L'única solució: vacuna, vacuna, vacuna\nArrenca aquí el primer cap de setmana de juliol, cosa que vol dir, bàsicament, que hi ha una pila de gent al país que ja ha començat oficialment les vacances. Ahir, de fet, va tenir ja la consideració de primera etapa del Tour de l’operació sortida de vacances. Milers i milers de cotxes a les carreteres, a veure qui s’endú el mallot groc. I per tant, les campanes del turisme interior , especialment, estan sonant com si no hi hagués demà.\nFa molts mesos ens preguntàvem per un dia com el d’avui. Com estarem a l’estiu, qüestionàvem un cop i un altre al Departament de Salut, als consellers de torn, als secretaris generals, als epidemiòlegs, als metges, als investigadors com arribarem a les vacances? Molt millor que el 2020, ens repetien.\nI efectivament, aquella frase avui es pot dir sense problemes, però amb molts i molts matisos. És evident que l’any passat hauríem signat arribar al mes de juliol en el lloc on som ara: on la principal preocupació de la crisi de la Covid, és a dir, la mortalitat, els malalts greus, el col·lapse dels hospitals, no està eliminada, però sí continguda. Els grups de risc majoritàriament estan vacunats i això, en les dades, no deixa marge al dubte. Els hospitals tenen la situació controlada, les morts continuen sent baixes comparativament. Ara, si fem un viatge en el temps des d’avui 3 de juliol al 3 de juliol del 2020, potser ens sorprendrem amb les xifres que teníem i que tenim.\nPrimer: els hospitals. Avui hi ha 475 malalts de Covid a planta. Fa un any eren aproximadament la meitat: 245. A les UCI avui hi ha 115 pacients ingressats. Fa un any n’eren només 47. Contagis. Ahir van haver-n’hi de nou prop de 5.000 de nous en un sol dia. Fa un any, a aquestes alçades eren 252. És a dir, que avui hi ha 20 vegades més contagis diaris que fa un any.\nEl risc de rebrot era de 31 punts el juliol del 2020. Ara estem a 282 punts i disparat amunt. I la incidència acumulada també, enorme, el diferencial. Fa un any érem a 21 casos per cada 100.000 habitants. Avui són 170 per 100.000. Vuit vegades més. Però és que en el grup de joves són mil casos per 100.000. Liderant els contagis a tot Espanya. Una autèntica barbaritat.\nL’únic motiu pel qual avui s’explica que amb aquestes xifres no estiguem de nou confinats a casa es diu vacunació. Les dades no són bones, en absolut, i de fet el BIOCOM alerta que estem davant d’una explosió de casos com en els pitjors moments de la pandèmia. Però les condicions de partida de la situació són molt diferents. I per això es pot aguantar l’envestida sense fer passos enrere.\nPerò ahir Josep Maria Argimon ja no descartava del tot l’opció de desfer algunes de les mesures relaxades. La qüestió és que, efectivament, els joves de 16 a 30 anys, els més desprotegits avui, són els que menys efectes greus tenen del coronavirus. Però per una qüestió purament estadística, hi haurà casos, en què algun jove de 18, 20, 25 anys acabarà a l’hospital, acabarà a l’UCI o pitjor.\nQue en aquell moment, quan això passi, es mantinguin o no les restriccions actuals dependrà de la famosa balança, del famós equilibri. De com pot aguantar un govern l’impacte d’un cas així. Per no parlar dels centres d’atenció primària. Hem estat dient que els hospitals tenen la situació controlada, els CAPs no. Ara mateix els CAPS estan desbordats fent proves. De fet, el BIOCOM apuntava que aquesta setmana s’ha batut el rècord des que es tenen estadístiques de positius detectats als CAPs. Podeu entendre que això implica que, si s’estan fent proves, si s’estan detectant contagis, no s’estan fent altres atencions.\nMentrestant, l’única solució: vacuna, vacuna, vacuna. I fins on sigui possible: precaució, precaució, precaució.


Marina Castaño durante la fiesta de la firma Cartier / Gtres\nPaz Vega durante la fiesta de la firma Cartier / Gtres\nMichelle Salas durante la fiesta de la firma Cartier / Gtres\nJuncal Rivero durante la fiesta de la firma Cartier. Madrid / Gtres\nSimoneta Gómez Acebo durante la fiesta de la firma Cartier / Gtres\nFernando Martinez de Irujo durante la fiesta de la firma Cartier / Gtres\nRaquel Sanchez Silva y Matias Dumont llegan a la fiesta / Gtres\nJulio Benitez durante la fiesta de la firma Cartier. Madrid / Gtres\nRocio Crusset / Gtres\nMarta Sanchez durante la fiesta de la firma Cartier / Gtres\nJaime Cantizano a la llegala a la fiesta de la firma Cartier / Gtres\nJorge Fernández a la llegada a la fiesta de la firma Cartier / Gtres\nCuri Gallardo durante la fiesta de la firma Cartier. Madrid / Gtres\nMonica Cruz durante la fiesta de la firma Cartier / Gtres\nVeronica Echegui durante la fiesta de la firma Cartier / Gtres\nMaggie Civantos durante la fiesta de la firma Cartier / Gtres\nMaxi Iglesias durante la fiesta de la firma Cartier / Gtres\nIrene Villa durante la fiesta de la firma Cartier. Madrid / Gtres\nIker Jimenez y su mujer durante la fiesta de la firma Cartier / Gtres\nEugenia Osborne durante la fiesta de la firma Cartier / Gtres\nFernando Andina durante la fiesta de la firma Cartier / Gtres\nAlfonso Bassave durante la fiesta de la firma Cartier / Gtres\nClaudia Osborne durante la fiesta de la firma Cartier / Gtres\nDiego Martin durante la fiesta de la firma Cartier. Madrid / Gtres\nCharlie Centa, novio de la desaparecida Bimba Bosé / Gtres\nCarla Pereyra durante la fiesta de la firma Cartier / Gtres\nAna Polvorosa durante la fiesta de la firma Cartier / Gtres\nCarmen Lomana durante la fiesta de la firma Cartier / Gtres


Marta Ferrusola, imperfecta però lliure\nBarcelona. Diumenge, 14 de maig de 2017. 05:30\nActualitzat Dilluns, 15 de maig de 2017. 11:30\nMarta Ferrusola és i ha sigut sempre el punt feble de Jordi Pujol. El que irrita més de la seva figura no és la doble moral, sinó el fet que no s'ha rendit mai ni ha perdut mai del tot el sentit de la realitat, malgrat que té una educació i una capacitat intel·lectual més primària que molts dels llestos que la critiquen.\nLa doble moral de la dona de Pujol no es pot explicar, ni jutjar amb justícia, sense reconèixer la situació política que ha hagut de travessar com a catalana. Ferrusola no ha deixat mai de tractar obertament els espanyols com a enemics, i sempre ha recordat als qui es pensaven que havien aconseguit domesticar Pujol que ella no oblidava.\nIgual que Josep Pla o Salvador Dalí, Ferrusola ha hagut de patir amb una intensitat especial la dissociació entre el cos i l'esperit que l'ocupació espanyola imposa als catalans amb una mica d'ambició. El fet que l'espiritualitat del país s'hagi vist obligada a encaixar en formes polítiques estrangeres i hostils, no s'ha tingut mai prou en compte a l'hora de jutjar les excentricitats de les nostres primeres figures.\nFerrusola ha viscut en l'època de la història més marcada pel poder dels estats nació. Quan Pujol va deixar la Generalitat el 2003, tots els líders del catalanisme havien passat pel piquet d'afusellament o la presó. A més, mai com en la segona meitat del segle XX els estats han tingut un poder tan incisiu i tan subtil sobre la vida, el pensament i la llibertat de les persones.\nA través de la violència explícita o de les tècniques de propaganda, l'Estat ha obligat els catalans que no han volgut renunciar a ser importants a fer tota mena d'equilibrismes per no espanyolitzar-se. El problema de Ferrusola és que el seu marit va dir, per protegir-se dels patriotes més valents que ell, que les coses s'havien de fer bé, quan sabia perfectament que, sense llibertat, és impossible desplegar l'amor i el talent i, per tant, viure com Déu mana.\nEls discursos de Ferrusola sobre la necessitat de treballar, d'estimar el país o de formar una família eren sincers, i no es contradiuen amb els diners que, presumptament, hagi pogut distreure de les arques espanyoles. Ningú que tingui una idea clara de com funciona el poder pot creure que Pujol hauria pogut manar tants anys a Catalunya sense la complicitat de Madrid i, sobretot, sense tenir una família rica i poderosa.\nJo he vist Ferrusola acompanyar el seu marit a una escola d'estiu de la JNC, i sopar en una taula al mig del bosc digne dels còmics d'Astèrix, mentre González i Aznar passaven les vacances en iots i hotels de luxe. Jo recordo sentir explicar a la meva mare que Ferrusola havia aparegut a casa d'una amiga passades les vuit del vespre per portar-li unes flors que s'havien extraviat per un error d'una empleada.\nNo crec que el comte de Godó reparteixi diaris a domicili ni que mai sigui investigat per Hisenda com els Pujol —o com els Carulla, quan van gosar obrir el diari Ara—. Ferrusola no ha oblidat mai que la unitat d'Espanya s'aguanta sobre la discriminació dels catalans. Pujol també n'ha sigut conscient, però ha preferit afrontar-ho amb una falsa modèstia cínica i caricaturesca, per motius electoralistes.\nEl pare d'un amic que era jardiner sempre deia que Ferrusola era una bruixa i que abusava del seu poder per fer-li la competència, però dubto que aquests dies hi pensi amb la fúria sòrdida que hem vist a la premsa i a la televisió. Els polítics i els periodistes que escarneixen la dona de Pujol ja es veu que, a més de ser uns venuts, són uns desagraïts.\nSi a la feina tens una superior que et fa la vida impossible i aguantes dignament el tipus, quan ets gran i te la trobes pel carrer l'ajudes a passar el semàfor, no li claves una coça i li robes el bastó. Els escarnis que ha patit Ferrusola són fills de la ràbia dels covards que es van doblegar davant d'Espanya o davant de Pujol i que, ara que s'aixequen les catifes, veuen fins a quin punt van caure baix.\nA diferència de moltes persones que s'irriten amb la corrupció de CiU i utilitzen una velleta per desfogar la seva impotència, Ferrusola va anar a veure el seu marit a la presó i va pagar un preu per lluitar contra la dictadura. Nascuda a Barcelona el 1935, va pujar set fills tota sola, mentre Pujol desafiava els militars i la poderosa influència que la premsa espanyola —purgada a consciència durant anys— tenia a Barcelona.\nPujol no s'hauria entregat a la policia, ni s'hauria posat mai en la situació d'ésser torturat, sense la determinació i l'empenta de la seva dona. Ferrusola és la típica matrona mediterrània capaç de fer qualsevol cosa per defensar la seva terra i protegir els seus fills.\nReligiosa i combativa, té una intuïció de la dignitat i la grandesa que ha faltat a molts catalans, jo diria que fins i tot al mateix Pujol. Alhora, però, se li noten les mancances d'un país petit burgès que sovint confon el pragmatisme amb la mesquinesa i el pollastre a la seva taula amb el pollastre a la taula de la resta de veïns.\nFerrusola és la típica senyora del carrer Balmes que diu que no s'ha de jutjar la gent per les aparences però que, després, no pot evitar menysprear una noia perquè porta la faldilla curta. Filla de l'Eixample, que és un món disminuït, d'egoistes envilits per la por del fracàs i dels heroismes aparentment inútils dels avantpassats, l'exprimera dama ha patit massa pel futur de la seva família.\nPresonera d'aquesta educació de manual típica de les famílies sobrevingudes que pesen tant en el país, segurament no tenia la formació necessària per canalitzar la seva força i les seves pors en una situació tan complicada. En comptes d'inculcar el seu coratge i la seva determinació als fills, com molts altres catalans va mirar de protegir-los, fins a la malaltia, de la revenja de l'Estat espanyol.\nDesprés de deixar amb un pam de nas els intel·lectuals i els polítics que havien estudiat a les millors universitats del món i consideraven que la cultura catalana era morta, ningú no pot retreure a Ferrusola que veiés la seva família com l'encarnació del país. Com a primera dama, va retornar l'esperança a moltes senyores amb la sensualitat assecada per la repressió i les derrotes dels marits, demostrant que es podia ser catalana, independent i poderosa.\nMentre que els intel·lectuals anunciaven l'extinció dels nacionalismes, de la família i de les religions, ella es va mantenir fidel als seus valors i això també va enrabiar molts falsos progressistes. Si Pujol menyspreava els teòrics, però mirava de comprar-los a través de diaris com La Vanguardia o universitats com la Pompeu Fabra, Ferrusola ni tan sols els ha tingut en compte i ha dit sempre el que ha cregut passant olímpicament de les seves crítiques i burles.\nSoferta i maternal, no crec que perdi ni un minut sentint-se malament pels que l'acusen de racista, d'hipòcrita o de lladre. Estic segur que afronta els escarnis i la persecució judicial amb el mateix sentit tràgic de la vida que la seva rebesàvia hauria viscut que una tropa d'isabelins saquegés la seva masia i matés el seu marit. En una societat de víctimes ofeses, Ferrusola no ha fet mai el ploricó ni s'ha deixat acoquinar, cosa que també enrabia els eunucs.\nDes que va esclatar el cas Pujol fa un parell d'anys, en cercles policials s'especula que la justícia espanyola mirarà d'empaperar-la, per desmuntar l'expresident. Ferrusola sempre ha sigut el punt feble de Pujol i la seva àncora amb la veritat. Si fos per Ferrusola, Catalunya ja seria independent, o estaria en guerra amb Espanya. Ferrusola no hauria jugat amb el 9-N ni oferiria al PP de canviar la data del referèndum, una vegada s'hagués compromès a celebrar-lo, com ha fet Puigdemont.\nSobre els valors de Ferrusola es pot aguantar una societat, una cultura i un país, per molta comèdia que hagi fet i per molt que, suposadament, hagi robat. En canvi, darrere dels espanyols i els lletraferits que l'escarneixen no hi ha res més que misèria. Una misèria fosca, grollera i profunda, que es perd en la nit dels temps i en la pedanteria de l'eunuc que com que no les pot haver diu que les figues són verdes.\nQuan veig l'espectacle denigrant que s'alimenta al voltant de la família Pujol des que els catalans demanem un referèndum, no puc evitar pensar en la frase més brillant de Primo Levi, probablement la més brillant del segle XX: "Si, des de dins del Lager, fos possible enviar un missatge als homes lliures, seria aquest: 'Vigileu de no acabar patint a casa vostra mateix el que fan aquí amb nosaltres'".


