Analitzem el valor i la presència de la capacitat creativa en l'àmbit educatiu de la música\n1 de novembre de 2020 (21:54 CET)\nLa creativitat és la facultat de crear, de generar alguna cosa del no-res a partir de l'abstracció, l'enginy o la inventiva. Es tracta d'una capacitat inherent a l'ésser humà, encara que descobrir-la i potenciar-la requereix, en moltes ocasions, atenció i treball. En qualsevol cas, la creativitat és una eina essencial en l'aprenentatge i el desenvolupament de les persones, especialment en àmbits com la música.\nEncara que sembla evident que l'ensenyament musical hauria de tindre un valor creatiu intrínsec, la capacitat de creació no sol formar part dels plans d'estudis. Entre llibres de text, lliçons, manuals, dictats, exercicis de tècnica i el xiulet del metrònom, la creativitat a les aules dels conservatoris de música queda relegada, inconscientment, a un segon pla.\n"La creativitat és educable, pot ser estimulada i desenvolupada mitjançant procediments adequats"\nLa creativitat no sols es desenvolupa com un valor afegit a l'aprenentatge musical i a la interpretació, sinó que és un pilar bàsic en el món de la música. Una formació musical centrada únicament en una tècnica virtuosa i en el control de coneixements teòrics, però mancat de creativitat en l'aprenentatge i en l'execució, evidencia un buit notori.\n«La creativitat és educable, pot ser estimulada i desenvolupada mitjançant procediments adequats». Així ho afirma el músic i doctor en Pedagogia Josep Gustems en el seu llibre Creatividad y educación musical: actualizaciones y contextos. Per tant, és imprescindible treballar la creativitat i aprofitar-la com a instrument a les aules per a fomentar una educació concorde als nous temps.\nEn el Conservatori Professional de Música Francesc Peñarroja de la Vall d'Uixó, Cristina Tormo decora les parets amb infografies, quadres de compositors, una «ruta per a analistes» o la «taula periòdica de l'harmonia». Graduada en Magisteri i titulada superior en Piano, Solfeig, Harmonia i altres àrees musicals, la docent imparteix actualment l'assignatura d'Harmonia a l'alumnat de tercer i quart d'ensenyaments professionals.\nEl vincle de Cristina amb la creativitat va començar quan li van demanar que impartira l'assignatura optativa de Creativitat i Música al Conservatori de Velluters, una de les escasses matèries que inclouen, aparentment, la creativitat en la seua programació. No obstant això, tal com explica la professora, el plantejament de l'assignatura era molt rígid i es quedava en la superfície del concepte de creativitat, ja que funcionava com un calaix de sastre dels continguts que no es podien incloure en altres matèries. Així doncs, Cristina es va embarcar en el procés de buscar alternatives per a impartir Creativitat i Música d'una forma que realment fera justícia al seu nom i resultara útil per a l'alumnat. Amb el temps, la professora va extrapolar la creativitat també a les seues classes d'Harmonia i Anàlisi.\n"Cal donar-li llibertat a l'alumnat perquè puga ser creatiu"\n«Cal donar-li llibertat a l'alumnat perquè puga ser creatiu». Aquesta és la màxima sobre la qual Cristina Tormo estableix les bases de les seues tècniques com a docent. Segons explica, un currículum rígid carregat de continguts teòrics no afavoreix el desenvolupament creatiu de l'alumnat a l'aula. «La música ja és creativa en si mateixa. Si el músic només toca notes, li estàs tallant eixa manera d'expressar-se. És necessari que tinga eines per a desenvolupar eixa part creativa», explica.\nCristina recorre al mètode Flipped Classroom, que consisteix a invertir les localitzacions d'ensenyament i aprenentatge, és a dir, treballar la teoria a casa i la pràctica a l'aula. Segons explica, a través d'aquesta tècnica, l'alumnat s'implica molt més, perquè té ganes d'arribar a classe i saber fer les activitats amb els seus companys i companyes. «L'aula es fa més pràctica i les activitats, atractives», sintetitza la professora.\nTal com indica la revista de psicologia Infad, el model Flipped Classroom «ofereix la possibilitat d'ensenyar a l'alumnat als seus ritmes individuals, la qual cosa suposa una personalització superior per a cadascú». Aquest és un dels aspectes que més obliden els mètodes tradicionals d'ensenyament, ja que es basen en lliçons teòriques dirigides a auditoris concebuts com un tot.\n"Els grups xicotets d'alumnat afavoreixen la creativitat i ajuden a identificar en cada alumne el seu potencial"\nEn aquest sentit, Nieves Pascual, catedràtica de Musicologia del Conservatori Superior de Música Joaquín Rodrigo de València, assenyala: «Tot l'alumnat no és igual, sinó que cada persona té interessos i habilitats diferents». Per aquest motiu, l'ensenyament creatiu suposa també un repte per al professorat, ja que implica adequar els continguts i la manera de transmetre'ls a la diversitat de l'audiència. «Els grups xicotets d'alumnat afavoreixen la creativitat i ajuden a identificar en cada alumne el seu potencial», planteja Nieves Pascual.\nLa Taxonomia de Bloom és un altre dels recursos creatius en els quals Cristina Tormo basa les seues classes. Es tracta d'una teoria que presenta sis punts de vista mitjançant els quals es consolida l'aprenentatge. La capacitat de creació es presenta com el punt més alt, i per a aconseguir eixa etapa és necessari partir d'altres com la comprensió, la memòria o l'anàlisi. L'alumne o l'alumna passa pels sis estadis, i així és possible explicar diferents activitats i enfocaments per a abordar un mateix contingut. La professora assumeix la creativitat no sols com un element més del seu exercici docent, sinó com un valor fonamental. «La creativitat hauria de treballar-se com a qualitat, igual que es treballen el so o la tècnica», sosté.\nRosa Piqueras, directora comercial territorial de Bankia, també concep la creativitat com un dels «pilars fonamentals per al desenvolupament humà en qualsevol disciplina». La directiva transmet el compromís de l'entitat financera amb la música a partir del programa Bankia Escolta València. Mitjançant aquesta iniciativa, Bankia destina el patrocini més gran del territori valencià al foment de la música.\nPer la seua part, Cristina Tormo insisteix en la importància d'ensenyar d'una forma concorde al context actual: «No es pot ensenyar com fa vint anys; estem envoltats d'estímuls visuals i auditius als quals hem d'adaptar l'ensenyament per a no allunyar-nos de la realitat de l'alumnat», argumenta. A aquesta idea se suma la catedràtica Nieves Pascual, qui considera que el personal docent peca, en moltes ocasions, d'heretar pràctiques anteriors i traslladar-les a l'alumnat de manera sistemàtica, sense tindre en compte el pas del temps.\nLa creativitat, al cap i a la fi, també és una via per a anticipar-se als avanços socials, tal com assenyala Rosa Piqueras. La directora comercial territorial de Bankia reivindica la capacitat creativa com una manera de trobar solucions a problemes complexos que permet a la societat seguir avant. En aquest sentit, la representant de l'entitat financera remarca el compromís musical que impera a València, i al qual Bankia se suma com a institució. «L'art és progrés, desenvolupament econòmic i benestar social», afirma, i recalca que aquests són aspectes molt arrelats en la seua acció.\nLa creativitat des de la perspectiva de l'alumnat\nEn 2017, Empar Guanter, flautista i estudiant de Magisteri en Educació Primària amb l'Esment de Música, va cursar l'assignatura de Creativitat i Música al Conservatori Professional de Música Ciutat de Moncada, impartida per Cristina Tormo. El seu treball final –el qual descriu com un procés creatiu molt lliure i satisfactori–, va ser un vídeo que abordava el que era per a ella la música, editat pel seu company Jesús Ros.\n"La creativitat ha de ser una qualitat imprescindible en el personal docent"\n«La creativitat ha de ser una qualitat imprescindible en el personal docent», afirma Empar. A partir de la seua trajectòria com a alumna i de la seua preparació actual com a mestra, l'estudiant reivindica que cal treballar molt per a donar els continguts de manera que l'alumnat se senta a gust a l'aula. A més, afig: «Tocar una peça és un procés creatiu, però no ens adonem; ho fem més com un procés tècnic que creatiu».\nLa flautista considera que l'ensenyament musical no és tan lliure com deuria; per a ella, encara està molt lligat al món clàssic i a la tècnica. Encara que comprén que és impossible escapar del currículum, la seua alternativa per a incloure en ell la creativitat és clara: «Falta millorar l'enfocament, que no siga tan tancat i estricte; que no siga només entonar, treballar el ritme i fer escales a 120».\nDes del Conservatori Superior de Música de València, Nieves Pascual afirma que, en efecte, l'aprenentatge musical no sols implica el desenvolupament de continguts de manera memorística i tècnica, sinó que exigeix capacitat d'abstracció i plasmació de sentiments. Així i tot, estableix que encara queda molt per fer. Per tant, quines són les claus en les quals confia per a avançar cap a una docència més creativa? : el temps, la col·laboració i la comunicació entre departaments i, sobretot, la voluntat de docents i alumnat.


