Presentació - Centre d'Estudis en Estètica, Religió i Cultura Contemporània (UPF)\nPunt de trobada per a iniciatives artístiques i acadèmiques\nEl Centre d'Estudis en Estètica, Religió i Cultura Contemporània acull l'activitat investigadora, acadèmica i artística entorn a la religió, la seva relació amb les arts i la literatura, i els seus efectes en els moviments culturals del nostre temps, tot tenint present els contextos de la tradició que els han fet possibles.\nL'any 1996 es va celebrar a la UPF el II Simposi Internacional dela Sociedad Española de Ciencias de las Religiones, amb el títol: «Estética y Religión: El discurso del cuerpo y los sentidos». A partir d'aquell moment, la recerca al voltant del fenomen religiós i el seu vincle amb l'experiència estètica de l'ésser humà va ser un dels àmbits d'interès del recentment constituït Seminari d'Història de les Religions, i punt de referència d'àmbit acadèmic internacional.\nL’any 2001, el professor Alois M. Haas, eminent germanista de la Universitat de Zúric, i reconegut estudiós de la literatura, la teologia, i el pensament místic a Occident, va fer donació de la seva biblioteca privada (ca. 40.000 volums) a la UPF amb l’ intenció de donar una empenta a la recerca en aquests estudis. Les activitats del Seminari d’Història de les Religions van continuar fins el 2008, any que es va convertir en el Grup de Recerca de la Biblioteca Haas, encara actiu.\nDes del 2004, el Grup organitza, de forma continuada, les «Lliçons Haas». En el curs d'unes jornades, habitualment a la primavera, tant el conferenciant principal convidat, com els investigadors associats al Grup, i altres participants de centres acadèmics internacionals, es troben per debatre al voltant d’una temàtica comuna. En el transcurs d’ aquestes jornades és costum inaugurar una exposició sobre el tema de la Lliçó d’aquell any, o presenciar una performance o concert fets ex professo.\nMentrestant, l’any 2003 es funda l'Associació d'Amics de la Biblioteca Haas, creada per contribuir a la catalogació i difusió d’aquest important fons bibliogràfic donat pel professor Haas. L’any 2016, els senyors Javier i Marta Villavecchia, entre els primers membres fundadors de l’Associació, van començar a oferir beques perquè investigadors postdoctorals elaboressin un projecte de recerca que justifiqués l’ús de la Biblioteca Haas. Aquestes beques segueixen oferint-se avui gràcies a la generositat de la família Villavechia i al seu compromís amb la cultura.\nEl Centre d'Estudis en Estètica, Religió i Cultura Contemporània neix amb la voluntat de cohesionar tot aquest passat, vol continuar posant a l’abast dels investigadors el seu ric fons bibliogràfic especialitzat, i fent un pas més es presenta a la comunitat acadèmica internacional com un lloc des del qual treballar en noves formes de transmissió dels coneixements humanístics, en un constant diàleg amb artistes, escriptors i altres creadors.\nEntrevista amb el director del CERCCA, Amador Vega\nAmador Vega (coordinador)\nJavier & Marta Villavecchia Fellows\nInvestigadors honoraris Investigadors honoraris\nRaimon Panikkar (Barcelona, 1918 - Tavertet, 2010)\nShizuteru Ueda (Tòquio, 1926 - Uji, 2019)\nAlois M. Haas (Zuric, 1934)\nLluís Duch (Barcelona, 1936 - Montserrat, 2018)\nJames W. Heisig (Boston, 1947)\nTotes les conferències i congressos


Història de Vilamajor: La Mallorca de Vilamajor\nText: Mercè Jordà i Olives\nEl Centre d'Estudis Local de Sant Pere de Vilamajor té com objectiu, tal com consta en l'article 3 del seu reglament intern, entre d'altres, "preservar i deixar constància escrita de la història, l'economia, les tradicions del nostre entorn i de qualsevol altre tema cultural que sigui d'interès pel municipi". I és que un poble que no coneix, que oblida o que gira l'esquena al seu passat, a la seva història, és un poble abocat al fracàs, abocat a l'oblit, perquè la història ens explica el per què del present i ens ensenya a construir el futur.\nTot i això, malauradament, molts pobles no coneixen, no coneixem, prou bé el seu passat, el nostre passat. No pas per desídia, ben cert, sinó perquè en la construcció de la Història, fins fa pocs anys, eren les grans línies de la Història les que es tenien en compte, les que s'investigaven, oblidant sovint que la Història dels Pobles, així en majúscula, és a dir, la història dels grans conjunts nacionals/estatals, és la suma de la Història dels pobles, en minúscula, és a dir, la història de les petites entitats, dels petits nuclis.\nPer sort, de mica en mica, la preocupació pels estudis d'història que es defineixen com a història local, ha anat prenent importància i es van il·luminant aspectes que no es coneixien o no es coneixen prou bé.\nAvui, des del Centre d'Estudis, pretenem enfocar, o millor dit, cridar l'atenció, sobre un fet poc o gens conegut de la Història del nostre poble.\nVILAMAJOR I LA CORONA CATALANA.\nLa tradició constata les relacions entre Vilamajor i el casal de Barcelona durant la baixa edat mitjana, a partir de l’existència d'una residència reial situada en els terrenys que envolten els que ara ocupa l'església parroquial i que ha marcat extraordinàriament la topografia del terreny com s'adverteix des d'una visió aèria que mostra la delimitació del recinte emmurallat.\nUna residència de la qual avui ens quedarien com a testimonis aquest traçat de la muralla,\nla Torre Roja -l'actual campanar, que la tradició contempla com la torre de l'homenatge de la residència reial-, i els carreus de la mateixa residència utilitzats per a la construcció de l'actual església, consagrada el 1610; molts d'aquests carreus, utilitzats, també, per a la construcció d'algunes masies del terme, fet aquest, el de la reutilització de materials, molt habitual al llarg de la Història com constata tot sovint l'Arqueologia.\nLa importància d'aquesta residència ens ve demostrada, també, per l'existència documentada d'una desviació del camí ral a França, que passa pel fons de la depressió prelitoral, el camí natural de comunicació amb la resta d'Europa i que segueixen avui les principals vies de comunicació: el tren, la carretera i l'autopista. Aquesta desviació s'iniciaria a Cardedeu, un ramal es decantaria cap a Sant Pere de Vilamajor, probablement a l'alçada, aproximadament, de l'actual Sant Antoni de Vilamajor, llavors un raval, i, des d'allí, seguiria cap a Palautordera i Sant Celoni per, en aquest punt, unir-se, novament, al camí ral.\nResidència prou important, d'altra banda, perquè, segons diu la tradició, que ara no entrarem a discutir, -en aquests mateixos Quadernets de Vilamajor, en trobareu alguna notícia (nº 1)- la reina Peronel·la infantés a Vilamajor (les cròniques diuen "apud Barcinonem", és a dir prop de Barcelona) l'infant Ramon Berenguer que anys a venir la succeiria al regne d'Aragó i succeiria al seu pare, Ramon Berenguer IV, al comtat de Barcelona, d'acord amb els termes del testament sacramental que aquest comte va atorgar en el moment de la seva mort.\nHomes de Vilamajor acompanyaren a Jaume I a la conquesta de Mallorca L'infant Ramon Berenguer seria així el primer comte-rei efectiu de la Corona Catalano-Aragonesa i prendria com a nom de regnat, no el tradicional Ramon del casal comtal de Barcelona, sinó l'Alfons aragonès. Seria doncs Alfons el Cast, II d'Aragó i I de Catalunya.\nLes relacions amb el casal de Barcelona és van mantenir i anys després trobem els homes de Vilamajor acompanyant Jaume I a la conquesta de Mallorca.\nPER QUÈ AQUESTA CONQUESTA? PER QUÈ HI PARTICIPEN ELS HOMES DE VILAMAJOR?\nPer intentar donar una resposta a aquest interrogant cal que viatgem alguns segles enrera. Al segle VII, al territori que avui denominem Pròxim Orient, neix una altra manera de concebre i establir les relacions entre l'home i Déu que, com el cristianisme i el judaisme, enfonsa les seves arrels dins la Bíblia. Al segle VII neix, doncs, la tercera religió del Llibre, l'islamisme, de la qual Mahoma n'és el profeta.\nCom el cristianisme segles abans, l'islamisme s'expandeix molt ràpidament, més ràpidament encara, i en el decurs de poc menys d'un segle aconsegueix bastir un imperi impressionant en el territori del Pròxim Orient, des d'Aràbia fins a Pèrsia, i des d'allí la seva capacitat expansiva el porta a conquerir i ocupar tot el nord d'Àfrica i, el 711, saltar al continent europeu per Gibraltar.\nTant li fa que el salt el fessin cridats pels nobles visigots per ajudar-los en les seves lluites internes amb els seus reis, com si el van fer a conseqüència del seu propi impuls expansiu. El 711 es van enfrontar amb les hosts del darrer rei visigot, i el van vèncer a la riba del riu Guadalete.\nI seguint aquell impuls expansiu, molt ràpidament es van estendre per tota la Península Ibèrica, arraconant els cristians a l'estreta cornisa cantàbrica i a algunes valls dels Pirineus, i, seguint l'impuls, es van vessar sobre el territori dels Francs. Fins aquí. Van ser derrotats a Poitiers el 732 i empesos de nou cap el vessant sud del Pirineus on van fundar al-Andalus, primer depenent del califat de Damasc i finalment convertit en un califat independent, el de Còrdova. I des d'allí l'Islam va senyorejar la Península Ibèrica fins el 1492.\nEls sarraïns assentats a les illes constituïen un perill real i convidaven als monarques cristians a posar-hi fi Els francs, però, quan van derrotar els musulmans, van crear un glacis defensiu a cavall dels Pirineus; van crear el que ells definien com a marca, la Marca Hispànica, bressol de Catalunya.\nQuan el califat de Còrdova es va trencar, va donar peu a l'aparició de nombrosos regnes locals, els Taifes, i aquesta fragmentació de l'Islam va permetre que des dels regnes cristians del nord de la península i des de la Marca Hispànica s'avancés en el procés de reconquesta i repoblació, i que en la paulatina fusió dels diferents regnes cristians, s'arribés a un acord de repartiment del territori peninsular entre els dos grans regnes finalment resultants, Castella-Lleó i la corona catalano-aragonesa.\nL'expansió inicial no es va limitar a territoris continentals, africans o europeus; va abastar també les illes, entre elles les Balears i les Pitiüses, on encara la toponímia recorda aquesta presència. I tant la seva presència com la seva fragmentació va originar un fet important i endèmic durant segles a la Mediterrània, la pirateria i el cors, que, estorbant el comerç i constituint una amenaça contínua sobre els regnes europeus, va obligar a aquests regnes a endegar una sèrie d'operacions contra els pirates berberiscs, contra la pirateria sarraïna, que, de fet, no va finalitzar fins que, al segle XIX, les potències europees no es van abocar, al seu torn, sobre els territoris del nord d’Àfrica per colonitzar-los.\nI a la Baixa Edat Mitjana, els sarraïns assentats a les illes constituïen un perill real i convidaven als monarques cristians a posar-hi fi.\nEn els inicis del segle XIII la Corona d'Aragó ha d'afrontar i resoldre un seguit de problemes interns abans de poder orientar les seves forces a posar fi al perill sarraí.\nLa mort de Pere I (Pere II) a Muret el 1213 deixa el regne catalano-aragonés en una situació prou compromesa. A banda de les moltes dificultats internes, deixa un hereu menor d'edat. La regència recau en el Papat, dirigit en aquell moment per Innocenci III, senyor feudal d'Aragó i Catalunya, que encarrega el govern efectiu dels regnes al legat Pere de Benavente. Una de les primeres mesures que pren el legat és establir una treva de deu anys amb els sarraïns amb la voluntat de cercar la pau exterior de manera que es pugui dedicar amb certa tranquil·litat a recomposar la situació interior, com realment fa, tot i que no ho resol definitivament.\nAlguns anys després, quan Jaume I assumeix el poder efectiu, torna a obrir la lluita contra els sarraïns aprofitant la fragmentació de l'imperi almohade i la independència respecte d'aquest poder, del regne de València, amb l'objectiu indirecte d'afavorir la seva autoritat i pacificar la noblesa oferint una sortida a la seva bel·licositat.\nPer tant, el replegament de l'imperi almohade a la península i a la Mediterrània occidental i la necessitat d'imposar l'ordre a Catalunya i a Aragó i acabar amb les revoltes de la noblesa són alguns dels motius reals dels projectes de conquesta de les Balears i del País Valencià.\nA la conquesta de Mallorca, doncs, es va llençar el rei amb l'ajut dels seus nobles i dels ciutadans (també Vilamajor). Van veure recompensada la seva participació amb la concessió de terres a Mallorca.\nPel que fa a les Illes Balears, el motiu de l'enfrontament fou un incident rutinari de corsarisme, no pas més greu que d'altres d'anteriors: la captura de dos vaixells barcelonins per part de l'esquadra balear (acció que, al seu torn, responia a la captura d'una nau mallorquina per part de dos vaixells tarragonins). Però la motivació moral, cal situar-la en l'esperit de croada, vigent encara el segle XIII, que identificava els sarraïns amb els principals enemics del cristianisme i per tant justificava qualsevol acció militar.\nA més, en aquest moment, finals del segle XII i primer terç del segle XIII, el món urbà havia assolit una importància comparable al de la cavalleria, i les ciutats, l'àmbit de la burgesia, havien viscut un període de dificultats a causa de les successives devaluacions monetàries practicades per Pere el Catòlic, que dificultaven el comerç, i a causa de les constants rebel·lies de la noblesa.\nPer això, les ciutats, durant la minoria d'edat de Jaume I, van jugar un paper important al costat de l'Església en la tasca de pacificació i van aprofitar també aquesta minoria per obligar al monarca a mantenir inalterable la moneda, fet que va permetre reabsorbir la crisi i va possibilitar que l'economia catalana conegués una nova fase d'expansió sobre la base del comerç marítim, amb l'ajuda de les disposicions reials que, per estimular la\nconstrucció naval, va obligar que el transport entre Catalunya i el nord d'Àfrica i l'Orient es realitzés en vaixells barcelonins.\nI per això la ciutat de Barcelona va col·laborar àmpliament en la conquesta balear.\nPer tant, el creixement i la importància del comerç barceloní, el creixement de les ciutats costaneres com Tarragona, i la necessitat d'acontentar i apaivagar els nobles catalanoaragonesos, va impulsar, també, al rei En Jaume a organitzar la seva croada contra l'Islam.\nL’expedició va salpar el 5 de setembre de 1229 dels ports de Salou, Tarragona i Cambrils.\nAquests són, per tant, els motius de la conquesta. La seguretat del comerç i la recerca de glòria i territoris. A la conquesta de Mallorca, doncs, es va llençar el rei En Jaume amb l'ajut i la col·laboració dels seus nobles i dels ciutadans de, entre d'altres poblacions, Vilamajor, que van veure recompensada la seva ajuda i participació igual que la van veure recompensada els nobles i els templers: amb la concessió de terres a Mallorca.\nEls preparatius s'inicien a finals del 1228, amb motiu de la reunió de Corts de Barcelona, on el rei, alguns magnats, alguns prelats, i alguns representants de les ciutats es comprometen a aportar recursos per l'empresa, i on s’arriba a l'acord de repartir les terres conquerides entre els conqueridors.\nAragó es va mantenir voluntàriament al marge de l'expedició tret d'alguns nobles obligats pel vincle feudal. L'expedició marxà a bord de vaixells catalans, la majoria construïts a les drassanes de Barcelona. L'expedició, integrada per uns 150 vaixells, 800 genets i uns milers d'infants, va salpar dels ports de Salou, Tarragona i Cambrils, el 5 de setembre de 1229. Ni la travessia ni el desembarcament van ser obstaculitzats per la flota dels sarraïns, que d'altra banda no van rebre ajut des del nord d'Àfrica ni des d'altres regnes sarraïns peninsulars.\nUn cop a l'illa la força expedicionària, després de diferents enfrontaments, va assetjar Ciutat de Mallorca, Medina Mayurqa, que va caure el 31 de desembre de 1229.\nLa presència catalana es va anar estenent com taca d'oli per tota l'illa, primer a Es Pla i finalment a la zona muntanyosa, que presentava més dificultats, de manera que a la primavera del 1232, tota l'illa estava en mans dels catalans.\nRecordem que el repartiment de l'illa s'havia pactat abans de la conquesta a les corts de Barcelona de 1228, a partir de les aportacions militars i financeres a la campanya. Per procedir al repartiment, es va dividir el recinte urbà i les contrades de l'illa en dues parts:\n• medietas regis -la meitat del rei-\n• i medietas magnattum -la meitat dels magnats.\nDe les 817 finques que pertocaven a Jaume I, en conferí unes 300 -unes 23.400 Ha.- als templers, a alguns membres de l'aristocràcia catalana i a les viles i ciutats que més havien contribuït a l'empresa: Barcelona, Tarragona, Marsella, Lleida, Girona, Besalú, Vilafranca, Montblanc, Cervera, Prades, Caldes, Piera, Tàrrega, Vilamajor i Argelès.\nSembla que aquest repartiment es feu amb una clara visió econòmica: molts concessionaris reberen terres al Pla i a la Serra en vista a la producció de cereals i pastures d'hivern en una zona, i d'oliveres i pastures d'estiu a l'altra.\nPERÒ QUINES TERRES VAN SER ATORGADES A VILAMAJOR, QUÈ EREN I ON EREN?\nLa consulta del Còdex del Llibre del Repartiment de Mallorca dona finalment notícia de les terres atorgades per Jaume I als homes de Vilamajor.\nQUÈ EREN, ON EREN I QUINA EXTENSIÓ TENIEN?\nUna cavalleria és un feu concedit per un senyor al seu cavaller. En el cas de Mallorca, eren, a més, divisions territorials capaces de mantenir una cavalleria, una muntura, que podés participar en el combat.\nLes vint-i-vuit cavalleries concedides a Vilamajor formaven part del conjunt de cavalleries atorgades, com he dit, de la part del rei a les universitats i ciutats. Vilamajor\nllavors era una universitat, és a dir, l'agrupació de tots els membres que formaven la comunitat que adquiria una personalitat jurídica, fet que els permetia expressar la seva voluntat, tenir béns i contraure deutes, sense que aquests afectessin als membres que les formaven. El conjunt de cavalleries atorgades a les universitats constituïen una cinquena part de les cavalleries de la part reial i sembla que estaven situades als termes reials de Ciutat, d'Inca, de Pollença, de Sineu-Petra, d'Artà, de Montuïri i de les Muntanyes.\nQUÈ VA PASSAR AMB ELLES?\nLa colonització catalana de Mallorca es feu a partir de contractes d'emfiteusi, és a dir, per mitjà d'un contracte segons el qual el propietari que tenia el domini directe d'una possessió, el senyor eminent, cedia perpètuament la possessió o domini útil d'una explotació a un emfiteuta a canvi d'un cens que aquest i els seus successors li havien de lliurar. L'emfiteuta, al seu torn, podia transmetre, alienar o sotsestablir la terra. Això\nportà a una extrema parcel·lació de les propietats que pot dificultar molt el seguiment de les transmissions. Però també podia passar que el propietari eminent, per raons diverses, revertís la propietat al rei.\nCom podem veure un altre camí a seguir.\nEn tot cas, la documentació, si encara existeix, pot ser que estigui dipositada a l'Arxiu de la Corona d'Aragó i seria lògic que estigués a la secció Batllia general, i a l'Arxiu del Regne de Mallorca, que preserva una documentació riquíssima i encara no plenament estudiada. Queda, per tant, un llarg camí a recórrer, abans d’establir definitivament quines, on i a qui van ser adjudicades les terres que el rei En Jaume va concedir als ciutadans de Vilamajor que el van ajudar en la conquesta de Mallorca. 􀂄\nMercè Jordà i Olives, doctora en història, és membre del Centre d'Estudis de Sant Pere de Vilamajor i degana de la facultat de lletres de la Universitat Rovira i Virgili.\nBOLÓS, Jordi, Diccionari de la Catalunya medieval (segles VI - XV), Barcelona, edicions 62, 2000, col. El Cangur\nCABESTANY I FORT, Joan, Jaume I, 1208-1276. Esbós d’una biografia, Barcelona, Ajuntament, 1976.\nSALRACH, Josep M., Història dels Països Catalans. Dels orígens a 1714, Barcelona, EDHASA, 1982, vol. I\nSCHRAMM, Percy E., Els primers comtes-reis, Barcelona, Editorial Vicens Vives, 1963, col. Biografies catalanes.\nSOTO I COMPANY, Ricard, Còdex Català del Llibre del Repartiment de Mallorca, a cura de..., Conselleria d'Educació i Cultura del Govern Balear. Direcció General de Cultura, 1984.