» BARCELONA SAGRERA ALTA VELOCITAT LICITA LA REDACCIÓ D’UN CARRIL-BICI Barcelona Sagrera Alta Velocitat\nL’objecte de la contractació és l’establiment dels termes i condicions que regiran el contracte per a la redacció d’un estudi d’alternatives i del projecte de construcció de la implantació d’un carril-bici en l’àmbit de la Sagrera i Sant Andreu.\nAquest carril-bici discorrerà per carrers del districte de Sant Andreu des de l’encreuament dels carrers Escoles i Clot fins a l’encreuament del carrer Ciutat d’Asunción amb el passeig de Santa Coloma, amb alguns altres trams que permetran l’enllaç amb carrils bici existents i/o previstos a la zona. A títol indicatiu, s’adjunta plànol dels carrils bici a projectar (en color verd).\nL’import base de licitació és de 30.000 € sense IVA i el temps d’execució de sis mesos. La presentació d’ofertes té com data límit les 13 hores del 7 de març de 2017 a la seu de les nostres oficines, carrer Segadors, 2, 5ª, 08030 Barcelona.\nEnllaç al BOE publicat el 20 de febrer\nEnllaç al DOUE publicat el 16 de febrer\nAnunci rectificatiu publicat el 21 de febrer\nEnllaç al BOE correcció de dates publicat el 27 de febrer


Patrimoni en extinció: Indústria taulellera\nEl nostre blog vol denunciar la destrucció que està sofrint el nostre patrimoni material. Manifestem la desídia i l´abandonament de les restes arqueològiques i materials amb valor històric per part de les administracions públiques. Volem ser una finestra oberta a l´anàlisi històric i a noves propostes en defensa del patrimoni.\nLa fundació en 1727 de la Real Fàbrica de Alcora és el precedent més conegut de la indústria taulellera per terres castellonenques. L'Alcora,Ribesalbes i Onda tenen una llarga tradició artesanal, sobre tot pel seu fàcil accés a la matèria primera. A Onda es desenvolupa el taulell al s. XIX a nivell industrial i a començaments del XX és la primera productora a nivell nacional. En 1929 Onda comptava amb 29 fàbriques, L'Alcora sis i Castelló cinc. A la guerra civil es va parar la producció i amb el creixement urbanístic dels anys 50/60 tornà\na crèixer. Als anys 70 és la primera reconversió industrial i als 80 la segona. Ara tenim una fort crisi que afecta fortament el sector tauleller.\nDel passat hi han restes de xemeneies, façanes i locals abandonats. Fa unes setmanes es cremava el poquet que restava de Porcelanato a la carretera de Borriol. La crisi deixarà nous restes oblidats a les nostres terres.\nCal una història de les fàbriques amb la seua vida i mort per saber més de nosaltres.\nPublicado por Juanmi en 18:53


DÓMISOL SISTERS a Consolat de Mar - Diari La Veu\nEscriba el número 189148\nDÓMISOL SISTERS a Consolat de Mar, dissabte 10 de gener, a les set de la vesprada. Entrada lliure.\nTenim ocasió de gaudir amb una proposta musical novedosa i de qualitat.\nAquest dissabte, a les set de la vesprada, a Consolat de Mar.\nDÓMISOL SISTERS som un grup musical que ofereix un concert amb un repertori centrat en temes dels anys 20, 30 i 40, fent retrocedir al públic en el temps fins a l'Era del Swing. Des de l'any 2010, hem actuat en tot tipo de sales i auditoris com La Matisse, Café Mercedes, Sala Zircó, Ca Revolta i Auditori Joan Plaça del Botànic entre atres; i en teatres com Flumen o El Musical. També hem participat en diversos festivals com el Festival de Música Negra d'Alacant o el Certamen Coral de Torrevieja.\nDesprés de l'èxit de la presentació de la nostra primera maqueta, THE MUSIC GOES ROUND AND ROUND, vam decidir començar un nou projecte i, en febrer de 2014, vam llançar el nostre primer disc d'estudi GET ON BOARD!\nActualment presentem un nou espectacle basat en el nostre nou disc, ambientat en l'Amèrica dels anys 30, les DÓMISOL SISTERS oferim un concert ple d'optimisme, evocant algunes formacions vocals d'aquella època com les Boswell o les Andrews Sisters. Mitjançant harmonies tancades i un gran protagonisme de la veu, fem un recorregut per tots els clàssics que s'escoltaven en la ràdio des de l'altre costat de l'Atlàntic, quan encara era difícil conéixer què passava per la terra de les oportunitats, quan les\nseues músiques sorprenien a qualsevol que les escoltara.\nPots escoltar i vore nostre treball en els següents enllaços:\nEscriba el número 529499


Atlètic Balears – Ple de victòries en pretemporada\nPle de victòries en pretemporada\nEl ATB guanya 2-0 a l’Esporles a Son Malferit\nXisco Hernández: “Serà un gran any, cal estar a dalt i al final dins de playoff”\nEl ATB segueix engreixant el seu projecte 2017-18 i aquesta tarda ha disputat el seu sisè partit de pretemporada a Son Malferit davant el Esporles de la 3a divisió balear. L’equip d’Armando de la Morena va vèncer per 2-0 abans de disputar diumenge el Trofeu Nicolau Brondo. El ATB va ser clar dominador del joc i les ocasions davant un rival molt ben plantat al terreny de joc a nivell tàctic i defensiu però que no crec prou feines perill. La primera part va estar marcada per una bona dupla del centre del camp, on Uche tallava i Borja distribuïa al primer toc, donant mostres de la seva enorme qualitat amb passades amb l’exterior i canviant el joc de banda. Marcel va estar especialment incisiu en banda dreta, incorporant-se amb molt perill en diverses accions del partit. Una d’elles va servir d’assistència a Álvaro Sánchez perquè marqués el primer gol del partit en el minut 20. L’ex d’Unió Adarve va sumar el seu tercer gol de pretemporada. Julio Delgado també va completar una bona primera part, estavellant a més a la creueta una falta directa molt ben llançada.\nA la segona part hi va haver un carrusel de canvis i va destacar per disposar de més ocasions de gol, especialment en les botes de Gerard Oliva, que per dues vegades va estar a punt d’afusellar al porter de l’Esporles, que va evitar que el nou 9 de l’equip avui marqués. Les combinacions entre Óscar Rico i Xisco, amb parets i combinacions va ser una constant, el mateix que les bones pujades del lateral esquerre ‘Migue’ Marín. Xisco Hernández va marcar en el 73 el 2-0 definitiu en una bona assistència d’Óscar Rico. Xisco es converteix amb 4 dianes en el pitxitxi de la pretemporada de l’equip. Pedro Ortiz, el juvenil de 16 anys, va brillar en una jugada que, de cap, va estavellar la pilota al travesser. Al final sisena victòria de la pretemporada.\nEquip de la 1ª part:\n– Carl en porteria, defensa formada per Sergio, Marcel, Vallori i Guasp. Centre del camp amb Uche, Borja, Heras i Delgado. Punta d’atac per Rodri i Álvaro.\nEquip de la 2a part, que es va canviar l’equip per complet:\n– Aulestia a porteria, defensa formada per José Ruiz, Villapalos, Manu i Migue. Centre del camp amb Fullana, Malik, Kike i Rico. Punta d’atac Xisco i Oliva. També va jugar el juvenil Pedro Ortiz.\n– 1-0 Álvaro 20 ‘\n– 2-0 Xisco Hernández 73 ‘\nArmando de la Morena: “Sensacions bones perquè l’equip agafa millor els conceptes. Hem tingut 3-4 ocasions més, a més dels gols. Cada vegada ve més gent a veure’ns i volem que se segueixin animant. És cert que es va veient una base de equip titular però necessitem a tots aquesta temporada. Tenim ganes que comenci, ja hem començat a preparar coses del Vila-real”.\nXisco Hernández: “Content pel treball de l’equip, que comença a agafar la idea del míster i serà un any guapo. La compenetració dels nous a l’equip ha estat ràpida i tots hem d’anar a un. El míster diu que li posem complicat perquè hi ha una gran plantilla. Cal estar a dalt i dins del play-off a final d’any. Ara cal guanyar el Brondo i pensar en positiu per Vila-real “.