La propera revolució estatunidenca? Previsió de disturbis civils [Larry Romanoff – Moon of Shanghai, 27.11.2019] - L'HORA\nPreparant-se per a la guerra civil?\nDurant dècades, les autoritats estatunidenques s’han preparat cada vegada més per als disturbis civils massius resultants dels atacs del govern i les empreses a la societat estatunidenca. Podem recordar que a principis dels anys 80 l’Estat Ocult va llançar la seva guerra oberta contra la classe mitjana per la salvatge recessió induïda per la FED i la revocació unilateral del contracte social que existia des del 1946. En aquell moment, el govern dels Estats Units ja havia previst un malestar públic generalitzat, esperant plenament les protestes i disturbis massius, i s’havia preparat per fer-hi front en forma de camps d’internament. En un sentit real, el govern s’havia preparat per a una altra guerra civil.\nCom la major part de la “Gran Transformació”, va començar durant el regnat de Reagan amb el que es va anomenar “Rex 84”, una abreviatura de Readiness Exercise 1984, un pla del govern dels Estats Units per arrestar un gran nombre de ciutadans estatunidencs en cas de disturbis civils. Aquest pla mestre involucrava l’FBI, el Departament de Defensa, el grup de Mesures d’Emergència, el Servei Secret, la CIA i un total de 34 agències governamentals.\nEs va presentar com un exercici per provar l’assistència militar en defensa civil en temps d’emergència nacional, però de fet el pla anticipava disturbis civils, grans manifestacions i vagues laborals que afectarien la continuïtat del govern. Els disturbis civils anticipats de la crisi financera induïda per la FED que va devastar la classe mitjana van ser considerats “subversius”, sent el REX-84 una autorització perquè l’exèrcit dels Estats Units dugués a terme moviments controlats pel govern de la població civil tant a nivell estatal com regional, l’arrest de molts segments de la població estatunidenca i la imposició de la llei marcial. (1) (2)\nEl programa Rex-84 va ser creat sota la pretensió d’un possible èxode massiu d’estrangers il·legals que intentessin creuar als Estats Units des de Mèxic, però quan el programa es va fer públic accidentalment durant les audiències del Congrés de l’Iran-Contra el 1987 es va revelar que era de fet un programa secret del govern federal\n“suspendre la Constitució, declarar la llei marcial, assignar comandants militars perquè es facin càrrec dels governs estatals i locals, i arrestar un gran nombre de ciutadans estatunidencs considerats pel govern com a ‘amenaces a la seguretat nacional'”.\nAixò va formar part d’un pla mestre de contingència per al qual l’FBI té avui una llista primària de més de 100.000 estatunidencs, i una llista secundària deu vegades més gran, que són un objectiu per a ser acorralats com a subversius, incloent líders laborals, acadèmics i figures públiques, amb un empresonament dissenyat per aïllar els dissidents polítics i contenir els disturbis civils.\nI aquests són camps de presoners, envoltats de tanques, filferro de pues i guàrdies armats, no llocs dels que seria probable escapar, i han estat dissenyats per retenir els estatunidencs, no els mexicans. (3)\nNo hi ha dubte que el govern dels Estats Units està preparat per a la possibilitat d’un desordre domèstic generalitzat i incontrolable. Aquest programa que s’ha estat duent a terme i construint durant anys va ser encoratjat pel temor d’un aixecament públic massiu arran del frau bancari del 2008.\nEl jutge del Tribunal Suprem dels Estats Units Antonin Scalia va dir fa uns quants anys que els camps de concentració eren una probable realitat futura per als estatunidencs i que el Tribunal Suprem no faria res sobre la tirania si el poder executiu ho considerava necessari. Va esmentar l’internament de japonesos la Segona Guerra Mundial als Estats Units i va dir d’aquests camps:\n“T’estàs enganyant a tu mateix si creus que no tornarà a passar el mateix”. (4) (5)\nEl 2009, a mesura que s’aprofundia la crisi financera dels Estats Units i augmentava la preocupació pels disturbis públics, la Guàrdia Nacional dels Estats Units anunciava oportunitats de treball per a “especialistes en internament i reassentament” que treballessin en “campaments d’internats civils” dins dels Estats Units, i la [antiga] filial de Halliburton, KBR, cercava subcontractistes per a dotar de personal els campaments d'”entorn d’emergència” situats a cinc regions dels Estats Units. Anteriorment, el 2006, KBR va ser contractada pel Departament de Seguretat Nacional per construir centres de detenció dissenyats per solucionar “el ràpid desenvolupament de ‘nous programes’ no especificats que requeririen un gran nombre de persones per a ser internades”. (6) (7)\nSi el poble estatunidenc surt al carrer a protestar, aquests internaments es poden dur a terme fàcilment. El 2004 hi havia més de 800 d’aquests camps d’internament als Estats Units, tots buits, però tots en ple funcionament, amb personal i envoltats de guàrdies a temps complet, a punt per rebre els presoners. N’he vist fotos. A més, moltes bases militars estan programades per a ser tancades i utilitzades com a presons civils addicionals si sorgeix la necessitat, totes destinades a l’internament de dissidents i altres considerats “potencialment nocius per a l’estat”. Alguns camps tenen capacitat per a 20.000 presoners o més cadascun, un esforç massiu per al control de la població civil, i el programa segueix expandint-se. Avui dia, els Estats Units estan molt a prop del punt en què els dissidents polítics que qüestionin les accions del seu govern s’arriscaran a ser acorralats i obligats a entrar en aquests camps de presoners, essencialment un pla de govern per reprimir per la força els dissidents polítics sota el pretext d’erradicar el “terrorisme” intern.\nEl Govern dels Estats Units defineix molts estatunidencs com a “prerrevolucionarios” arran de la seva indignació pel col·lapse dels habitatges aprovat pel Govern el 2008, amb la creixent preocupació que sorgeixin disturbis civils massius tant en les classes baixes, assolades per la pobresa, com en la classe mitjana devastada, cosa que donaria lloc al que es convertiria en una guerra civil interna. Aquesta és la raó per la qual l’FBI i el Departament de Seguretat Nacional (DHS) centren cada vegada més el seu aparell “antiterrorista” en els estatunidencs blancs de classe mitjana com els manifestants d’Ocupar Wall Street que van ser classificats com a “terroristes de baix nivell”.\nEl 2008, el Washington Post va informar dels plans del Govern d’estacionar desenes de milers de tropes a l’interior del país amb fins de “seguretat interna” a la llum dels massius disturbis civils que es produirien després d’un col·lapse econòmic o una greu crisi financera, potser a partir del 2008.\nSegons el document del govern:\n“La violència civil generalitzada dins dels Estats Units obligaria el sistema de defensa a reorientar les prioritats in extremis per defensar l’ordre domèstic bàsic i la seguretat humana”,\ndeclarant que els militars poden ser necessaris per a sufocar la “resistència domèstica intencionada”. Per preparar-se per sufocar aquesta resistència, els Estats Units han recorregut a diabolitzar els seus propis ciutadans. Un estudi recent finançat pel Departament de Seguretat Nacional identifica convenientment els estatunidencs “que desconfien de l’autoritat federal centralitzada” i que mostren signes de ser “reverents de la llibertat individual”, i els torna a classificar com a terroristes d'”extrema dreta”. (8) (9) (10)\nEl programa està dissenyat per a “reduir i eliminar” tota la resistència interna al govern dels Estats Units. Per això s’utilitzaran “agents de control de multituds” i les agències governamentals participaran en la “recollida d’informació sobre els dissidents” per identificar tots aquells que “amenacin o estiguin creant disturbis”. L’exèrcit dels Estats Units va elaborar un manual sobre el que va anomenar “Operacions de disturbis civils” que descriu com s’utilitzaran els recursos militars per “ajudar les autoritats locals i estatals a restablir i mantenir la llei i l’ordre” en cas de disturbis massius i disturbis civils. Les forces militars i altres forces de l’ordre s’encarregaran de “dissoldre les reunions no autoritzades” i restablir l’ordre:\n“fent una demostració de força, establint bloquejos de carreteres, dissolent multituds, emprant agents de control de multituds i altres operacions segons sigui necessari”.\nEl mateix manual governamental descriu com es processarà els presoners a través d’aquests camps d’internament, i descriu com aquests interns seran “reeducats” mentre estiguin detinguts en camps de presoners dins del seu propi país pel seu propi govern. Un document militar filtrat, titulat “FM 3-39.40 Operacions d’Internament i Reassentament”, esbossava un programa per “camps de reeducació” als Estats Units que contenia plans perquè els “activistes polítics” fossin “pacificats” per diversos oficials psicològics perquè “simpatitzessin” amb el govern i perquè “desenvolupessin una comprensió de les polítiques dels Estats Units” mentre estiguessin detinguts en camps de presoners dins dels Estats Units. El document estava restringit al personal del Departament de Defensa però va ser filtrat i publicat en línia. S’hi s’esbossaven les polítiques per a “processar els detinguts en camps d’internament” i es deixava clar que aquestes operacions s’utilitzarien per a situacions civils internes. (11) (12) El document complet està disponible aquí: (13)\n“Una vegada que els detinguts han estat processats en el camp d’internament, el manual explica com se’ls “adoctrinarà”, amb un enfocament particular en la coerció dels dissidents polítics perquè expressin el seu suport a les polítiques dels Estats Units”.\nPart de la funció declarada dels oficials psicològics seria identificar activistes polítics, líders polítics, “descontents”, i altres agitadors, i desenvolupar i executar els apropiats\n“programes d’adoctrinament per reduir o eliminar actituds antagòniques”.\nTanmateix, la seva primera tasca seria “pacificar i aclimatar els detinguts perquè acceptin l’autoritat i els reglaments del centre d’internament”.\nTambé hi ha percepcions inquietants sobre la intenció del govern d’utilitzar la força bruta per sufocar violentament qualsevol disturbi polític civil. El manual inclou una llarga llista d’armes destinades a ser utilitzades contra civils estatunidencs que protesten, incloent granades antiavalots. La pàgina 20 del manual autoritza l’ús de “força mortal” per enfrontar-se a aquests pacífics “dissidents” polítics. La intenció assassina va quedar inquietantment clara amb la directiva que “No es faran trets d’advertència” primer. El mateix Northcom, en un article de l’Army Times del 8 de setembre del 2008, va dir que la primera onada del desplegament, que es va dur a terme l’1 d’octubre a Fort Stewart i a la Base Aèria de Peterson a Colorado Springs, tindria per objecte fer front als “disturbis civils i el control de multituds”.\nEl novembre del 2013, la revista Forbes va publicar un article basat en un cable de notícies d’AP, detallant que el DHS havia estat acumulant un arsenal massiu d’armes des de 2011 o 2012. (14) L’AP va informar que la Seguretat Nacional havia estat emmagatzemant municions mitjançant la compra de més de 1.600 milions de bales, a més d’una compra prèvia de 1.500 milions, per a un sorprenent total de més de 3.000 milions de bales. Això és més munició que la que l’exèrcit dels Estats Units ha utilitzat conjuntament en totes les seves guerres la darrera dècada, i representa uns deu trets per cada home, dona i nen dels Estats Units. També hi va haver compres confirmades per diverses agències governamentals, de centenars de milions de bales de punta buida per ser lliurades a dotzenes de llocs arreu dels Estats Units. Aquestes bales són tan letals que estan prohibides per al seu ús al camp de batalla durant les guerres perquè es multipliquen i es fragmenten en l’impacte, sent el seu únic propòsit causar el màxim dany possible als òrgans interns. També es van comprar grans quantitats de bales magnum amb el poder de penetrar parets, i uns aterridors centenars de milions més de municions especials per a franctiradors.\nMés encara, a principis del 2015 es va informar que el Departament de Seguretat Nacional havia fet comandes de quantitats massives d’altres tipus d’armament anticívic anomenat “Municions especials menys letals”, que es van descriure com “un arsenal d’armament especialitzat per a l’entrenament i el desplegament contra les multituds”. Entre elles s’incloïen granades de flaix, ràfegues de llum, granades de gas i químiques, bales antiavalots, bales de goma i molt més. Totes elles són armes de gran potència per al control de multituds i per a la intimidació de civils. No tenen un altre propòsit i, en el volum en el qual s’estan comprant, és clar que el govern dels Estats Units espera alguns disturbis civils molt greus, possiblement una revolució, i aviat.\nTan recentment com el 2018, Forbes estava informant més sobre el mateix, que aquestes compres han arribat a una sorprenent ubiqüitat. No és només Seguretat Nacional la que s’està armant fins a les dents. Milers d’agents de l’IRS tenen ara rifles d’assalt tàctic i armament pesat.\nCaptura de Forbes, 20 d’octubre de 2017\nL’Administració de Petits Negocis i el Departament d’Afers de Veterans han comprat milers de pistoles Glock. Les agències de Serveis de Salut van comprar milions de dòlars de pistoles Glock, equipades amb silenciadors. El Servei Geològic dels Estats Units, que és una oficina meteorològica, va comprar milions de dòlars d’escopetes Winchester Black Shadow amb grans comandes de munició a granel a més de les pistoles Glock. Fins i tot el Departament d’Educació va comprar milions de dòlars en armes de mà, escopetes i armilles antibales de Glock. No conec cap nació al món on el departament d’impostos o els departaments d’educació i salut requereixin grans quantitats d’armes de grau militar, i molt menys armadures i silenciadors d’armes.