actual, inaugurat el 1933, ofereix una programació estable i és un espai de formació de professionals de les arts escèniques”.\nTambé ha rebut la Creu de Sant Jordi, l’Associació Caramelles del Roser de Sant Julià de Vilatorta, “per promoure la memòria i l’activitat d’una festa osonenca que, com a valuosa expressió de la música tradicional, es remunta al 1590. Les Caramelles del Roser tenen característiques singulars, com la indumentària o el cant dels goigs del Roser. En el tombant del segle XIX al XX van atreure l’atenció de reconeguts folkloristes. Actualment, la seva colla caramellaire té un dels repertoris més amplis del país, que inclou des de festeigs a cants religiosos, passant per les corrandes de temàtica política i social”.


Encaixada de mans històrica entre els presidents dels Estats Units i Cuba\nBarack Obama i Raúl Castro deixen una imatge per a la història en l'inici de la "cimera de la reconciliació", després de més de 50 anys d'hostilitats entre els dos països\n4 min. Panamà 11/04/2015 08:34\n651x366 Encaixada de mans històrica ntre Barack Obama i Raúl Castro, durant la Cimera de les Amèriques a Panamà / EFE Encaixada de mans històrica ntre Barack Obama i Raúl Castro, durant la Cimera de les Amèriques a Panamà / EFE\nHistòric retrobament dels presidents dels Estats Units i Cuba aquest divendres a Panamà. Barack Obama i Raúl Castro han protagonitzat una encaixada de mans a l'inici de la "cimera de la reconciliació", després de més de 50 anys d'hostilitats entre els dos països.\nLa VII Cimera de les Amèriques, que serà recordada com la "cimera de la reconciliació", ha començat oficialment aquest divendres amb el discurs d'obertura del president panameny, Juan Carlos Varela. És la primera vegada que hi acudeixen tots els països del continent, a excepció de la presidenta xilena, Michelle Bachelet, que no hi ha pogut anar a causa de les devastadores inundacions que hi ha hagut al seu país.\nPerò el moment més esperat de la cimera s'ha produït poc abans de l'inici, quan els presidents nord-americà, Barack Obama, i cubà, Raúl Castro, han fet una encaixada de mans.\nL'històric moment entre Obama i Castro s'ha produït davant del secretari general de l'ONU, Ban Ki-moon, quan els dos presidents "han coincidit" abans d'entrar al teatre Anayansi de la capital panamenya, on ha tingut lloc la cerimònia d'obertura de la cimera.\nLa trobada ha sigut breu però "històrica", han recalcat tant Varela, com Ban, com el secretari general sortint de l'Organització d'Estats Americans (OEA), José María Insulza, que han parlat durant la cerimònia.\nEl mandatari panameny ha honrat en el seu discurs "el coratge i la voluntat dels caps d'estat i dels governs que han deixat de banda les seves diferències històriques en la recerca d'acostaments que portaran millors dies per als seus pobles i el nostre continent".\nInsulza, que s'acomiada de la direcció de l'OEA després de 10 anys en el càrrec, ha declarat entre un sonor aplaudiment dels delegats presents que "és la primera vegada en la història de les Amèriques que es reuneixen al voltant de la mateixa taula els caps d'estat i de govern de les 35 nacions" del continent.\nI el secretari general de l'ONU també ha posat èmfasi en el mateix punt abans d'assenyalar que "la presència dels presidents Obama i Castro en aquesta oportunitat representa un desig finalment complert per molta gent a la regió".\nL'encaixada de mans entre Obama i Castro ha estat un breu avançament públic de la trobada bilateral privada que mantindran aquest diumenge els dos líders, i es produeix només quatre mesos després que tots dos anunciessin de manera simultània un acord per al restabliment de les relacions diplomàtiques entre els dos països.\nLa reconciliació entre els dos acèrrims enemics de la Guerra Freda posa ombra, de moment, al creixent enfrontament que mantenen Washington i Caracas, que es va refermar quan el mes passat Obama va decidir imposar sancions econòmiques al règim de Nicolás Maduro.\nPerò també, en un altre fet històric al continent, la regió està deixant clar als Estats Units que no aprova les mesures que ha adoptat l'administració d'Obama.\nAquest divendres, el canceller xilè, Herald Muñoz, que encapçala la delegació del seu país en substitució de la presidenta Bachelet, ha afirmat a EFE que "la decisió dels Estats Units de declarar que Veneçuela és una amenaça per a la seva seguretat nacional ha estat desafortunada".\nMuñoz ha afegit que "Xile i altres països hem dit clarament que el més important són els principis. I nosaltres ens oposem a sancions unilaterals que contravenen el dret internacional i la carta de les Nacions Unides".\nI Insulza, també en declaracions a EFE, ha expressat la seva satisfacció per la matisació feta per Obama, segons la qual el decret nord-americà que considera la situació de Veneçuela com una "amenaça" per als EUA és només una qüestió tècnica, fet que ha permès, en la mesura del possible, que no augmenti més la tensió entre els dos països.\nQui no sembla que estigui disposat a deixar de pressionar és el president bolivià, Evo Morales, que, després de reunir-se aquest divendres amb els delegats indígenes de la Cimera dels Pobles, la reunió alternativa a la VII Cimera de les Amèriques, ha dit que ni té plans per reunir-se amb Obama ni ho desitja.\nEn la seva reunió amb indígenes del continent, Morales, l'únic president que ha acudit a la cimera alternativa, ha acusat Obama d'utilitzar sancions econòmiques per intentar derrocar governs de la regió.\nObama assegura que els temps d'"interferència" dels EUA a Llatinoamèrica han acabat


Grup de criança "L'Embaràs i els primers mesos de vida"\nA mesura que els bebès neixin i van creixent, la dinàmica del grup també va canviant i adaptant-se a les necessitats del grup. Cada sessió s’adaptarà a les necessitats d’aquell moment, i a mesura que creixen en família, en constant evolució.. neixen nous dubtes i sensacions, noves conquestes per compartir, moments per descobrir i gaudir.\nAcompanyat per l'Ana Paredes\nMare d’un petit de 32 mesos, Doula, Educadora de Massatge Infantil i Técnica d’Educació Infantil.\nActualment en formació a “SENDA” en Acompanyament emocional de 0-7 anys i en tràmits per fer la formació d’Assessora de Lactància.\nDestinataris: per a famílies a l'espera d'un nadó i famílies amb nadons fins els 3-4 mesos.\nHorari: dimecres de 10:30 a 12h.\nPreu: 39€ al mes