Un de cada quatre nens d'entre 3 i 10 anys consumeix begudes energètiques - Diari de Girona\nUn de cada quatre nens d'entre 3 i 10 anys consumeix begudes energètiques\nEl Ministeri de Consum es planteja regularitzar aquests productes perquè poden suposar un "risc" per la salut\nUn nen prenent una beguda energètica Shutterstock\nUn de cada quatre nens d'entre 3 i 10 anys consumeix begudes energètiques, la prevalença entre els adults és del 30% i entre els adolescents augmenta fins al 62%, per això, el ministre de Consum, Alberto Garzón, ha plantejat la regularització d'aquests productes que poden suposar un "risc" per a la salut.\nGarzón ho ha dit durant la presentació d'una enquesta elaborada pel comitè científic de l'Agència Espanyola de Seguretat Alimentària i Nutrició (Aesan) sobre els riscos associats al consum de begudes energètiques, que ha experimentat un creixement "molt important".\nSegons l'estudi, una persona que prengui més d'1,4 mil·ligrams de cafeïna per quilo de pes al dia pot patir insomni, però si el consum augmenta als 3 mil·ligrams pot comportar riscos cardiovasculars i hematològics, entre altres.\nSegons Consum, els envasos més habituals de begudes energètiques contenen 32 mil·ligrams de cafeïna per cada 100 mil·lilitres, tenint en compte que hi ha envasos també de 300 i 500 mil·lilitres.\nEl ministre ha aportat algunes dades "preocupants" respecte a la prevalença de consum d'aquesta mena de begudes, que en els adults és del 31%, un percentatge "molt elevat", però, a més, entre els adolescents d'entre 10 i 18 anys, la xifra ascendeix al 62% i en els nens d'entre 3 i 10 anys és del 26%.\n"Això vol dir que un de cada quatre nens consumeix begudes energètiques, estem parlant d'edats que no haurien de tenir accés a aquesta mena de productes per la seva naturalesa i composició", ha advertit Garzón.\n"Parlem d'una mena de consum que es fa amb desconeixement dels components i característiques del producte i se solen equiparar a un refresc normal", ha dit el ministre, qui ha aclarit que tots dos tipus de productes són diferents, amb el que cal explicar els riscos d'un consum no moderat.\nL'Administració, ha dit Garzón, ha de ser capaç de saber traslladar això, "naturalment de complicitat amb tot l'ecosistema industrial" i amb els productors, que han de transmetre aquests riscos i els components del producte perquè aquesta informació arribi als consumidors.\nQuantes dosis són les recomanades?\nGarzón ha dit que té l'obligació d'escoltar la comunitat científica i aprendre d'ells i de l'evidència, de manera que "es pugui posar en marxa juntament amb altres actors mesures que permetin regular aquest sector en particular", que avui dia manca d'ella.\nHa incidit en què el fet que aquestes begudes estiguin equiparades als refrescos "retroalimenta aquesta confusió que existeix en el consumidor".\nAixí, Consum posarà en marxa un grup de treball amb agents institucionals, societat civil i experts per a abordar les mesures que comencen a prendre amb aquest "mercat que està en auge".\nDe fet, les recomanacions de l'informe presentat aquest dilluns per Consum van en aquesta línia, tal com ha explicat la coordinadora i autora del document, Carmen Rubio.\nEntre altres coses, incideix en què el terme beguda energètica no està recollit a la legislació, amb el que recomana avançar en què s'inclogui la seva definició, els ingredients que poden contenir, la seva concentració màxima i possibles combinacions.\nA més, recomana unes dosis màximes concretes de consum en funció del pes de la persona, i en el cas dels quals pesin menys de 50 quilos, aconsella evitar la seva ingesta si conté més de 32 mil·ligrams per 100 mil·lilitres per a evitar alteracions del somni.\nSuggereix que es verifiqui que l'etiquetatge de les begudes energètiques recull la quantitat de cafeïna procedent de tots els seus ingredients i valorar, "tal com han fet alguns països, la regulació del contingut màxim" d'aquesta substància en aquests productes.\nL'informe també alerta d'altres components amb principis d'actius naturals com el ginseng o el gingko, amb ingesta contraindicada durant l'embaràs i la lactància. En el cas del ginseng també en la infància i adolescència.


feina ofertes de treball ajuts participar ofertes de treball a l'estranger estudiants cooperació estranger pràctiques emprenedoria Voluntariat a l'estranger recerca cultura pràctiques a l'estranger Treballar a l'estranger formació educació Estudiar a l'estranger habitatge formació ocupacional europa treball Santa Coloma de Gramenet Idiomes estiu lloguer cursos art voluntariat solidaritat universitat casal mobilitat europea L'Hospitalet de Llobregat Badalona beques premis concurs trobar feina tallers\nEl 77% dels joves considera que és molt difícil emprendre segons Adecco\nAdecco, líder internacional en la gestió de recursos humans, ha volgut conèixer quins són les impressions dels joves espanyols pel que fa a l'emprenedoria i ha engegat la II Enquesta Adecco Joves Emprenedors, realitzada entre més de 3.000 espanyols menors de 30 anys.\nEntre les principals conclusions de l'enquesta s'ha detectat que 1 de cada 3 joves consultats voldria obrir el seu propi negoci, no obstant això el 77% d'ells considera que avui dia és molt difícil muntar una empresa enfront del 1% que pensa que és fàcil. Contra aquesta dada hi ha un 1% de joves que creu que obrir una empresa és fàcil i hi ha un 22% que pensa que és una tasca complicada però perfectament viable.\nEntre els principals obstacles que addueixen per no emprendre estan la falta de capital per engegar el negoci (47%), la falta d'una idea clara que pugui tenir èxit (28,2%), el desconeixement dels tràmits a seguir (14,4%) i els impostos a pagar (13,7%). En menor mesura detallen altres inconvenients com la falta d'ajudes per emprendre o la falta de finançament d'un banc o d'un inversor.\nEtiquetes: emprenedoria, treball


Els restauradors consideren un greuge comparatiu permetre fumar a\nEls restauradors consideren un greuge comparatiu permetre fumar al casino\nNoticies » Societat 03 de juny, 2014\nEl sector de la restauració arrufa el nas amb la proposta del Govern de permetre fumar al casino. En general, es veu bé la implantació del joc a Andorra, si bé els restauradors no entenen per què es podrà fumar al casino i no als seus establiments. Reclamen sales de fumadors on es permeti servir als cambrers.\nNomés un any i mig després de la implantació de la llei antitabac, el Govern vol fer una excepció: permetre fumar al casino. Els restauradors, que en general estan d´acord a permetre el joc, no veuen de bon ull aquesta mesura. I més quan la llei de protecció contra el tabaquisme passiu ambiental els va obligar a adaptar els locals. Davant d'aquesta situació, el restaurador Denis Garcia, demana "una sala per a fumadors" on "puguem servir".\nUn dels hotelers amb més experiència, com és el delegat del grup Husa a Andorra,Andoni Azurmendi, dubta que es permeti fumar als casinos perquè això entraria en contradicció amb una llei "que tothom ha acceptat" i que es va posar en marxa per preservar la salut dels no fumadors. "Si es fa una concessió especial per una tipologia, la resta recorrerem per greuge comparatiu".\nEls negocis d´hostaleria i restauració asseguren que, des de l´entrada en vigor de la llei antitabac, han perdut més d´un 10% de la facturació ja que els clients han disminuït la seva estada, busquen terrasses o han deixat de vendre tabac. I critiquen la discriminació i la desigualtat que plantejarà que al casino sí s´hi pugui fumar. Asseguren que vehicularan les queixes per equiparar-se a l´excepció dels casino i amortitzar la inversió feta a adequar espais per a fumadors. Amb tot, la proposta que planteja el Govern encara ha de passar pel Consell General.\nInforma: Xavi Palma/ Toni Vila Imatge: Meri Bellosta\nAndorra tindrà un sol casino i s'hi podrà fumar


Koldo Royo - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n12 setembre 1958 (63 anys)\nKoldo Royo (Sant Sebastià, 12 de setembre de 1958) és un cuiner guipuscoà. Va tenir el seu primer contacte amb l’hostaleria a casa, ja que la seva família tenia un bar a Sant Sebastià. Va començar la seva formació al restaurant Juan Mari Arzak i, després de treballar al restaurant Nicolasa de Sant Sebastià i aprendre a Mèxic, va començar a treballar a Madrid amb Luis Irizar.\nL'any 1984 es va fer càrrec del restaurant Porto Pi de Palma de Mallorca, que va rebre immediatament l’aprovació de crítics i clients, ja que va aconseguir una Estrella Michelin per al restaurant en un sol any. Des de llavors, treballa a les Illes Balears, obrint l'any 1989 el restaurant Koldo Royo. També ha treballat a la televisió i la ràdio.\nKoldo Royo va ser pioner en portar la cuina a Internet el 1998 a través del seu lloc web A fuego lento.\nDes de l'any 2013 es dedica a fer menjar ràpid en food trucks".\n↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 «Koldo Royo: de chef con estrella Michelin a vender perritos calientes en una camioneta» (en castellà). [Consulta: 7 juliol 2021].\n↑ 2,0 2,1 «Koldo Royo» (en castellà). [Consulta: 7 juliol 2021].\n(castellà) A fuego lento web-orria\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Koldo_Royo&oldid=27738240»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 8 jul 2021 a les 03:45.