\nEl juny del 2016, RT va informar que les agències federals no militars tenien més poder de foc que tot el Cos de Marines dels Estats Units, això inclou agències com l’educació, la salut i l’impost sobre la renda. (15) RT va documentar un nou informe on 67 agències federals no militars dels Estats Units van gastar 1.500 milions de dòlars en compra d’armes, municions i equips d’estil militar. Els detalls van venir de la Militarització dels Estats Units: compres d’armes, municions i equip d’estil militar per part d’agències federals no militars, publicades pel grup sense ànim de lucre per al bon govern OpentheBooks.com. (16) (17)\nA més de la compra massiva de municions, el DHS ha mostrat la seva adquisició de vehicles per al transport de personal fortament blindats i resistents a les mines, que han estat vistos als carrers de tots els Estats Units i verificats amb fotos i vídeos. Forbes va assenyalar que aquests vehicles estan equipats amb orificis d’armes i estan “dissenyats per suportar IED, explosions de mines i impactes del calibre 50 als vidres a prova de bales”, i va preguntar per què serien necessaris als carrers dels Estats Units. El DHS també va comprar grans quantitats d’equip antiavalots i cabines de control a prova de bales, així com una compra de 7000 rifles automàtics i 2700 vehicles blindats, i el desplegament d’avions teledirigits amb permís per al seu ús en ciutadans estatunidencs.\nEl DHS s’està convertint en un exèrcit domèstic massiu per gestionar el conflicte intern. En paraules d’Ellen Brown:\n“algú al govern està esperant alguns disturbis civils greus…”\nLa cap del DHS, Janet Napolitano, va afirmar que això era per preparar-se per una afluència massiva d’immigrants als Estats Units que requeriria el “refugi i processament” d’un gran nombre de persones, però això és una ximpleria. Qui atacarà els Estats Units perquè la Seguretat Nacional s’encarregui de la defensa, i d’on sorgirà una massa d’immigrants pacífics tan gran que requerirà més de tres mil milions de bales per repel·lir-los?\nAquest és el mateix govern que recentment va tancar moltes de les seves operacions incloent la majoria dels Parcs Nacionals, per falta de fons, i tanmateix tenia prou diners per comprar milers de milions de bales per a un exèrcit civil inexistent. Un portaveu va ser citat per justificar aquesta compra massiva per “ajudar el govern a aconseguir un baix preu per a una gran compra”, i ha afirmat que el DHS usava “fins a 15 milions de bales cada any en exercicis d’entrenament”. Algú hauria de demanar-li al DHS que divideixi 3 mil milions per 15 milions, cosa que ens diu que la compra de municions suplirà les necessitats del DHS per als propers 200 anys. Les autoritats naturalment atribueixen les crítiques i les preguntes difícils als desequilibrats “teòrics de la conspiració”, però aquesta és una instància més en què les accions semblen irracionals i la història oficial està tan plena de forats que no té sentit.\nUna altra compra del DHS que va produir una tempesta d’ira quan les seves notícies es van fer virals, va ser el subministrament del que podríem anomenar objectius de paper “no convencionals” que es van utilitzar com a blancs de tir de pràctica en “exercicis d’entrenament”. Aquests objectius consistien en figures de civils estatunidencs en entorns residencials. Incloïen nens petits, una jove mare embarassada, ancianes amb bates, àvies i avis a les seves cuines i patis, adolescents en parcs, nenes petites i més, i potser la part més aterridora és que tots ells van ser anomenats “blancs sense vacil·lació”, que significava disparar sense vacil·lació a la vista d’aquests enemics. Què podria justificar el subministrament d’aquests blancs a una força militar amb tal instrucció? El lloc web estatunidenc fedbiz.op va retirar la sol·licitud després que Infowars divulgués la història, i finalment es va disculpar públicament per crear aquests objectius de nens petits.\nA principis del 2014 es va informar que l’exèrcit dels Estats Units havia construït una ciutat falsa de 100 milions de dòlars d’uns 300 acres a Virgínia, per al seu ús en l’entrenament de tropes per a l’ocupació de ciutats, amb un estadi esportiu, un banc, una escola i un metre subterrani per tal d’entrenar per a futurs escenaris de combat a les zones urbanes dels Estats Units. Els vagons de metro fins i tot porten el mateix logotip que els de Washington DC. El més inquietant és que va informar que:\n“Als soldats se’ls ensenya que els cristians, els partidaris del Tea Party i els activistes antiavortament representen una amenaça terrorista radical, reflectint la retòrica recolzada pel Departament de Seguretat Nacional que emmarca els ‘amants de la llibertat’ com a extremistes domèstics”.\nEl DHS també està construint un complex segur de 176 acres a l’àrea de menors ingressos de Washington, DC, cosa que sembla gairebé segur una preparació per a la guerra civil. (18) (19)\nEl detonant podria ser un col·lapse econòmic que causi que els estatunidencs enfadats inundin els carrers de manera similar a Ocupar Wall Street i altres escenaris presenciats tant als Estats Units com a Europa durant la darrera crisi econòmica induïda per la FED. Cal assenyalar que la protesta d’Ocupar Wall Street va tenir la idea correcta però l’objectiu equivocat. Wall Street és només una idea, i una mica de joc. La causa final és la FED, i aquest hauria d’haver estat el seu enfocament. Però la FED, els banquers i l’FBI ho van veure venir, es van infiltrar i van finançar els grups de protesta com una forma de prendre el control i desviar-los de qualsevol acció o enfocament útil.\nA mitjan 2013, diversos mitjans locals dels Estats Units van informar que el DHS estava duent a terme exercicis públics però encara “d’alt secret” categoritzats com a “simulacres de terrorisme a gran escala” arreu del país amb el propòsit declarat de fer que els ciutadans “se sentin segurs”, però que va resultar en milers de persones terroritzades que no sabien com respondre al que semblava una invasió domèstica dels militars dels Estats Units. Les persones van ser capritxosament detingudes i alliberades després que les seves pertinences fossin registrades, però no obstant se’ls va instar a celebrar la seva “independència” de la tirania. Aquests simulacres es van presentar com a entrenament de preparació per a possibles incursions terroristes, encara que el DHS no va esmentar l’observació del New York Times que tots els complots de terrorisme intern als Estats Units durant l’última dècada han estat “incubats per l’FBI”.\nUn altre esdeveniment preocupant va ser l’aparició d’avions de càrrega militars estatunidencs C-130 que aparentment van ruixar amb mosquits diverses ciutats de Florida a menys de 50 metres d’alçada. El control de plagues és difícilment un deure militar, aquests esdeveniments em recorden immediatament la fumigació militar de bacteris i altres patògens en moltes parts dels Estats Units en diversos experiments relacionats amb la CIA en la població nacional. Aquests sobrevols a baixa alçada són gairebé amb seguretat pràctiques per al control potencial de multituds en el futur, per escampar gas lacrimogen o un altre material no letal (o letal) que dispersaria o desorientaria els manifestants. No puc imaginar totes les possibilitats, però l’exèrcit dels Estats Units certament no entrarà en el negoci de la fumigació de mosquits. (19) (20)\nEl general de divisió Curry va ser citat dient:\n“Tenim la policia local, recolzada per la Guàrdia Nacional de cada estat, recolzada pel Departament de Defensa. Així que a més de totes aquestes forces, per què Seguretat Nacional necessita el seu propi exèrcit privat? Per què la SSA, la NOAA i altres agències governamentals necessiten crear les seves pròpies forces de seguretat civil armades amb bales de punta buida?”\nAlguns potser volen descartar això com una altra teoria de la conspiració, però podríem recordar les paraules del senador Daniel Inouye el 1987:\n“Hi ha un govern a l’ombra amb la seva pròpia Força Aèria, la seva pròpia Marina, el seu propi mecanisme de recaptació de fons i la capacitat d’aplicar les seves pròpies idees d’interès nacional, lliure de tots els controls i equilibris, i lliure de la pròpia llei.”\nLes amenaces a les llibertats civils van molt més enllà i són molt més inquietants del que he relatat fins ara. Un altre factor és l’allau d’ordres executives secretes que Obama va firmar sense l’aprovació del Congrés. Els observadors afirmen que aquestes ordres van violar les lleis existents i que per tant eren il·legals, però que els poders darrere de la Casa Blanca es consideraven per sobre de tota llei. Una de les més sinistres va ser l’Ordre Executiva 13603 que va concedir autorització per a confiscar la possessió de tots els recursos possibles, inclosos els béns i “totes les instal·lacions d’emmagatzematge d’aliments”. Un autor va escriure que “Aquest edicte extremista i maníac està dissenyat per exigir la nostra submissió, fent-nos totalment dependents del govern del Gran Germà o enfrontar-nos al que és obvi: fam i extermini”.\nQuè podria haver instigat tal ordre, llevat que el govern s’estigui preparant per a una guerra total contra el poble estatunidenc? Quina possible excusa, en temps de pau, tindria un govern “democràtic” per iniciar un programa per apoderar-se de tot el “menjar, aigua i instal·lacions d’emmagatzematge d’aliments” d’una nació? Si afegim a això els camps d’internament i les bales, quines conclusions són possibles?\nUna altra amenaça inquietant és que gran part de les activitats il·legals de recopilació d’intel·ligència de la NSA es van transferir al Departament de Seguretat Nacional, la mateixa gent amb els 800 camps d’internament i els 3.000 milions de bales. La raó aparent és que la NSA pot recopilar informació sobre dissidents polítics nacionals però no té poders policials per actuar sobre ells, mentre que el DHS té autoritat legislativa per reunir, aturar i empresonar qualsevol de les seves llistes de vigilància. Sembla que el DHS està creant una “llista graduada” d’aquestes “amenaces a la seguretat” específiques, i els que encapçalen aquesta llista són avaluats d’acord a com de difoses estan les seves opinions contràries a l’establishment, els seguidors que semblen tenir, i aquests seran els primers a desaparèixer en el laberint de l’internament. Aquesta nova política dona a la Seguretat Nacional plena autoritat per terroritzar efectivament el poble estatunidenc sota la pretensió de controlar el terrorisme intern. Quan trobem aquests dos punts, l’Ordre Executiva 13603 i els nous poders atorgats al DHS, l’única resposta possible pot ser la por.\nPer si amb tot això no n’hi hagués prou, el DHS va revelar tenir un procediment secret per al tancament instantani de totes les comunicacions privades als Estats Units, incloent les xarxes de telefonia mòbil, un programa que es va revelar accidentalment quan els funcionaris del govern de San Francisco van desactivar totes les trucades de telefonia mòbil durant una protesta pacífica contra un altre home mort a trets per la policia. L’administració va insistir que tenia l’autoritat legal per controlar aquestes comunicacions “en temps de crisi nacional”, “per tal de garantir la seguretat pública”, però també ha donat al DHS el poder d'”apoderar-se” realment de totes les instal·lacions de comunicacions de propietat privada per evitar que es produeixin comunicacions civils. Algunes persones van sol·licitar als tribunals més informació sobre aquests nous procediments i polítiques, però el DHS va al·legar que era “incapaç de localitzar o identificar qualsevol registre” en relació amb l’assumpte. No hi ha res més a dir, però és difícil evitar la conclusió que el govern dels Estats Units s’està preparant ràpidament per a la guerra contra la seva pròpia població civil.\nAmb les revelacions de la NSA per Edward Snowden, ja no hi ha dubte que moltes agències del govern dels Estats Units han estat monitoritzant i reunint informació sobre un gran nombre de coneguts dissidents polítics estatunidencs. Aquestes agències inclouen la NSA, l’FBI, la CIA, el DHS, diversos grups militars i altres 70 o 80 anomenats “centres de fusió público-privats” disseminats arreu dels Estats Units. L’exdirector tècnic de la NSA, William Binney, va afirmar en una entrevista que la NSA tenia una llista de 500.000 a un milió de persones als Estats Units que eren vigilades de prop, les comunicacions i dades personals dels quals eren registrades. Aquests no són terroristes en cap sentit, sinó potencials líders de la dissensió política i per tant potencials sospitosos en cas de disturbis civils.\nTambé hi ha una base de dades anomenada “Main Core”, que conté noms d’estatunidencs que podrien considerar-se problemàtics i que, segons fonts ben informades, conté els noms i la informació de les comunicacions de més de vuit milions d’estatunidencs que serien possibles sospitosos d’activisme polític, cosa que inclouria “l’oposició nacional a la invasió militar dels Estats Units a l’estranger”. Entre ells hi figuren dissidents polítics, activistes ambientals i d’un altre tipus, manifestants polítics i fiscals, advocats i professors, editors i periodistes, i molts més que probablement siguin persones normals i inofensives.