Activitat sobre Mecanoscrit del segon origen de l, pels L' ocell de la revolta - Viquilletra\nActivitat sobre Mecanoscrit del segon origen de l, pels L' ocell de la revolta\nEmpar ha validat aquesta activitat.\nActivitat de tipus altra activitat sobre l'obra Mecanoscrit del segon origen de l'autor Manuel de Pedrolo, realitzada per L' ocell de la revolta del centre Tarragona durant el curs 2013-14.\nTarragona, 13 de febrer de 2014\nSom uns alumnes de l’Institut Tarragona i t’enviem aquesta carta per aclarir-te els possibles dubtes sobre la teva existència. T'explicarem el que sabem sobre “tot plegat” (què en va ser del món, del teu pare...) i esperem que si et queden caps sense lligar ens ho facis saber pel mateix mitjà. Nosaltres estarem encantats de respondre't. Doncs bé, comencem!\nEls teus pares vivien a Benaura, un poble petit i de gent ben avinguda. Un dia aquesta vila, igual que la resta de món, va ser atacada per OVNIS. L’Alba i en Dídac es van salvar perquè en el moment de l’escomesa es trobaven submergits a l’aigua. Una vegada van ser conscients del que havia passat amb la resta de persones conegudes, van haver d’emmagatzemar tot el que necessitaven i el que recollien del poble. Havien de sobreviure a tots els obstacles que s’interposessin en el seu camí ja que, davant del dubte de la supervivència d’altres persones, tenien una gran responsabilitat: la de perpetuar l’espècie.\nAl llarg del seu viatge, en Dídac i l’Alba van portar una vida nòmada, cercant nous llocs segons les seves necessitats; també van recol·lectar molts llibres, importants pel seu valor cultural i d’aplec del saber de la nostra civilització, i els van anar guardant en diferents rulots. Per deixar constància del que havia passat i facilitar la tasca d’investigadors i historiadors futurs, van filmar imatges sobre Barcelona desprès de l’atac, i d’aquestes imatges i petits curtmetratges van intentar fer un documental.Més endavant van decidir fer un viatge per la Mediterrània (en el mar Adriàtic i els voltants de la costa italiana), on van passar nits llargues sota la lluna a les platges i on també van perdre la virginitat. En aquesta travessia, es van trobar diferents supervivents, però tots tocats de l’ala.Mar, el teu nom, té l'origen a la platja de Barcelona, i com molt bé ens demostra, es refereix al mar que L’Alba i en Dídac van poder observar per primer cop;i quedaren tan meravellats i sorpresos per la seva bellesa i la immensitat que van decidir anomenar-te així. El va proposar el teu pare abans que nasquessis i la teva mare el va trobar encertadíssim perquè tant es pot utilitzar en masculí com en femení.\nEl teu pare, en Dídac, un home de raça negra, es va morir quan gairebé tu acabaves de néixer, ensorrat sota un edifici; tornava d’agafar uns llibres d’electricitat va anar a buscar bombones de gas.Gràcies a l’Alba, que, tot i les circumstàncies en què es trobaven ella i en Dídac, va dedicar estones del seu viatge a escriure un manuscrit amb les seves aventures, el mecanoscrit del qual nosaltres vam poder llegir, hem pogut proporcionar-te aquesta informació. Ras i curt, els teus van fer una gran feina per tal de salvar la nostra raça, tu vas néixer per poder tirar endavant l’espècie amb la teva mare i d’aquesta forma, igual que ella, esdevenir pare de la humanitat.\nRealitzat pel grup Flowerpower del centre Tarragona el curs 2013-14 ____ Veure activitat...\nRealitzat pel grup Imma girls del centre FEDAC-La Immaculada el curs 2013-14 ____ Veure activitat...\nRealitzat pel grup PLA PERFECTE del centre Tarragona el curs 2013-14 ____ Veure activitat... ... més resultats\nTítol: Activitat sobre Mecanoscrit del segon origen de l, pels L' ocell de la revolta\nObtingut de «https://viquilletra.cat/index.php?title=Activitat_sobre_Mecanoscrit_del_segon_origen_de_l,_pels_L%27_ocell_de_la_revolta&oldid=20125»\nDarrera modificació de la pàgina: 30 març 2016 a les 19:29.


Aquests són els delictes que has de conèixer si utilitzes Twitter - YCOM\nAquests són els delictes que has de conèixer si utilitzes Twitter\nEls delictes comesos a les xarxes socials responen als mateixos delictes penals que a la vida real (coaccions, amenaces, insults, usurpació d’identitat), però tenen lloc en un nou escenari i les autoritats es troben normalment amb molts problemes per poder solucionar-ho, donats els buits legals. El principal entrebanc és l’aplicació territorial de les lleis. Hi ha debat obert si les lleis vigents responen a la legislació de l’Estat de l’usuari o de la xarxa social.\nLes companyies, els governs i els cossos policials cada vegada col·laboren més estretament per perseguir els delictes comesos a Internet, però encara hi ha molta feina a fer. Sembla cada vegada més evident que els drets que s’apliquen responen al territori de l’usuari que ha comès el delicte, i és per això que últimament hem vist a Espanya plantejaments polítics per modificar els codis penals per incloure les xarxes socials.\nSegons el Ministeri d’Interior, insisteixen que no es tracta de crear nous delictes sinó que els que ja existeixen siguin castigats amb més duresa si els culpables han utilitzat Twitter, Facebook, YouTube o qualsevol altra xarxa social per cometre’ls. “Les seves conseqüències són especialment feridores per l’enorme difusió que tenen entre els ciutadans les xarxes socials”, afirmen.\nDonades les característiques tècniques i pràctiques de Twitter (anonimat, continguts públics, viralitat,..), aquesta xarxa social és molt més propensa a contenir tweets que poden ser considerats delicte. Al ser un tema viral a la xarxa i una preocupació entre els usuaris, hem fet un recull dels principals delictes als que ens podem trobar:\nEl qui amenaci a una altra persona, a la seva família o a altres persones amb temes com delictes d’homicidi, lesions, avortament, contra la llibertat, tortures i contra la integritat moral, la llibertat sexual, la intimitat, l’honor, el patrimoni i l’ordre socioeconòmic, ha de ser castigat:\n1r. Amb la pena de presó d’un a cinc anys, si s’ha fet l’amenaça exigint una quantitat o imposant qualsevol altra condició, encara que no sigui il·lícita, i el culpable ha aconseguit el seu propòsit. En cas de no aconseguir-lo, s’ha d’imposar la pena de presó de sis mesos a tres anys.\n2n. Amb la pena de presó de sis mesos a dos anys quan l’amenaça no hagi estat condicional.\nArticle 169 del Codi Penal Espanyol.\nEl delicte d’amenaça és el més freqüent a la xarxa social, i és un error pensar que anònimament no tindrem cap problema, doncs la Policia és capaç de rastrejar l’usuari.\nDelictes contra les institucions de l’Estat\n1. Incorren en la pena de multa de dotze a divuit mesos els que calumniïn, injuriïn o amenacin greument el Govern de la Nació, el Consell General del Poder Judicial, el Tribunal Constitucional, el Tribunal Suprem o el Consell de Govern o el Tribunal Superior de Justícia d’una comunitat autònoma.\nEl culpable de calúmnies o injúries d’acord amb la llei queda exempt de pena si es donen les circumstàncies que preveuen, respectivament, els articles 207 i 210 del Codi.\nS’imposa la pena de presó de tres a cinc anys als qui emprin força, violència o intimidació per impedir als membres dels esmentats organismes d’assistir a les seves reunions respectives.\n2. Els qui injuriïn o amenacin greument els exèrcits, classes o cossos i forces de seguretat són castigats amb la pena de multa de dotze a divuit mesos.\nEl culpable de les injúries previstes en el paràgraf anterior queda exempt de pena si es donen les circumstàncies que descriu l’article 210 del Codi.\nArticle 504 del Codi Penal Espanyol.\nPer dificultat de separar opinions de la llibertat d’expressió fa molt difícil imputar a un usuari d’aquest delicte per un simple comentari en una xarxa social. Expressions contra la Comunitat Autònoma de Catalunya -ara al centre de la polèmica- o contra el Govern d’Espanya (sigui del símbol polític que sigui) es pot pagar molt car, però de moment no tenim constància de detinguts per aquest fet.\nDelictes relacionats amb els Drets Fonamentals i llibertats públiques\n1. Els qui provoquin a la discriminació, a l’odi o a la violència contra grups o associacions, per motius racistes, antisemites o altres motius referents a la ideologia, religió o creences, situació familiar, la pertinença dels seus membres a una ètnia o raça, el seu origen nacional, el seu sexe, orientació sexual, malaltia o minusvalidesa, han de ser castigats amb la pena de presó d’un a tres anys i multa de sis a dotze mesos.\n2. S’han de castigar amb la mateixa pena els qui, sabent-ne la falsedat o amb menyspreu temerari cap a la veritat, difonguin informacions injurioses sobre grups o associacions en relació amb la seva ideologia, religió o creences, la pertinença dels seus membres a una ètnia o raça, el seu origen nacional, el seu sexe, orientació sexual, malaltia o minusvalidesa.\nArticle 510 del Codi Penal Espanyol.\nDelicte d’enaltiment del terrorisme\nL’enaltiment o la justificació per qualsevol mitjà d’expressió pública o difusió dels delictes compresos en els articles 571 a 577 del Codi o dels qui hagin participat en la seva execució, o la realització d’actes que comportin descrèdit, menyspreu o humiliació de les víctimes dels delictes terroristes o dels seus familiars es castiga amb la pena de presó d’un a dos anys. El jutge també pot acordar en la sentència, durant el període de temps que ell assenyali, alguna o algunes de les prohibicions que preveu l’article 57 d’aquest Codi.\nArticle 578 del Codi Penal Espanyol.\nUn altre dels delictes que ha estat en el centre de la polèmica darrerament pel cas dels GRAPO i que s’ha saldat amb unes quantes detencions per tota la geografia espanyola. La clau d’aquest delicte és que no importa el mitjà pel qual el cometem, i les xarxes és un dels més comuns per la seva immediatesa i publicitat.\nUn dels primers exemples a Catalunya el trobem en aquesta NOTÍCIA. Recentment, diverses entitats jueves van denunciar 5 usuaris i més de 17.000.