Educació disseny calendari escolar 2019/20 | Castellón Información\nXilxes estrena nou parc biosaludable, instal·lat per Turisme, amb aparells de gimnàstica a la platja\nEl Barcelona es el único equipo de Primera División que aún no ha sido derrotado por el Villarreal de Javi Calle...\nSegorbe aprobará en pleno extraordinario destinar 228.000 euros de apoyo a la recuperación económica\nLa Guardia Civil destapa una plantación de marihuana en la localidad de Torreblanca\nLa Diputació prendrà el control temporal de la documentació del Grup de la Memòria Històrica\nEducació dedica el disseny del nou calendari escolar al desenvolupament sostenible\n- 23 septiembre, 2019 -\nEs distribuiran 4.300 calendaris del curs 2019-2020 entre els 1.847 centres educatius valencians perquè els utilitzen com a eina didàctica\nEs distribuiran 4.300 calendaris del curs 2019-2020 entre els 1.847 centres educatius valencians perquè els utilitzen com a eina didàctica. El calendari i les etiquetes amb els dibuixos icònics de cada un dels 17 Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS) de les Nacions Unides es poden descarregar en format digital\nLa Conselleria d’Educació, Cultura i Esport dedica el calendari escolar, festiu i commemoratiu del nou curs 2019-2020 als 17 Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS) de les Nacions Unides.\nAquesta iniciativa va començar fa tres cursos amb la finalitat d’aprofitar les possibilitats didàctiques que es deriven de la celebració o commemoració en les aules dels dies assenyalats per a la vida democràtica del centre.\nEl calendari escolar, festiu i commemoratiu del curs 2019-2020 marca amb punts de colors fins a 94 dies europeus, internacionals i mundials que se succeeixen als llarg dels 10 mesos lectius (de setembre a juny) i que corresponen a esdeveniments i valors de significació important que se celebren aquests dies concrets arreu del món.\nLes 94 fites que es volen commemorar s’engloben en cinc grans blocs temàtics: inclusió, igualtat i convivència (25 dies); salut (12 dies); plurilingüisme i interculturalitat (10 dies); ciència, sostenibilitat i medi ambient (25 dies); arts i cultura (10 dies); i ciutadania i participació (12 dies).\nA més, també s’hi inclouen els festius estatals, autonòmics i territorials com la Magdalena (8 de març), Sant Josep (19 de març) i Sant Joan (24 de juny), així com les dates d’inici i acabament del curs en cadascuna de les etapes educatives.\nEnguany, la nova Direcció General d’Innovació i Ordenació Educativa ha actualitzat el disseny del calendari escolar afegint alguns dies internacionals d’interés per a treballar a les escoles i instituts així com d’altres que han recomanat des dels centres educatius com a significatius.\nEn total s’han imprés 4.300 calendaris que seran distribuïts pels 1.847 centres educatius sostinguts amb fons públics que conformen el sistema educatiu valencià des d’Infantil fins a Batxillerat, FP i Educació Especial.\nCal remarcar que el calendari és de paper reciclat i amb tints lliures de tòxics. També es pot descarregar en format digital (https://bit.ly/2KfH14c) juntament y un arxiu que permet imprimir en etiquetes els dibuixos icònics de cada un dels Objectius de Desenvolupament Sostenible en dos formats: 52,5 × 21,2 mm i 64,6 × 33,8 mm, i un altre amb la imatge completa dels 17 objectius de les Nacions Unides.\n“L’escola, un agent importantíssim de conscienciació”\nEls 17 Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS) els van acordar el 25 de setembre de 2015 els líders mundials en l’Assemblea de les Nacions Unides. Aquest conjunt d’objectius globals van adreçats a erradicar la pobresa, protegir el planeta i assegurar la prosperitat per a tots i totes com a part d’una nova agenda de desenvolupament sostenible. Cada objectiu té unes fites específiques que s’han d’aconseguir, com a molt tard, l’any 2030.\nLa directora general d’Innovació i Ordenació Educativa, Margarida Castellano, subratlla que assolir aquestes 17 fites “és cosa de totes i tots: dels governs, de les institucions i de la societat civil en general”. “Els centres educatius i les seues comunitats hem de ser un agent importantíssim en la difusió, la conscienciació i l’aplicació d’aquests, i, de fet, ens pot ser educativament molt útil treballar-los de forma transversal en tots els nivells”, conclou.\nLes etiquetes dels ODS es poden emprar en múltiples propostes: apegar-les al calendari en els dies significatius per a relacionar la commemoració concreta de l’Objectiu de Desenvolupament Sostenible corresponent i treballar sobre el seu significat, fer-les servir com a pin, compondre un trivial o un joc de taula…


L'Exaltació de les Falleres Majors de València, preludi de les Falles 2022 - À Punt\nL'Exaltació de les Falleres Majors de València, preludi de les Falles 2022\nEls dos actes podran seguir-se en directe per À Punt, aquest dissabte a les 19 hores i diumenge a les 17 hores\nCarmen i Nerea, falleres majors de València, durant l'assaig de l'Exaltació 2022 / Ross Porta\nS'acosten les Falles de València i la ciutat viu aquest dissabte el preludi de la festa del foc amb les Exaltacions de les falleres majors. A partir de les 19:00 hores el Palau de Congressos de la Generalitat acollirà l'Exaltació de Carmen Martín Carbonell, Fallera Major de València 2022, i la seua cort d'honor.\nDiumenge a les 17:00 hores tindrà lloc l'Exaltació de Nerea López Maestre, Fallera Major Infantil de València, i la seua cort d'honor. Els dos actes es podran veure en directe en À Punt.\nLes dos cites falleres desvelaran els colors dels espolins dels vestits oficials que regala l’Ajuntament de València i que estrenen les falleres majors amb motiu de l'exaltació. No faltaran les lloances dels mantenidors, Miguel Prim i Salvador Domènech, dos fallers de soca-rel; ni l’ofrena de cistelles de flors d’autoritats i institucions a les màximes representants de les Falles.\nEls actes estaran marcats per les restriccions anticovid, ja que les representants de la festa hauran de dur la mascareta, si bé encara està per veure si se la podran llevar una vegada estiguen damunt de l'escenari. Tot i això, per tal d'assegurar-se de no perdre's el seu propi acte d'Exaltació, Martín va contar aquest divendres en A La Ventura que s'havia autoconfinat a casa per a arribar al gran dia en perfectes condicions.\nCinc setmanes després de l'Exaltació se celebrarà la Crida, que serà el punt d'inflexió per a valorar quines seran les condicions en què se celebraran les Falles segons la situació de la covid a València, en tractar-se d'un dels actes més multitudinaris.


Joan Manuel Tresserras - Fundació Josep Irla\nRubí, 27 de maig de 1955\nDoctor en Ciències de la Informació per la UAB. Docent d’aquesta universitat des del curs 1979-1980, on és professor titular del Departament de Mitjans, Comunicació i Cultura. Ha estat professor o conferenciant convidat a una vintena d’universitats, entre les quals ha impartit cursos de doctorat a la Universitat de Sao Paulo (1992), Santiago de Compostela (1994), El Salvador (1995, 1998) o Pompeu Fabra (1997); també ha estat investigador convidat al Center for the Study of Communication and Culture (Londres, 1993) i Tinker Visiting Professor a a Universitat de Stanford (2015). Especialitzat en l’estudi de l’estructura, la història, les teories i les polítiques de la comunicació i la cultura. Ha estat guardonat amb el premi extraordinari de doctorat (CC de la Comunicació, UAB, 1988-1989), el premi d’investigació sobre comunicació de masses (Generalitat de Catalunya, 1989) i el premi d’assaig Joan Fuster (València, 1994). Autor de diversos llibres i textos acadèmics, entre els quals D’Ací i D’Allà, aparador de la modernitat (1993), o Polítiques de Cultura i comunicació i construcció nacional (2010). També d’El Regne del subjecte (1987) i Cultura de masses i postmodernitat (1994), juntament amb Enric Marín, i La gènesi de la societat de masses a Catalunya 1888-1939 (1999), amb Francesc Espinet. Ha col·laborat regularment, en diverses etapes, a la premsa, la ràdio i la televisió catalanes. Va ser director del Departament de Periodisme i Ciències de la Comunicació (1991-1993) i coordinador de la llicenciatura de Periodisme de la UAB (1997-1999).\nVinculat de molt jove a les plataformes del moviment estudiantil anticapitalista (d’ençà del 1972) i a grups de l’esquerra independentista (d’ençà del 1974), va formar part de Nacionalistes d’Esquerra. El 1987 es va incorporar a la Crida a la Solidaritat. El 1997 va començar a col·laborar amb ERC i se’n va fer militant a finals del 2010. Ha estat conseller de la Corporació Catalana de Ràdio i Televisió (2000) i del Consell de l’Audiovisual de Catalunya (2000-2006); i membre de la Comissió Mixta de Transferències Estat-Generalitat (2004-2006). Entre el novembre del 2006 i el desembre del 2010 va ser Conseller de Cultura i Mitjans de Comunicació del Govern de la Generalitat.\nD’ençà de mitjans anys setanta va participar en col·lectius crítics amb els mitjans de comunicació i amb les limitacions inicials del Congrés de Cultura Catalana. Després d’ingressar a la UAB com a professor de comunicació, va formar part del grup Aurora Puigmadrona i va anar desplegant una creixent activitat com a conferenciant i dinamitzador de debats sectorials.Va ser director de la revista Esprai. És membre de la Societat Catalana de Comunicació (IEC). Va ser l’impulsor i primer president de la Mesa per la Diversitat en l’Audiovisual (2005). Soci d’Omnium Cultural i de l’ANC. Accionista de la cooperativa Sentit Crític. Membre dels patronats de la Fundació Congrés de Cultura Catalana i de la Fundació Pau Casals.


Page 16 - Memoria 2013 CATALA\nPage 16 - Memoria 2013 CATALA\n>> Solidesa econòmica:\n•• Resultat positiu de més de 105 milions d’euros en la gestió de la Seguretat Social. •• Les quotes meritades van ascendir a 702 milions d’euros .\n•• La rendibilitat es va situar en el 15% .\n>> Millora de la quota de mercat , que es va situar en un 7,92%.\n>> Més d’ 1,1 milions de persones protegides i més de 161.000 empreses associades .\n>> Posada en marxa de dos projectes estratègics :\n•• Desplegament de la gestió per processos , que comporta un canvi cap a un model nou en la gestió de l’entitat orientat al client i amb una fexibilitat i descentralització majors en la presa de decisions.\n•• Disseny d’un Pla de Qualitat Sanitària que permeti una major orientació de l’atenció sanitària al pacient, aconseguir una pràctica clínica i avaluadora excel·lent, potenciar la capacitació i el desenvolupament dels professionals, fer l’activitat sanitària més segura i crear la cultura, l’organització i la metodologia per a desenvolupar la qualitat i la millora contínua.\n>> Renovació de les instal·lacions :\n•• Millores a l’ofcina de Barcelona (c/ Provença); als centres assistencials de Bilbao, Humanes i Fuenlabrada, i a l’àrea administrativa del centre de Reus, i conversió de l’ofcina d’Ourense en un centre assistencial.\n>> Satisfacció respecte del servei rebut:\n•• Els pacients atesos a les clíniques MC MUTUAL i als centres assistencials valoren la seva satisfacció amb un 8,72 sobre 10 .\n•• Els col·laboradors estimen en un 8,42 sobre 10 la seva satisfacció amb MC MUTUAL. >> Impuls de 107 accions per a donar resposta a les 687 comunicacions rebudes de la nostra població protegida.\n>> Foment de la Prevenció de Riscos Laborals :\n•• XII edició dels Premis MC MUTUAL “Antonio Baró” a la Prevenció de Riscos Laborals. •• V edició dels Premis MC 28 d’abril\n•• Reducció de la sinistralitat a les empreses del Pla d’Acció per a Empreses de Sinistralitat Especial.\n>> Renovacióde les certifcacions ISO9001:2008 que avalen la qualitat de :\n•• l’ atenció sanitària prestada a les clíniques MC MUTUAL.\n•• les activitats preventives desenvolupades amb càrrec a quotes de la Seguretat Social. >> Impuls al compromís amb la cultura de la responsabilitat , amb la publicació del document “Per a una cultura de la responsabilitat”.\n>> Implantació de funcionalitats noves en l’extranet.\n>> Inici d’un pla d’estalvi energètic a tots els centres.\n>> Nova enquesta de clima laboral .


La passada mitjanit tenia lloc a la badia d’Altea la trenta-tres edició del Castell de l'Olla. L’esdeveniment pirotècnic va ser seguit per més de 50.000 persones que es van donar cita a la platja de l’Olla i voltants per gaudir d’este espectacle únic a la Mediterrània. El castell es dispara des de la mar mitjançant unes plataformes que s'instal·len, a aquest efecte, a 300 metres de la línia de la costa.\nL’esdeveniment està reconegut com a ‘Mèrit Turístic en la categoria d'Or’ de l’edició de 1999 per la Diputació d’Alacant i l’any 2007 va ser declarada ‘Festa d'Interès Turístic de la Comunitat Valenciana’ de la Generalitat; així com Importante del diari Información d’Alacant. Igualment va ser qualificat pel Consell Valencià de Cultura com ‘Bé Etnogràfic d’Interès Cultural’.