\nLa base de dades aparentment conté totes les adreces de correu electrònic, tot el contingut del correu electrònic, tots els números de telèfon d’entrada i sortida més la durada de les trucades, les quantitats i llocs dels reintegraments als caixers automàtics, totes les compres amb targeta de crèdit i molt més. Sembla que aquest programa de vigilància de dissidents es remunta a principis de la dècada de 1980, l’època de la nostra Gran Transformació, quan es va revelar que Oliver North, operant des d’un lloc segur de la Casa Blanca, havia estat utilitzant una base de dades anomenada PROMIS que formava part del pla REX-84, per a rastrejar els dissidents i potencials esvalotadors dins dels Estats Units. Aquesta base de dades estava destinada a identificar i localitzar immediatament els suposats “enemics de l’estat” en cas que esclatessin disturbis civils massius. (21) (22)\nA finals de 2008, un memoràndum intern filtrat de Tom Fitzpatrick, el principal estrateg tècnic del Citibank, contenia prediccions temibles per a la societat civil estatunidenca després de la ferotge crisi financera. Va escriure:\n“El món no tornarà a la normalitat ‘després de la magnitud del que han fet'”.\nFitzpatrick va afirmar que la destrucció massiva de la classe mitjana, el drenatge de tota la riquesa de la població, i la creació de diners QE per la FED provocaria un ressorgiment de la inflació o que els Estats Units caurien en “la depressió, el desordre civil i possiblement la guerra”. Va afirmar que amb el pas de cada setmana i mes hi havia un creixent perill que podria portar a la inestabilitat política, un risc de disturbis interns perquè la gent estava cada vegada més privada de drets i empobrida.\nPer no sucumbir a la temptació d’acceptar la crisi financera del 2008 i la consegüent pèrdua de llars com un accident del destí, seria prudent considerar aquestes cites de Montagu Norman, governador del Banc d’Anglaterra abans de la caiguda del 1929, dirigint-se a l’Associació de Banquers dels Estats Units, Nova York, Idaho Leader, 26 d’agost de 1924:\n“El capital ha de protegir-se de totes les maneres possibles, de forma combinada i per mitjà de la legislació. Els deutes han de ser cobrats, les hipoteques executades el més ràpid possible. Quan, a través del procés de la llei, la gent comuna perd les seves cases, es tornaran més dòcils i més fàcilment governats a través del braç fort del govern aplicat per un poder central de la riquesa sota els principals financers. Aquestes veritats són ben conegudes entre els nostres principals homes, que ara estan compromesos en la formació d’un imperialisme per governar el món.”\nI els seus pensaments sobre la democràcia:\n“Dividint els votants a través del sistema de partits polítics, podem fer que gastin les seves energies en la lluita per qüestions sense importància. És així com, per mitjà d’una acció discreta, podem assegurar per a nosaltres mateixos el que ha estat tan ben planejat i tan reeixidament aconseguit.”\nEl govern dels Estats Units ha desenvolupat un creixent temor a la seva pròpia classe mitjana, molt atent a les protestes i aixecaments en altres nacions on els governs s’han confabulat amb els banquers internacionals i les grans multinacionals per esbudellar les seves classes mitjanes i efectuar la mateixa transferència de riquesa a l’1% superior com ha passat als Estats Units. La gent en moltes societats occidentals s’ha disgustat i amargat per la creixent evidència que les seves esbombades democràcies han estat usurpades pels capitalistes desenfrenats, creant situacions intolerables en què la gent és sacrificada per la creixent riquesa d’aquest mateix 1% superior.\nAl principi, el govern dels Estats Units va mostrar un tipus de satisfacció ombrívola i bastant censurable veient la misèria en altres nacions on la FED, l’FMI i els banquers internacionals havien tingut èxit en els seus objectius de transferència de riquesa, però també es va adonar que la mateixa fúria bullent existia als Estats Units i potser molt menys controlable.\nEls ciutadans estatunidencs protestaven contra un govern que ja no era democràtic en cap sentit, i que no volia ni podia reparar un sistema desesperadament corrupte i ineficient. Finalment es van despertar en massa i es van oposar a la corrupció arrelada, els serveis públics de mala qualitat, els alts impostos, la manca d’habitatge, l’atur, l’augment de la inflació, el desenvolupament d’un estat policial i més. És la ràbia pública quan es van adonar que havien estat traïts per un govern “democràtic” que converteix el descontentament civil en activisme polític i revolució, i és això el que es troba al centre de la categorització de l’FBI de la dissidència política dels Estats Units com a “terrorisme domèstic”. Aquesta terminologia és important perquè els Estats Units, en tota la seva hipocresia per la democràcia, la llibertat d’expressió i la llibertat de reunió, no pot enfrontar-se al món amb una supressió oberta i aparent de la dissidència política. Per tant, els ciutadans estatunidencs que protesten contra el seu propi govern no poden estar exercint la llibertat d’expressió sinó l’anarquia i el terrorisme, justificant així l’ús de la força mortal per controlar la dissensió. Els poders que controlen els Estats Units no tenen interès en els contes de fades de la llibertat. Estan interessats en la riquesa i el control, i la gent de qualsevol país és irrellevant, incloent la dels Estats Units.\nEls estatunidencs han experimentat de primera mà la destrucció de la seva qualitat de vida; veuen clarament la desaparició de futures oportunitats per als seus fills, i reconeixen millor que la majoria la pèrdua de la seva llibertat d’expressió que tant han valorat. I saben que és precisament la retracció d’aquesta expressió el que és necessari perquè el seu govern ja no democràtic mantingui el control. Aquí és on les seves insatisfaccions econòmiques i socials es transformen en activisme polític –revolució, de fet– i és aquesta presa de consciència per part de les autoritats la que ha donat lloc als camps d’internat, els milers de milions de bales comprades i les ordres de “disparar a matar”.\nRevolució – La lluita pel poder de classe\nEnterrat en la lletania de problemes a què s’enfronten els Estats Units avui en dia hi ha el fet primordial que la nació està compromesa en una brutal guerra de classes, una lluita pel poder de classe que el 99% dels més pobres estan perdent. Aquesta guerra va ser declarada a finals dels 70, va cobrar gran impuls els 80 i 90, i segueix accelerant-se cap a la seva desesperada conclusió final. Hi ha pocs signes a l’horitzó que facin esperar un canvi de direcció, i em temo que pot ser massa tard.\nEncara hi ha poder en el propi poble i, de fet, sense la cooperació activa i la complicitat silenciosa del poble no hauria estat possible el descens patològic a la desesperació. Probablement l’única força als Estats Units que pot canviar el que està succeint és la força col·lectiva del treball. Això no és tan fàcil avui dia, ja que el govern ha eliminat la majoria d’organitzacions laborals i ara hi ha poc o cap lideratge. La retirada total dels treballadors va aconseguir forçar un nou contracte social el 1946 i pot ser que sigui l’únic poder que romangui avui dia, però els temps han canviat i les tàctiques també han de canviar. Si tots els sindicats retiressin els seus serveis amb la plena cooperació dels treballadors no organitzats, el canvi podria ser possible.\nPerò sent realistes, no hi ha esperança que una protesta tan massiva es pugui organitzar, encara que sigui l’única forma possible de cridar l’atenció del que queda d’un govern conscient i de la força a través d’una inversió de la tendència. En qualsevol cas, és poc probable que prendre els carrers produeixi resultats agradables. Si la policia no té prou cossos per colpejar i arrestar tothom, el DHS té els seus camps d’internament, els seus 3.000 milions de bales, els seus anys de pràctica amb objectius humans “sense vacil·lació”, i els farà servir tots.\nL’única manera segura que els estatunidencs facin vaga avui és quedar-se a casa. Sobre aquest tema, un comentarista d’Internet va escriure:\n“No vagis a treballar. No hi ha necessitat de fer piquets als carrers per estar en vaga, i les fàbriques i oficines estaran igual de tranquil·les i buides, i els beneficis igual d’inexistents. La policia no pot fer visites casa per casa per colpejar els vaguistes un per un, i cap exèrcit, ni tan sols el DHS, és eficient quan intenta rebentar cases disperses per tot el comtat, una per una. els vaguistes probablement estiguin fora de perill si es queden a casa i tanquen la porta amb clau”.\nUn altre va escriure:\n“Una altra tàctica és que els estatunidencs simplement deixin de comprar. No tenen els diners de totes maneres, i no necessiten totes aquestes escombraries inútils. No compris res que no necessitis, i retarda fins i tot aquestes compres el major temps possible, especialment els articles de gran valor com cotxes i mobiliari. Si és possible, retarda cada compra almenys un any. En la mesura del possible, deixa de conduir el teu cotxe. Cancel·la la teva televisió per cable i llegeix un llibre”. La teva àvia et va donar un consell fa 100 anys que segueix sent vàlid avui dia: “Fes-lo servir, desgasta’l. Dona-li vida. Prescindeix-ne”.\nUn tercer comentarista va donar aquest consell:\n“Una cosa que pots fer per cridar la seva atenció és deixar de pagar els teus comptes. VISA i MasterCard no poden cancel·lar 800 milions de targetes de crèdit al mateix temps, i cap banc pot processar 100 milions d’impagaments d’hipoteques. Cap sistema pot fer front a un impagament massiu del deute. Vostè és la seva única font de diners i es pot assegurar que no n’obtinguin res. Això els despertarà. Digueu-los que començareu a pagar quan s’acabi la festa de l’impost de societats a l’estranger, quan els alts impostos sobre la renda es restableixin per als rics, quan els banquers individuals estiguin a la presó i quan els treballs perduts comencin a tornar. Això no és infalible, però és el millor que podeu fer.”\nI finalment, un post més ambiciós oferia aquests comentaris:\n“Avui dia, el Departament d’Estat dels Estats Units, la CIA i l’FBI s’enorgulleixen de la seva capacitat per utilitzar Twitter i Facebook per causar disturbis civils, caos, violència i fins i tot revolucions en altres països. Potser no se’ls hagi ocorregut que les mateixes eines que fan servir contra tots els altres poden ser usades tan fàcilment contra ells. La CIA va fer servir Gene Sharp i el seu Institut Einstein per preparar els manuals de desobediència civil d’Otpor que el nostre govern va utilitzar com la pólvora per destruir Iugoslàvia, i com a plantilla per a una dotzena d’altres “revolucions de color” de les que n’estava tan orgullós. Les còpies estan disponibles gratuïtament a Internet.”\nWilliam Blum de nou:\n“Com he dit abans: en la mesura que no veig que la revolució violenta tingui èxit als Estats Units (alguna cosa en el fons em diu que no podem igualar la potència de foc del govern, per no parlar de la seva crueltat), no puc oferir una altra solució per aturar la bèstia imperial que aquesta: eduqueu-vos i eduqueu-ne tants d’altres com pugueu, elevant la seva consciència política i ideològica, proporcionant-los la munició de fet i els arguments necessaris per influir en els altres, augmentant el nombre dels que estan a l’oposició fins que augmenti el preu polític per als que estan en el poder, fins que arribi a una massa crítica, en el moment en què… No puc predir la forma que tindrà l’explosió o quin podria ser el detonant… Però heu de tenir fe. I coratge.”\nReconstruint els Estats Units\nAquesta és una llista actualitzada d’accions que els estatunidencs han de fer si volen portar el seu país a la comunitat de nacions com un membre civilitzat en lloc del seu actual estatus de perdonavides genocida, i començar a guarir la nació mateixa. Està compilada a partir de les meves pròpies notes amb la inclusió d’extractes d’un discurs fet per Chris Hedges a la Universitat de Northeastern. (23)\nDescarti el sistema polític bipartidista existent com a malalt i inútil, i formi un nou partit amb una llista totalment nova de legisladors no involucrats anteriorment en el govern. Les seves primeres tasques serien:\nArrestar tots els criminals de guerra en sòl estatunidenc. Començar amb els dos Bush, Cheney i Rumsfeld, Powell i Rice, els dos Clintons, Kissinger, Albright, i una llarga llista d’altres funcionaris de la Casa Blanca i del Congrés, sota càrrecs de traïció, crims de guerra i crims contra la humanitat.\nDissoldre el sistema bancari de la Reserva Federal i repudiar tot el deute pendent amb la FED. El govern, d’acord amb la llei i la constitució, emetrà la seva pròpia moneda a partir d’aquest moment.\nForçar la ruptura de tots els grans bancs i eliminar la banca interestatal. Nacionalitzar els anomenats bancs d’inversió com Goldman Sachs, confiscar els seus actius i tancar-los tots. Reintroduir les regulacions del sector bancari com es va fer després dels anys 30, per assegurar que una catàstrofe no pugui tornar a passar, amb violacions castigades amb penes de presó obligatòries. Prohibir el programa de comerç d’accions dels bancs. Forçar els bancs a tornar a les funcions bancàries simples per servir a l’economia.\nDissoldre la CIA i tots els seus projectes clandestins tallant tots els fons. Confiscar tots els registres, arxius, ordinadors, dades de la CIA i fer públiques les dades. Esmenar l’FBI i tots els seus executius i oficials. Arrestar els planificadors i perpetradors de totes les operacions de falsa bandera. Acabar amb la NSA. Cesar immediatament tot l’espionatge domèstic a ciutadans estatunidencs. Tallar tots els fons, confiscar tots els comptes bancaris i confiscar tots els registres i documents. Bombardejar les instal·lacions d’emmagatzematge de dades d’Arizona fins a la runa. Acabar amb el Departament de Seguretat Nacional i desmantellar i tancar tots els camps d’internament dins dels Estats Units.