Fira de Lleida – Municipalia | La FEMP demana a Indústria la millora dels serveis de telecomunicacions als municipis\nLa FEMP demana a Indústria la millora dels serveis de telecomunicacions als municipis\nProjecte de promoció de la implantació de la factura electrònica\nLa Comissió de la Societat de la Informació i Noves Tecnologies de la Federació Espanyola de Municipis i Províncies (FEMP) s’ha reunit aquest matí en el recinte de Fira de Lleida en el marc de la 17a edició de Municipàlia. Els membres de la comissió han acordar demanar al Ministeri d’Indústria la millora dels serveis de telecomunicacions als municipis i l’aprovació d’un Pla d’Extensió de Telefonia Mòbil que garanteixi els serveis de comunicació als entorns rurals.\nD’altra banda, la comissió participarà en un projecte de divulgació i promoció de la implantació de la factura electrònica. Aquest projecte implicarà un important estalvi de temps i diners, a més de la millora dels processos i la reducció dels terminis de pagament.\nTambé s’ha dut a terme la presentació del projecte Open DAI de l’Ajuntament de Lleida, que ha estat pioner en l’anomenat Open Data, els sistemes de dades oberts que permeten posar al servei dels ciutadans i les empreses la informació municipal. Des del febrer del 2011 la Paeria té dades públiques a disposició dels ciutadans i empreses. Fruit d’aquest projecte, la Paeria participa en el projecte Opening Data Architectures and Infraestructuras of European Public Administration (Open DAI), finançat per la Comissió Europea.\nLleida incorpora el concepte de crowd-sourcing, que facilita que els propis ciutadans aportin dades que puguin ser utilitzades per la resta, com per exemple dades referents a l’accessibilitat (en col·laboració amb Aspid i la ONCE).\n« Lleida, la demarcació amb un menor nombre de cremacions de Catalunya\nPer cada tona de biomassa que es mobilitza es creen 12 llocs de treball directes i 12 d’indirectes »


Gerardo Pisarello: “Hi ha un malestar justificat amb el turisme, lligat a la massificació” | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nGerardo Pisarello: “Hi ha un malestar justificat amb el turisme, lligat a la massificació”\nL'alcalde accidental de Barcelona defensa que han "canviat l'agenda política de la ciutat"\nBarcelona 13 MAI 2017 - 20:55\tCEST\nEntrevista a Gerardo Pisarello, alcalde accidental de Barcelona. GIANLUCA BATTISTA\nGerardo Pisarello (Tucumán, Argentina, 1970), portaveu i primer tinent d'alcalde del govern d'Ada Colau, és l'alcalde accidental durant el permís de maternitat de l'alcaldessa. Unes setmanes que coincideixen amb l'equador del mandat.\nPregunta. Estem a tocar de l'equador del mandat i hi ha hagut força convulsions, com valora la feina feta pel seu govern?\nResposta. De manera moderadament satisfactòria. Hem canviat l'agenda política de la ciutat, les prioritats. La inversió social ha augmentat un 50%, hem quadruplicat la inversió en habitatge, farem 10 noves escoles bressol, triplicarem el carril bici, treballem per fer del turisme una activitat sostenible i compatible amb la ciutat, farem un operador energètic municipal.... El gran repte és plantejar els temes clau de la propera dècada.\nP. Quina serà la seva herència per la ciutat?\nR. Es notarà un salt qualitatiu en habitatge, una aposta mai vista per fer un parc públic, escoles bressol, tindrem bona part del que serà el gran parc a les Glòries, nous centres referència en matèria de tecnologia avançada a la ciutat, un operador energètic públic... anirem dissenyant els primers passos de la Barcelona del futur.\nP. Han obert molts fronts. No temen no poder donar-los resposta i generar frustració?\nR. La gestió de les expectatives sempre és complexa, sobretot quan la ciutadania espera canvis immediats. Creiem que els canvis són palpables, les prioritats pressupostàries han canviat i parlem de projectes concrets: tancament de la Model, metro a la Zona Franca... No fallar a la gent que ha confiat en nosaltres és una de les nostres principals preocupacions. En un context en què a Europa el malestar per l'escletxa social genera respostes xenòfobes, la responsabilitat que tenim és enorme. Però crec que el nostre és un govern valent i honest.\nP. En què s'han equivocat?\nR. Si cada dia has de prendre 10 decisions, sis són encertades i en quatre t'equivoques. Has de ser capaç de fer autocrítica i revisar decisions i parlar amb més sectors. Però som un govern en minoria que ha estat capaç de pactar amb tothom.\nP. Hi ha molta gent que no pensa igual. Els hotelers, per exemple, han recorregut el pla que volen fer servir per ordenar el sector, el PEUAT. Es pot modificar?\nR. Les queixes de sector hoteler no són una esmena a la totalitat de l'estratègia turística sinó d'aspectes concrets. Sempre hem d'estar oberts a discutir i escoltar els arguments. I si són prou contundents, considerar-los.\nP. Els preocupen les mostres de rebuig al turisme?\nR. Als barcelonins ens agrada viatjar, fer turisme i rebre gent a la ciutat. El que no podem negar és que hi ha un malestar justificat, segurament desenfocat, però lligat a la massificació turística i no podem tancar els ulls. Hem de fer el debat, hi som a temps, veníem d'una situació descontrolada i hem de regular-la perquè es pugui expandir a determinades àrees de la ciutat. És fonamental deixar sense raons el malestar als barris on la pressió excessiva es veu com una amenaça a la qualitat de vida.\nP. Madrid està negociant amb Airbnb i vostès són l'única ciutat del món que els multa. L’estatègia és encertada?\nR. Estem dialogant amb Airbnb i veiem com fa alguns passos que ens semblen interessants, però són insuficients. Les plataformes han d'estar regulades per garantir el dret a l'habitatge. Si hem de triar entre no regular o els interessos del veïnat, estarem aquí.\nP. L'entrada del PSC al govern sembla un matrimoni de conveniència en què ells guanyen visibilitat i vostès van una mica més tranquils. És així?\nR. Ens ha donat estabilitat, hem après els uns dels altres i en termes generals hi ha una visió comuna en els temes centrals. Ara mateix som molt complementaris en polítiques econòmiques d'innovació de promoció de ciutat. Era important llençar el missatge i la coalició ha ajudat.\nP. Els preocupa l'actitud de dir que no a tot d'ERC?\nR. A vegades hi ha una escenificació exagerada, però el camí dels acords té molt recorregut. Hem fet acords amb consellers de la Generalitat i a l'Ajuntament amb ells hem tirat endavant el PEUAT o modificacions pressupostàries.\nP. Se senten traïts per la CUP, que no els va votar el PEUAT o la funerària?\nR. Ens passa el mateix. Allà on la CUP governa a Catalunya hem arribat a acords, hi ha diferents cultures polítiques.\nP. En el conflicte del túnel de les Glòries, si la UTE els demanda per la rescissió, l'endarreriment encara podria ser més gran.\nR. Hem fet el que havíem de fer: teníem endarreriment i sobrecost i si no actuàvem podíem tenir una Sagrera 2. Havíem de fer net i començar de zero i és important canviar el model de contractació, perquè els grans casos de corrupció a Catalunya estan relacionats amb la contractació d'obra pública. Hem d'aprofitar per avançar cap a un model més transparent que trenqui privilegis i doni oportunitats a les empreses més petites.\nP. Podran excloure de la licitació empreses vinculades a casos de corrupció?\nR. Cal anar pas a pas. Els tècnics hi estan treballant.\nP. Veurem les obres del tramvia abans d'acabar el mandat?\nR. El debat és cada vegada més tècnic i menys ideològic i estem convençuts que és una obra necessària per connectar les ciutats metropolitanes. Ara es tracta de desenvolupar tots els estudis i espais de diàleg amb l'oposició. No depèn només del que faci el govern.\nP. Però es començaran les obres o no?\nR. La nostra voluntat és tirar-les endavant però això no depèn només del que fem nosaltres.\nP. Han fet 70 reunions pel conveni del metro i entrem al tercer dilluns de vaga. L'estancament té a veure amb els interlocutors?\nR. És un conveni complicat però la proposta no retalla, millora condicions, inclou mesures de transparència. És complex i hem de ser pacients. Les negociacions sindicals sempre tenen complexitat, però hem arribat a un acord als autobusos. És també possible al metro.\nP. Ens espera una tardor intensa políticament. Quin paper hi vol jugar Barcelona? Podria fer de pont?\nR. Des de l'Ajuntament hem treballat per aconseguir conquerir un espai de diàleg i hem criticat molt les polítiques del PP que no demostren cap disposició al diàleg. Hem defensat sempre el dret al referèndum, creiem que pot ser una bona eina per trobar una solució. És possible trobar fórmules de convivència fraterna plurinacional basades en el respecte. Sí que ens considerem un pont des d'aquest punt de vista. Hem aconseguit aliances que són molt importants, més de cinc milions de persones a favor del dret a decidir al conjunt de l'Estat. A Catalunya estem defensant que s'ha de produir amb totes les garanties. Com a ajuntament tot el que serveixi per defensar un alternativa democràtica amb garanties ho promourem: que tingui reconeixement internacional i garanties d'imparcialitat.\nP. Es veu col·laborant en un referèndum que no tingui garanties?\nR. Nosaltres no farem res que posi en perill els treballadors municipals. No és democràtic fer que hagin de prendre decisions límit. Però si hi ha un bloqueig no ens quedarem de braços plegats. Tot el que siguin actes de reivindicació i mobilitzacions per defensar el dret i rebutjar les propostes que intenten resoldre'l per la via de la judicialització, hi serem.