Escola d’Olot archivos - Escola d'Art i Superior de Disseny d'Olot\nInscripcions suspeses a les proves d’accés als cicles formatius\nD'acord amb la instrucció d’aturar tots els processos administratius previstos, es suspenen provisionalment la inscripció a les proves d’accés als cicles formatius de grau mitjà i de grau superior dels ensenyaments d’arts plàstiques i disseny. Les inscripcions a les proves…\nJa pots consultar el calendari de les proves d’accés als nostres cicles formatius\nVols estudiar un cicle formatiu d’art i disseny? El calendari de les proves d'accés a grau mitjà o grau superior a l’Escola d’Art i Superior de Disseny d’Olot ja està disponible. La proposta educativa de l’escola es basa en la…\nVine a la Jornada de Portes Obertes de l’Escola d’Art d’Olot\nJa tens clar que vols estudiar art i disseny, però encara no saps a on? El proper dissabte 9 de maig celebrem la Jornada de Portes Obertes perquè coneguis que et pot oferir formar-te a l’Escola d’Art i Superior de…\nQUI POT PARTICIPAR-HI Els ex estudinats i estudiants de Disseny d’interiors de l’Escola d’Art i Superior de Disseny d’Olot. TEMA DISSENY D’INTERIORISME El tema del disseny d’interiorisme haurà d’estar relacionat amb: -Apartament per a us turístic a la localitat de…\nEl divendres 29 de novembre, a les 12h a la Sala Torín d'Olot, acte de lliurament dels Premis Eva Toldrà d'il.lustració. Conferència a càrrec de l'il.lustrador Òscar Julve. Per a més informació cliqueu aquí\nEl dissabte, 9 de novembre, a partir de les 6h de la tarda i fins ben entrada la mitja nit es celebrarà LLuèrnia, el festival de llum i foc d'Olot. Per més informació, clique aquí\nL'estudi multidisciplinar, Boa Mistura, farà l'acte inaugural del curs 2019-20. El dia 8 de novembre a tindrà lloc la lliçó inaugural d’enguany. Els encarregats d’encetar aquest curs acadèmic seran el col·lectiu multidisciplinari madrileny Boa Mistura. Nascuts l’any 2001 i amb…\nEXPOSICIÓ “SIGURD LEWERENTZ. 44 FOTOGRAFIES DEL VIATGE A ITÀLIA.\n“Sigurd Lewerentz. 44 fotografies del viatge a Itàlia" CONFERÈNCIA INAUGURAL: a càrrec de l'arquitecte Josep M Torra Pla, comissari de l'exposició. Dimarts 17 de setembre de 2019 al matí (13 hores): A la sala d'actes de l'Escola d'Art i Superior de Disseny d'Olot.…\nEl Cicle Formatiu de Grau Superior de Decoració de l'Escola d'Art i Superior de Disseny d'Olot està adreçat a les persones que volen esdevenir professionals de la decoració. Si t'agrada donar personalitat als espais interiors, no ho dubtis, aquesta formació pot obrir-te tot…


L'Ajuntament obri un nou carrer a la pedania de La Torre\nEl regidor de Desenvolupament Urbà i Habitatge i responsable de les obres d’urbanització a la ciutat, Vicent Sarrià, ha anunciat que en breu s’iniciaran les obres a la Torre d’obertura i urbanització del carrer del Pintor Joan Miró, que permetran la seua connexió amb la carrera d’Alba.\nLes obres tindran una duració de dos mesos, s’han adjudicat a la mercantil OBREMO SL per un import de 60.348 euros i una vegada concloses s’haurà eliminat un coll de botella que impedia la connexió de dos espais importants de la pedania.\nTal com ha manifestat Sarrià, estos terrenys són propietat de l’Arquebisbat i figuren com a cessió a l’Ajuntament de València en el conveni de l’Almoina, i l’Arquebisbat n’ha autoritzat la cessió anticipada perquè els veïns de la Torre puguen gaudir com més prompte millor d’este nou carrer urbanitzat.\nSarrià ha recordat que com a annex a la revisió del PGOU s’exposà al públic i es tramità el conveni de l’Almoina, que preveu la permuta d’este antic solar propietat de l’Arquebisbat per altres de propietat municipal on es van construir parròquies, amb la finalitat de canviar la concessió efectuada en el seu moment a règim de propietat.\nSarrià ha mantingut diverses reunions amb l’Arquebisbat per a ampliar el contingut d’este conveni, en el qual figuren com a aportacions de l’Arquebisbat el solar del carrer de Joan Miró, les obres d’obertura i urbanització del qual s’iniciaran en breu, i el solar destinat a vials al carrer de José Andreu Alabarta de Sant Isidre, les obres d’urbanització del qual s’acaben d’iniciar.\nEn els dos casos, l’Arquebisbat ha accedit a autoritzar l’ocupació d’estos terrenys de manera anticipada, mentrestant es formalitza el conveni esmentat.\nAl gener de 2008, Sarrià va visitar la pedania i va formalitzar esta proposta d’obertura i urbanització del carrer del Pintor Joan Miró al govern municipalanterior, sense que fins ara s’hagen realitzat les gestions que han permés esta obra.