\nDesmantellar la NED, la USAID, la VOA i les més de 100 ONG subversives que s’utilitzen avui en dia per desestabilitzar els governs i les societats d’altres nacions. Retirar tots els agents d’espionatge de la CIA de les ambaixades i consolats estrangers, que constitueixen al voltant del 80% de tot el personal “diplomàtic” estranger dels Estats Units. Designar totes les fundacions i think tanks com a enemics estrangers, i tancar-los.\nReduir el pressupost militar en un 85% i tancar totes les bases militars estrangeres. Portar a casa tot el personal militar amb base a l’estranger i donar-los treballs de vigilància dels banquers.\nEliminar totalment el sector privat de la infraestructura i els serveis socials i confinar-lo al comerç on pertany. Fer retrocedir la desregulació i la privatització, reclamant que tota la infraestructura pública sigui operada pel govern per al bé comú. Especialment eliminar el menyspreable sistema de presons privades, i alliberar els més d’un milió de persones que mai haurien d’haver estat a la presó. Acabar amb els moviments cap a les presons dels deutors i la confiscació civil abans que guanyin més impuls, i aprovar una dura legislació que faci als policies individualment responsables dels seus crims.\nComençar immediatament la construcció d’un sistema d’hospitals i clíniques mèdiques de propietat i operació públiques, i garantir que tots els ciutadans tinguin accés a una atenció mèdica gratuïta o fàcilment assequible. Eliminar totes les companyies d’assegurances del procés d’atenció de la salut. Restablir el finançament per a l’educació universal.\nFer que tota la feina de lobby sigui il·legal, amb penes de presó automàtiques per tràfic d’influències. Designar els grups de lobby com l’AIPAC com a organitzacions criminals i enemics estrangers hostils, i tractar-los en conseqüència. Eliminar els SuperPacs i les donacions corporatives. Eliminar totes les contribucions corporatives a les campanyes electorals, i limitar les contribucions individuals a un màxim de 1.000 dòlars. Trencar el corrupte control sionista del Congrés, Wall Street, els mitjans de comunicació, el Banc Mundial i l’FMI. Acabar amb el seu globalisme i qualsevol referència a un Nou Ordre Mundial. Eliminar immediatament tot finançament i suport financer per a Israel.\nEliminar la immunitat legal de les elits. Il·legalitzar el pagament de les multes corporatives per delictes personals. Ficar la gent a la presó. Imposar un impost sobre la renda del 85% a tots els guanys corporatius que tinguin fora del país les multinacionals amb seu als Estats Units. Reinstaurar els impostos als rics i als molt rics. Eliminar les exempcions d’impostos personals sobre els guanys de capital i instituir un impost del 85% sobre tots els ingressos de més de 500.000 dòlars l’any.\nEl monopoli dels mitjans de comunicació ha de trencar-se forçant la descentralització i empenyent la propietat un cop més a milers d’empreses individuals propietat de parts totalment inconnexes. L’actual control dels mitjans de comunicació ha de ser desmantellat davant la propaganda dels sionistes i l’agenda política de l’Estat Ocult. Forçar la desintegració de tots els grups de holding de mitjans de comunicació i l’àmplia dispersió de tots els mitjans, restringint la propietat a un sol diari o estació de televisió per mercat. Prohibir el periodisme basat en l’opinió i fer que les notícies falses siguin castigades amb càstigs públics.\nEliminar els aliments transgènics, o almenys legislar la divulgació completa a les etiquetes dels aliments. Eliminar les granges industrials; instituir una àmplia vigilància i severes sancions per infraccions de productes químics als aliments.\nUtilitzar els diners recaptats dels rics, els banquers i la FED per començar a reparar la deteriorada infraestructura dels Estats Units abans que es col·lapsin més preses i ponts.\nTancar totes les presons de tortura. Tancar Guantánamo, Diego García, Abu Ghraib i les altres presons de tortura, i exigir una comptabilitat de tots els vaixells presó i la seva càrrega humana. Tancar l’Escola de les Amèriques i destruir tots els manuals de tortura.\nRestringir el president dels Estats Units, la Presidència i la Casa Blanca, i retornar tot el poder al Congrés, perquè és la concentració de poder en l’oficina del president el que ha permès el control exterior total de totes les parts vitals del govern dels Estats Units.\nEliminar totes les sancions patrocinades pels Estats Units contra altres nacions, especialment la Xina, Rússia, Síria i l’Iran. Posar fi a l’ocupació il·legal de Hawaii, Puerto Rico, l’Afganistan, l’Iraq i Líbia. Sortir d’Ucraïna. Desmantellar immediatament tota interferència organitzada en els afers interns i les eleccions d’altres nacions. Reemborsar els 100.000 milions de dòlars d’or iraquià i l’efectiu confiscat, i la quantitat similar de Líbia.\nLarry Romanoff és un consultor de gestió i empresari jubilat. Ha ocupat càrrecs executius d’alt nivell en empreses de consultoria internacionals i ha estat propietari d’un negoci d’importació i exportació internacional. Ha estat professor visitant a la Universitat Fudan de Xangai, presentant casos d’estudi en assumptes internacionals a les classes superiors de l’EMBA. El Sr. Romanoff viu a Xangai i actualment està escrivint una sèrie de deu llibres relacionats generalment amb la Xina i Occident. Es pot contactar amb ell a 2186604556@qq.com.


Vi Josef Rosch Leiwener Riesling Trocken: totes les anyades a Uvinum\nVi Josef Rosch Leiwener Riesling Trocken\nCompra Josef Rosch Leiwener Riesling Trocken al millor preu\n“Complexa, olor aromàtica saftiger-, fruita de color groc amb un lleuger toc de flor de saüc i salsa de pruna mirabel, bonica Schiefermineralik, en la llengua, els sabors amb bona acidesa confirmar.”\nFitxa tècnica · Josef Rosch Leiwener Riesling Trocken\nJosef Rosch Leiwener Riesling Trocken 2018 7,36€\nQuina és la valoració de/d' Josef Rosch Leiwener Riesling Trocken?\nQuina és l'opinió sobre altres anyades o volums de/d' Josef Rosch Leiwener Riesling Trocken?\n“Complexa i sucosa Riesling Leiwener de Josef Rosch de Leiwen ens trobem. Rica, fruit groc domina el ram de flors i el convida a gaudir de la primera. Vellutat i elegant és el Riesling al paladar. L'acidesa combina perfectament amb les notes de saüc lluminós i Mirabelle, sinó també una nota de llimona ben subratllat per la seva composició. En el fons de matisos minerals Siche afegir discret i completar el quadre general. Una fina, Riesling sense complicacions!”\n“- el nas fresc amb herbes fines mineralitat i diverses fruites, com les fruites d'os i cítrics - Actualització de clar i directe, molt viu i al mateix licitació; cítrics animada amb una mica de fruita d'os i herbes mineralitat; cos sòlid i fi, lúdic fàcilment; un rastre de dolçor de la fruita, bon equilibri; al paladar, la mineralitat és més intens i salat de meta, a llarg - Al·lèrgens: conté sulfits”\n“Complex i sucosa ens trobem amb el Riesling Leiwener de Josef Rosch de Leiwen. Satte, fruites grogues domina el nas i el convida a gaudir de primera. Vellutat i elegant és el Riesling al paladar. L'acidesa harmonitza perfectament amb les notes de la baia del saüc llum i pruna, així com una nota de llimona ben subratllat per la seva composició. En el fons, matisos minerals Siche afegir discret i completen el quadre general. Una multa, Riesling sense complicacions!”


Claus per entendre l'escenari econòmic de 2022\nClaus per entendre l’escenari econòmic de 2022\nEl 2021 hem complert el primer any de pandèmia. Amb gran part de la població ja vacunada i l’inici de la nova normalitat, el món es mostra prudent davant l’aparició de noves variants de COVID-19 i com poden impactar en una economia que ha anat creixent a poc a poc durant l’exercici i que mira cap a 2022 amb alguns reptes en l’horitzó.\nDurant aquest any, el sector turístic ha donat mostres de recuperació, especialment després de l’estiu gràcies a l’avenç de la vacunació, a la fi de les restriccions de mobilitat i a la utilització del certificat digital COVID a la Unió Europea. El turisme domèstic ha estat un protagonista molt rellevant en aquesta recuperació, impulsat per una preferència més gran cap a destins turístics nacionals respecte als destins internacionals.\nAquests factors han establert les bases per al futur i s’espera que el 2022 el sector consolidi la recuperació del turisme domèstic i europeu que va tenir lloc el 2021 i creixi amb vigor, basat en la recuperació dels fluxos de turistes procedents de països tan importants per al sector com el Regne Unit o els Estats Units.\nUn altre dels sectors protagonistes de la bona evolució de 2021 ha estat l’immobiliari, impulsat per la demanda embassada –les llars van estalviar durant 2020 i ara gasten part d’aquests fons en habitatge–, la demanda de reposició –busquen immobles més grans, amb més accés a terrasses o allunyats de nuclis urbans per l’auge del teletreball–, per les bones condicions de finançament a causa dels baixos tipus d’interès i pel retorn de la demanda estrangera.\nDavant el bon avenç de la demanda, trobem una oferta a la qual li està costant reaccionar amb la mateixa rapidesa a causa de la incertesa que genera la pandèmia, a l’augment dels costos de les primeres matèries i als problemes d’accés a la mà d’obra en el sector de la construcció.\nEl desacoblament que s’està produint entre la demanda i l’oferta s’espera que tingui continuïtat el 2022 i que condueixi a un cert repunt dels preus de l’habitatge. Amb tot, els fonaments del sector immobiliari espanyol són sòlids i no sembla que s’hagi de produir una situació de tensionament de preus, a diferència del que podria passar en altres mercats europeus, segons explica Oriol Carreras, economista de CaixaBank Research, en aquest webinar organitzat per Accionistes CaixaBank.\nAmb la irrupció de la pandèmia, durant 2020 es va fer un esforç important en termes de polítiques econòmiques per frenar la crisi, que va desembocar en un augment del deute.\nEn el curt termini, s’apreciarà una reducció del dèficit derivada del creixement dels ingressos públics i de la desaparició d’algunes despeses cícliques, com els ERTO. Però de cara a 2023 i 2024, serà complicat que el deute se segueixi reduint en la mateixa mesura si no s’apliquen mesures concretes amb aquesta finalitat. “Això podria deixar-nos amb escàs marge de maniobra per afrontar possibles futures crisis”, assenyala Carreras.\nRespecte als colls d’ampolla que estan afectant el sector industrial, és probable que la situació perduri fins a mitjan 2022. A partir de llavors, s’espera que es produeixi una certa moderació.\nAquest problema global té els seus orígens tant en l’oferta com en la demanda. Pel costat de la demanda, un dels principals factors ha estat la forta recuperació del consum el 2021, impulsat per la reobertura de l’activitat, la demanda embassada i el patró de despesa, diferent de l’històric i molt esbiaixat cap a una demanda superior de béns duradors.\nAmb la pandèmia, el consum de béns duradors ha estat més intensiu que el de serveis, i els béns duradors necessiten una cadena logística de subministrament àgil. Parlem, per exemple, de tots els elements de tecnologia (ordinadors de sobretaula, portàtils, monitors, etc.) que s’han convertit en imprescindibles amb la imposició del teletreball.\nPel costat de l’oferta, la COVID segueix generant disrupcions en les cadenes de subministrament. La Xina és un dels casos més emblemàtics. Amb una política de COVID zero, tendeix a tancar aquells espais en què es detectin casos (fàbriques, empreses, ports, etc.).\nQuan la demanda augmenta ràpidament, però l’oferta creix a un ritme moderat, hi ha la possibilitat que es produeixi un tensionament dels preus, però avui dia aquests ja estan patint a causa d’un altre factor en joc: els preus de l’electricitat.\nEls últims mesos de 2021 han estat marcats per un fort augment del preu de l’electricitat, derivat d’una necessitat de gas més elevada.\nAquest xoc elèctric té elements transitoris i de tipus estructural. Els elements de tipus transitori estan relacionats amb factors de tipus geopolític i amb disrupcions puntuals pel costat de l’oferta. Els factors estructurals estarien relacionats amb l’augment dels costos d’emissions derivats de la política europea de descarbonització de l’economia i amb la transició de la Xina cap a una economia basada en el gas. Això provoca una competència en el mercat que abans no existia en aquesta mesura.\nLes previsions apunten que els preus de l’electricitat es mantindran elevats durant el primer trimestre de 2022 i que començaran a baixar en el moment en què les temperatures comencin a pujar. Tanmateix, i a causa de factors estructurals i de tipus geopolític, és poc probable que es torni a nivells precrisi.\nOptimisme davant la recuperació\nAmb aquesta base, les previsions per a l’any conviden a ser optimistes, ja que els factors que impulsaran la recuperació són més forts que els que podrien suposar un fre:\n– Forta recuperació del sector turístic, amb un pes important en l’economia espanyola\n– Desemborsament dels fons Next Generation UE entre 2022 i 2023\n– Demanda embassada, palanca per a l’impuls econòmic\n– Moderació dels preus de l’electricitat més enllà del primer trimestre de 2022\nUn factor subjecte a una elevada incertesa són els colls d’ampolla en el proveïment de subministraments, ja que depenen de cada sector. El gran dubte és si aquesta situació repercutirà en un repunt de la inflació que obligui l’autoritat monetària a prendre mesures.\nAmb tot, la pandèmia es manté com el principal factor de risc. L’escenari actual s’assenta sobre el supòsit que les vacunes seguiran sent efectives i que mitigaran l’impacte de les successives onades de contagis sobre el sistema sanitari. Si la severitat d’una onada de contagis assolís una magnitud tal que obligués a prendre mesures de calat per limitar l’impacte sobre el sistema sanitari, o aparegués una nova variant del virus més resistent a les vacunes, s’hauria de replantejar l’escenari.