El Conveni Corner incrementa considerablement el pressupost per a promocionar la Costa Daurada\nEl conveni d’enguany està dotat amb un pressupost de 345.481,12 €, un increment del 20,38% / La Costa Daurada assistirà a fires com B-Travel Barcelona, Fitur Madrid, Berlin, Moscou o Londres\nEls signants del Conveni Corner amb el 'Woody', la mascota de PortAventura, un dels màxims actius turístics de la Costa Daurada DIPUTACIÓ DE TARRAGONA\nDivendres, 18 Gener 2019 18:14\nPer setzè any consecutiu, un total de 25 organismes, tant públics com privats, de la Costa Daurada han signat el Conveni Corner, agrupats sota la batuta del Patronat de Turisme de la Diputació de Tarragona. L’acord preveu l’assistència coordinada de tots els signants a diverses fires, i la realització d’accions de comunicació conjuntes sota la denominació de Costa Daurada, territori que els agrupa.\nEl pressupost és un dels aspectes destacats d’aquest Conveni, ja que assoleix els 345.481,12€ -un 20,38% més que l’anterior-, i compartit de manera proporcional entre els socis signants.\nEs preveu l’assistència conjunta a fires internacionals com són la ITB de Berlin, la Vakantiebeurs d’Utrecht, la WTM de Londres i el MITT de Moscou; fires i promocions estatals i nacionals com la FITUR de Madrid, que suposarà la primera fira d’aquest 2019, Navartur de Pamplona, B-TRAVEL de Barcelona i la realització d’una acció promocional amb Logitravel.\n“El turisme anglès, holandès, alemany i rus és molt important per nosaltres i és per això que el que volem és fer una aproximació a aquests mercats d’origen mitjançant la nostra presència en aquestes fires internacionals”, explica el president del Patronat de Turisme, Martí Carnicer, qui afegeix que “el Brexit està provocant un accelerament en el mercat anglès, ja que s’estan realitzant les reserves abans de l’habitual. Això està suposant una nova tendència a la qual hem d’ajustar-nos”.\nA més de la presència conjunta en fires i promocions, l’acord també recull el desenvolupament d’accions de comunicació: una campanya de publicitat tant on-line com off-line a la ciutat francesa de Bordeus, una campanya al mercat andorrà, una acció de comunicació en una revista especialitzada en el sector turístic del mercat català i una campanya de publicitat en un portal espanyol on-line de prescripció i reserves de viatges.\n“Un dels nostres objectius permanents és el de desestacionalitzar la Costa Daurada i això ens fa crear altres tipus d’iniciatives com centrar-nos en el turisme esportiu o de negocis per anar més enllà del turisme tradicional d’estiu”, ha comentat Carnicer.\nMartí Carnicer durant la signatura del Conveni Corner (Diputació de Tarragona):\nEl Conveni Corner d’enguany ha arreplegat en el seu si a un total de 25 organismes, que són: els ajuntaments d’Altafulla, Calafell, Cambrils, Creixell, Cunit, Mont-roig del Camp, Reus, Roda de Berà, Salou, Tarragona, Torredembarra, Vandellòs i l’Hospitalet de l’Infant, el Vendrell i Vila-seca; els consells comarcals de la Conca de Barberà i del Priorat; l’Associació Hotelera Salou-Cambrils-La Pineda, l’Associació de Càmpings de la Costa Daurada i les Terres de l’Ebre, l’Associació d’Apartaments Turístics de la Costa Daurada, l’Associació Costa Daurada Destinació de Golf i Pitch & Putt, l’Estació Nàutica Costa Daurada, Aquopolis Costa Daurada, PortAventura World i Priorat Enoturisme.\nDel 23 al 27 de gener Madrid acull la Fira Internacional de Turisme, FITUR, amb una destacada presència de les marques turístiques Costa Daurada i Terres de l’Ebre.\nDurant aquests dies, les institucions i agents turístics treballaran en la planificació, difusió i comercialització de les destinacions per aquest nou exercici. Des del Patronat de Turisme de la Diputació es preveu mantenir una cinquantena de reunions amb touroperadors, agències de viatges i companyies aèries.\nFITUR és una de les fires amb major afluència de públic de l’estat espanyol, amb la presència de 251.000 persones durant els dies d’obertura a tot el públic i la realització de més de 6.800 trobades de negoci.