Notícies | GARRAF TURISME - Part 3\nLa nit de la gastronomia de Vilanova, deixa molt bon gust de boca!\n“La nit de la gastronomia de Vilanova i la Geltrú”, que es va celebrar al restaurant Mas Roquer, divendres 8 de maig, ha estat un aparador dels productes i plats arrelats a la rica tradició gastronòmica local, així com dels productors, elaboradors, forners, pastissers i restauradors. Una iniciativa molt interessant i que ha implicat la […]\nÈxit de participació a la Caminada Guiada a l’Autòdrom de Terramar\nNode Garraf Agència de Desenvolupament, ha col•laborat amb l’Ajuntament de Sant Pere de Ribes en el marc de l’Agromercat, que enguany ha celebrat el seu 10è aniversari. Amb l’objectiu de participar en l’ampliació del ventall d’activitats que ja ofereix aquest esdeveniment, Node Garraf va oragnitzar una caminada guiada. Aquesta va tenir lloc el diumenge 26 […]\nTasta i assaboreix la nostra gastronomia Garraf, tenim bon gust!\nAquest any, en el marc del Saló B>Travel que tindrà lloc a Barcelona els propers dies 17, 18 i 19 d’abril de 2015, el Garraf hi serà present. Us podreu informar a l’stand de Catalunya núm. 361, i a més el podreu tastar al B>Delicious! a l’stand 24. Gràcies a la col•laboració de la Ruta […]\nTens inquietud per millorar constantment?\nT’oferim un projecte que et pot interessar El SICTED és una metodologia, un sistema de gestió de la qualitat que busca la millora contínua de les empreses i serveis participants i de la destinació, el Garraf, des de la transversalitat del turisme per aconseguir una experiència turística de qualitat. Hi poden participar fins a 30 […]\nEl Parc a Taula disposa d’una nova aplicació per al mòbil\nEl programa Parc a taula de la Diputació de Barcelona disposa d’una aplicació per a dispositius intel·ligents que proporciona informació dels 240 establiments adherits i que permet fer-hi reserves i gaudir de descomptes, entre altres funcionalitats. [+info]\n61 establiments i equipaments del Garraf s’han distingit com a destinació de qualitat turística\nEl Garraf, entre les comarques que acrediten més distincions de la província de Barcelona.


El Consell destina 6,5 milions en ajudes per al sector turístic - À Punt\nEl Consell destina 6,5 milions en ajudes per al sector turístic\nL’objectiu és mantindre actiu aquest sector, que tindrà una normalitat més lenta una vegada finalitze la crisi sanitària.\nVÍDEO | El Consell destina 6,5 milions en ajudes per al sector turístic\n17 d'abril 2020 - 12:30\nEl ple del Consell ha aprovat un decret d’ajudes directes de 6,5 milions d’euros per a empreses turístiques que s’han vist durament castigades per la pandèmia de la Covid-19.\nL’objectiu és donar suport i mantindre actiu aquest sector, que representa el 15% del PIB de la Comunitat Valenciana, i que tindrà una normalitat més lenta una vegada finalitze la crisi sanitària.\nAquest decret recull dues línies diferenciades d’ajudes. La primera està dirigida a donar suport econòmic a persones treballadores autònomes i pimes que desenvolupen les seues activitats en el sector turístic de la Comunitat Valenciana i estiguen adherides al programa CreaTurisme, tinguen la distinció Sicted o siguen agències de viatge.\nLa segona va destinada a entitats i empreses adherides a Meditarranew Musix / Mediterranew Fest de Turisme Comunitat Valenciana, amb data del 14 de març i l’entrada en vigor del Reial decret 463/2020.\nTambé beneficiaran les agències de viatge, atés que la seua activitat es considera imprescindible per a la difusió i comercialització de l’oferta i per a articular en la Comunitat Valenciana la gestió de viatges de terceres agències de la resta d’Espanya o de mercats emissors internacionals.\nLa quantia de les ajudes per a aquesta primera línia de subvencions directes ascendirà a 2.500 euros per a les persones obligades a la suspensió d’activitats. Les subvencions són complementàries a les que pogueren haver aprovat altres departaments de la Generalitat i del Govern d’Espanya.\nNo obstant això, la vicepresidenta del Consell, Mónica Oltra, ha explicat que aquestes ajudes no seran compatibles amb la línia de subvencions per a autònoms. Així, aquests hauran de triar entre l'ajuda específica per a aquest col·lectiu o l'aprovada per al sector turístic. Si ja han formalitzat la petició per a la primera, han de renunciar a aquesta ajuda i demanar la segona.\nLa sol·licitud es presentarà de manera telemàtica en la seu electrònica de Turisme Comunitat Valenciana entre el 4 de maig i el 30 de juny.