divendres, 6 d'octubre de 2006\nMaresme. Morell admet que posar a primera línia de platja la depuradora «no és el millor per a Pineda»\nL'alcalde diu que l'acord va ser pres per «responsabilitat política»\nL'alcalde de Pineda, Joan Morell (CiU), va admetre dimecres a la nit en un acte públic que la decisió de situar la depuradora de l'Alt Maresme a primera línia de la platja «no és la millor solució per a Pineda». Morell, davant unes 200 persones, va reconèixer que el suport que va donar a aquesta proposta, consensuada només amb Santa Susanna, «potser no s'ha entès, però respon a la responsabilitat política». L'alcalde, a més, considera que encara no està tot dit en el projecte de l'equipament.\n+ Joan Morell, en l'acte de dimecres a Pineda. Foto: T.M.\nLes explicacions de l'alcalde, d'aproximadament una hora de durada, no van servir per convèncer ni els diferents representants dels partits polítics ni els de les plataformes ciutadanes i mediambientals que han participat directament en el debat de la depuradora. Joan Morell va convocar la setmana passada un acte públic «per explicar al poble» quina és la situació actual del projecte de l'estació de tractament d'aigües residuals (EDAR) i quin ha estat el procés que s'ha seguit fins arribar-hi. Sol davant d'una taula i de prop de 200 persones, l'alcalde de Pineda va reconèixer que havia «pecat d'ingenu» a l'hora de donar suport a la proposta de Santa Susanna –liderada pel seu homòleg Joan Campolier (CiU)–, proposta que l'Agència Catalana de l'Aigua (ACA) va acabar donant com a definitiva. «Vaig voler desencallar una situació que no avançava, perquè l'ACA no volia la planta al pla de Gràcia i nosaltres no la volíem en terrenys agrícoles de Pineda», va comentar.\n«Ho tinc tot per perdre i res a guanyar», va dir Morell en referència a la crisi de govern que s'ha obert amb els seus socis del PSC i ERC per la depuradora. CiU no governa en cap administració i podríem haver deixat passar el temps sense fer res. Però ens vam mullar», va dir, i va afegir: «Per haver anunciat la proposta consensuada abans de la reunió amb l'ACA, en què va triar el lloc definitiu, m'han dit traïdor, i si ho hagués fet després, m'haurien dit partidista.»\nMorell va insistir a recordar que l'administració competent per determinar el lloc on es fa la depurada «és la Generalitat, no pas l'Ajuntament». I va assenyalar que el resultat de les properes eleccions del novembre «pot acabar influint en el projecte de la depuradora». Finalment, Joan Morell va tornar a defensar que la millor opció per a la planta és fer-la als terrenys de Malgrat, a tocar del riu Tordera. Una proposta que l'ACA va rebutjar de ple ja fa mesos. Tant els representants de la Plataforma Salvem la Riera i de l'AV Bellamar com d'Unió de Pagesos van coincidir a dir que el pla de Gràcia de Santa Susanna és la millor situació.\nTota la gent que va intervenir, però, va reclamar una depuradora «integrada al medi, sense pudors i sense sorolls». L'alcalde va precisar que la proposta de la platja puja a uns 50 milions d'euros, uns 20 milions d'euros més que la que es volia fer als terrenys agrícoles de Pineda. «Si ara el preu no és un obstacle, ens han de garantir unes instal·lacions d'última generació que ens resolguin els problemes de depuració de l'aigua i no ens en creïn de nous», va demanar Morell.\n>Morell: «La situació de la depuradora no és la millor»


Infertilitat masculina | Consumer\nEls disruptores endocrins són un factor fonamental que afavoreix la disminució de la qualitat seminal i posa en perill la capacitat reproductiva masculina\nPlàstics, detergents, herbicides i fungicides entre uns altres. Són substàncies químiques que estan en relació constant amb l’home i els efectes del qual sobre la salut passen desapercebuts. Almenys, a curt termini. Perquè aquestes substàncies químiques, artificials o naturals poden ser una de les principals causes de la disminució de la fertilitat masculina en les societats desenvolupades, que segons els experts, ha caigut en picat en l’últim mig segle. La importància dels disruptores endocrins com a factor clau en la disminució de la qualitat seminal és una de les conclusions que es van presentar al Congrés d’Espermatología celebrat la setmana passada en L’Escorial (Madrid). En la reunió, a la qual van acudir 350 investigadors especialitzats en biologia de la reproducció, es van presentar també els últims avanços en el camp de la reproducció assistida\nProp de 800.000 parelles tenen a Espanya problemes per tenir descendència; a nivell mundial, els problemes per concebre afecten al 15% de les parelles. En un 30% dels casos la causa radica en la infertilitat masculina (un altre 30% es deu a infertilitat femenina, i en un 40% de casos les causes són mixtes), segons explica Mercedes Marcos, cap del Servei d’Andrologia i Reproducció de l’hospital universitari La Pau, de Madrid.\nUn dels factors que ajuden a entendre el continu descens de la fertilitat masculina és el detriment de la qualitat seminal, un fet comprovat especialment en les societats desenvolupades. Com explica José Luis Ballescá, del servei d’Andrologia reproductiva de l’hospital Clínic de Barcelona i president de la Societat d’Andrologia Iberoamericana, des de fa més d’una dècada s’observa un descens en la qualitat espermática del semen, tant en la qualitat (morfologia i mobilitat dels espermatozoides) com en la quantitat. «Normalment el descens d’un dels paràmetres s’acompanya de la disminució de l’altre», declara l’especialista.\nPrecisament aquests paràmetres són els que es mesuren en l’espermatograma, l’estudi que mesura la qualitat dels gàmetes masculins i que es realitza quan se sospita que un home pot tenir problemes de fertilitat. Però quin esperma és considerat com a normal? L’Organització Mundial de la Salut (OMS) estableix que el semen normal és aquell que té un volum de dos a sis mil·lilitres amb més de 20 milions d’espermatozoides per ml, la vitalitat major del 75%, la morfologia normal superior al 30% i la motilidad progressiva lenta que superi el 50% o la progressiva ràpida major del 25%. Un estudi publicat en el Bristish Medical Journal indica que la quantitat mitjana d’espermatozoides masculins ha descendit un 45% en cinquanta anys. A Espanya, els experts asseguren que en els últims trenta anys s’ha passat d’una mitjana de 336 milions d’espermatozoides per ejaculació en 1977 a 258 milions en 1995.\nEls disruptores endocrins interfereixen en el funcionament del sistema hormonal i poden ocasionar serioses anormalitats reproductives\nUna de les principals amenaces a la capacitat de procreació de l’home són els disruptores endocrins, que poden ocasionar serioses anormalitats reproductives segons es desprèn de les dades de l’estudi presentat al Congrés d’Espermatología per Harry Moore, codirector del Centri for Stem Cell Biology de la Universitat de Sheffield, a Regne Unit. Aquestes substàncies químiques abocades al medi ambient pertorben el sistema endocrí dels animals, inclosos els éssers humans. Entre els disruptores hi ha substàncies persistents, bioacumulativas i organohalógenas (com a plaguicides i fungicides), substàncies químiques industrials, productes sintètics i alguns metalls pesats.\nEls disruptores endocrins interfereixen en el funcionament del sistema hormonal i suplanten a les hormones naturals, bloquejant la seva acció o augmentant o disminuint els seus nivells. Com assenyala Mercedes Marco, les dosis de substàncies disruptoras hormonals que es troben en l’entorn no maten cèl·lules, però malgrat ser mínimes sabotegen la xarxa de comunicacions vitals de l’organisme i causen tota classe d’estralls. Els seus efectes a llarg termini són de tal calibre que, segons assenyala l’especialista, «fa por pensar les seves conseqüències», i posen de debò perillo la supervivència de nombroses espècies.\nPerò les causes d’infertilitat són molt heterogènies i no pot apuntar-se a un sol factor per explicar-la. Així, la pèrdua de fertilitat pot tenir el seu origen en una infecció (com parotiditis post-puberal i malalties de transmissió sexual), en una patologia urológica (prostatitis o litiasis), ser conseqüència de disfuncions sexuals (eréctiles, eyaculatorias), de trastorns immunològics o provocats per lesions neurològiques, tumorals o idiopáticas. També pot deure’s a causes genètiques i fins i tot congènites.\nCom sosté José Luis Ballescá, hi ha estudis que mostren que la fertilitat es gesta en el si matern, durant l’embaràs. Altres autors postulen -assenyala el metge- que pugues haver-se de l’augment d’estrògens materns durant l’embaràs, hormona femenina que la mare ingereix fins i tot per l’alimentació. No obstant això, la més comuna de les causes d’infertilitat (el 45% de consultes per infertilitat es deuen a aquest problema) és el varicocele, una infecció de les glàndules sexuals accessòries, però que tractada a temps no suposa una complicació a l’hora d’aconseguir un embaràs.\nSOLUCIONS EN CONTINU AVANÇ\nSi les causes de la infertilitat masculina són nombroses, les solucions no es queden enrere i a més han aconseguit un alt grau d’eficàcia. Quan un home sospita la possibilitat de ser estèril, el primer que ha de fer és acudir a un andrólogo i determinar si la causa de la seva infertilitat és potencialment tractable. En cas que així sigui existeixen tractaments farmacològics, com la ingestió d’antibiòtics si hi ha infeccions o les estimulacions hormonals. També pot ser necessari recórrer a la cirurgia per corregir obstruccions que no permeten la sortida dels espermatozoides o si sofreix varicocele. Aquest tipus de solucions són les ideals, ja que segons assegura Ballescá la reproducció assistida «és un recurs, no una solució», i sempre és millor aconseguir la reproducció natural, fer a la parella el més fèrtil possible». Si no s’aconsegueix la millorança espermática, no es troba una causa específica que determini el perquè de la infertilitat, o quan es troba una causa no és tractable amb medicaments o cirurgia, s’ha de recórrer a les tècniques de reproducció assistida, que a Espanya ha cobrat molt auge segons assegura Marcos.\nLa reproducció assistida és l’única opció en el cas que l’home no produeixi espermatozoides (azoospermia), o la qualitat dels quals sigui molt dolenta. Una de les tècniques de reproducció assistida que més èxit té és la injecció intracitoplasmática d’espermatozoides (ICSI). Aquesta pràctica consisteix en la inoculació d’un espermatozoide en l’òvul de la parella mitjançant una injecció, i que ha revolucionat el maneig de la infertilitat masculina, encara que els experts adverteixen de la necessitat d’utilitzar aquest recurs «amb molta formació i responsabilitat» i en els casos en què sigui necessari, realitzar un estudi genètic abans. Per a això se sol utilitzar la Hibridació in situ (FISH: Fluorescence in situ Hybridization), una tècnica que permet caracteritzar part del material genètic dels espermatozoides i calcular el percentatge de gàmetes cromosómicamente alterats.\nSolucions més complexes a la infertilitat masculina, possibles solucions del futur, són les que s’han exposat al passat Congrés, com els treballs que està desenvolupant l’equip del britànic Henry Moore per investigar si les cèl·lules mare embrionàries humanes tenen la capacitat de generar gàmetes (òvuls i espermatozoides). Es tracta de solucions cada vegada més properes, com evidencien els resultats que s’han aconseguit ja en animals: un equip de científics alemanys liderats per l’especialista en biologia reproductiva Karim Nayernia ha aconseguit crear esperma a partir de cèl·lules mare, la qual cosa suposa un gran avanç en la lluita contra la infertilitat masculina.\nEls científics, segons publica la revista especialitzada Developmental Cell, van extreure cèl·lules mare d’embrions de rosegadors, les van estimular i van aconseguir que es convertissin en semen madur. Després, ho van usar per fecundar ratolins de laboratori: van néixer set cries, que van viure fins a l’edat adulta, encara que presentaven patrons anormals de creixement i problemes respiratoris. La recerca de Nayernia, segons indica Mercedes Marcos, suposa un gran avanç per comprendre les causes de la infertilitat masculina, ja que s’ha creat semen del no-res, la qual cosa pot ajudar a comprendre com produeixen semen els homes i per què alguns no són capaços de fer-ho o ho fan en quantitat i qualitat baixes, i intentar trobar un mitjà eficaç de pal·liar-ho..\ncauses espermatozoides infertilidad-ca masculina-ca qualitat