La sopa per beure ioda de bebès és el nou meme favorit d'Internet - Història\nLa sopa per beure de Baby Yoda és el nou record favorit d'Internet\nTan agraït per 'El Mandalorian'!\nCortesia Disney +\nSi heu estat a Internet en totes les darreres setmanes, probablement heu sentit a parlar de Baby Yoda.\nLa simpàtica i simpàtica criatura va debutar a principis d’aquest mes a les novetats de Disney + Guerra de les galàxies sèrie, El Mandaloriani és segur dir que va ser un cop immediat. Es coneix amb el nom de 'The Child', Baby Yoda, que no és exactament un bebè en el sentit tradicional (té 50 anys), ni és el Yoda de les pel·lícules clàssiques: es va convertir ràpidament en una icona de la cultura pop i enigma. I ara, gràcies a l’episodi quatre de El Mandalorian, Baby Yoda s’ha convertit en l’estrella del nou meme favorit d’internet.\nEn un moment de l'episodi, la càmera es tanca a Baby Yoda prenent una tassa de sopa, com per exemple al famós Meme que prenia el te Kermit del passat. Els aficionats es van afegir ràpidament a afegir els seus propis subtítols a Twitter, i molts van semblar la criatura a moments típics de 'mamà'. '(Totes les matinades del matí de Nadal veient-vos obsequis oberts', va ser una edició especialment popular.)\nfaze violeta alissa\nPer al rècord, no es tracta només dels fans que s’han enamorat de Baby Yoda, membres de El Mandalorian l'equip creatiu està tan enamorat de la criatura. Va dir Deborah Chow, que va dirigir l'episodi tres de la sèrie Fira Vanity que l’amor general per Baby Yoda era palpable al plató. 'Teniu tothom ... que us emocioni', va dir. 'Cada cop que portàvem (la marioneta) al plató, la gent es fonia'.\nAquí es mostren els moments més adorables de Baby Yoda (i esperem també diversos mems).\nVoleu més de Teen Vogue? Mira això: Tot el que necessiteu saber sobre el servei de streaming de Disney, Disney +


Nosaltres - EIKONOS Serveis Audiovisuals\nEmpresa de serveis audiovisuals.\nTecnologia, dedicació, enginy, treball en equip, creació de valor pel client i integritat són els ingredients de la recepta que dóna com a resultat Eikonos.\nEikonos ve de la paraula grega “Eikon” que vol dir “imatge”, “representació”… i aquesta terminologia, que descriu a la perfecció l’essència de la nostra activitat, ens remet al principi del que avui és conegut com a “Entertainment”.\nFa tres dècades (l’empresa va ser creada l’any 1985), Eikonos va néixer amb l’objectiu de ser una empresa referent en els serveis audiovisuals plens, a l’avantguarda tecnològica. Des d’aleshores, Eikonos incorpora constantment noves tecnologies als seus serveis audiovisuals i multimèdia.\nEikonos ofereix solucions avançades que s’anticipen a les necessitats dels seus clients. Una de les claus de l’èxit és el seu equip humà, un grup de 40 professionals apassionats per la imatge i el so, amb formació constant, que posen sensibilitat i precisió en tot el que fan.\nUna empresa capaç d’afegir valor a les teves idees, amb serietat, seguretat i confiança. Serveis audiovisuals integrals, de lloguer o consultoria que et permetran trobar les respostes a les teves necessitats, sigui quin sigui l’esdeveniment o projecte que s’ha de dur a terme.\nPerquè a Eikonos afegim valor a les teves idees.\nSom la teva empresa de serveis audiovisuals.\nGERÈNCIA / ADMINISTRACIÓ\nGERÈNCIA / COMERCIAL\nSIST. CONTROL / PROJECCIÓ


L’ITeC col·labora en un màster de la UPC School\nPàgina inicial/BIM, Formació/L’ITeC col·labora en un màster de la UPC School\nEl Departament de Suport i Formació de l’ITeC ha col·laborat en la docència del màster en Open BIM en Desenvolupament i Gestió de Projectes, impartit per la UPC School of Professional & Executive Development (UPC School).\nAquests estudis permeten a aquelles persones vinculades al sector de la construcció especialitzar-se en edificació, estructures, instal·lacions o obra civil en entorns col·laboratius i accedir a nous models de negoci.\nL’ITeC ofereix una formació invertida, és a dir, abans de la classe presencial, els alumnes ja han accedit al temari mitjançant uns vídeos i l’han posat en pràctica amb diversos exercicis. A la classe presencial es repassa la lliçó apresa, es resolen els dubtes que hagin sorgit i es torna a explicar algun tema que es consideri important. A més, hi ha tutories dedicades a la part pràctica i al projecte.\nDates de les classes presencials:\n10 i 11 de juliol\nMaria Villegas, Cap del Departament de Suport i Formació de l’ITeC, Rafel Moral i Xavier Folch, ambdós tècnics del esmentat departament.\nTCQ-BIM Pressupostos i base de dades BEDEC\nPla de Manteniment i Llibre de l’Edifici\nGMA – Gestió Ambiental\nMés informació sobre el màster aquí


Nausica: d’agost 2010\nEn l'aniversari del naixement de Julio Cortázar\nAquest és un poema que vaig escriure, a finals dels noranta, inspirat en uns versos de Cortázar:\nAsí, grisalla de la madrugada,\nsombra del ave por el cielorraso,\nmenos que imagen o recuerdo, paso\ndel beso por la boca ya olvidada.\nAixí, només un prim fil de saliva,\nmiol que es cabdella al llençol de l’alba,\ni refilet de l’au amagadissa\n-un brí que refà el tast de la besada.\nDeliri fosc, lluerna fugitiva!\nL’avenç de la llum desfà l’escuma\ndel somni, l’estam dolç de la nuesa\n- i cau l’oblit, el buit de la mar calma.\nNomés l’ombra callada de la fúria:\nllaüt que s’esmuny enllà de l’obscur\n- l’escorrim d’aquell cos lluent i esquiu\nque brollà de l’esberlada noiesa\nPublicat per Carles Mulet Grimalt a 18:47 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nJe me souviens... (del gust dels agrets)\nDe les esgarrifances que em produïa\nrosegar i empassar-me la tija dels agrets\ni de les dents esmussades\nque se'm quedaven després.\nPublicat per Carles Mulet Grimalt a 13:28 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nPrimer microrelat veïnal\nFa uns dies s'ha penjat el primer microrelat veïnal realitzat pels col·laboradors habituals (com jo mateix) de les histories veïnals. Podeu llegir-lo aquí, si us abelleix.\nÀlbum, 7: L'arbre i el seu reflex\nPublicat per Carles Mulet Grimalt a 21:33 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nAfinitats electives: Annie Leibovitz, retratista de la vida\nJa feia alguns anys que tenia un coneixement, encara que superficial, d'Annie Leibovitz i de la seva obra fotogràfica. El meu interés inicial arrenca del retrat de Lance Armstrong que il·lustra aquesta nota: aquesta fotografia, on podem veure-hi tan ben reflectit l'esforç físic i mental del campió em va impressionar perquè connectava amb la meva afecció pel ciclisme i la meva admiració i per aquest magnífic ciclista que ha sabut lluitar contra el càncer amb la mateixa força que la dut a guanyar set Tours de França.\nTot i això, aquella primera valoració estava molt condicionada per la impressió que es tractava d'una fotografa "famosa", coneguda sobretot pels seus retrats de les celebritats de l'star system (John Lenon, Demi Moore,Miley Cirus, Bruce Sprinteen, Julia Roberts, George Clooney, Sting...) i del món de la política i del poder.\nAquest estiu, però, he pogut veure a Fotografiska d'Estocolm la seva exposició A photographer's life, 1990-2005 que em va interessar extraordinàriament. En aquesta àmplia mostra s'hi podin veure fotos ben representatives d'aquells retrats de personatges públics, alguns d'ells tan importants que podem considerar-los autèntiques icones de la contemporaneïtat -com, per exemple,el darrer retrat de Lenon nu i abraçat a Yoko Ono-, juntament amb d'altres que reflecteixen la faceta - per a mi desconeguda fins aleshores - de documentalista i la seu compromís ètic i social, aqmb imatges impactants sobre sida o el drama de la guerra a Sarajevo.\nPerò el que em va atraure més, van ser les imatges de l'àmbit íntim, privat: els familiars i amics, els fills, els pares..., però sobretot les abundants fotografies de Susan Sontag, la seva amant des dels inicis dels noranta fins la mort en 2004: fotos de viatges, quotidianes, intimes, tendres (o dramàtiques, quan reporten el procés de la seva agonia) que suggereixen una preciosa relació, tan gratificant a nivell intel·lectual com sentimental.\nNo tinc dues vides . Aquesta és una vida ,\ni les fotos personals i l'assignació del treball, són part d'ella.\nPublicat per Carles Mulet Grimalt a 12:47 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nCèrcol de calç\ncom un breu batre d'ales\nPublicat per Carles Mulet Grimalt a 13:05 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEn homenatge al company i amic Francesc Santacatalina\nPublicat per Carles Mulet Grimalt a 17:34 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nA propòsit de "El sentit de la ficció", de Jaume Cabre\nEl meu interés inicial per aquest llibre partia de múltiples expectatives: per començar, les meves lectures anteriors de Cabré - recordava especialment L'ombra de l'eunuc - me'l perfilava com un narrador interessant pel que fa a l'estil, la complexitat del discurs; el fet que Pilar estigués en aquells moments plenament abocada en la lectura de Les veus del Pamano i me'n parlés amb una bona dosi d'entusiasme feia que l'atracció resultés ja gairebé irresistible; finalment, a tot això hi calia afegir el fet que les anàlisis sobre el procés d'escriptura literària -i especialment les reflexions fetes pels mateixos creadors- m'han interessat sempre, tant pel que fa a la meva faceta d'escriptor com a la de professor de llengua i literatura. Així que, va ser veure'l exposat a la llibreria Ambra i comprar-me´l.\nEl llibre, tan interessant com àgil i divulgatiu, ha respost molt bé a aquelles expectatives. L'autor hi comença abordant el que podríem considerar la pregunta primigènia: "perquè escric?". Ho resol a partir de la seua experiència com a literat, segurament amb l'única resposta possible, "escric perquè m'agradi a mi". A partir d'aquí, hom aprofita per fer un acostament al fet creatiu - formulat com un procés dialèctic que a la vegada que parteix de zero ha de complir amb la tradició - i a l'opció d'idioma, resolt amb l'elecció de la llengua pròpia perquè és ella la que t'elegeix a tu, en tant que és l'única amb la qual et pots "rosegar els ossos de l'ànima", perquè és la llengua del teu "paradís perdut".\nDesprés l'assaig se centra en l'anàlisi del procés creatiu, amb acostaments a dualismes plens d'interès com la relació entre lectura i escriptura, mythos (simbolisme) i logos (racionalitat), poesia i narrativa, planificació prèvia de l'obra o desenvolupament per tempteig, intuïtiu... i amb tot això, Cabré va desplegant el seu receptari d'escriptura afirmant, per exemple, que la creació és un acte de llibertat i d'amor, reivindicant l'''autenticitat" front a l'"originalitat", posant-hi de relleu la importància primordial que, per a ell, tenen els personatges com a motors de la història, la necessitat d'emmotllar el relat, de manera perfectament integrada, en un marc contextual d'espai i de temps, el paper privilegiat dels començament i dels acabaments i, en definitiva, el protagonisme essencial de l'estil en tant que "la pedra de toc" de la creació (musicalitat, ritme del discurs, elecció i entrellaçament dels tipus de narrador i punts de vista...)\nTot això, i és potser el fet més interessant del llibre, conjugant la seva expertesa amb una proximitat gens afectada al lector i defugint tot cofoisme, seguint la sàvia màxima que "escriure, com viure, es dubtar"\nSi cerques resultats diferents, no facis sempre el mateix.\nPublicat per Carles Mulet Grimalt a 14:01 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nÀlbum, 6: Passejants a les Marines\nPublicat per Carles Mulet Grimalt a 21:31 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEscapada d'estiu 2010: i Estocolm, 6\nEns enlairem..., i cap a casa!\nPublicat per Carles Mulet Grimalt a 19:22 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nEscapada d'estiu 2010: Posta al bàltic\nPublicat per Carles Mulet Grimalt a 15:19 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEscapada d'estiu 2010: Tallin\nPublicat per Carles Mulet Grimalt a 18:08 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEscapada d'estiu 2010: Helsinki\nPer saber parlar és precís saber escoltar.\nPublicat per Carles Mulet Grimalt a 14:40 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nAfinitats electives: Francesc Català Roca, crònica del miracle quotidià\nFrancesc Català Roca és el membre potser més conegut d'una saga d'artistes catalans que abraça també el seu pare, Pere Català i Pic - autor, per exemple, d'aquesta abrandada fotografia antifeixista -, el seu germà Pere Català i Roca - autor, al seu torn d'aquesta del recentment celebrat Retrobament amb l'Alguer en 1960 - i la seva germana, la pintora Maria-Àura Català Roca.\nAllò que més m'interessa d'aquest fotògraf és la seva mirada sobre la realitat dels anys difícils de la postguerra, un esguard a la vegada d'estranyament i lucidesa, prenyat de càrrega social, que s'adiu perfectament amb la seva tècnica d'enquadraments i amb la sàvia impregnació de poecitat que hi aporten el toc subtil de la broma, el joc d'ombres, els clarobscurs.\nPublicat per Carles Mulet Grimalt a 12:13 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nEscapada d'estiu 2010: Estocolm, 5\nLa llum, quin bany de llum!\nPublicat per Carles Mulet Grimalt a 20:25 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nComuna presència: (versions de Rene Char, 40)\nEl poble vertical\nTalment llops ennoblits\nPer la seva desaparició,\naguaitem l’any de temor\nEls llops nevats\nDe les llunyanes batudes,\nDe data dissipada.\nDavall l’avenir que rugeix,\nSabem que les Coses arriben\nOmbrives o massa ornades.\nEl dard que lligava els dos llençols\nVida contra vida, clamor i mont,\n(Le nu perdu)\nPublicat per Carles Mulet Grimalt a 14:00 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nEscapada d'estiu, 2010: Estocolm, 4\nParadutropare: visca l'amor de tots els colors.\nPublicat per Carles Mulet Grimalt a 10:32 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nAfinitats electives: Annie Leibovitz, retratista d...\nEn homenatge al company i amic Francesc Santacatal...\nA propòsit de "El sentit de la ficció", de Jaume C...\nAfinitats electives: Francesc Català Roca, crònica...