Cornèlia Abril: 2019\nLa nostra línia de treball C.A.\nSoc Cornèlia Abril. Formo part d'un grup literari força reeixit, que va començar, el 2015, amb molta il·lusió, moltes ganes d'escriure imatges i pintar paraules, molts somriures còmplices entre totes les ànimes que el formaven, i d'on va sorgir un primer llibre de relats, anomenat "He d'anar-me'n", (Edicions Els Llums). Diria que aquest llibre ja està esgotat, per tant, no el trobareu al mercat... això és un èxit, per a qualsevol autor, no? Feliciteu-me'n, doncs! (com veieu, domino els pronoms febles a la perfecció).\nEl 2017 va sorgir un altre llibre, "Si es fa fosc", ( Ònix editors). Em sembla que aquest no està pas esgotat, així doncs, el podeu buscar. Si no el trobeu a les llibreries, demaneu-lo! O mireu per internet... no és difícil. Us el recomano vivament. També s'hi van pintar paraules i s'hi van escriure imatges.\nEl 2019, any que és a punt d'acabar, n'ha sorgit un altre: "I, tanmateix, va ser una nena". (Ònix editors) que ha cregut en C.A. una vegada més. Hi ha hagut algun canvi d'ànimes. Un grup literari, ja se sap, pot ser canviant. Aquest cop s'han escrit imatges i s'han fotografiat paraules. Anava implícit en el canvi.\nBusqueu-lo, aquest llibre, perquè segur que el trobareu, com l'anterior... aneu a la vostra llibreria de referència i demaneu-lo, o busqueu-lo per internet. És fàcil.\nPodem dir que l'any 2019 ens ha portat una nena... però diríem malament. N'ha portat dues!\nBenvinguda, Laila, neta d'una ànima Cornèlia.\nC.A. desitja a tots els familiars, amics, coneguts, lectors i un llarg etcètera... una molt bona entrada al Nou Any 2020!\nAu, va.... aneu a encarregar un llibre de Cornèlia Abril, o demaneu-lo als Reis!\nPosted by Cornèlia Abril at 18:21 Cap comentari:\nLabels: 'He d'anar-me'n', 'Si es fa fosc', C.A., Edicions Els LLums, I, I tanmateix va ser una nena, llibres, Ònix Editor\ndissabte, de desembre 28, 2019\nDesprés de festes, comencem a llegir els llibres que hem rebut de regal. Avui, 'Vivir el tiempo. Mujeres e imaginación literaria.', de Noelia Adánez, Edicions Bellaterra, un assaig escrit 'con el ojo siempre puesto en el retrovisor por ver lo que, viniendo de atrás, todavía nos puede dar alcance'.\npàg.13- "Supo entonces que existen miles de páginas de libros que hace años que nadie lee, y que solo hace falta recuperarlos, ordenarlos, completarlos con los pedazos que alguien les arrancó y devolverlos a las estanterías de las librerías y las bibliotecas. En esa tarea continúo."\n"Este libro está dedicado a todas las mujeres que en los últimos\ntiempos me han acompañado en los talleres de lectura de textos\nolvidados. Si leemos en solitario para perdernos, lo hacemos en\ncompañía, para encontrarnos..." - Noelia Adánez.\nPosted by Cornèlia Abril at 8:52 Cap comentari:\nLabels: assaig, Noelia Adánez\nA tu que ens llegeixes, un desig de bondat.\nPosted by Cornèlia Abril at 10:09 Cap comentari:\nAvui tocarem el cel. Ens hem alçat a les dues del matí, i amb un cafè i dues galetes al cos, emprenem trajecte cap al cim.\nEstesa a la tenda, esperant l’hora, el sentit comú em deia que tornaríem enrere, ja que el vent huracanat ens faria girar cua.\nDesprés de pujar muntanyes i muntanyes per preparar-me —en tinc un munt dins el sarró— en el darrer moment, estava convençuda que els nostres “xerpes” no recomanarien avançar.\nEm tranquil·litzava i em sentia impotent, tot alhora. No era aconsellable estar-se a l’indret d’acampada; la ventada allargaria uns quants dies i estàvem a quatre mil cinc-cents metres d’altura.\nPerò el sentit comú m’ha traït.\nM’he trobat dempeus, el frontal entre orella i orella, anant cap a la cresta. A pas de bou i percebent només els meus peus.\nEl ritme constant dels batecs del cor s’acompassen amb els bastons de trekking. Aconsegueixen alleujar la càrrega de la motxilla i obtenir estabilitat en els terrenys mes agrestos; afavoreixen la progressió i m’hi recolzo en els trams més enrevessats.\nPartir quan és fosc no veient el pendent, fa que el camí sigui menys feixuc. El fred de la nit ha glaçat els tres litres d’aigua que duia a la cantimplora, però no tenim set i tampoc ens volem aturar per menjar els ganyips que carreguem a les motxilles. L’objectiu és arribar a dalt.\nComença a despuntar el dia i, tímidament, els reflexos del sol ens acaricien la cara donant-nos plaer i forces per seguir avançant, encara que el vent no ens doni treva per fer un breu descans.\nDesprés d’hores de caminar, arribem al cim i ens envaeix una emoció contagiosa que ens fa plorar i abraçar-nos els uns amb els altres com si fes anys i anys que no ens haguéssim vist,.\nPosted by Cornèlia Abril at 22:30 Cap comentari:\nLabels: relats de tardor\nEn un d’aquests llargs silencis, només trencats per exclamacions, de vegades convertides en renecs quan ensopeguem amb una pedra molt més grossa que nosaltres, d’aquelles que hem de sortejar com podem, fins i tot desapareixent entre dues escletxes per reaparèixer mig metre més amunt amb el cor encongit i els ulls esbatanats pel vertigen en mirar avall —no fer-ho és gairebé impossible— em faig les preguntes típiques, aquelles que es fa qualsevol aventurer, ja sigui a muntanya, ja sigui al mig de mar, i, segurament, qualsevol escalador, fins i tot acostumat al risc i sabent que una caiguda pot ser mortal:\nQuina o quines motivacions m’han dut a embrancar-me en una aventura com aquesta?\nSi em moro, qui em trobarà a faltar?\nEn cas que passi alguna cosa —Déu no ho vulgui— em culparan pel meu mal cap?\nAra mateix prefereixo pensar en aquests tòpics que en els que em venien al cap fa una estona. Els portadors saben per què fan el que fan. Potser jo no sé per què faig el que faig, però sempre tinc una resposta, típica. Tòpica.\n—La muntanya era allà...\nI el fet de recordar-me de Déu, quan no sóc creient, també em fa pensar.\nEl verb trair és esborronador. Les cames se m'afluixen. No puc evitar els pensaments negatius ni la sensació d'insistència i ofec. Deu ser cosa de l'estrès. O, potser, estic esporuguida. Perquè ara ja va de debò. Ens hem de concentrar. Ningú de l'expedició no pensa en el fracàs. Poques paraules, salutacions breus per dir bon dia, silencis llargs.\nMeditem tot contemplant el cimadal. És una teulada de dues aigües, aquella geometria simple i coneguda del triangle infantil pintat de blanc perpetu. Hem d'atacar la cara nord de la paret de pedres, la més difícil. El concepte d'eternitat se'm torna més aviat espectral: serà la pau dels caiguts que reposen per sempre al ras. Tanco els ulls. Deixo de pensar.\nM'apassiona la idea de grimpar, ens hem preparat per pujar fins plantar-nos en el vèrtex. Faré el cim. Demostraré que he tingut prou ambició per saber patir, que no m'he deixat afectar per la revolta de la ment. Faré callar els qui m'escarnien per haver-me programat un viatge d'aventures; també els que m'atabalaven dient que l'expedició és una barroeria perquè els portadors són tractats com animals de càrrega.\nElls s'hi avenen. Si el negoci no els resultés beneficiós, farien com tota la gent de per aquí i es dedicarien a conrear la terra, en feixes, dotze mesos l'any.\nPosted by Cornèlia Abril at 11:45 Cap comentari:\nAmb aquestes recomanacions al meu cervell, anava fent via.\nEls guies ens deien que havíem de caminar lentament i alguns de la colla —els més joves— volien avançar-los, però el dirigent en cap ho explicà ben clar:\n—Pas de bou. Us heu d’aclimatar a l’altura i per pujar al cim amb èxit, haureu de seguir-me.\nEl grup era divers i als que teníem una certa edat, ja ens anava bé aquell ritme.\nEns semblava que en moure’ns amb aquella parsimònia, si el bon temps ens acompanyava, podíem arribar a la fi del món. El camí ja no estava enfangat i les soles de les sabates s’havien assecat i per tant les cames anaven més lleugeres.\nAdreçats tots en fila índia, amb el temps marcat, pensava que no havia de ser bo per la natura que una expedició de setze persones dugués, entre dirigents i avituallament, uns seixanta individus.\nCalien vuit dies per tocar el cim i, al punt d'inici,havíem contractat totes les provisions: tendes, estris de cuina, aliments i aigua. I ens ho pujaven a pes. Persones que, com nosaltres, menjaven, bevien, dormien...\nPer molta cura que tinguéssim, deixaríem rastre de la nostra estada en aquella muntanya.\nSempre he estat respectuosa amb la natura, però en aquells moments estava considerant la idea que potser l'estava traint.\nPosted by Cornèlia Abril at 23:25 Cap comentari:\nHi ha tres assumptes que m’han recomanat de tractar amb atenció: el volum, el calçat, els apòsits.\nEs veu que puc guardar la roba en bosses de plàstic i xuclar-ne l’aire residual. Així, fent el buit, jerseis, camisetes i pantalons de recanvi es repleguen reduïts a la gruixària mínima d’un full de paper. En una motxilla d’alpinisme, optimitzar l’espai és un detall que té la seva importància.\nTambé m’han dit que la qüestió dels mitjons és fonamental. Perquè, si bé per triomfar en una pujada de llarg recorregut, convé tenir el cap a lloc i una bona mentalització, és amb els peus que tresques. I, per tant, cal evitar el fred de peus, però, encara més, les humitats. O sigui que quatre parells no me’ls treu ningú. Mitjons amb reforços a la puntera, el pont i l’empenya; amb acomodació anatòmica al turmell i la part baixa de la cama; sense costures, que no hi hagi recosits enlloc.\nSon les precaucions que m’han d’estalviar petites nafres i qui sap si potser també les irritants butllofes que després rebenten i deixen la ferida en carn viva.\nPerò, per si de cas prenc mal, la recomanació dels experts és que m’oblidi de la tireta de tota la vida. Existeix una altra versió, ideal per a caminaires. És una barra, de color verd, que es pot comprar a la farmàcia. Et dona protecció invisible, t’empara la pell i la rascada sense que ni es noti. Amb això, no t'hauràs de preocupar si es fa una arruga a l’esparadrap, inoportuna i antipàtica com el mateix mal.\nPosted by Cornèlia Abril at 10:26 Cap comentari:\nQuan em vaig disposar a omplir la motxilla no sabia què hi havia de posar. El necessari, em deien. El deu per cent del pes del teu cos.\nPerò aquell “per si de cas”, que sempre tenim present, a tota hora era al meu cap.\nEl més valuós, l’aigua. Calia portar-ne a dojo, m’havien dit.\nLa pujada serà llarga i per arribar al cim —gairebé sis mil metres— és essencial hidratar-se força.\nHavia llegit que hauria de beure'n tres litres diaris. Només pensar-hi m'agafaven ganes de córrer darrere un arbre o d'una roca a buidar la bufeta. El millor seria empassar-me-la ràpid perquè la càrrega fos més lleugera.\nTambé portava unes malles tèrmiques i uns pantalons impermeables per si allà dalt, al cel, feia un fred extrem o per si nevava i uns pantalons curts pels primers dies, no fos cas que hi hagués un sol espaterrant i m’atabalés portar les cames tapades.\nEl meu cos ja anava prou carregat. Duia una samarreta de màniga curta i a sobre una tèrmica de màniga llarga, i a la motxilla un polar, un paravent i l’anorac de plomes. Tot preparat per si fos necessari canviar-se. Jo estava a punt en qualsevol moment de posar-me o treure’m roba, depenent de si sortia el sol, bufava el vent o plovia. No em feia mandra.\nAmb tota aquesta indumentària més les llaminadures per si em mancava l'energia, la suma era més del deu per cent del pes del meu cos.\nPosted by Cornèlia Abril at 17:44 Cap comentari:\nPosted by Cornèlia Abril at 15:30 Cap comentari:\nSI VOLEU LLEGIR ELS "15 RELATS D'ESTIU" A ISSUU\nPosted by Cornèlia Abril at 11:18 Cap comentari:\nLabels: ISSUU, relat d'estiu\ndivendres, de setembre 06, 2019\nclica el títol:\nPosted by Cornèlia Abril at 18:57 Cap comentari:\nLabels: recull, relat d'estiu\ndimarts, de setembre 03, 2019\nEn aquells mars, jugar amb paper i llapis proporcionava la facultat d’endevinar la situació de la flota enemiga. Calia enfonsar els vaixells de l’oponent indicant-ne les coordenades: A1, F7, I10, J2 i així anar fent. Creueta si és aigua. Ics, quan toques portaavions, cuirassats, destructors, fragates o submarins.\nUna de les gràcies d'aquest joc és el fet de desenvolupar-se de manera simultània. Cada jugador disposa de dos fulls de paper blanc. Progressivament i en paral·lel cal anar marcant les jugades de l’altre i les pròpies.\n- Toca’t i enfonsat.\nA1 era un submarí.\nPosted by Cornèlia Abril at 15:24 2 comentaris:\nLabels: relat d'estiu 2\nPosted by Cornèlia Abril at 16:37 Cap comentari:\nEl mestre veterà estava convençut que a l’aula tothom se l’escoltava. Res més lluny d’aquesta afirmació. Cadascú s’avorria com podia. Els uns, ja ha quedat dit, llançant pedres, els altres, construint-se tira-xines amb els més diversos materials, algun altre, inventant històries que després, a casa, escrivia i pensava que algun dia li farien favor. Però de tots ells, només n’hi havia un que coneixia ben a fons la vida i miracles d’aquell mestre, perquè vivia a la seva mateixa escala. El dia que se’l va trobar a l’ascensor, l’home havia dormit malament i ell, des de casa, l’havia sentit cridar com un energumen, sobretot, maleint la seva ex i el nou fill que havia tingut aquesta, i que havia esdevingut, doncs, germà per part de mare, dels altres dos fills que ja tenia, i amb qui havia de conviure, per ordre del Sr. Jutge, que l’havia condemnat a suportar-lo, per tal de no separar els germans en cap moment.\nAquell dia, a l’ascensor, el seu alumne va obtenir la butlla permanent: si no el cridava mai a llegir, si el deixava pensar i somiar en pau durant les seves classes, serien feliços tots dos, perquè l’alumne no diria res de les conductes de “Xim-pan-zè”. El xantatge estava servit.\nPosted by Cornèlia Abril at 17:13 Cap comentari:\ndivendres, d’agost 23, 2019\nEl més veterà era també el mestre més begut de tots. Conegut amb el sobrenom de “xim-pan-zé”, tenia els braços i les mans llargues. Empaitava les mestres. Arribava a l’aula amb la mirada posada en un punt fix, i se li veia l’esquena obliqua en relació a l’eix vertical del cos. A poc a poquet, caminava fins arribar a la cadira. S’asseia. Es passava un mocador llardós pel front suat. L’ull li plorava. Cada dia era igual. Començava la classe triant a l’atzar un alumne a qui assenyalava amb un lleuger cop de cap. I, com si la indicació portés implícita una informació ja coneguda, l’escollit s’havia d’alçar per llegir inventives de pensadors notables. Quinze, vint-i-un, trenta cinc, quaranta tres minuts. Fins que l’interrompia. Quan començava ell a parlar, l’alumne havia de tancar el llibre, callar i escoltar com feia la resta de la classe. Era el moment de pontificar sobre l’abús de la beguda alcohòlica, els perills del sexe sense goma, la sublimació de l’amor platònic, la guerra freda. A vegades se n’anava per les branques i pronunciava arengues inacabables sobre la màquina de vapor, la sípia bruta o qualsevol estri no autòcton. Els col·legials simulaven estar al cas mentre el mestre feia veure que ensenyava alguna cosa nova i prou útil, però s’enfrontaven entre les taules a llançar pedres amb fona o tira-xines. Ebri, polemista, divorciat i de vida llicenciosa es veia a si mateix apte per donar lliçons de tot a tothom, fins més enllà de les matèries que tenia adjudicades. Sovint renegava, espècimen de mons i mones!\nPosted by Cornèlia Abril at 11:32 Cap comentari:\nJuguen de dues en dues, però hi són totes.\nElla s’adona com la contrincant la guanya cada vegada i com, en els jocs de les altres, tot és força més equilibrat. Li hauria de dir que pensa que està fent trampa, però no l’hi diu, perquè no es vol quedar sense saber el final de la història. A més, la diplomàcia no forma part del seu tarannà i sap que, si parla, la contrincant no estarà gaire contenta.\nCinc partides, porten i, seguint les explicacions, es desconcentra del joc. Llavors sorgeix, de la taula del fons, allò de les apostes.\nPensa una estona i perd una sisena partida. Al final, parla:\n—Aposto dos contra un a què ell s’entén amb una altra— li diu.\nLa cara de la contrincant adquireix aquell to cendrós que li dona el convenciment que ha encertat. La propera partida serà seva.\nPosted by Cornèlia Abril at 11:17 Cap comentari:\nJuguen a ‘DAMES’ perquè és bastant senzill i no necessita un plus de concentració. Respon a una tàctica que consisteix en posar les coses difícils a l’altra. Les blanques es mengen les negres, les negres es mengen les blanques. Una doble salta les fitxes de l’adversari i se les cruspeix; a més, té mobilitat extra damunt el tauler.\nS’acaba la partida quan la contrincant es queda sense fitxes.\nCom si no tinguessin rival. O com si la jugadora oponent no existís. De fet, gairebé no existeix, perquè és força més important el tema de conversa: tot allò que gira al voltant de les seves coses. Cinquena partida. Dia de sort. Cinquena victòria. Però resulta que guanyar sempre és el pitjor dels incentius i, per força, comencen els dubtes: no trobeu que, a la llarga, aquest joc es va fent avorridot i carrincló?\nLes altres discrepen: és entretingut enfrontar-se i guanyar. Aleshores, una jugadora té la gran idea: i si fem apostes? Què ens hi juguem?\nPosted by Cornèlia Abril at 22:57 Cap comentari:\nIV- JOCS DE TARDA\nNormalment, la secretària sempre era una Barbie de les de la meva germana.\nQuan arribava del patinatge (sí, ella feia aquestes coses de nena), treia el cap per la porta de la meva habitació i, si descobria una de les seves nines al costat del paranyer, no trigava ni deu segons a emportar-se-la i a renyar-me, com si hagués comès un crim.\n—Les meves nines són meves—em deia, com si no fos prou evident— i jo em burlava de la nina i d’ella, que no tenia pietat. Jo havia de posar un dels meus Madelman, perquè fes d'ajudant. No era el mateix. M'estava provocant massa, ma germana.\nQuan es va cansar que fes servir les Barbies, les va tancar en un calaix i s’emportava la clau, la merdosa.\nLlavors vaig decidir afluixar-li les rodes del patí dret. Es va trencar una cama i no va poder patinar en tres mesos.\nEl més fotut de tots vaig ser jo, perquè es passava les tardes vestint i pentinant nines, com si fos boja.\nUna educació equivocada. Em sembla a mi, vaja.\nPosted by Cornèlia Abril at 17:10 Cap comentari:\nLabels: relat d'estiu, relat d'estiu 2\nIII - L'ENGANY COLOSSAL\nEl paranyer del Canadà era el meu personatge de Madelman preferit. Jo volia posar-me un barret com el seu, pelut i amb la cua llarga. Encara guardo a l’armari les caixes amb els ninots. Totes les tardes de diumenge me les passava a casa jugant. Era un nen de pis, igual que els altres nens. Però jo tenia tots els equips sempre a disposició: tu seràs el meu amic, tu seràs el meu enemic, tu seràs policia, caçador, cap d’expedició de safari. I tu, el paranyer que posa els paranys.\nAl paranyer, el feia caminar d’esquenes. Li girava la cara i, també, els peus. A vegades li doblava el turmell o una cama a l’alçada del genoll. Era divertit veure com, el pobre, s’entrebancava. El renyava. Has de ser més estricte, li deia. I meticulós. T’hi jugues la pell. Llavors li retorçava un braç. O el coll. L’ensinistrava. Era divertit.\nAra, sovint em cordo la gavardina al revés, faig fer mitja volta a les sabates i ja tinc tothom mirant a veure si vaig o vinc del Canadà. De tot s’aprèn, en aquesta vida. Jo ensenyo a treballar amb precisió. Als meus camàlics inferiors els exigeixo el rigor del paranyer.\nPosted by Cornèlia Abril at 8:23 Cap comentari:\ndilluns, d’agost 12, 2019\nII-JOC DE SOBRETAULA\nLa gresca és produïda per una munió sense cabdill. Un diu per ací, l’altre diu per allà, però l’eixam sap molt bé el que vol.\nEls alfils tallen caps a tort i a dret, però solen ser caps equivocats. Peons importants, però no imprescindibles. Les torres són senceres i la dama i el rei encara resisteixen.\nEl joc improvisat deixa atònits els jugadors, però no anul·lats.\nEls cavalls i les eugues dels camatorts, en moments decisius, es llancen a terra i es posen a jeure, però en surten d’altres, per a la seva substitució.\nLes oficines resulten petites per a tanta faramalla. Els banys vessen i aquells que havien estat els capitosts ja no es poden amagar perquè la pudor ho envaeix tot.\nLa nova generació sap que l’engany ha estat colossal i, com que tenen un sentit de la justícia molt més alt que allò que sempre els havien venut com a tal, resten a l’espera que els monstres es mengin els uns als altres, així com Saturn devorà els seus fills.\nI amb aquesta esperança, es mantenen a l’aguait.\nPosted by Cornèlia Abril at 16:40 Cap comentari:\nPosted by Cornèlia Abril at 11:16 Cap comentari:\nAbans d'iniciar les vacances, deixeu-nos compartir amb vosaltres el goig que va suposar, ahir a la tarda, la presentació del darrer llibre de Cornèlia Abril, "I,tanmateix, va ser una nena", a la Biblioteca Comarcal de Blanes.\nPer part meva només tinc paraules d'elogi per totes les persones que van col·laborar a fer que l'acte fos un èxit.\nCornèlia Abril en ple.\nEl nostre editor, Òscar Esquerda (Onix, editor) i la Isabel!!\nLa Gemma Ciuró, la directora de la biblioteca.\nTot el personal de la Biblioteca, que es va abocar per ajudar-nos amb la infraestructura i fins el més ínfim detall.\nLa llibreria Llibresca. Per cert, si us ve de gust comprar el llibre, esperem i desitgem que el pogueu trobar a qualsevol llibreria! més avall citaré la fitxa tècnica del llibre.\nEls marits de les autores, que van col·laborar amb feines d'aquelles "que no es veuen, però que hi són", o fins i tot, amb feines que no solament es veuen, sinó que també es mengen!\nAceitunas "La tórtola", proveïdora i mecenes de Cornèlia Abril (unes olives bonísssssimes)\nI, com no! GRÀCIES a tots els amics, amigues i familiars que vau assistir a l'acte, que havíem preparat amb molt d'amor, i que sabem que, amb molt d'amor va ser rebut. Ja, independentment del llibre i tot!\nNo em penso demorar més. Us deixo la fitxa perquè sapigueu com heu de demanar el llibre si no el trobeu "a la primera". Perquè val la pena llegir-lo! passareu una bona estona (garantit!)\nI,TANMATEIX, VA SER UNA NENA\nLes autores d'aquest tercer llibre som:\nSílvia Armangué, Neus Cereijo, Matilde Nuri i Montserrat Medalla (autores dels textos)\nMarta Sempere (autora de totes les imatges)\nI ara, reportatge fotogràfic:\nPosted by Cornèlia Abril at 22:46 Cap comentari:\nCORNÈLIA ABRIL DESITJA UN FELIÇ ANIVERSARI A\nOLGA XIRINACS, PER MOLTS ANYS!\nET FELICITEM AMB UNA FRASE TEVA, OLGA\nUNA FRASE QUE ENCAPÇALA EL LLIBRE\nQUE ACABEM DE PUBLICAR\nPosted by Cornèlia Abril at 9:34 1 comentari:\nLabels: ANIVERSARI, Cornèlia Abril, Olga Xirinacs\nDissabte, 4 de maig, hem presentat el llibre I, TANMATEIX, VA SER UNA NENA que edita i publica ÒnixEditor.\nÉs el tercer llibre que presenta el grup Cornèlia Abril.\nPer aquesta ocasió, hem triat un espai concret: l'aula de piano de l'Escola de música i dansa Esclat, i hem seleccionat unes músiques particulars, adients als relats del llibre, tal com sentim les cadències i els ritmes narratius en les nostres històries.\nAixí, d'entrada, escoltàvem el rap, LA LLUVIA DE LA MAREA, del duo Kid Hyena.\nKid Hyena: Maria Moreno i Matt Kemp\nMaite Cereijo, directora de Escola de música i dansa Esclat\nSarai Bernadá i Georgina Sàez\nMaite Cereijo ha presentat dues alumnes de l'escola, de 12 i 10 anys, que han interpretat tres peces al piano:\nJúlia Herranz*: SENTIMENTS,\nde Benjamí Santacana i Gemma Pons.\nMontse Borja*: SONATINA, op55 nº1\n(allegro i vivace), de Khulau\nI a quatre mans: BLUES DEL RELLOTGE, de Manel Camp.\n*(ens abstenim de publicar imatges de menors)\nHem acabat la presentació amb la magnífica veu de Georgina Sàez acompanyada per Sarai Bernadá a la guitarra i veu cantant juntes dos temes:\n'NO DUDARÍA' d'Antonio Flores, en la versió de Rosario Flores i 'I TU, SOLS TU', de El Diluvi,\nCol·loqui. Vermut. Celebració. Perquè reunir gent lectora al voltat d'un llibre nou sempre és motiu de satisfacció. I en fem festa.\nPosted by Cornèlia Abril at 20:08 Cap comentari:\nLabels: Cornèlia Abril, Escola de música i dansa Esclat, Georgina Sàez, I tanmateix va ser una nena, Kid Hyena, Maite Cereijo, ÒnixEditor, relat, Sarai Bernadà