¿Qué hemos hecho hasta ahora? - Bissap\nUso de cookies Este sitio web utiliza cookies para que usted tenga la mejor experiencia de usuario. Si continúa navegando está dando su consentimiento para la aceptación de las mencionadas cookies. Leer la Politica de cookies. x\nQuè és Bissap?\nTel: +34 93 848 68 96\nYou are here: Home » ¿Qué hemos hecho hasta ahora?\n(2020-21) Pla Estratègic de Cultura de Balaguer, per encàrrec de l’Ajuntament de Balaguer) (en curs)\n(2020-21) Col·laboració en el Pla de Gestió del Patrimoni Cultural de Sant Pere de Ribes que elabora Alisis Cultural per encàrrec de l’Ajuntament de Sant Pere de Ribes. (en curs)\n(2020-21) Col·laboració en el Pla Estratègic de l’Ecomuseu Farinera de Castelló d’Empúries que elabora Alisis Cultural per encàrrec de l’Ajuntament de Castelló d’Empúries. (en curs)\n(2011-21) Gestió de la Secretaria Tècnica del Cercle de Cultura. (en curs)\n(2020) Pla d’Acció Cultural de Prats de Lluçanès, per encàrrec del CERC de la Diputació\n(2020) Pla de Negoci de l’Associació DOSC de Santa Coloma de Gramenet.\n(2020) Pla de gestió i explotació del teatre Municipal de les Roquetes de Sant Pere de Ribes, per encàrrec de l’Ajuntament de Sant Pere de Ribes.\n(2020) Comissariat del Simposi sobre desenvolupament de públics culturals, gestionat per Teknecultura ipromogut per l’Ajuntament de Girona.\n(2019-20) Definició de perfils i paràmetres de dedicació dels equips de gestió dels equipaments museístics de Catalunya, per encàrrec del Servei de Museus de la Generalitat de Catalunya.\n(2019-20) Estudi qualitatiu sobre els factors que incideixen en la participació cultural dels joves per encàrrec del Consell Nacional de la Cultura i les Arts (CONCA).\n(2019) Assessorament a l’actuació de formació i desenvolupament de públics del PECT d’Indústries Culturals i Creatives de l’Ajuntament de Girona.\n(2019) Assessorament a agents creatius i culturals de la comarca de la Selva, per encàrrec del Consell Comarcal de la Selva.\n(2019) Estudi d’explotació de L’Ateneu – CMEM de Banyoles, per encàrrec de l’Ajuntament de Banyoles.\n(2019) Curs de formació sobre Planificació Estratègica de Museus per a la Xarxa Territorial de Museus de Tarragona i per al Museu de Suport Territorial la Gabella.\n(2019) Col·laboració amb Alisis Cultural en l’actualització del Pla Estratègic de la Xarxa Territorial de Museus de Girona i en el Pla Estratègic de la Xarxa Territorial de Museus de Lleida.\n(2019) Estudi d’explotació del Festival (a)Phònica de Banyoles, per encàrrec de l’Ajuntament de Banyoles.\n(2019) Pla d’Explotació del centre cultural Tèxtil Rase, per encàrrec del CERC l’Ajuntament de Cardedeu.\n(2019) Pla de Gestió de l’ETC de Vic, per encàrrec de l’Ajuntament de Vic.\n(2019) Pla Director 2019-21 de la Fundació Pau Casals: posicionament i desenvolupament estratègic, per encàrrec de la FPC.\n(2019) Pla de Gestió i Explotació del CAE El Canal de Salt-Girona, per encàrrec del Consorci CAESG.\n(2019) Pla de comunicació i gestió de públics del Museu del Cinema de Girona, per encàrrec de la Fundació Museu del Cinema.\n(2019) Participació en l’elaboració del Mapa de Museus de Catalunya per encàrrec del Servei de Museus i Béns Mobles del Departament de Cultura.\n(2019) Conveni de col·laboració entre l’Ajuntament de Sant Esteve de Palautordera i la Taula de Cultura per la gestió de l’equipament Escoles Velles, per encàrrec de l’Ajuntament de Sant Esteve.\n(2018-19) Coordinació executiva del Fòrum Cultura 2020 organitzat pel Cercle de Cultura.\n(2018) Sala de l’Ateneu: Missió, línies d’activitat i model de gestió, per encàrrec de l’Ajuntament de Sant Just Desvern.\n(2018) Pla Director de la programació i gestió de públics 2018-2020 de La Seca Espai Brossa, per encàrrec de LSEB.\n(2018) Pla de Gestió del centre cultural Tèxtil Rase, per encàrrec de l’Ajuntament de Cardedeu.\n(2018) Estudi d’explotació del Teatre Municipal de Salt per encàrrec de l’Ajuntament de Salt.\n(2018-19) Pla estratègic dels equipaments patrimonials del Montseny i Pla estratègic dels equipaments patrimonials de la Selva, per encàrrec del Museu La Gabella d’Arbúcies.\n(2017-18) Pla d’Acció Cultural (PAC) de Vic, per encàrrec del CERC de la Diputació de Barcelona.\n(2017-18) Mapa de Residències Artístiques de Catalunya, per encàrrec del CONCA.\n(2017-18) Mapa Cultural de Girona, per encàrrec de l’Ajuntament de Girona.\n(2016) Pla d’Acció Cultural (PAC) de Sant Esteve de Palautordera, per encàrrec del CERC de la Diputació de Barcelona.\n(2015-16) Comissariat de Mercartes 2016, per encàrrec de les entitats que formen el Comitè Executiu (FAETEDA, LA RED, AAT i FIBES), i que va tenir lloc al noviembre d’aquest any a Valladolid.\n(2015) Vertebració del Sistema Públic d’Equipaments Escènics i Musicals de Catalunya (SPEEM) i de la Xarxa d’Arts Visuals (XAV), per encàrrec de la Direcció General de Creació i Empreses Culturals del Departament de Cultura.\n(2015) Estudio sobre la situación de las artes escénicas en España, per encàrrec de la Academia de las Artes Escénicas de España.\n(2014) Pla d’Acció Cultural (PAC) per al municipi de Santa Maria de Palautordera, per encàrrec del CERC de la Diputació de Barcelona.\n(2014) Participació en la Comissió Tècnica del SPEEM (Sistema Públic d’Equipaments Escènics i Musicals de Catalunya) per encàrrec del Departament de Cultura del Govern de Catalunya.\n(2014) Elaboració d’un model de gestió i d’una anàlisi de viabilitat per al Teatro Emperador de León per encàrrec de l’INAEM en col·laboració amb l’Ayuntamiento de León.\n(2014) Elaboració d’un estudi sobre la participació de públics per al Centre Cívic de Cotxeres Borrell, per encàrrec del Districte de l’Eixample de Barcelona, en col·laboració amb Trànsit Projectes.\n(2014) Curs sobre gestió de públics en les Jornades de l’Associació TeVeo celebrades a Madrid.\n(2014) Coordinació del procés d’elaboració del projecte Gulf Stream, i redacció del document final i d’un producte comunicatiu per encàrrec de les empreses promotores (Teatro del Temple, Teatro Che y Moche y Big Star Music) amb la col·laboració de l’Instituto Aragonés de Fomento.\n(2014) Conferència inicial sobre gestió de públics culturals en les jornades de l’Asociación de Gestores Culturales de Navarra, celebrades a Villava.\n(2014) Assessorament al programa CaixaEscena de l’Obra Social de La Caixa en la implementació d’un sistema d’avaluació, en l’ordenació sistèmica del programa i en el pla de comunicació.\n(2013-14) Comissariat de Mercartes 2014, per encàrrec de les entitats que formen el Comitè Executiu (FAETEDA, LA RED, AAT i FIBES), i que va tenir lloc al noviembre d’aquest any a Valladolid.\n(2013) Elaboració d’un programa funcional per al Centre Cultural Can Rahull per al municipi de Santa Maria de Palautordera per encàrrec del CERC de la Diputació de Barcelona.\n(2013) Elaboració d’un Pla d’Acció Cultural (PAC) per al municipi de Cabrils per encàrrec del CERC de la Diputació de Barcelona.\n(2013) Consultoria per a la integració del Teatre de Ponent i del Teatre Auditori de Granollers en el sistema Teatres de Granollers per encàrrec de l’Ajuntament de Granollers i del Teatre de Ponent.\n(2012) Assessorament a l’Institut Ramon Llull (IRL) per a la projecció internacional de les produccions escèniques balears. Assessorament i avaluació d’una Mostra d’Arts Escèniques de Balears.\n(2012-2014) Secretaria Tècnica de La Unión de Asociaciones Empresariales de la Industria Cultural Española (en curs).\n(2012-2013) Assessorament al Teatre Principal de Palma per a l’adaptació del model de gestió a l’actual context econòmic. Planificació i coordinació executiva d’una nova Àrea de Màrqueting i Mecenatge.\n(2011) Assessorament al projecte de formació en teatre clàssic espanyol de l’empresa Corrales de la Comedia d’Almagro.\n(2011) Assessorament a Teatro del Temple, Producciones Che y Moche i altres empreses de producció escènica i musical per a l’elaboració d’un projecte de gestió externalitzada del Teatro Esquinas del Psiquiátrico de la ciutat de Saragossa.\n(2011) Assessorament a l’associació Eskena per a la gestió pròpia de la Prevenció de Riscos Laborals als seus associats.\n(2011) Actualització i integració de les mesures del Plan General del Teatro per encàrrec de l’INAEM i el Observatorio del PGT.\n(2011-2013) Elaboració d’una proposta de Model de Gestió per al Gran Teatro Nacional del Perú per encàrrec del Patronato del GTN en col·laboració amb el govern de la nació, i gestions derivades de la funció d’Assessor de Transacció en consorci amb TP Invest per encàrrec de l’agència Proinversión del Govern del Perú.\n(2011-12) Comissariat de Mercartes 2012, per encàrrec de les entitats que formen el Comitè Executiu (FAETEDA, LA RED, AAT i FIBES), i que va tenir lloc al noviembre d’aquest any a Sevilla.\n(2011-12) Assessorament al Teatre de l’Aurora d’Igualada (Unicoop Cultural S.C.C.L.) en l’elaboració d’un projecte de gestió d’un recinte escènic públic, en el marc del programa de mediació de Faeteda.\n(2011-12) Anàlisi qualitativa de la participació de docents en el programa CaixaEscena de la Fundació La Caixa.\n(2010) Secretaria Tècnica de la Conferencia de la Cultura, promoguda per la FEAGC i celebrada al CaixaForum de Madrid el 17 de desembre del 2010 amb la participació de 43 associacions professionals i empresarials d’àmbit estatal, i validació del Pacto por la Cultura.\n(2010) Ordenació competencial de les línies estratègiques i mesures del Plan General del Teatro, per encàrrec de l’INAEM a Gescènic, a partir de la iniciativa del Observatorio del PGT.\n(2010) Estudi sobre els ajuts de l’Administració central a les empreses del sector de les arts escèniques i del cinema, per encàrrec de FAETEDA.\n(2010) Elaboració d’un EPEC per a l’espai escènic La Sala, per encàrrec de l’Ajuntament d’Argentona.\n(2010) Elaboració d’EPEC i PLEC per als ajuntaments d’Alcanar, Begues, Cubelles, Llinars del Vallès,Matadepera, Sallent i Torroella del Montgrí en el marc del PECCat del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.