18 abril 2021 14:06\nC.Polls | 04 setembre 2014\nImatge de la Sectorial d'aquest dijous.\nLa consellera d'Educació, Joana Maria Camps, ha assegurat que "només reconeixem com a vàlida la vaga convocada pels sindicats". D'aquesta manera ha justificat Camps que la setmana que ve no cridi per negociar al Comitè de Vaga de l'Assemblea de Docents.\nCal recordar que durant la vaga indefinida del passat curs i els següents mesos en què s'intentà desencallar el conflicte a través de llargues reunions, el Comitè de vaga de l'Assemblea sí hi estigué present. Segons Educació, ara no veuen clara "jurídicament la convocatòria de vaga de l'Assemblea", ha explicat la menorquina durant la Mesa Sectorial d'Educació d'aquest dijous. Concretament a la convocatòria de vaga entregada per l'Assemblea durant l'inici del curs passat no hi posava "vaga indefinida", només "vaga" i uns dies concrets d'aturada, fet pel qual Educació veu com a invàlida l'aturada indefinida.\nCamps, ha presidit la primera del nou curs Mesa Sectorial d'Educació en la qual s'ha donat compte, entre altres temes, de les reunions tècniques celebrades, durant el passat mes de juliol, sobre propostes de millores sociolaborals del personal docent amb l'objectiu de millorar la qualitat de l'ensenyament, i de la sentència emesa pel TSJB sobre els serveis mínims de la vaga. Les sectorials normalment estan presidides pels directors generals i rarament per la consellera.\nL'Assemblea de Docents\nDes de l'Assemblea de Docents han explicat que després d'entregar la convocatòria de vaga el passat curs, els serveis jurídics de la Conselleria es posaren en contacte amb ells per aclarir alguns aspectes del document que entregaren. Segons Iñaki Aicart, portaveu de l'Assemblea, tota la documentació entregada a Educació està en ordre.\nLlegint els comentaris, crec que la divisió és més que evident. No sé com acabarem. La unitat és bàsica i ara i ja fa temps s'està rompent per diferents factors que estan tensionant la corda: el suport a Jaume Sastre, els doblers de la caixa de resistència, la ruptura òbvia amb els sindicats (la nota de premsa d'algú de l'assemblea de l'altre dia n'és una claríssima amenaça), la vaga de dia 15, el retrat de JM Camps (que no ha passat per assemblea i ens deixa al mateix nivell que l'altre Camps), la manera de fer el recompte dels vaguistes o la publicitat que es va fer a l'assemblea d'Eivissa del nou sindicat, entre d'altres. Per cert, em diuen que la manera com es va aprovar el dia 15 a Mallorca va ser espectacular. Ningú gosava obrir boca amb un punt del dia que no ha pogut passar per ordre del dia de CAP centre. Ara, quina és la que ens espera, carregar-se la vaga en contra de la LOMCE del mes d'octubre?\nAlgú s'ha fixat que els serveis mínims del mes de setembre de 2013 es fixaren per la vaga convocada per STEI i CCOO i no hi aparaix per res la menció a l'assemblea de docents\nPer filio et pater et ,..., fa mes de 6 anys\na aquestes hores i despres de 2 mesos de incessant descans estiuenc , els nostes politic , sindicats i mestres es comencen a posar en marxa , tot va a poc a poc , que és el que diu el gall a la gallina a poc a poc ,.... de nou una vegada sense sentit , és curiós ja no et xerra de la llei de símbols , aquesta vaga està com a desvirtuada , ja la opinió pública no sap perque es fa .\nla sensació és que l´únic tema o motiu pr la mateixa és que volem tot en català .\nL´impacte mediatic del 2013 ha desaperegut , ja es sap després de la tempesta ve la calma . Ara tornam a les aules i el politics al parlament .\nJa se sap en politica com o moltes coses a la vida l´únic que sa de fer es sebre esperar i a conta com un vaixell al cop de la tempesta , perque sempre passa i al final tot torna a lña calma .\nDe cara a dia 15, jo vull saber si repartirem part de la Caixa de resistència o no.\nPer Margalida G., fa mes de 6 anys\nJo no faig vagues d'un dia!\nLa forma de votar la vaga de l'altre dia va ser vergonyosa...\nNomés una minoria farà vaga!\nEls sindicats són clarament còmplices d'aquesta conducta de la Conselleria. El darrer dia del curs passat varen legitimar, amb un pacte infecte, l'exclusió dels qui han liderat i lideren la dignitat dels docents i, amb ells, de tota la comunitat escolar.\nMés els valdria fer el cap viu i deixar els protagonismes sectaris. Allò que cal és fer pinya a l'entorn de l'Assemblea en comptes de fer besades "WERTdes"!\nVos heu fixat que a la foto ja no surt n'Estarellas? Han deixat el pobre Isern i la consellera sense "el cap pensant". O es que comença a haver-hi fisures i xaps entre ells?\nPer RES A NEGOCIAR, fa mes de 6 anys\nJordi. Totalment d'acord amb tu. Jo som afiliat de l'STEI i vaig signar signar per convocar la vaga o votar a favor.a l'assemblea de l'STEI a Santa Maria. Per tant, també en set representat per l'Assemble i pel meu sindicat.\nJo som afiliat a CCOO i vaig signar la proposta de l'Assemblea per la vaga. Per tant em sent representat pels sindicats que, també, van convocar la vaga. Començ a estar una mica fart de la prepotència de la cúpula de l'Assemblea de Docents.


06/07/2020 02:50:09 AM\nL'Ajuntament ha organitzat una jornada per compartir bones pràctiques locals\nL'Ajuntament de Sant Boi ha rebut avui a una delegació d'intendents (alcaldes i alcaldesses) i responsables polítics i tècnics de diferents ciutats argentines. Durant la setmana han participat a Smart City Expo World Congress organitzat per la Fira de Barcelona.\nL'alcaldessa, Lluïsa Moret, els tinents d'alcaldia Josep Puigdengolas (Ciutat sostenible) i Alba Martínez (Ciutat Educadora) i la regidora d'alcaldia, Laura Solís, han estat els amfitrions de la visita en representació de l'Ajuntament. L'alcaldessa ha explicat a la delegació argentina la singularitat de Sant Boi. "No som una ciutat creada artificialment ni una ciutat dormitori, tenim 2.500 anys d'història", ha dit Lluïsa Moret.\nAl llarg de la jornada s'han compartit bones pràctiques desenvolupades a Sant Boi relacionades amb l'eficiència energètica, el sistema de recollida de residus, el pla de mobilitat i temes relacionats amb la seguretat i l'educació vial.\nLa delegació estava formada per representants de vuit províncies (Chaco, Entre Ríos, Tucumán, la Rioja, Misiones, San Juan, Buenos Aires i Córdoba) del país sud-americà, a més de representants de l'Asociación Civil Panal i d'Atlas Smart Cities (consultora argentina dedicada a assessorar municipis per facilitar solucions per a governs i empreses).


Noves formacions gratuïtes per a entitats i voluntariat\nInici » Actualitat » Notícies » Noves formacions gratuïtes per a entitats i voluntariat\nL’objectiu és donar eines a les entitats per poder ampliar els seus coneixements i fer una millor gestió de les seves associacions i activitats\nComença un nou curs al Prat i amb ell arriba la nova formació per a entitats, cinc propostes que tindran lloc entre octubre i novembre i que es focalitzaran en temes de salut, tan física com mental.\n• Ús de l’RCP i els desfibril·ladors. Aquest taller tractarà sobre com utilitzar aquestes eines i el durà a terme mitjançant sessions teòrico-pràctiques l’Associació Espanyola Contra la Mort Súbita José Durán.\n• La gestió emocional en l’acció voluntària. La Federació Catalana de Voluntariat Social realitzarà una formació encaminada a saber com gestionar-nos emocionalment durant un voluntariat. Aquesta formació comptarà amb el certificat del Pla de Formació de Voluntariat de Catalunya.\n• Eines per detectar situacions de vulnerabilitat. Aquest taller pretén formar a persones que treballen a entitats per amb l’objectiu de detectar casos de situacions de vulnerabilitat en el seu dia a dia. El portaran a terme Fil a l’Agulla amb la col·laboració del departament d’Acció Social de l’Ajuntament del Prat.\n• Taller de primers auxilis. Aquest taller donarà les eines necessàries per actuar de manera correcta, en cas que sigui necessari, durant la celebració de grans esdeveniments com la Mostra d’Entitats. La formació es treballa amb el departament de Salut Pública de l’Ajuntament del Prat i la Creu Roja.\n• Com comuniquem la nostra presència a la Mostra d’entitats. Formació pensada per millorar la nostra presència com a associació durant la Mostra d’Entitats a través d’una bona campanya de comunicació. A càrrec de José David Muñoz, de Prat Comunica.\nDurant les formacions podrà haver-hi servei de ludoteca, amb reserva prèvia.