Sistema estimat d'ecosistemes - Enciclopèdia Respostes - Coneixement enciclopèdic del Món\npreguntes :Sistema estimat d'ecosistemes\nCom a sistema independent i obert, l'ecosistema té certa estabilitat. L'estabilitat de l'ecosistema fa referència a la capacitat de l'ecosistema per mantenir o restaurar la seva estructura i funció. La raó inherent a l'estabilitat de l'ecosistema és l'ecologia. Auto-regulació del sistema (estat estacionari i medi ambient, pàgina 109). Quan l'ecosistema es troba en estat estable, es diu que ha aconseguit un equilibri ecològic.\nArticle detallat: Balanç ecològic\nL'equilibri ecològic és una mena d'equilibri dinàmic, fruit d'una adaptació a llarg termini dins de l'ecosistema, és a dir, l'estructura i la funció de l'ecosistema es troben en un estat relativament estable, caracteritzat per:\n· L'entrada i sortida d'energia i matèria són bàsicament iguals i equilibrats\n· Les espècies i la quantitat dins de la biocomunitat romanen relativament estables\n· Els productors, consumidors i descomponents formen una estructura nutricional completa\n· Té una cadena alimentària típica i un nivell tròfic regular en forma de piràmide\n· La quantitat d'organismes, la biomassa i la productivitat romanen constants