\n(2010) Comissariat de Mercartes 2010, fira estatal de les arts escèniques organitzada per FIBES, FAETEDA, LA RED i COFAE, celebrada a Sevilla del 10 al 12 de noviembre d’aquest any.\n(2010) Anàlisi de la informació obtinguda a través d’una Enquesta sobre els circuïts de distribució de les arts escèniques a Espanya, per encàrrec de FAETEDA.\n(2009) Estudi de viabilitat d’un projecte de plataforma d’indústries culturals, per encàrrec del Consorci de la Zona Franca de Barcelona.\n(2009) Estudi de viabilitat d’un espai per a concerts i activitats lúdiques a Son Fuster de Palma de Mallorca, per encàrrec de l’EMOP de Palma.\n(2009) Elaboració del Pla Local d’Equipaments Culturals (PLEC) i Estudi de Programació d’un Equipament Cultural (EPEC) de Sant Cugat del Vallès, en el marc del PECCat del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.\n(2009) Elaboració del Pla Local d’Equipaments Culturals (PLEC) i Estudi de Programació d’un Equipament Cultural (EPEC) de Deltebre, en el marc del PECCat del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.\n(2009) Elaboració del Pla Local d’Equipaments Culturals (PLEC) de Vilanova i La Geltrú, en el marc del PECCat del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.\n(2009) Elaboració del Pla Local d’Equipaments Culturals (PLEC) de Riells i Viabrea, en el marc del PECCat del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.\n(2009) Assessorament a l’organització del Congrés Internacional d’Economia i Cultura organitzat per la Cambra de Comerç de Barcelona i el Ministerio de Cultura, que va tenir lloc a Barcelona els dies 20-21-22 de maig del 2009.\n(2009-10) Elaboració d’un Model de gestió i finançament del Centre Cultural de Malgrat de Mar, per encàrrec de l’Ajuntament de Malgrat de Mar.\n(2009-10) Comissariat d’Escenium 2010, celebrat a Bilbao el mes de febrer del 2010, organitzat pel Govern Basc, la Diputació Foral de Bizkaia, l’Ajuntament de Bilbao i la Red de Teatros, Auditorios, Circuitos y Festivales de Titularidad Pública.\n(2008) Seminari sobre estratègies de desenvolupament de públics escènics per encàrrec de SAREA.\n(2008) Seminari sobre Creació i desenvolupament de públics escènics, per encàrrec de la Fundació Teatre Principal de Palma.\n(2008) Estudi sobre l’afectació de la morositat de les Administracions Públiques en el sector de les Arts Escèniques per encàrrec de FAETEDA.\n(2008) Elaboració d’una proposta de Pla de gestió de públics escènics, per encàrrec del Patronat de Serveis Comunitaris de l’Ajuntament de Gavà.\n(2008) Elaboració d’una Plataforma de conveni laboral i Plantilla per a la Fundació Teatre Principal de Palma.\n(2008) Elaboració d’un Model de gestió del Teatre Municipal Cooperativa de Barberà del Vallès per encàrrec de l’ODA de la Diputació de Barcelona i de l’Ajuntament de Barberà del Vallès.\n(2008) Elaboració d’Estudis sobre les Arts Escèniques i sobre l’aplicació del Plan General del Teatro per a l’elaboració d’un esborrany d’avantprojecte de Llei d’Arts Escèniques, per encàrrec del Departament d’Educació i Cultura de la Junta de Castilla y León.\n(2008) Comissariat de Mercartes 2008 celebrat a Sevilla els dies 19-21 de novembre 2008 per encàrrec de LA RED, FAETEDA, COFAE i FIBES.\n(2008) Col·laboració en un Projecte d’Innovació Empresarial de les companyies de teatre d’Euskadi per encàrrec d’Eskena.\n(2008) Bases per a l’elaboració del perfil professional dels bibliotecaris documentalistes, per encàrrec del Col·legi Oficial de Bibliotecaris i Documentalistes de Catalunya.\n(2008-09) Suport tècnic a l’elaboració del Plan General de la Danza promogut per l’INAEM amb la col·laboració de les principals organitzacions estatals de dansa d’Espanya.\n(2008-09) Elaboració del Plan de Promoción de las Industrias Culturales del Principado de Asturias i Libro Blanco de las Industrias Culturales de Asturias, per encàrrec del Gobierno del Principado de Asturias, en col·laboració amb l’Instituto CIES.\n(2007) Suport metodològic per a l’elaboració de l’Avantprojecte d’Agència Catalana de Difusió Artística (ACDA), per encàrrec de la Direcció General de Cooperació Cultural del Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació de la Generalitat de Catalunya.\n(2007) Revisió de la proposta de Plan General del Teatro, de la Comisión de Estudio creada per l’INAEM, i edició posterior, per encàrrec de Gescènic.\n(2007) Participació en l’estudi “Análisis económico de la artes escénicas en España” de la Universitat de Barcelona (Programa de Postgraus en Gestió Cultural) per encàrrec de La Red de Teatros, Auditorios y Circuitos de titularidad pública de España que va ser presentat a Escenium 2008.\n(2007) Elaboració del Pla de Gestió del Teatre Principal, en col·laboració amb Gescènic, per encàrrec de la Fundació Teatre Principal de Palma.\n(2007) Elaboració d’un Mapa referencial d’equipaments escènics i musicals de titularitat pública de Catalunya, per encàrrec de la Direcció General de Cooperació Cultural de la Generalitat de Catalunya.\n(2007-08) Coordinació tècnica del Grup de treball d’Arts Escèniques i Música del PECCat per encàrrec de l’Oficina de Planificació Estratègica del Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació de la Generalitat de Catalunya.\n(2006) Elaboració del Pla de Gestió del Pla d’equipaments culturals de Mataró, i producció d’una exposició per a la difusió ciutadana del PGPECM, per encàrrec de l’Ajuntament de Mataró.\n(2006) Elaboració d’un Pla Estratègic per al Sector de les Arts Escèniques a Mallorca (PESAEM) per encàrrec del Consell Insular de Mallorca, i Projecte Executiu de la primera fase.\n(2006) Elaboració d’un Mapa del sector de les Arts Escèniques a Mataró per encàrrec de l’ ODA de la Diputació de Barcelona i del Patronat de Cultura de Mataró, i Proposta d’ordenació dels equipaments escènics de la ciutat. Desenvolupament posterior de programes funcionals d’equipaments i projectes.\n(2006) Desenvolupament dels projectes [A]RavalBCN i Festival intercultural de Marganell per encàrrec de l’Espai MER.\n(2006) Col·laboració amb Focus en l’elaboració d’un Model de gestió per al TeatreAuditori Ateneu Santboià per encàrrec de l’Ajuntament d’aquesta ciutat.\n(2006-08) Elaboració d’un Model de gestió de clients per al Teatre-Auditori de Granollers.\n(2006-07) Elaboració d’una proposta de Sistema escènic per a la ciutat de Gavà i d’un model de gestió de l’Auditori Maragall, per encàrrec de l’ODA de la Diputació de Barcelona i de l’Ajuntament de Gavà.\n(2006-07) Elaboració d’una Proposta d’estratègies de foment de la participació en les activitats de l’Escola de Música – Centre de les Arts de l’Ajuntament de L’Hospitalet.\n(2006-07) Elaboració d’un dictamen sobre la Situació de les arts escèniques a Barberà del Vallès , proposta d’estratègies a desenvolupar i recomanacions per al nou Teatre Municipal Cooperativa per encàrrec de l’ODA de la Diputació de Barcelona i del’Ajuntament de Barberà del Vallès.\n(2005) Participació en la confecció d’un Pla de Gestió per al nou equipament Teatros del Canal de la CCAA de Madrid, en col·laboració amb Focus.\n(2005) Elaboració d’un Pla de producció plurianual per al Ballet de Santa Coloma de Gramenet David Campos.\n(2005) Elaboració d’un Pla de producció plurianual per a la Companyia Empar Rosselló (Espai Mer).\n(2005) Col·laboració amb Focus en l’elaboració d’un Model de gestió per al Teatro Principal de Zaragoza per encàrrec de l’Ajuntament d’aquesta ciutat.\n(2004) Elaboració del Pla d’Empresa de la Companyia Teatro de los Sentidos S.L. i gerència externalitzada durant una temporada.\n(2004-2005) Elaboració d’un Model d’Escola Superior d’Art Dramàtic per a les Illes Balears amb la Fundació Teatre del Mar de Palma de Mallorca (Projecte ESADIB) per encàrrec del Govern de les Illes Balears.\n"Al Servicio de la Cultura"\nUn equip de professionals\nDossier Bissap cat\nCarrer Lluís Montané 2, 1er 2a 08470 - SANT CELONI (Barcelona) Tel. +34 93 848 68 96\n© Copyright - Bissap\n¿Qué es Bissap?


Consulta ciutadana sobre el Pla de recuperació socioeconòmica del municipi – Portal Participació Ciutadana-Montcada i Reixac\nL’Ajuntament de Montcada i Reixac ha elaborat un Pla de Recuperació socioeconòmica per tal de fer front i pal·liar els efectes que la greu crisi de la COVID-19 ha provocat sobre la ciutadania, els comerços i les empreses del municipi.\nEl Pla descriu totes les mesures i actuacions fetes des de la declaració de l’estat d’alarma el passat mes de març i incorpora també el conjunt de mesures que es faran a partir d’ara en els àmbits socials i econòmics per ajudar a reimpulsar la nostra ciutat.\nFins al 15 d’octubre, la ciutadania pot donar la seva opinió i fer aportacions i suggeriments sobre les actuacions que consideri que s’han de dur a terme de forma prioritària.\nParticipeu en la consulta accedint a la plataforma Montcada Participa. Aquí podreu consultar el contingut del Pla i fer les vostres aportacions sobre qualsevol apartat.\nParticipació Ciutadana 18 setembre 2020 18 setembre 2020 Notícies ajuntament, Processos participatius Sense comentaris\n← Curs per a entitats “El poder del llenguatge”\n“Cuina i emocions” →


Ter Stegen, «molt feliç» al Barça i amb la intenció de renovar el seu contracte - Diari de Girona\nTer Stegen, «molt feliç» al Barça i amb la intenció de renovar el seu contracte\nefe/ddg 04.05.2020 | 23:08\nTer Stegen, «molt feliç» al Barça i amb la intenció de renovar el seu contracte Diari de Girona\nEl porter titular del Barcelona Marc-André ter Stegen, va assegurar ahir en un directe d'Instagram organitzat pel seu anterior equip, el Borussia Mönchengladbach, que actualment és «molt feliç» al conjunt blaugrana i ha confirmat els primers contactes per renovar el seu contracte, que finalitza el 30 de juny del 2022.\n«Sóc molt feliç al Barcelona. La situació esportiva és bona, l'equip va bé. Què més puc demanar? Hem tingut les primeres converses, però ho hem aparcat perquè hi ha coses molt més importants ara», va explicar. El porter teutó, que acaba de complir 28 anys, segueix intentant mantenir-se en forma des de casa tot esperant el retorn a la feina. «El club ens va enviar un programa d'entrenament individualitzat, però depèn de nosaltres fer-lo pel nostre compte», va apuntar Ter Stegen qui, com la resta dels seus companys, està a l'espera de poder tornar als entrenaments ben aviat a la Ciutat Esportiva Joan Gamper.\nEl Barça aparca la renovació de Ter Stegen pel coronavirus.


Impost sobre béns immobles (IBI) - Ajuntament de Rossell\nQuè grava l'impost: La propietat de béns immobles urbans o rústics al terme de Rossell.\nQui l'ha de pagar: La persona física o jurídica propietària del bé rústic o urbà a 1 de gener de cada any. El IBI urbana es paga la meitat al mes de maig i l'altra meitat al juliol. El ÏBI rústica al mes de juliol.\nCom es calcula: La base imposable està constituïda pel valor cadastral dels béns immobles. Aquest valor cadastral inclou el sòl o terreny, i la construcció i la seua determinació és competència de la direcció general del Cadastre pertanyent a l'Administració de l'Estat. A la base imposable se li aplica un tipus de gravamen del 0,65%.\nGestió de l'impost: L'impost es gestiona a partir de la informació continguda en el padró cadastral i en els altres documents expressius de les seves variacions elaborats per la direcció general del Cadastre.\nCanvi de titularitat cadastral