DRETS EN QÜESTIÓ ALS ASSENTAMENTS URBANS DE BARCELONA | Itacat | Agència de Comunicació Intercultural\nby redacció 10:07 0 comentaris\nDurant el 2012, es van desallotjar almenys cinc assentaments urbans irregulars a Barcelona. La Síndica de Greuges de la ciutat i diverses entitats socials denuncien que en aquests desallotjaments s'han vulnerat drets humans bàsics reconeguts internacionalment. Centenars de persones viuen en aquest tipus d'enclavaments. Naus i solars abandonats es converteixen en habitatges sense salubritat. A finals d'any, l'Ajuntament va presentar el Pla d'Assentaments, un programa que busca donar una sortida als habitants dels enclavaments, sempre que tinguin papers o puguin aconseguir-los i renunciïn a la recollida de ferralla o cartró.\nVVan venir d'un dia per l'altre i ens van donar 24 hores per desallotjar. Hi havia els bombers, la policia i serveis socials. Van tallar el carrer. En total, a la nau hi vivíem unes quaranta persones, unes nou famílies amb setze criatures. Hi vivíem en autocaravanes, furgonetes, camions o barraques. El cap de bombers va dir que no podíem marxar si no se'ns garantia un habitatge. També el cap de la policia. L'assistenta social va respondre que nosaltres no el volíem. Vam replicar que sí que volíem un habitatge, però que no ens agradaven les condicions que l'ajuntament ens imposava. Un pis d'inclusió és com estar en una presó. Finalment, vam arribar a un acord i vam signar un conveni per accedir a un habitatge. Des de llavors estem esperant. Diuen que no n'hi ha". Jesús C. descriu així com la seva família i almenys vuit més, totes d'origen galaicoportuguès, van ser desallotjades d'una nau industrial situada a la confluència dels carrers Badajoz amb Bolívia el 27 de setembre de 2012.\nEn una visita a Barcelona el gener de 2013, el relator de Nacions Unides pel Racisme i la Xenofòbia, Mutuma Ruteere, va assegurar que els desallotjaments han d'estar subjectes a estàndards específics de protecció dels drets humans. Principalment, no s'han de fer en condicions climatològiques severes, han de ser comunicades prèviament, no es poden tallar els subministres d'aigua i electricitat, ni tampoc deixar persones sense llar. Alhora, han d'anar acompanyats de programes que permetin trobar alternatives als afectats. Les garanties estan recollides al Pacte Internacional dels Drets Econòmics, Socials i Culturals (DESC), ratificat per l'Estat espanyol el 2010. En base a casos com el del Jesús C., algunes ONG, organitzacions socials i els mateixos afectats denuncien que abans i durant els desallotjaments sovint es vulneren aquests estàndards específics de la legalitat internacional aprovada per les Nacions Unides.\nEl 2012, com a mínim, va haver-hi cinc desallotjaments al districte de Sant Martí de la ciutat de Barcelona. Prèviament al desallotjament de la família de Jesús C., l'1 de març de 2012 vuit famílies havien estat desallotjades d'una altra nau del carrer Badajoz, a l'àrea del modern i tecnològic 22@. Setmanes més tard, altres famílies eren expulsades d'una altra nau del carrer Bolívia i a l'octubre, diverses persones d'origen subsaharià eren forçades a abandonar els assentaments del carrer Doctor Trueta i el carrer Muntanya.\nDesprés de ser desallotjat el 2012, el Jesús C. ha viscut al carrer amb la seva caravana ara aquí, ara allà. Amb el risc de ser multat amb 250 euros per acampar a la via pública. Quan els van desallotjar, el Servei d'Atenció a la Població Itinerant Galaico Portuguesa, integrat als Serveis Socials de l'Ajuntament de Barcelona, va oferir-los com a alternativa, una pensió durant tres dies. El Jesús C. assegura que la pensió estava en un estat "deplorable" i va preferir la caravana. "He estat quatre mesos dormint al carrer, sense llum ni aigua. Amb els nens. La meva dona, que estava embarassada quan ens van desallotjar, va parir al carrer. Truco cada dia a l'assistenta i no ens dóna solucions". Ara s'allotja temporalment en un solar ocupat, on un familiar li ha cedit un espai per a la caravana.\nAmnistia Internacional ja advertia de vulneracions de drets a l'informe Dret a la intempèrie de 2011. L'organització va estudiar diversos casos durant els últims anys. Tal com explica Dani Vilaró, el seu responsable de comunicació, "els Drets Econòmics, Socials i Culturals apareixen a la Constitució però com a principis rectors, no com a drets fonamentals. Per tant, no estan tan protegits. No es poden reclamar amb garanties". El 2011, quan Amnistia va fer l'informe, reclamava una major cobertura legal. Ara, amb les retallades, Vilaró alerta que "els DESC estan pitjor que fa dos anys. Hi ha una regressió del dret a la salut, que està provocant una crisi de drets humans, per exemple".\nAquesta organització de defensa dels drets humans afirma que una de les principals vulneracions és el dret de les persones a ser informades. "En els casos de desallotjaments forçosos, clarament no es respecta. No hi ha un esforç per part de l'administració perquè les persones coneguin exactament la seva situació, quins drets poden reclamar i com poden fer valer-los". Així mateix, Amnistia mostra preocupació per l'estigmatització i els problemes que se'n deriven. Segons Vilaró, hi ha el risc que "les persones que veuen vulnerats els seus drets repetidament, no se'n considerin titulars".\nEn el cas de la nau on habitava el Jesús C., el principal motiu del desallotjament, segons deia l'ordre judicial, era que l'espai no complia "les mínimes condicions pel que fa al risc d'incendi i evacuació". Tot i això, segons l'ordre administrativa basada en l'informe tècnic, "l'estat general dels elements estructurals és d'abandó" però "no s'aprecia risc imminent d'esfondrament". Feia cinc anys que estava habitada en condicions similars. "Sembla que hi ha perill si es queden a la nau i, en canvi, no n'hi ha si es queden al carrer", es queixa Sílvia Torralba, membre de l'ONG Quart Món. A més, en ocasions anteriors, segons recull el diari de desallotjaments d'aquesta entitat social, no es van oferir ni pensions ni alternatives d'habitatge per als expulsats.\nDesprés del desallotjament d'aquella nau a Badajoz amb Bolívia, els habitants es van dispersar. Una família va marxar a Sabadell, una altra a Montcada, i fins i tot una a Saragossa. El Jesús C. es va quedar a Barcelona. D'una banda, té els fills escolaritzats al Poblenou. De l'altra, si deixés la ciutat, perdria la renda mínima d'inserció, popularment coneguda com a PIRMI, l'única font regular d'ingressos. Vilaró, d'AI, denuncia que "no se'ls està oferint una alternativa adequada en termes d'escolarització i accés a la sanitat", sobretot per als infants afectats. "El desallotjament crea un cert desarrelament. Un cop desallotjats, quines possibilitats tenen aquests nens?".\nLa mateixa síndica de greuges de Barcelona, Maria Assumpció Vilà, considera que en diversos desallotjaments d'assentaments s'han vulnerat drets, per exemple, en no donar-se des de Serveis Socials l'acollida adequada a les persones afectades. A Barcelona, l'Ajuntament comptabilitza 300 persones que malviuen en diversos assentaments, majoritàriament al districte de Sant Martí sense cap garantia de seguretat, d'atenció social ni de salubritat o higiene. Però els números ballen. Segons dades dels grups de suport, les persones que hi pernocten en són més. Un informe publicat per la Xarxa d'Atenció a les Persones Sense Llar indica que la població sense llar a Barcelona va créixer un 32% entre 2008 i finals de 2011 i l'allotjada en assentaments és la que va augmentar més, un 162%. Ara, el total de persones sense casa sumaria entre 3.000 i 3.500, però l'Ajuntament assegura que hi ha estabilitat respecte als habitants de les naus i de solars ocupats. La majoria són d'origen subsaharià i galaicoportuguès, tot i que també hi ha romanesos, argentins, equatorians i espanyols, entre d'altres.\nLa majoria dels assentaments es troben al barri del Poblenou de Barcelona, a tocar, o fins i tot al bell mig del districte tecnològic, anomenat 22@. Històricament, Barcelona ha canviat la seva fesomia a cop de gran esdeveniment. Així va succeir amb els Jocs Olímpics i era la voluntat amb el Fòrum de les Cultures, que va transformar el districte de Sant Martí. Envoltats d'edificis nous i hotels de luxe, centenars de persones troben refugi en condicions infrahumanes en les antigues fàbriques que encara no han estat enderrocades o en solars encara per edificar. El febrer de 2012, la Síndica de Greuges va proposar construir barracons -mòduls- per tal de poder acollir als habitants de les naus. La resposta de l'Ajuntament va ser un no rotund. Asseguren que la proposta és "absolutament inviable" perquè "genera molts problemes" logístics. "Solucionables", opina la síndica, qui defensa que una solució a llarg termini implica la cooperació entre Ajuntament, Generalitat i Estat, i requereix com a pas previ la regularització administrativa dels assentats. Enmig de la polèmica, l'Ajuntament va anunciar el desembre la inversió de 40.528 euros el 2013 per vigilar els solars de propietat municipal a Sant Martí de cara a evitar més ocupacions en el futur.\nEl conflicte dels assentaments va tenir un punt d'inflexió el 2012: la mort de quatre persones en un incendi en una barraca del Poblenou a l'abril. Set mesos després, l'Ajuntament governat per CiU amb suports del PP va presentar per primera vegada un pla dedicat a abordar l'assumpte: el Pla d'assentaments irregulars. Explica Miquel Esteve, comissionat d'Immigració del consistori barceloní des de juliol de 2012, que el programa consta d'una primera fase per fer un informe de diagnosi i un pla d'acció i una segona fase per analitzar "la situació de cada persona i elaborar un itinerari d'inserció sociolaboral". Mentrestant, segons Esteve, "es busca garantir la seguretat de les persones que viuen als assentaments". El pla disposa d'un pressupost de 250.000 euros i compta amb la col·laboració de Creu Roja i el pla Incorpora't de La Caixa. A la pràctica, s'han dut a terme inspeccions tècniques a 25 solars i naus habitades, que han desembocat ara per ara en cinc desallotjaments.\nEsteve assegura que "és un pla que va adreçat a les persones vulnerables dels assentaments, sigui quin sigui el seu origen". Però en canvi, considera que hi ha persones que estan al voltant dels assentaments i no són "vulnerables". Creu Roja serà l'encarregada de decidir si cadascuna d'aquestes persones està o no en condicions de vulnerabilitat. L'Ajuntament de Barcelona es compromet a acollir els "vulnerables" el temps que calgui fins que es trobi una solució d'inserció sociolaboral. A més, el pla requereix que els afectats abandonin feines com la recollida de ferralla i tinguin una situació administrativa regularitzada (o tenir la possibilitat de regularitzar-la). "L'Ajuntament pot buscar solucions als que tenen papers i arribar a arrelar tothom qui sigui arrelable. Però per als que no ho siguin, no tenim cap vareta màgica", reconeix Esteve. La competència sobre el processos de regularització recau en l'Estat. Davant d'aquest atzucac, les entitats de drets civils i de suport als assentats, denuncien que el pla tindrà poca repercussió ja que la majoria dels habitants dels assentaments -principalment africans subsaharians-, no tenen papers. A la vegada, critiquen la poca concreció.\nEls desallotjaments només han aconseguit traslladar el problema d'un espai a un altre, però no l'han solucionat. Amb l'enduriment de les condicions de vida dels últims anys, la situació s'ha agreujat. "Tenia feina i una hipoteca i vaig acabar a l'enclavament del carrer Puigcerdà", explica l'Ibrahima. D'origen ghanès, va arribar fa 19 anys a l'Estat espanyol i fins fa poques setmanes vivia a l'assentament més gran de Barcelona. L'enclavament ocupa tota l'illa de cases. Enmig dels amplis i deserts carrers, sorprèn l'activitat dins el recinte. L'antiga fàbrica ara és la llar de centenars de persones i a la vegada, un lloc de treball per a uns centenars més, dedicats a la recollida i venda de ferralla. De nou, concretar xifres és difícil. Segons un estudi fet el novembre de 2012 per la Creu Roja, a Puigcerdà hi pernocten entre 100 i 120 persones, tot i que de dia en puguin arribar a transitar fins a 400. Tanmateix, arran dels desallotjaments de tres naus al carrer Zamora, la xifra de residents a Puigcerdà ha augmentat.\nPrecisament, la segona fase del pla de l'Ajuntament va presentar-se envoltada de crítiques perquè tot just una setmana abans, el 7 de gener de 2013, s'havien desallotjat les naus del carrer Zamora amb un dispositiu en què juntament amb la Guàrdia Urbana, hi era la Policia Nacional espanyola, que va identificar els desallotjats i va cursar sis ordres d'expulsió per situació administrativa irregular. Entitats cíviques i associacions de veïns van titllar el desallotjament d'operació "racista". L'advocat Andrés Garcia critica que no es va respectar el període de contradicció per presentar al·legacions. Per la seva banda, l'Ajuntament assegura que el desallotjament es va produir per garantir la seguretat dels habitants de la nau en "estat crític", fet que els desallotjats neguen, i afirma haver ofert allotjament a les 47 persones que en aquell moment es trobaven als immobles i que set s'hi van acollir. Segons els desallotjats, només van ser tres les persones que s'hi van acollir. Una d'elles, Samuel M., explica que van donar-li un llit en un alberg: "Compartia habitació amb 12 persones. Em donaven esmorzar i sopar, i la resta del dia m'havia d'espavilar. No em van ajudar a solucionar la meva situació [té el passaport i els papers caducats], ni m'oferien cap alternativa. Així que al cap de tres setmanes, vaig decidir marxar". Ara camina de nou amb el seu carro a la recerca de ferralla pels carrers de la ciutat. "Almenys així puc guanyar uns diners que em permeten subsistir", afirma.\nLa ferralla, el cartró i la venda ambulant permeten la subsistència de molts dels habitants dels assentaments, que no tenen possibilitat de fer altres feines. Alhora són activitats sancionades a Catalunya, a diferència d'altres comunitats autònomes, que atorguen permisos per a la recollida de residus no perillosos, sempre que no sigui de contenidors. En un informe que Quart Món va presentar a la Síndica el 2012 es relaten casos com el d'una família galaicoportuguesa que acumula 8.000 euros de multes per recollir cartró. El setembre li van comunicar que, en cas de no pagar, l'ajuda per la inscripció del seu fill de 2 anys a l'escola bressol i la beca de menjador, li serien denegades. Gràcies a l'informe social, la situació s'ha resolt: la família paga la multa de manera fraccionada i el nen va a l'escola bressol i compta amb la beca de menjador.\nEn el mateix informe, Quart Món denuncia que es posen multes quan el vehicle està circulant i sense que la persona estigui en aquell moment recollint cartró. "També ens han multat quan tornàvem de recollir els fills de l'escola. Ens reconeixen el vehicle o la matrícula", lamenta Jesús C. Des de la Xarxa de Suport als Assentaments, amb la participació de les persones que hi viuen, es va plantejar la possibilitat de constituir una cooperativa de ferralla. És una proposta legalment complicada, però el Pla de l'Ajuntament l'ha incorporat als seus propòsits. Segons Esteve, també plantegen la creació d'horts urbans o la incorporació a empreses de reciclatge de mobles i roba com a sortides laborals.\nLa situació és complexa i no gens fàcil de resoldre. Tanmateix, Sílvia Torralba de Quart Món, opina que ara és el moment d'invertir esforços a buscar possibles solucions per a les famílies afectades: "Els galaicoportuguesos, per exemple, no volen seguir vivint com ara, no són itinerants. Molts estan arrelats a Barcelona i tenen voluntat d'assentar-se", assegura. Montse Milà, de la Xarxa de Suport als Assentaments, es pregunta "què passarà amb les persones subsaharianes que no tenen papers" si es força els habitants dels assentaments a abandonar-los. De moment, no s'ha fet efectiva una solució integral i des de la Xarxa alerten que la situació és cada cop més alarmant: massificació, pobresa extrema i insalubritat. El relator Ruteere, de Nacions Unides, després de visitar la nau del carrer Puigcerdà, va definir-la amb una paraula: "Abominable".\nEls mitjans de comunicació van parlar de manera dispar del tema dels assentaments irregulars el 2012. El Periódico va ser el mitjà català que més seguiment va donar al tema al llarg de tot l'any. De fet, diversos reportatges d'inici de març de 2012 sobre l'augment dels assentaments al Poblenou, juntament amb dues instàncies posteriors del PSC i ICV-EUiA, van contribuir perquè l'Ajuntament es comprometés a tirar endavant el que posteriorment seria el Pla d'Assentaments. Els reportatges d'El Periódico tractaven sobretot de la població subsahariana.\nEn la majoria dels casos, però, l'enfocament ha estat el del drama humà i no el de la denúncia política. El drama que viuen les persones que habiten els assentaments. A la vegada, s'han tractat els assentaments en si com un problema. A la resta de mitjans de comunicació bàsicament se n'ha parlat amb motiu de: en primer lloc, la proposta de la Síndica de Greuges el mes de febrer de 2012 d'habilitar barracons per acollir-hi els afectats, per exemple, "La síndica proposa habilitar barracons o edificis buits per a senegalesos i 'sense sostre'" (La Vanguardia, 02/02/2012 ) i la resposta de l'Ajuntament; la mort de quatre persones que habitaven en una barraca a Can Ricart el mes d'abril, "El Poblenou clama contra la misèria dels assentaments" (El Punt Avui, 11/04/12), i la presentació del Pla d'Assentaments "Compromís de mínims per eliminar el barraquisme" (Ara, 19/10/2012).\nEn cap cas, però, s'ha enfocat la problemàtica dels assentaments des del punt de vista de la vulneració de drets que suposen els desallotjaments en les condicions en què majoritàriament es van donar al Poblenou. Les denúncies d'Amnistia Internacional i d'altres col·lectius pràcticament no apareixen a la premsa. Tampoc no hi ha gaire informació sobre els cinc desallotjaments que van tenir lloc el 2012. Però en canvi, el setmanari Directa va publicar, en portada, l'article "Naus abandonades per l'alta burgesia esdevenen la llar de centenars de persones" (número 282), arran de l'intent de desallotjament de la nau del carrer Puigcerdà el juliol de 2012.\nEl 2013 va començar amb un desallotjament que sí que va tenir cobertura mediàtica, el del carrer Zamora. El suport i la pressió feta des de les associacions de veïns i de suport i el fet que el desallotjament anés acompanyat d'una batuda de sense papers per part de la Policia Nacional va provocar que se'n parlés. És en base a aquest darrer desallotjament que a El Periódico, a través de les paraules de l'advocada Laia Serra, es critica la manera de dur a terme els desallotjaments però sense entrar al detall. En línies generals, i tret d'excepcions, es troba a faltar una visió global de la qüestió en el tractament dels mitjans, més enllà de l'aparició de notícies disperses i més properes a la secció de Successos, que de la de Política.\nRecursos i fontsRecursos\nInforme 'Derechos a la intemperie'. AMNISTIA INTERNACIONAL. 25/04/2011\nPla d'Assentaments irregulars. AJUNTAMENT DE BARCELONA. 18/10/2012\nText íntegre de la declaració de premsa del Relator Especial de l'ONU sobre les formes contemporànies de racisme, discriminació racial, xenofòbia i altres formes connexes d'intolerància, Sr. Mutuma Ruteere el 28 de gener de 2013 a Madrid\nInforme al Plenari del Consell Municipal sobre l'activitat de la Sindicatura l'any 2012\nXarxa de suport als Assentaments:\nManel Andreu: 639258006\nMontse Milà: 675805440\nComunicació: Dani Vilaró\n93 209 35 36\nPremsa: Jordi Subirana\n676 54 71 72\nMariona Sòria (Departament de Premsa d'Alcaldia)\n93 402 7314\nGemma Garcia (Barcelona, 1982)\nPeriodista del col·lectiu Contrast. Ha treballat en premsa i en diverses productores de documentals. Coordinadora dels Quaderns d'Illacrua de la Directa. Codirectora dels documentals Dadaab, sobre el camp de refugiats somalis; Ziztadak/Tábanos, sobre no-violència a Euskadi; i de la sèrie Després de la Pau. [@gemma_ g_fabrega] Oriol Andrés (Barcelona, 1982)\nPeriodista del col·lectiu Contrast. Cocoordinador d'Internacional a la Directa. Ha treballat en premsa a Catalunya i com a enviat especial a l'Iran, Kosovo i Kènia. Codirector dels documentals Dadaab, sobre el camp de refugiats somalis; Ziztadak/Tábanos, sobre no-violència a Euskadi; i de la sèrie Després de la Pau. [@oriolandres]