28 de febrer de 2020 by admin Leave a Comment\nEnguany la Grada d’Animació s’ha consolidat i ha crescut moltíssim arribant a ocupar tot l’espai del darrera de la cistella i la corba a tocar de la tribuna. Aquest èxit ens fa sentir orgullosos però també ens exigeix estar a l’alçada de tots els que, dia rere dia, omplen aquest espai del pavelló.\nConsiderem que tenim una gran responsabilitat i volem aprofitar aquesta atracció en un entorn de lleure i oci per transmetre en la mesura del possible, uns valors que ens puguin servir per a millorar com a individus i fer-nos millors.\nLa presència de molta quitxalla és un aspecte vital per a totes i tots nosaltres, de fet són el futur del nostre club i de la nostra societat. Volem fer-los veure que la competició no va renyida amb el respecte, que el rival no és un enemic i que animar no vol dir insultar…entre altres coses.\nDes de la Grada iniciarem una campanya en aquest sentit a través de les nostres xarxes socials, per viure la Grada en positiu i créixer juntes i junts.


La consulta d'Arenys de Munt, la determinació d'un poble que va despertar un país\nAnalitzem l'impacte de la consulta d'Arenys de Munt en l'independentisme deu anys després, com aquella gent va canviar la societat i va apoderar la població\nActualització: 10.09.2019 - 01:59\n‘Arenyencs, interpretant els sentiments i els anhels del poble que ens acaba de dir el seu sufragi i tenint present que aquest acte simbòlic presideix la realitat present, proclamem Arenys de Munt primer municipi que ha votat lliurement i democràticament la independència de la nació catalana.’ Amb aquestes paraules s’acabava la llarga jornada del 13 de setembre de 2009 una diada històrica a Arenys de Munt (Maresme).\nEs desfermava l’eufòria després de mesos de feina i tensió. El crit era unànime: ‘Aquí comença la nostra independència!’ Era la primera vegada que els ciutadans dels Països Catalans eren consultats sobre la independència. El resultat va ser aclaparador: el 96,33 % va votar sí. Amb un gest tan senzill com un vot canviaven el rumb del país i Arenys de Munt passava a la història com el poble que havia començat el procés independentista actual. Una guspira que va portar al Primer d’Octubre.\nUn gest que va canviar la societat\n‘Ara sembla impossible, però en el 2009 parlar d’independència no era comú i encara menys parlar de fer un referèndum. Plantejar obertament fer una consulta d’independència va ser gairebé un acte revolucionari’. Va canviar la dinàmica del país i sobretot vam perdre la por’ explica Ximenis, portaveu de la consulta i regidor de la CUP, partit que va impulsar el projecte presentant una moció al ple d’Arenys de Munt. Una idea que és compartida per Albert Tarrés, membre de la Comissió Organitzadora que recorda el que va passar com un canvi de mentalitat: ‘Fins llavors, la paraula d’independència era tabú.’\nI és que la consulta d’Arenys de Munt, com embrió de les consultes que es van fer desprès, va fer expandir la paraula i el concepte independència per tots els racons del país. La van posar a l’agenda política i van possibilitar que se’n parles al carrer. Els independentistes van poder explicar les seves propostes i el que va ser més significatiu: es va passar del desig a debatre obertament com arribar a l’objectiu.\nCarles Móra, batlle de la localitat en aquell moment, ho té clar: ‘Arenys de Munt va esdevenir la punta de llança de l’independentisme.’ Però això no vol dir que els promotors de la consulta no tinguessin arrels en tot el moviment que els havia precedits. Quan Móra parla d’aquells dies vol recordar que l’independentisme ve de molt lluny: ‘Hi ha molta gent que hi ha deixat la sang i la salut, per aquesta idea. Allò que vam fer nosaltres no és gaire meritori. No es pot comparar el nostre sacrifici amb el dels represaliats de l’1-O, o els presos i exiliats. Nosaltres ens ho vam passar molt bé i no vam patir tant’.\nEncara més: la moció que es va presentar al ple tenia el propòsti que l’ajuntament cedís la sala municipal per a recollir signatures en suport d’una iniciativa legislativa popular (ILP) perquè el Parlament de Catalunya discutís i aprovés una llei de convocatòria de referèndum d’autodeterminació. Però els partits, incloent-hi els independentistes, van tombar aquella proposta al parlament.\nArenys de Munt es va transformar en una festa per la democràcia\nAquell 13 de setembre, la riera d’Arenys es va omplir de gom a gom, i les cues per a votar van durar tot el dia. Hi havia música al carrer, dinars populars i una riuada de gent de tot arreu. Es respirava un ambient indescriptible, que no s’havia viscut mai fins aleshores, un ambient de victòria. D’alguna manera els independentistes es van comptar per primera vegada. I, fent-ho, es van adonar que eren molts més que no es deia. I van veure també que junts eren molt més forts. No calia esperar un senyal dels polítics. Es podia actuar de manera directa.\nEs van viure situacions que eren totalment noves però que, vistes ara, amb la perspectiva que dóna la història, recorden el Primer d’Octubre. La de al multitud obrint pas i aplaudint la gent gran perquè pogués votar ha estat un símbol d’una manera de fer. Albert Tarrés explica que la cosa més colpidora d’aquell 13 de setembre a Arenys de Munt va ser veure votar la gent gran, emocionada. Recorda que es va improvisar una urna perquè els qui no tenien els papers necessaris per a votar ho poguessin fer. Aquells vots no es van comptabilitzar, però s’havia de trobar una fórmula perquè tothom pogués expressar el seu anhel.\nSi alguna cosa va sorprendre aquell dia va ser l’alegria de la gent. Una alegria sense por. En aquell moment no estàvem acostumats a veure gent contenta ficant el seu vot en una urna. En les altres convocatòries electorals no hi havia il·lusió. ‘Hi havia un entusiasme que s’encomanava’, explica Móra. El resultat no era vinculant, però aquell dia va evidenciar que molts catalans compartien aquell desig i que reclamaven de votar.\nI no tan sols hi va haver alegria. També nervis. La Falange havia amenaçat de fer boicot a la consulta i per això una de les màximes preocupacions de la comissió organitzadora era que tot funcionés amb normalitat. La sala de votacions era clau. Res no podia desvirtuar el vot.\nLa Falange i l’advocacia de l’estat, claus de l’èxit\nLa Falange, sense voler-ho, també va tenir un paper important en l’èxit de la consulta. El 8 de juliol van fer acte de presència, per primera vegada, a Arenys de Munt. Van repartir-hi papers contra la consulta.\nPerò tot es va enrarir el 6 d’agost, quan van demanar de manifestar-se per Arenys de Munt el 13 de setembre mateix. Volien concentrar-se davant la casa de la vila, fet que va desencadenar un ball de cartes administratiu. L’ajuntament proposava un lloc alternatiu, alhora que maldava per impedir la manifestació. Però la direcció general de la Policia de la Generalitat no els va fer cas i la va autoritzar. Això sí, la va desplaçar uns quants metres, fins a la plaça de Catalunya.\nEl 2 de setembre el poble es va llevar amb una bona noticia. El Departament d’Interior rectificava i feia ajornar una setmana la manifestació de la Falange. Però va ser un goig sense alegria. Aquell mateix dia, l’advocacia de l’estat recorria contra l’acord del ple. L’endemà el tribunal contenciós administratiu 14 de Barcelona suspenia cautelarment l’acord.\nAquest vaivé d’actuacions va aconseguir que Arenys de Munt fos notícia a tot arreu. Fins i tot en va parlar la vice-presidenta del govern espanyol, María Teresa Fernández de la Vega.\nFinalment, el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya va prohibir l’ús de la sala municipal per a la votació i va obligar a acceptar la manifestació de la Falange el dia de la consulta. Móra va acabar acatant-ho. Volia evitar la imatge dels Mossos requisant urnes. Però ara ho valora així: ‘Si no arriba a ser per la maniobra maldestra de la Falange i l’advocacia de l’estat, possiblement tot plegat hauria passat força desapercebut. Els altres referèndums fets al poble no van pas copsar tant d’interès.’\nVeient l’estat de la qüestió, la comissió organitzadora va cercar un local alternatiu i va decidir de mantenir la consulta com a entitat privada. La reacció de la població, l’explica Jordi Clopés: ‘Una cosa prohibida fa que la gent tingui més ganes de fer-la.’ Clopés, que va formar part de la comissió organitzadora de bon començament, va viure en primera persona com el projecte s’anava fent gran de mica en mica. ‘Va ser com una bola de neu. Anaven passant els dies i s’hi anava afegint gent i tenint més ressò mediàtic.’ A la primera reunió, només eren tres, a la segona, després d’una crida per la ràdio, eren dotze… Quan es va tancar la llista de la comissió organitzadora eren una trentena. Les setmanes posteriors van començar a arribar voluntaris d’arreu. Fins i tot de fora de la vila.\nEl poder de la gent, la lliçó de la unitat\n‘Tothom va posar-hi el seu granet de sorra. Tothom era important’, remarca Carles Móra, que defensa que tant mèrit té aquell que es va dedicar a fer entrepans, com els qui van actuar o els qui van penjar els cartells de la consulta..\nDe noms, n’hi ha per a donar i vendre. Sílvia Vázquez era voluntària de la mesa que va recollir el primer vot, Xavier Safont va coordinar l’equip de seguretat, ‘Juanita’ Marquès va cedir casa seva per fer el vot anticipat… Tothom hi era necessari. ‘No hi ha ningú més important que un altre, perquè va ser feina de tots’, diu el batlle.\nHi havia voluntaris de totes les edats, professions, ideologies i condicions socials. Tothom hi era benvingut. Com recorda Jordi Bilbeny, ‘la gent va ser la gran protagonista. Aquells dies, vam perdre la por de l’estat i no vam deixar que els polítics decidissin per nosaltres’. I això ja va ser un gran èxit.\nPerò ningú no es pensava que aquest èxit de seguida es convertiria en una victòria més gran. Arenys de Munt no va ser pas l’únic municipi que va fer la consulta. Més de cinc-centes viles i ciutats van seguir-ne l’exemple i el model. El moviment de les consultes va comptar amb desenes de milers de voluntaris i va portar centenars de milers de catalans a votar sobre la independència. En definitiva, les consultes van significar un abans i un després en l’independentisme. Mirant enrere, tot allò que ha passat aquests deu anys és difícil d’explicar sense Arenys de Munt. Sense la determinació d’aquell poble que va despertar un país.