Un lladre la fa molt grossa a un bar de Barbens (Pla d'Urgell) - XCatalunya.cat\nUn lladre la fa molt grossa a un bar de Barbens (Pla d’Urgell)\nDetingut per tancar-se en un bar de Barbens i amenaçar amb cremar el local si no li donaven la recaptació\nEls Mossos d’Esquadra van detenir dilluns un home de 35 anys com a presumpte autor d’un delicte de robatori amb intimidació, detenció il·legal i danys.\nLa policia va rebre un avís a les 16.50 hores per uns aldarulls en un bar situat al carrer Domènec Cardenal de Barbens (Pla d’Urgell). Un home va accedir al local i va exigir diners als treballadors mentre els intimidava verbalment.\nEn negar-s’hi, va fer fora a tots els clients del local i, sota amenaces de cremar el local, es va tancar a l’interior juntament amb dos treballadors. Els Mossos van muntar un dispositiu policial amb què van accedir al bar i van arrestar el lladre. Durant el trasllat a comissaria, el detingut es va mostrar violent i va trencar un vidre del vehicle policial.\nEl detingut, que té nombrosos antecedents, ha passat aquest dimecres a disposició judicial davant del jutjat d’instrucció en funcions de guàrdia. El jutge ha decretat la seva llibertat amb càrrecs i mesures cautelars.


Cris Juanico presentarà a Alcover 'VIU', el seu darrer treball\nImatge de l'artista Cris Juanico.\nEl concert, gratuït, es farà aquest divendres 16 d'agost a les 22h i tancarà el Festival Terra de Bandolers\nActualitzada 14/08/2019 a les 15:48\nEl cantant Cris Juanico presentarà a Alcover els temes del seu nou treball discogràfic, el qual porta per nom VIU. El concert que és gratuït i tindrà lloc divendres 16 d'agost a les 22h a la plaça Nova, servirà per cloure la segona edició del Festival Terra de Bandolers d'Alcover.\nJuanico presentarà un conjunt de cançons vives en les que l’artista illenc hi reflecteix, mitjançant la figuració i la metàfora, estima, pors, dubtes, fe i l’alegria de viure. Peces musicals amb senzilles notes i textos inspirats des d’una Menorca crua i salvatge de la que ell se’n sent un privilegiat element més.\nSempre a la recerca del contrast entre la música i la paraula, entre la melodia i la poètica, entre la fermesa i la delicadesa, el cantautor vesteix, al treball discogràfic, les seves cançons de folk-rock en incorporar la sensibilitat i la petitesa del violí o del guitarró a una banda clàssica de pop-rock, resultant un so consistent, a més d'un confortable coixí per a les melodies d’aires mediterranis de les seves composicions.\nVIU pot ser verb, substantiu o adjectiu, i això li dona molts significats. Pertany a diferents temps verbals del verb viure. Pot ser l’extrem o punta de quelcom. O la part més sensible d’una ferida. O un adjectiu amb significat que pot canviar segons el context. Un concepte, el de VIU, d’ample significat que l’artista ha decidit incloure en les 10 cançons inèdites del disc: una paraula i molts significats, VIU en diverses formes i accepcions.\nA Juanico a la veu i guitarra, l'acompanyaran Joan Solà-Morales, al contrabaix i Blanca Coll al violí.\nMaria Fort guanya el Covers Flaixbac\nComenta el contingut : Cris Juanico presentarà a Alcover 'VIU', el seu darrer treball


Aragonès haurà d'esperar: obté el «sí» de la CUP però JxCat s'abstindrà - Diari de Girona\nAragonès haurà d'esperar: obté el «sí» de la CUP però JxCat s'abstindrà\nEls anticapitalistes donen suport al pacte amb Esquerra, tot i veure'l insuficient\nfidel masreal / júlia regué | barcelona 26.03.2021 | 00:10\nReguant va afirmar que «JxCat té la responsabilitat d'afegir-se a aquest acord» · Europa Press\nReguant va afirmar que «JxCat té la responsabilitat d'afegir-se a aquest acord»\nPer primera vegada des de l'inici del procés, una de les dues grans forces independentistes no avalarà l'altra per a la investidura d'un president sobiranista. La guerra sense treva entre els dos espais, ERC i Junts, ha portat el partit de l'ex-president Carles Puigdemont a una decisió de gran importància, justificada en un breu paràgraf públic després de la reunió de l'executiva: tombar la investidura de Pere Aragonès perquè no s'ha pogut «arribar a cap acord de legislatura» sobre la gestió del Govern i el full de ruta independentista. És més, la cúpula postconvergent va sospesar la proposta d'alguns dels seus integrants de votar obertament en contra. Així doncs, Aragonès no aconseguirà ser ungit president en el debat d'avui al Parlament, en el qual només comptarà amb el suport del seu grup i el de la CUP, les bases de la qual van avalar el preacord amb Esquerra malgrat que van remarcar que «no és suficient» per apuntalar tota la legislatura. Catalunya seguirà durant un temps encara indefinit sense un Govern constituït que encari els no pocs reptes actuals.\nLes cartes gairebé marcades\nLa direcció de Junts va arribar a la reunió amb les cartes gairebé ja marcades, perquè fa dies que l'equip negociador prepara el terreny per al veto inicial al postulant republicà. L'explicació oficial és que les converses (després d'un mes i deu dies des de les eleccions) no han avançat prou. La realitat és segurament més prosaica: Junts es resisteix a que l'espai que lidera Puigdemont des de Bèlgica, el Consell per la República, deixi de ser el far de l'independentisme, el que prengui les decisions. A més a més, vol gestionar els fons europeus de reconstrucció.\nPerò en la decisió hi ha components de ressentiment gens menors a tota l'equació. Valguin dos exemples: el mateix Puigdemont, ahir, tuitejava àcidament contra «sectors de l'independentisme» que, segons ell, «lamenten que no estiguem a la presó». I Junts va considerar «una falta de respecte» que la CUP exigís als postconvergents una actuació responsable en la investidura, després del pacte d'ERC amb els anticapitalistes. «Què s'han cregut?», etziben a Junts respecte la CUP. El preacord entre republicans i cupaires va incidir en la ja difícil negociació dels de Puigdemont amb Esquerra.\nEn efecte, l'aval de la militància de la CUP al preacord establert amb Esquerra va servir els anticapitalistes per posar pressió a Junts. La diputada Eulàlia Reguant va exigir «responsabilitat» als postconvergents i va advertir als republicans que qualsevol modificació del text derivada de la negociació amb Junts pot suposar la retirada del suport dels seus nou diputats. «No entendríem que Junts no compartís que aquest país necessita uns mínims per viure i, per tant, una renda bàsica o una banca pública», va insistir la dirigent de la CUP, i va dir que el partit de Puigdemont «té la responsabilitat d'afegir-se a aquest acord si es vol posar al servei del país». Fins a un 59,31% de la militància de la formació anticapitalista va votar a favor del preacord, malgrat que un 85,59% va voler deixar constància en una altra pregunta que «no és suficient» i que no compleix les expectatives.\nEl secretari general de Junts, Jordi Sànchez, va aplanar el terreny del veto a Aragonès en una conferència dimarts passat en la qual assegurava que volen investir el republicà, però que haurà d'esperar «dies o setmanes». El veto, de moment, té a veure amb la votació d'avui, que es repetirà diumenge o dimarts en la preceptiva segona volta. Aquell segon moment encara no té un desenllaç. I el bloqueig pot durar fins a dos mesos més, que és el temps límit per a una investidura que eviti noves eleccions.\nAixí, el debat d'avui es limitarà a atendre el pla de govern que proposi Aragonès, veure el nivell d'esgrima dialèctica que mantingui amb Junts i observar com es ressitua el candidat socialista Salvador Illa.


Sant Tomàs de Villanueva (refosa)\nSanta Àgueda (refosa)\nCor de Jesús (1)\nLa campana té la següent inscripció en llatí al terç: "✱ ✱ COR JESU ORA PRONOBIS. ✱". Aquesta es tradueix al valencià així: "COR DE JESÚS PREGA PER NOSALTRES". Aquesta és una senzilla súplica derivada de les diverses lletanies, molt comunes a la litúrgia catòlica i la pietat popular. Al mig trobem la marca de fàbrica, element habitual a les campanes industrials: "ROSES HERMANOS / VALENCIA". Finalment disposa de la següent inscripció al mig peu: "✱ ✱ BENICASIM 1939 AÑO DE LA VICTORIA. ✱". El fet que figure el nom del poble està relacionat amb la destrucció de campanes durant la Guerra Civil (1936-1939), quan centenars de bronzes es retiraren dels campanars sense cap control ni inventari. Per no indicar les inscripcions el lloc d'origen, la majoria no es pogueren recuperar, per tant acabada la Guerra a les noves campanes es va afegir el nom del poble, per poder-les recuperar si es repetia aquesta situació. A més, les campanes foses l'any 1939 inclouen l'expressió "AÑO DE LA VICTORIA".\n"✱ ✱ COR JESU ORA PRONOBIS. ✱"\n(03) (marca de fàbrica) "ROSES HERMANOS / VALENCIA"\n"✱ ✱ BENICASIM 1939 AÑO DE LA VICTORIA. ✱"\nSembla que principalment es voltejava de forma manual des de la mateixa sala de les campanes.\nEstava dotada amb truja de fusta de perfil semblant al valencià i instal·lada a la sala de les campanes. Disposava de diversos accessoris per tocar-la manualment.\nDes de la mecanització dels anys 60 estava en regular estat de conservació, instal·lada amb truja de ferro de la foneria Roses i mecanitzada amb motor de vol continu. La instal·lació no permetia el toc manual i era perjudicial per a la conservació de la campana.\nEs troba en bon estat de conservació, instal·lada a una de les finestres de la Sala de les campanes amb truja de fusta de perfil tradicional valencià. Està mecanitzada amb motor d'impuls. Té batall lligat a una batallera postissa i reforçat amb cable de seguretat.\nLa campana va ser fosa l'any 1939 als tallers de la foneria Hermanos Roses, ubicada ja en aquell moment a la localitat valenciana de Silla. El dia 9 de juny de 1940 va ser solemnement beneïda junt amb les altres tres campanes, prèvia autorització del bisbe de Tortosa (la població formava part del seu territori) i seguidament la pujaren al campanar.\nAls anys 60 es va mecanitzar. La foneria Roses d'Atzeneta d'Albaida la va dotar amb truja de ferro i motor de vol continu. Va restaurada en Pasqua de l'any 2003 per ELECTRORECAMP. Es va baixar de la torre per netejar-la per dins i per fora. La truja es canvià per altra de fusta de perfil tradicional valencià. També renovaren la mecanització amb un motor d'impuls i electromall monofàsic.\nMARTÍN NOGUERA, Francesc Xavier (07-05-2003)\nSant Tomàs de Villanueva (2)\nLa campana té una senzilla inscripció al terç amb l'advocació a la qual està dedicada: "SANTO TOMAS DE VILLANUEVA". També al terç trobem altra inscripció amb la data de refosa i el nom del poble: "REFUNDIDA EN 1.983 BENICASIM". Finalment al mig peu està la marca de fàbrica, element habitual a les campanes industrials: "FUNDICION / DE / SALVADOR MANCLUS / C. INDUSTRIA, 27 / VALENCIA". Per defectes de fosa aquesta és quasi il·legible.\n(06) "SANTO TOMAS DE VILLANUEVA"\n(06) "REFUNDIDA EN 1.983 BENICASIM"\nEstava (abans de 2003) en regular estat de conservació, dotada amb truja de ferro de la foneria Roses i mecanitzada amb motor de vol continu. Aquesta instal·lació era de l'antiga campana. Possiblement també disposava d'electromall trifàsic. La instal·lació no permetia el toc manual i era perjudicial per a la conservació de la campana.\nEs troba en bon estat de conservació, instal·lada a una de les finestres de la Sala de les campanes amb truja de fusta de perfil tradicional valencià. Està mecanitzada amb motor d'impuls i electromall monofàsic. Té batall lligat a una batallera postissa i reforçat amb cable de seguretat.\nLa campana va ser refosa l'any 1983 als tallers de la foneria de Salvador Manclús del Grau de València. Es va refondre pel trencament d'una més antiga de similars proporcions. La nova es va instal·lar els mecanismes i la truja de l'antiga. Va restaurada en Pasqua de l'any 2003 per ELECTRORECAMP. Es va baixar de la torre per netejar-la per dins i per fora. La truja es canvià per altra de fusta de perfil tradicional valencià. També renovaren la mecanització amb un motor d'impuls i electromall monofàsic.\nLa campana té, en primer lloc, una senzilla inscripció al terç amb l'advocació a la qual està dedicada: "SANTA AGUEDA". Seguidament trobem al mig un text al·lusiu a la data de refosa: "REFUNDIDA EN 1.983 BENICASIM". Per últim, també al mig, disposa de la marca de fàbrica, element habitual a les campanes industrials: "FUNDICION / DE / SALVADOR MANCLSU / C. INDUSTRIA, 27 / VALENCIA".\n(06) "SANTA AGUEDA"\n(06) "REFUNDIDA EN 1.983 BENICASIM" / (marca de fàbrica) "FUNDICION / DE / SALVADOR MANCLSU / C. INDUSTRIA, 27 / VALENCIA"\nLa campana té la següent inscripció al terç en llatí i espanyol: "✱ SANCTI ANTONI. ORA PRO NOBIS. BENICASIM. 1939. AÑO DE LA VICTORIA". La part en llatí recull una sencilla oració a Sant Antoni i es tradueix al valencià així: "SANT ANTONI PREGA PER NOSALTRES". A més d'aquesta oració apareix el nom del poble i la data de fosa. El fet que figure el nom del poble està relacionat amb la destrucció de campanes durant la Guerra Civil (1936-1939), quan centenars de bronzes es retiraren dels campanars sense cap control ni inventari. Per no indicar les inscripcions el lloc d'origen, la majoria no es pogueren recuperar, per tant acabada la Guerra a les noves campanes es va afegir el nom del poble, per poder-les recuperar si es repetia aquesta situació. A més, les campanes foses l'any 1939 inclouen l'expressió "AÑO DE LA VICTORIA".\n"✱ SANCTI ANTONI. ORA PRO NOBIS. BENICASIM. 1939. AÑO DE LA VICTORIA"\n(03) (marca de fàbrica) "FUNDICION / DE / CAMPANAS / DE / ROSES NOS / SILLA (VALENCIA)"\n(06) (imatge de Sant Antoni de Pàdua)\nEs repicava des dels peus del campanar per mijtà d'una llarga corda unida al batall per a diversos tocs i altres senyals simples. Es voltejava des de la mateixa sala de les campanes.\nDes de la mecanització dels anys 60 estava en regular estat de conservació, instal·lada amb truja de ferro de la foneria Roses i mecanitzada amb motor de vol continu i també amb electromall trifàsic. La instal·lació no permetia el toc manual i era perjudicial per a la conservació de la campana.\nAls anys 60 es va mecanitzar. La foneria Roses d'Atzeneta d'Albaida la va dotar amb truja de ferro, electromall trifàsic i motor de vol continu. Va restaurada en Pasqua de l'any 2003 per ELECTRORECAMP. Es va baixar de la torre per netejar-la per dins i per fora. La truja es canvià per altra de fusta de perfil tradicional valencià. També renovaren la mecanització amb un motor d'impuls i electromall monofàsic.


VIDEO. El Medi Ambient des de la perspectiva dels Drets Humans. Tarragona, 19 d'abril de 2017 - Consell de l'Advocacia Catalana\nHome / Drets Humans / VIDEO. El Medi Ambient des de la perspectiva dels Drets Humans. Tarragona, 19 d’abril de 2017\nin Drets Humans, Formació altres, Formació Col·legis, Sin categoría 2,447 Views\nLa primera sessió dels Cicles es realitzarà el dia 19 d’abril de 2017 a partir de les 17.00 hores presencialment a l’Aula d’advocats (Carrer d‘Enric d’Ossó núm. 1, planta -1) sota el títol El Medi Ambient des de la perspectiva dels Drets Humans.\nConferències Drets Humans eines per a advocats jornada jornades\t2017-04-28\nNext: L’Advocacia Catalana entrega a l’advocat gironí Joan Geli Rissech l’XIè Premi Agustí Juandó i Royo, que reconeix l’esforç i la tenacitat per mantenir viu l’ús del català a la justícia


Més de 900 participants a la Sisena Cursa de Primavera — Ajuntament de Salou\nMés de 900 participants a la Sisena Cursa de Primavera\nMés de 900 participants a la Sisena Cursa de Primavera L’organització Freesia Grup va recaptar més de 10.000 euros per a projectes de lluita contra el càncer https://www.salou.cat/ca/noticies/mes-de-900-participants-a-la-sisena-cursa-de https://www.salou.cat/ca/noticies/mes-de-900-participants-a-la-sisena-cursa-de\nL’organització Freesia Grup va recaptar més de 10.000 euros per a projectes de lluita contra el càncer\nSalou va acollir ahir la Sisena Cursa de Primavera a favor de la lluita contra el càncer amb un èxit rotund de participació. Més de 900 participants van realitzar els recorreguts de la cursa que va transcórrer amb total normalitat.\nEls participants van poder triar entre dos recorreguts establerts segons el nivell de dificultat. El primer recorregut va ser de 4 km de longitud adreçat a principiants menors de 12 anys i caminants. El segon, va ser de 10 km on hi han participar atletes més ben preparats.\nLa Presidenta del Grup Freesia, Elaine McParland, va manifestar la seva satisfacció per la participació obtinguda: "aquest any el suport de la societat ha sigut molt gran, estem molt contents perquè ara la gent coneix la nostra feina en la lluita contra el càncer i és més fàcil que col·laborin amb nosaltres".\nL’alcalde de Salou, Pere Granados, que juntament amb diferents regidors va ser present a l’acte de lliurament dels premis, va assegurar que "l’Ajuntament donarà sempre suport a iniciatives com les del Grup Freesia que a més de fomentar l’esport tenen una finalitat benèfica i solidària, de gran valor per la ciutat".\nEls fons recaptats aniran adreçats a diferents organitzacions que lluiten contra el càncer: l’Associació Espanyola de lluita contra el càncer, el Centro Nacional de Investigación Oncológica (CNIO) i l’associació de nens amb càncer AFANOC que té seu a Tarragona. " Volem que gran part dels diners recaptats es quedin a la província per tal d’ajudar a nens i famílies afectades que han de traslladar-se fins a Barcelona per rebre tractament. Aquesta associació lluita per a que Tarragona compti amb recursos hospitalaris per tractar la malaltia i creiem que això és molt important", va assegurar McParland,