Polvoró - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl polvoró és un producte típic de la rebosteria nadalenca d'Espanya. Generalment se li poden afegir ametlles mòltes, i poden tenir altres additius com a coco ratllat, sèsam, etc. per crear diversos tipus segons el gust del consumidor. Se serveix generalment en un plat acompanyat de trossos de torró i confits. Aquest plat generalment queda a disposició de les persones durant l'època de Nadal.\n3 Diferències Polvoró/Mantecat\nPolvoró de Medina.\nSón famosos els elaborats en el municipi d'Estepa, a la Província de Sevilla, i els fabricats en Fondón, a la Província d'Almeria, on s'elaboren més de 120.000 kg de polvorons a l'any.\nEl municipi de la Província de Valladolid de Tordesillas compta amb alguna de la més cèlebres marques de qualitat en polvorons de la geografia castellana y lleonesa.\nSol vendre's embolicat en un paper i quan se serveix abans de menjar, a causa de la seva consistència pulverulenta, sol estrènyer-se a la mà de tal manera que la pasta queda atapeïda i pot obrir-se amb garantia de no desfer-se.\nLa diferència està en diverses característiques:\nComposició. La mantegada porta una composició major de llard de porc, i el polvoró porta molta més farina (per aquesta raó es desfà en menjar-lo, ja que no té l'aglutinant de la clara de l'ou).\nForma el polvoró és rodó, ovalat mentre que el mantecat és quadrat.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Polvoró\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Polvoró&oldid=24872455»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 8 set 2020 a les 23:16.


4 d'agost de 2017 21 de juliol de 2017 Informatius La Trinitat Nova, pla de barris, Urbanisme\nFa molts anys que l’illa Portlligat-Aiguablava, a la Trinitat Nova, espera una remodelació completa. Ara el Pla de Barris la faria posible. Per això, tècnics i veïns treballen en com han de ser els espais interiors, una reforma que sobretot se centrarà en suprimir barreres arquitectòniques, renovar l’arbrat que aixeca el paviment i millorar la circulació dels vianants dins la zona. El resultat del procés serà unes obres que, segons el calendari, haurien de començar el juny de 2018.\nEl plànol inicial proposat pels arquitectes que han treballat al projecte proposava la instal·lació de rampes que complementen o substitueixen les escales actuals, per permetre que els veïns puguin accedir als edificis sense barreres arquitectòniques. També proposen nous eixos de comunciació dins l’illa per accedir al carrer d’Aiguablava o a l’Ateneu Popular de 9 Barris. Una altra mesura és renovar l’enllumenat per fanals més eficients al tipus de carrers i la posible instal·lació d’un ascensor per salvar el desnivell que separa el grup de cases amb el carrer d’Aiguablava i els serveis bàsics del barri.\nA partir d’aquestes idees, els veïns van començar una sessió participativa en què van acollir amb satisfacció la reforma urbanística total de l’illa, i la supressió de les escales. Les aportacions veïnals van passar per canviar la ubicació proposada de l’ascensor per situar-lo al costat de l’accés al metro, i afegir al projecte un espai de jocs infantil i un pipi-can, entre altres. No van estar d’acord amb la proposta de reduir l’aparcament en superfície al barri, sinó que van demanar ampliar-lo o posar zona verda per a ús veïnal.\n21 minuts ago Gran diumenge de Vermuth. #musclos #mejillones #mejillon #vermuth #escabeche #lapetancabaralcudia #escabetx #9b #noubarris #9barris #sardinas #sardina #sardines #seitons #boquerones #tapagratis #champi ñones #ensaladillarusa #barna #tapaconlabebida #tapaamblabeguda #encurtidos #pickels