Convocatòria d'urgència de subvencions de l'IEB - projecció de les ARTS VISUALS de les Illes Balears fins al 20-04-2020 i activitats desenvolupades el 2019\nContribuir a la projecció exterior de les arts visuals de les Illes Balears de caràcter professional corresponent al període comprès entre l'1 de desembre de 2019 i el 20 d'abril de 2020, amb la finalitat de fomentar l'intercanvi i la relació cultural entre Mallorca, Menorca, Eivissa i Formentera i entre les Illes Balears i l'exterior, i de pal·liar els efectes directes de les mesures en relació amb la pandèmia COVID-19.\nA. Suport a la mobilitat d'artistes, comissaris i agents culturals de l'àmbit de les arts visuals de les Illes Balears:\nEmpreses, creadors i agents culturals relacionats amb l'àmbit de les arts visuals de les Illes Balears, que produeixin i organitzin projectes d'exposició i activitats artístiques relacionats amb creadors de les Illes Balears.\nB. Suport a activitats de projecció exterior de l'àmbit de les arts visuals:\na) Les empreses de l'àmbit de les arts visuals de les Illes Balears, i aquelles amb residència fiscal fora de la nostra comunitat, que produeixin i organitzin projectes d'exposició i activitats artístiques relacionats amb creadors de les Illes Balears.\nb) Les persones jurídiques que estiguin donades d'alta d'activitat econòmica en epígrafs relacionats amb les arts visuals.\nBases de la convocatòria de subvencions de l'IEB d'arts visuals\n— Complir les obligacions que estableix l'article 11 de l'Ordre de la consellera d'Educació i Cultura d'1 de juliol de2009, com també les que estableix aquesta convocatòria.\n— De la veracitat de la documentació que adjunta a la sol·licitud.\nh) Carta d'invitació o contracte del sol·licitant amb l'espai o l'entitat que du a terme l'activitat. El contracte o la carta d'invitació ha de fer referència expressa a l'aportació econòmica que assumeix l'equipament o l'entitat i el lloc i la data o dates de l'esdeveniment. En cas que la sol·licitud correspongui a l'assistència a una fira o la secció professional d'un festival, s'ha de presentar el comprovant de l'acreditació. Si la carta d'invitació formal, el contracte signat per les dues parts o el comprovant d'acreditació que es presentin no compleixen els requisits expressats anteriorment, no s'acceptarà la sol·licitud.\nDarrer butlletí: 103 , 03 / agost / 2021


Inici > Actualitat > Notícies > FGC augmenta un 36% les inversions previstes a les estacions de muntanya del Pallars\nTags: espot, port ainé, pallars, skipallars, inversions, comissió assessora, estiu 2017\nLa Comissió Assessora del Pallars ha fet balanç de la temporada d’hivern i ha analitzat els objectius estratègics de cara als propers mesos d’estiu\nA aquestes actuacions cal afegir les previsions d’inversió al Pallars en l’àmbit de la línia de tren Lleida-La Pobla d’FGC. L’any 2017 es destinaran 115.000€ en edificis i estacions, 85.000€ en talussos i vessants, 10.000€ en túnels i 100.000 € en actuacions en via.\nFerrocarrils ha dedicat una part de la comissió a presentar les novetats en els sistemes de venda i accés a les estacions amb un clar impuls per la comercialització a través dels sistemes d’e-commerce. Concretament, a les estacions del Pallars aquesta temporada s’han arribat a triplicar en el cas d’Espot, i a duplicar en el cas de Port Ainé, les operacions de venda de forfets, lloguers i activitats, sobre la plataforma on-line, respecte de la temporada anterior. Aquesta aposta clara per la comercialització directa, mitjançant plataformes online, també porta a adaptar els sistemes de venda i control d’accés a les estacions, per facilitar l’ús dels clients. En aquesta línia s’està treballant per a la implantació, la propera temporada 18-19, d’un sistema de “mans lliures” a totes les estacions del grup. Aquesta tecnologia suposarà la utilització d’un forfet sobre targeta xip, el que millorarà les condicions d’ús dels clients, que podran comprar on-line el seu forfet i accedir directament a pistes sense passar per les taquilles, a l’hora que es reduirà també el temps d’accés als remuntadors, ja que el control d’accés passarà a ser automàtic. Per complementar les actuacions, també s’instal·laran màquines automàtiques que expendran aquest tipus de forfets, per aquells casos que el client no disposava inicialment de la targeta xip, el que evitarà de nou, haver de passar per taquilles.


Bloc de notes de Josep Romeu: dimarts, 31 / de març / 2009\nCompartir Govern, no responsabilitats\nAquests dies, dirigents d’Esquerra i d’Iniciativa s’han retret mútuament responsabilitats polítiques en la gestió del conflicte estudiantil. Per Esquerra l’actuació de la policia catalana ha estat inacceptable i cal exigir-ne responsabilitats polítiques, mentre que per Iniciativa també el conseller Huguet hauria d’assumir les seves responsabilitats en la mesura que el conflicte es deriva de l’aplicació del Procés de Bolonya, de competència del Conseller republicà. Els mutus retrets podrien atribuir-se al nerviosisme generat per una crisi que posa en perill no tant l’estabilitat del Govern com la credibilitat de determinades persones. Però, amb una mica més de perspectiva, més enllà de l’anècdota, es posa en evidència que més que un Govern tripartit, integrat per tres partits, tenim un Govern partit en tres.\nI posats en el pla purament anecdòtic, en recordo una que vaig viure durant la darrera campanya electoral, el 2006. Es presentava al Museu d’Història el programa de cultura del partit essent-ne els ponents la diputada Marina Llansana i Josep Bargalló. En el torn de precs i preguntes vaig demanar que no es repetís la trista experiència de fer un pacte de Govern consistent en repartir-se el poder entre els socis en lloc de pactar un veritable programa de Govern; i ho argumentava des de l’experiència personal en el món de l’associacionisme que els tres partits de Govern s’havien repartit en la seva tutela. La resposta de l’ex Conseller Primer de la Generalitat, Josep Bargalló, va ser més aviat aïrada dient que de cap de les maneres ells mai havien parcel·lat les àrees de Govern sinó que s’havia fet un veritable pacte programàtic que assumien conjunta i solidàriament les tres forces polítiques. Després, el mateix ponent em va demanar disculpes pel to de la seva intervenció, excusant-se en el fet que, en el moment d’intervenir ell, havien fet acte de presència els mitjans de comunicació i bé havia de donar una sensació de fermesa en el discurs teòric de campanya.\nDesprés ja hem vist que tot ha continuat igual, i que el pacte programàtic es quedava en l’àmbit merament teòric i com a recurs de campanya. Cada partit vetlla per la seva àrea de poder, i quan van maldades, com ara amb el conflicte estudiantil, tothom intenta carregar en el veí les responsabilitats que haurien de ser col·legiades. Un cop passada la pressió mediàtica sobre l’actuació d’algun Conseller de la Generalitat, sigui Saura, Maragall o Huguet, tornarà la calma, i cadascú a la seva. A mesura que s’evidenciï el final fallit de la negociació pel finançament, l’incompliment per part dels socialistes de totes i cadascuna de les seves promeses, la sentència negativa del Tribunal Constitucional, i en definitiva l'acostament del calendari per a unes noves eleccions, afloraran de nou les tensions i cada partit retraurà a la resta de socis les responsabilitats en la gestió de la seva parcel·la. És el que té fer pactes més amb l’objectiu de repartir-se el poder que d’assumir plantejaments i fites comunes, i de país.


Dijous, Gener 28, 2016 - 13:00\nEscola de Families 2016\nDes del Pla Comarcal de Drogues dels Ports es convoca una nova edició de l'Escola de Families per al curs 2015-2016, per este motiu s'han programat diverses reunions informatives:\nDimarts 2 de febrer 20:00 hores a la casa Social de Vilafranca\nDimecres 3 de febrer a les 18:00 hores al CISE de Morella\nDijous 4 de febrer a les 16:00 hores a l'Ajuntament de Forcall\n17:30 hores a l'Ajuntament de Cinctorres\nL'Escola de Families és un projecte que sorgeix per donar suports als pares i mares en l'educació dels seus fills, oferint estratègies i recursos per educar als/les fills/es per tal d'afrontar la societat actual i que la seua relació amb el món siga més segura.\nEstà dirigit a mares i pares amb menors en edat escolar de la comarca.\nEl Pla Comarcal de Drogues Els Ports és una iniciativa d'un grup de professionals de l'àmbit social, sanitari i educatiu, que han considerat necessari iniciar un treball comarcal de prevenció en l'àmbit de l'ús de drogues.\nEste treball no es pot realitzar sense la implicació, des de l'inici, de totes les entitats i col·lectius de la comarca, ja que es considere que la prevenció des de la multidisciplinaritat és una ferramenta molt útil.\nLes places són limitades per rigoròs ordre d'inscripció. L'inscripció és del 5 al 9 de febrer a l'Ajuntament ( on es facilitarà el model i caldrà que siguen registrats d'entrada) Per a qualsevol dubte vos podeu adreçar a les treballadores socials.


Primera producció d'Attawassol per a la xarxa - Campanya Roba Neta - Campanya Roba Neta\nLes companyes d’Attawassol presenten el primer muntatge de video realitzat durant el taller de formació que vam realitzar el passat mes de juny. A partir de les imatges grabades als exteriors d’una de les zones industrials de Tànger durant la breu pausa que tenen obreres i obrers per dinar.\nAl recent estrenat canal de youtube d’Attawasol també podeu trobar una entrevista realitzada al responsable de la Campanya Roba Neta a SETEM-Catalunya durant el taller.\nLes companyes d’Attawassol presenten el primer muntatge de video realitzat durant el taller de formació que vam realitzar el passat mes de juny. A partir de les imatges grabades als exteriors d’una de les zones industrials de Tànger durant la breu pausa que tenen obreres i obrers per dinar. Al recent estrenat canal de youtube... View Article


Moros i Cristians ocupen els carrers de Gràcia – Moros i Cristians – Lleida\nMoros i Cristians ocupen els carrers de Gràcia\nGairebé 140 festers i festeres de l’Associació de la Festa de Moros i Cristians de Lleida van participar, per primera vegada, a la cercavila de Cultura Popular de les Festes de Gràcia que va tenir lloc el passat divendres, 15 d’agost, i que està considerada Festa Nacional d’Interès Tradicional.\nUna trentena de festers i festeres van lluir els diferents vestits de protocol de la festa fruit del projecte de recuperació de vestits historicistes. El centenar restant va desfilar amb els vestits propis de les seves comparses.\nLa cercavila, que va donar el tret de sortida a aquesta Festa Nacional d’Interès Tradicional, es va iniciar a les 18.00h amb una plantada de les comparses. Una hora més tard va començar la desfilada per diferents carrers de la barriada. Un recorregut que va començar al carrer Gran de Gràcia i va passar pels carrers Astúries, Torrent de l’Olla, Diluvi i va finalitzar a la Plaça Rius i Taulet.\nLa música va anar a càrrec del grup Xarop de Canya que va alternar les marxes mores i cristianes amb passos dobles que van acompanyar les passes propies d’aquestes comparses. Precisament, les comparses van assajar les passes per adaptar-les a la cercavila. En aquest sentir, els cristians van reduir la velocitat pròpia de les seves passes i els moros van limitar, en la mesura que va ser possible, el seu balanceig per tal de no parar el ritme de la marxa.\nDesprés de la participació a la cercavila, els festers i festeres lleidatans van celebrar un sopar de germanor que va tenir lloc a les escoles Jujol, juntament amb 800 persones d’altres col·lectius de cultura popular que també van participar a la desfilada i que venien d’arreu de Catalunya, el País Valencia i les Illes Balears. Entre aquests grups hi havia, entre d’altres, els Falcons de Vilafranca, els Diables de Badalona, el Ball de Bastons de Montblanc i els Geganters de Tona.