rba salut i gestió: Els serveis d’urgències hospitalaris estan del tot saturats per culpa de la grip\nEls serveis d’urgències hospitalaris estan del tot saturats per culpa de la grip\nLa manca de llits hospitalaris disponibles és una de les causes que contribueix a la saturació de les urgències.\nPer això sorprèn que un conseller inexpert hagi decidit eliminar llits públics del SISCAT sabent que en arribar la grip li farien falta.\nAquests dies els mitjans de comunicació s'estan fent ressò de la situació crítica que estan patint molts serveis d'urgències d'hospitals públics catalans, i és que respecte a anys anteriors sembla que la grip ha començat a fer estralls entre la població una mica més aviat que en anys anteriors. Val a dir però que la situació no és gens diferent a la que es dona habitualment quan la grip decideix fer acte de presència.\nLa pregunta és si aquesta situació té o no possibilitats de ser solucionada, i la resposta no és contundent: l'atenció als serveis d'urgències dels hospitals pot millorar, però en cap cas es podrà solucionar al 100%. I no es podrà solucionar del tot perquè dimensionar un servei d'urgències de manera que fos capaç de resoldre amb temps d'espera relativament curts el 100% de les peticions d'assistència que rep els 365 dies de l'any, implicaria que molts dies, segurament més de la meitat de l'any, hi hauria molts recursos ociosos i això comporta un dispendi econòmic que cap societat ni cap país del món es pot pagar. Però és més, quan els pressupostos són escassos (i a sanitat ho seran sempre) destinar diners a recursos que no s'estan utilitzant eficientment, és un contrasentit i un problema ètic important. Segur que aquests diners dels que no se n’obtindria cap profit durant bona part de l'any, farien molta falta en altres àmbits del sistema sanitari.\nCom pot millorar l'atenció als serveis d'urgències?. En primer lloc cal aprofitar millor els recursos de l'assistència primària que els ciutadans no estem utilitzant bé. Els CUAP estan dotats amb un equipament que els permet un determinat nivell de resolució, i bé sigui perquè la seva existència i les seves prestacions no han estat prou difoses entre la població, o perquè els ciutadans no confiem en aquests dispositius sanitaris, el cert és que no estan servint per evitar que els ciutadans continuïn recorrent als serveis d'urgències dels hospitals.\nHi hauria encara altres actuacions que permetrien millorar l'atenció a urgències, i alguna d'aquestes hauria de ser aplicada pels propis hospitals afectats. La saturació a urgències es deu bàsicament a dos factors: manca de personal sanitari en determinats moments per atendre l'allau de demandes d'atenció, i manca de llits disponibles per als ingressos dels malalts procedents dels serveis d'urgències. Tots els hospitals de la xarxa pública intenten ser eficients en aquestes dues situacions, passa però que uns ho són una mica més que d'altres. Segurament, una de les mesures que ajudaria a disposar més ràpidament de llits seria que als hospitals s'implantés una hora límit per donar les altes, a l'estil del que succeeix en els hotels. D'aquesta manera es podria treballar amb més temps per intentar situar en altres dispositius sanitaris a aquells malalts que no podran tenir llit aquell dia. Un esforç per millorar l'organització interna dels hospitals podria ajudar a pal·liar el problema, però això no és suficient; calen més accions que no depenen dels hospitals.\nSi l'administració sanitària tingués la visió d'un sistema interrelacionat com és l'atenció sanitària, s'adonaria que els centres sociosanitaris podrien ser un aliat molt important a l'hora de facilitar llits per segons quin tipus de malalts. N'hi ha prou jugant amb els llits contractats per PIUC i per subaguts, dimensionant aquest nombre en funció del que l'experiència demostri que es requereix, permetent als centres la permeabilitat absoluta entre subaguts i PIUC i això, és clar, eliminant la rigidesa existent actualment. Dona la sensació que no s'està utilitzant adequadament la potencialitat de la xarxa sociosanitària, ocupada en alguns cassos per malalts més propis d'una atenció social que no pas sanitària.\nHi ha encara algun altre factor que cal considerar, aquest relacionat directament amb el seny dels que prenen les decisions al més alt nivell del departament de Salut. Si és conegut que un dels problemes que determinen les saturacions dels serveis d'urgències és la manca de llits, com se li pot ocórrer al màxim responsable del departament de Salut, expulsar del SISCAT a la Clínica del Vallès i a l'Hospital General de Catalunya? Costa tant adonar-se que aquests llits dels que s’ha prescindit et faran falta a la que la grip faci acte de presència? No puc entendre que una persona amb tres dits de front hagi pres una decisió com aquesta només per apriorismes ideològics i per acontentar a la CUP, sense avaluar les conseqüències que es deriven d'allò que estàs decidint. La sanitat és un sistema en el que qualsevol decisió puntual, pot tenir incidència en tot el sistema. Res passa per què si, i avui, l'Hospital Taulí i l'Hospital de Terrassa tenen, malauradament, les urgències del tot saturades gràcies a una decisió que sembla que hagi estat presa per algun becari del departament de Salut. Algú dirà, que aquests hospitals estarien igual encara que no s'hagués prescindit dels llits de Clínica del Vallès i ni de l'Hospital General de Catalunya, però és evident que ben bé igual no estarien. Uns quants llits més a disposició dels malalts segur que haurien coadjuvar a pal·liar el problema.\nNo puc acabar sense fer referència a la política erràtica per dir-ho suaument que alguns/es practiquen a Catalunya. Em refereixo concretament a la diputada Alba Vergés d'Esquerra Republicana de Catalunya. L'any passat, aquesta Sra. va ser un "martillo de herejes" contra el conseller Boi Ruiz, amb la qüestió dels col·lapses a urgències entre d’altres. Aquest any, a la Sra. Vergés no li hem ni sentit la veu sobre aquesta qüestió. Com se'n diu d'això? Sectarisme potser? Es digui com es digui, denota una manca d’ètica absoluta. Vull fer notar un altre qüestió: quantes explicacions va donar el conseller Boi Ruiz a la comissió de Salut del Parlament sobre els problemes a urgències? Quantes n'ha donat el conseller Comin?. Segur que no és casualitat que la comissió de Salut del Parlament ara estigui presidida per... Alba Vergés !\nFinalment un comentari sobre el Pla Director d'Urgències que s'està elaborant des del CatSalut. Segurament podrà ser una bona eina de cara al futur per millorar la situació de les urgències hospitalàries a Catalunya, però les saturacions dels serveis es continuaran produint. Són inevitables per més que el conseller Comin s'esforci a dir el contrari.\nPublicat per Ricard Bosch a 09:00\neulàlia dalmau 10 de gener de 2017, a les 10:28\nPer si et pot interessar. Aqui publiquem i escribim poc o gens.\nRicard Bosch 10 de gener de 2017, a les 12:28\nMolt interessant... coincidim força no?


L’ocupació hotelera durant el mes de juliol a la Costa Daurada arriba al 90% | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nEls preus mitjans de venda han retrocedit lleugerament\n10 d'Agost de 2013, per Redacció\nBanyistes a una platja de Salou\nL’any passat el turisme d’origen espanyol obtingué un 31%, mentre que enguany s’ha reduït la xifra fins al 25%, sis punts menys. Pel que fa al turisme rus, l’any 2012 el percentatge fou del 28% i enguany ha estat del 35%. Referent a la resta de nacionalitats, el turisme britànic es manté, amb un 18%, i baixen lleugerament el francès, belga i holandés.\nLa tendència per aquest mes d’agost és, segons el el portaveu de l’Associació Hotelera Salou-Cambrils-La Pineda, Xavier Roig, “una continuïtat del mes de juliol passat”. En aquest sentit, s’espera que l’ocupació sigui lleugerament inferior a l’assolida el 2012, de la mateixa manera que els ingressos també minvin, tal i com ja ha succeït al juliol. El motiu és que la mitjana dels preus és una mica inferior a la de l’any 2012, a causa d’ofertes d’alguns establiments a darrera hora.\nEl setembre d’enguany es preveu similar al del 2012, tant per ocupació com per preus. No s’espera que hi hagi ofertes, ja que el volum de reserves a dia d’avui va en la mateixa línia que a l’agost de 2.012. Segons ha manifestat Xavier Roig “la temporada, tot i que no està resultant tan satisfactoria com la passada, creiem que podrem afrontar, finalment, els deures del sector".


Jordi Pujol diu que l'Estat del Benestar pot portar a la perduda de responsabilitat\nL'expresident de la Generalitat Jordi Pujol ha advertit dels riscos que pot comportar l'Estat del Benestar si no s'exerceix amb responsabilitat, encara que ha proclamat l'europeu "com el millor del món".\n"Una altra cosa és que puguem mantenir-ho i tingui efectes negatius", ha destacat en una conferència organitzada pel Centre d'Estudis Jordi Pujol, acompanyat pel president de l'Aliança dels Liberals i Demòcrates Europeus, Graham Watson.\nSegons Pujol, l'Estat del Benestar pot portar a una pèrdua del sentit de la responsabilitat i això, al seu judici, és el que diferencia als europeus dels nord-americans perquè "saben que ho els passa han de resoldre-ho ells, encara que això també pot convertir-se en un defecte".\nNo obstant això, l'expresident català ha defensat que l'Estat no pot resoldre-ho tot, i ha advocat per buscar l'equilibri: "Va bé que la gent si cau al mar sàpiga nedar, però si t'ofegues han de salvar-te".\nAixí, ha apuntat que Suècia i Alemanya ja estan aplicant un model "en què no tot és gratis", i ha afegit que l'Estat del Benestar és una manifestació de solidaritat, però sempre que aquesta vagi acompanyada de disciplina i exigència.\nPujol ha criticat, en la seva opinió, la falta de disciplina dels països europeus del sud, i ha sostingut que tenen dret al fet que els de el nord els ajudin però sempre que els que requereixen ajuda compleixin "amb les seves obligacions i no sobrepassin determinats límits".\nEn traslladar aquest exemple a l'àmbit del finançament espanyol, Pujol ha remarcat que "sense solidaritat no hi ha consistència i es perden molts drets, però amb un excés de solidaritat les coses també van malament".\nEl president de l'Aliança dels Liberals i Demòcrates Europeus, Graham Watson, ha coincidit amb Pujol en la necessitat de replantejar l'Estat del Benestar per aconseguir uns "principis gestionables", encara que ha advertit de la dificultat que comporta la seva reforma.\nDesprés de destacar que les circumstàncies de quan es va desenvolupar l'Estat del Benestar han canviat molt, ha urgit a dur a terme el seu replantejament perquè "els votants pensen que grans quantitats de diners es dirigeixen a persones que exploten el sistema de la Seguretat Social", entre altres motius.\n"Necessitem un gran contracte social europeu, i podem conservar-ho si ens mantenim junts", ha exposat Watson, qui considera que si els governs europeus en dificultats --com Grècia, Xipre, Portugal i Espanya-- imposen disciplina en la seva gestió, la resta haurien d'ajudar-los.


Carta des d’ Hamburg II- La setmana pardal | Von Surroquen\nCarta des d’ Hamburg II- La setmana pardal\t2011/01/302011/01/31ignasi\thamburg, IDEES\tBenvolgut Miquel\nLes setmanes passen aquí i a Hamburg.\nMés o menys al mateix ritme encara que potser aquí a un ritme més lent.\nAquesta segona setmana ha estat la d’adonar-me que no estic de vacances i que més val que hi faci alguna cosa aquí sinó vull acabar avorrit i animant el Sant Pauli. El Sant Pauli té una samarreta que diu Angst und Geld haben wir nich- De Por i de Diners nosaltres no en tenim. Com que clarament no és una samarreta per mi- perquè jo si que tinc por- estic buscant un home prou dur per regalar-li. Potser el Lluís. Potser la Txell.\nCom que no he tingut fins ara cap rutina he començat amb les observacions, les passejades i la sociologia de saló.\nEl que mes he notat darrerament és el pes de la ciència i el pes de la demografia.\nD’altres vegades quan venia a Alemanya sempre em venia de gust estudiar una enginyeria. Per allò dels Mercedes i els ponts i les fàbriques de màquines. Ara el tema ha variat una mica. Estic envoltat de gent que treballa- a la que li paguen – per anar a un laboratori. És curiós com algunes de les coses de les que parlàvem quan érem jovenets- Popper, Feyerabend, Kuhn- tornen a estar per aquí, a prop. La ciència té una part de grans mires i ambició i concepte i – per mi sorprenentment- una part de repetició, correcció i recopilació. Quan vas decidir no fer més laboratori a mi em va sorprendre. Ara que ho vec d’aprop ho entenc una mica més. L’Andrea es fa un fart de recopilar dades per veure si al final arriba a alguna banda i l’ Stephan (americà, amabilíssim, amè) passa el dia fent models estadístics en un grup d’investigació sobre l’ epilèpsia. Em semblen unes feines aspríssimes. I a sobre hi ha cops de colze i money issues com a tota arreu. Jo que com a bon llicenciadet en una cosa de la opció C tenia idealitzada la ciència. Doncs ja no.\nEl tema estadístic me l’ha acostat molt en Ryen Russillo i el seu NBA-Today que parla de bàsquet amb l’autoritat i la gràcia exigible a tots els periodistes i que fa un ús esbiaixat , parcial i divertídissim de les estadístiques.\nEl segon tema que no pots deixar de comentar per aquí dalt és el tema demogràfic. Primera, igual que a Amsterdam, a Hamburg ni la construcció ni la restauració els han cedit a la immigració. La població xinesa és inexistent. Jo visc en un barri on fins i tot es veu molt poca immigració turca. Pot ser que a Hamburg hi hagi més segregació que a Manresa o a Barcelona? Pot ser. Hi ha un munt de nens per tot arreu. Nens rossos amb cotxets que esperen fora de les cafeteries- per fer-los més resistents- o que juguen sota l’aigua (de pluja). Això també ho han vist tots els catalans amb qui he parlat. Els catalans ens reunim, sopem i en teoria organitzem activitats al voltant de la llengua i cultura catalana a través del Pont Blau. Jo intentaré ajudar. Dir que la gent per aquí té més criatures perquè els ajuden més em sembla una mica injust, jo crec que és perquè són una mica menys tovets. I menys nihilistes.\nFe. Hi ha fe en el que tenen i hi ha una crítica constant a tot perquè realment creuen que pot millorar. Els hi importa un cigró que el transport sigui molt millor que a molts altres llocs, per ells segueix sent una merda. La gent es diu les coses a la cara. Sense violència però sense por. Bé a vegades amb una mica de violènca. L’altre dia un home es va aixecar per recorda-li a una executiva que es trobava en un vagó sense soroll, on és prohibit parlar per telèfon. Li ho va repetir tres vegades en còmodes plaços de vint minuts fins que va parar. Sé que tu procures no utilitzar el transport públic però això a Barcelona no passa. D’altra banda, perquè quedi clar que no tot és admiració i boca oberta, et criden quan trepitges el carril bici, et frenen al damunt perquè sàpigues que estàs fent les coses malament. No tot és or. Ni mica.\nPer acabar dues recomanacions. Precisament aquests dies, llegir el Huntington “The Clash of Civlizations”. I començar a fer calaix per decorar les parets de casa teva en el futur. Jo he començat a fer racó perquè necessito en algun moment un quadre on hi surti un vaixell.\nPetons per tu i l’Alba.\nPS_ La revista WIRED t’hauria d’arribar de seguida, sinó no té gràcia, sé que preferies que et regalèssim un Ipad i una subscripció però no va ser possible.\n← Audi – Robot\tPERIODISME, POLÈMIQUES, FAL·LÀCIES I VACUITAT →\nUn pensament sobre “Carta des d’ Hamburg II- La setmana pardal”\tEstimat Ignasi,\nEl teu anàlisi, com sempre, no pot ser més encertat. La ciència té una part romàntica apassionant, però quan l’has de treballar de peus a terra l’hi trobes diversos punts foscos. No és només qüestió de diners o futur, que a la nostra terra és inexistent, sinó que el dia a dia d’un laboratori és inexplicablement poc científic i sovint exasperant. Repetició extrema, dura monotonia, inactivitat llarga i companys no tant interessants com esperaves. Popper deia que la ciència pot ser descrita com l’art de la simplificació sistematitzada, això pot arribar a avorrir a qualsevol.\nTinc ganes d’explicar-te canvis inminents que no vull posar aquí, tant de bo pugués fer-ho a Manresa en un bar on estaríem rodejats de nens morenos de mares no autòctones i tampoc turques.\nTindré paciència i esperaré el meu Wired.\nPetons i records a l’Andrea,\nResposta\tNietz\t2011/01/30 at 20:09\tDeixa un comentari Cancel·la la resposta\tEscriu aquí el comentari...