Notícies - El menú de Nadal s'adapta als nous temps\nEl menú de Nadal s'adapta als nous temps\nEl servei de càtering i el menjar per a emportar són una opció cada vegada més extensa entre els santcugatencs\nSilvia Soto, comunicadora gastronòmica, Jaume Sabat, pastisser i Maria López, de Teca Sabat / Foto: Cugat Mèdia - Guillem Babitsch\nel 22/des/19 Anabel Piñar Societat PDF\nFacilitar l'organització dels àpats i estalviar temps a la família. Per a aquests dos objectius estan treballant aquests dies els professionals de la gastronomia, com la botiga Teca Sabat i la pastisseria Sabat de Sant Cugat. Els nous temps demanen gaudir de la família i no tancar-se a la cuina per a preparar dinars o sopars multitudinaris. Tant és així, que encarregar els canalons de tota la vida en lloc de fer-los com es feia tradicionalment, és una opció cada vegada més viable i extensa entre els santcugatencs. I encara més, si ja s'ofereixen els canalons d'espinacs per a les persones vegetarianes.\nMaria López, de Teca Sabat, el pastisser Jaume Sabat i la fundadora del blog Cuinetes, Sílvia Soto han passat pel magazín per parlar dels canvis que s'estan produint en el sector. Per exemple, han posat en valor les cases especialitzades en veganisme, productes sense lactosa o gluten, ja que, a vegades, per a ells és complicat adaptar les fórmules clàssiques com un tortell de reis sense ou.\nAls micròfons de la 91.5, entre els tres, han confeccionat un menú que és el següent: des de Teca Sabat, han proposat aperitius per a compartir, que és el que està més de moda. Broquetes, coques salades, com la de salmó fumat, caixes de canapès ja preparades per a posar a la taula. Alguns dels més venuts, ha explicat López, són les torradetes d'ou de guatlla i el canapè de foie.\nLa recepta del plat fort l'ha explicat Sílvia Soto i es tracta també d'uns canelons adaptats als nous temps: es poden fer més ràpids i es poden deixar preparats per a l'últim toc de gratinat. Els canalons són de bolets, foie i confit d'ànec amb una falsa beixamel de parmesà. Es faran servir vuit làmines de pràctiques de lasanya perquè són el doble de grans que les dels canalons i ens estalviarà feina. Per a continuar amb el plat, la recepta sencera la podeu trobar al podcast.\nSi encara queda espai a l'estómac, el pastisser ha posat sobre la taula les postres. La Sabat té com a producte estrella els polvorons, recepta del pare fundador i els torrons de disseny, que són els que es venen més.\nEl menú vegà per Nadal\nAra ve Nadal però no tothom vol matar el gall i l'opció vegana, cada vegada més, és una realitat. Les persones que escullen aquesta alimentació no haurien de quedar relegades dels àpats nadalencs. Per això, a l'espai de 'Gat i gos' s'han parlat d'opcions per cuinar a aquestes festes. D'aperitiu, es poden preparar croquetes de bolets o de verdures, també uns pebrots farcits o una coca d'escalivada. El plat principal, en lloc d'escudella, un caldo de verdures amb pilotes d'heura o de soja texturitzada. El podcast sencer es troba a l'apartat 'declaracions'.


Oli d'Oliva Verge Extra Ecològic | Escornalbou Gourmet ECO\nEscornalbou Gourmet ECO\nOli d’Oliva Verge Extra 100% Arbequina Ecològic\nprocedent de cultiu orgànic certificat\nAOVE Ecològic de qualitat gourmet. A l’elaboració no s’utilitza cap tipus de pesticida ni producte químic, mantenint un respecte absolut pel medi ambient i la natura.\nSegell de certificació ecològica de la Unió Europea i CCPAE\nProcedent de cultiu 100% orgànic certificat, sent més beneficiós per a la salut i respectuós amb el medi ambient. Lliure de pesticides i altres productes químics.\nSabor suau i afruitat amb acidesa màxima de 0,2º\nIdeal tant per a ús gastronòmic habitual (fregir, amanides, pastes, salses, carns, etc.) com per a cuina gurmet. Més de 25 premis i reconeixements gastronòmics.\nRecollida de les olives de manera manual\nMolturació en menys de 24 hs de la recol·lecció. Extracció en fred (27ºC). Envasat en el mateix Molí, i únicament sota comanda.\nRigorosos controls de qualitat\nTraçabilitat de cada productor. Control de les olives abans de l’entrada al molí, anàlisis químiques de cada mostra, etc.\n35% la producció exportada a l'exterior\nEl nostre AOVE es ven ja en països com els Estats Units, Rússia, la Xina, Suïssa, Holanda, Bèlgica, Andorra, Colòmbia, etc.\nL’oli d’oliva verge extra és beneficiós per a la prevenció de les malalties cardiovasculars.\nAmb segell de certificació ecològica de la Unió Europea\nOlives de la varietat arbequina cultivades\nsense l’ús de pesticides ni productes químics.\nLa olivicultura ecològica està emparada en el reglament (CE) 834/2997, on les tècniques d’obtenció d’olives es duen a terme evitant la degradació de l’ecosistema i afavorint la biodiversitat i l’equilibri ecològic.\nL’oli d’oliva s’obté mitjançant primera extracció en fred, amb una acidesa molt baixa, que sol estar per sota del 0,2%. El seu sabor manté una bona intensitat d’amarg i picant. Per això, és ideal tant per cuinar com per utilitzar en cru: torrades, amanides, pastes, arrossos, fregits, guisats, etc.\nCal comprendre que la qualitat de l’oli d’oliva verge extra ecològic comença al camp i acaba a l’envasat. Qualsevol agent que produeixi una alteració dels components naturals de l’oliva comporta una pèrdua irreversible en la qualitat de l’oli obtingut.\nCom sempre al nostre molí, vetllem per la màxima qualitat, aconseguint així un producte final de gran qualitat. Gràcies al nostre envasat amb nitrogen, tots els components saludables de l’AOVE es mantenen en perfecte estat per més temps.\nPer això quan parlem d’un oli 100% orgànic, el que fem és que sigui mes beneficiós per a la salut i al mateix temps, molt més respectuós amb el medi ambient.\nDe la mateixa manera, el fet d’estar lliure de pesticides o altres productes químics, tenim la seguretat de poder lliurar-nos d’aquests agents tòxics, que poden arribar a ser perjudicials per al nostre organisme.\nPer aquesta raó el consum de productes ecològics s’ha incrementat de forma important en els últims anys, tal com mostren nombrosos estudis oficials del MAPAMA (Ministeri d’Agricultura i Pesca, Alimentació i Medi Ambient).\nAmb segell del CCPAE\nConsell Català de Producció Agrícola Ecològica\nés garantia de certificació ecològica.\nEl nostre Segell del CCPAE és la garantia de Certificació Ecològica que garanteix que els productes han estat elaborats seguint totes les normes de l’agricultura ecològica i que han estat i que han estat controlats en tot el seu procés de producció, elaboració, envasat i comercialització.\nLa sanitat vegetal es basa en mètodes preventius, i només es poden utilitzar fitosanitaris naturals que es troben recollits en l’Annex II del Reglament (CE) 889/2008.\nNo estan autoritzats els cultius transgènics.\nNou AOVE Escornalbou Gourmet ECO\nDescobreix el nostre nou AOVE ecològic\nen formats de 500 ml., 2 L., 5 L. i BIB 3 L\nObtingut a través de processos manuals i mecànics tradicionals des de fa més de setanta anys.\nI ara anem un pas més enllà i et portem una nova varietat del nostre AOVE procedent d’olives cultivades 100% de manera ecològica.\nEstem totalment compromesos en cuidar la teva salut alhora que respectem el medi ambient.\nAOVE Escornalbou Gourmet ECO\nOmple el nostre formulari i ens posarem en contacte amb tu el més aviat possible\nEstic d'acord amb la Política de Privacitat i Galetes\nÉs un plaer per nosaltres mantenir-te informat


La Policia Local d’Altafulla compta amb el primer simulador de tir a la demarcació de Tarragona\nPràctiques de tir virtual, escenaris d'atracament en un carrer, un comerç o amb pluja són alguns dels 50 exercicis que poden realitzar els agents de la Policia Local d’Altafulla, el primer cos policial municipal de la demarcació de Tarragona que compta amb aquest sistema de simulació.\nEl simulador, de l'empresa Tradesegur, és una eina interactiva, amb imatges a mida real, que permet “simular una situació autèntica i la conducta que l'agent ha de seguir en aquest instant, potenciant les alternatives abans d'haver d'utilitzar l'arma”. Així s’hi ha referit el sotsinspector de la Policia Local d’Altafulla, Àngel Fernàndez.\nEl sistema de tir utilitzat és el de làser amb pistola simulada, o bé, amb cartutx làser carregat en la pròpia pistola assignada a l’agent, de manera que “pot practicar el tir intuïtiu o de defensa, amb moviment i en situacions que són el màxim reals possibles”.\nLa formació mitjançant simulació és una de les formes més efectives de preparar als agents davant la presa de decisions en situacions d'enfrontament real. És per aquest motiu que la principal avantatge d’aquest sistema és que “esdevé un aprenentatge continuat per l’agent que sense aquest simulador no era possible”, ha remarcat l’alcalde d’Altafulla, Fèlix Alonso, que ha recordat: “Amb el simulador reduïm de 30 a set dies el temps de preparació dels agents que fins ara s’havien de desplaçar al camp de tir de Sant Salvador, a Tarragona”.\nCal recordar que les policies locals tenen l’obligació de dur a terme dues tirades de tir a l’any, però el fet d’haver de fer-ho en dues sessions i desplaçar-se fins a Tarragona, comportava que no es poguessin fer les pràctiques policials de manera adient, pel que fa a la freqüència, i també tenint en compte que les galeries de tir no estan preparades per efectuar tir policial. Aquestes pràctiques no substitueixen, però, l’obligatorietat de les dues tirades de tir al camp d’entrenament de Tarragona.\nAmb el simulador, també es pot calcular el temps de reacció amb una visualització a posteriori de les zones d’impacte, amb la finalitat de prioritzar la reducció de l’agressor sense fer ús de les armes.\nEl simulador també pot capturar espais del municipi d’Altafulla, entitats bancàries, pàrquings o llocs de grans concentracions, i aplicar la simulació a l’entorn més proper.\nTot i que en un principi, el simulador de la Policia Local d’Altafulla donarà servei només als agents locals, l’alcalde d’Altafulla, Fèlix Alonso, ha obert la possibilitat a altres cossos policials de l’entorn perquè puguin practicar a les dependències de la comissaria altafullenca.


Alcanar demana a la ministra per a la Transició Ecològica que es desmantellen les instal·lacions terrestres del projecte Castor\nL'alcalde d'Alcanar, Alfons Montserrat, ha enviat una carta a Teresa Ribera Rodríguez, ministra per a la Transició Ecològica, en què li demana que es desmantellen definitivament la planta terrestre del projecte Castor "establint una planificació seriosa, mitjançant una informació veraç sobre els terminis previstos".\nMontserrat també ha mostrat la seua perplexitat davant les declaracions que la ministra va fer ahir al Senat com a resposta a la pregunta formulada pel senador d'ERC Miquel Aubà. En aquestes declaracions la ministra afirmava que “no ha trobat" els informes que l'anterior govern espanyol del PP hauria encarregat per a determinar els possibles riscos de desmantellar les instal·lacions del projecte Castor.\nA la carta també es requereix que s'informe l'Ajuntament d’Alcanar sobre les novetats que hi poguessen haver respecte als presumptes informes, així com sobre els que el nou Govern de l’Estat encarregue d'ara en avant.\nAixí mateix, el batle ha recordat que el consistori canareu, com a municipi confrontant amb les instal·lacions terrestres, "ha sol·licitat reiteradament ser considerat part interessada, pels impactes ambientals i ecològics derivats d'aquestes, sense cap resultat".\n"Esperem, doncs, que el nou govern tinga una sensibilitat més gran pel que fa a la necessitat de desmantellar un dels projectes més costosos i controvertits dels últims temps", conclou Montserrat a la carta.\nDeclaracions de la Plataforma en Defensa de les Terres del Sénia\nPer la seua banda, Cristina Reverter, portaveu de la Plataforma en Defensa de les Terres del Sénia, ha passat aquest matí pels micròfons d'Alcanar Ràdio. “Esperem que la ministra de Transició Ecològica rectifique perquè va ser ella qui va emetre la declaració favorable d'impacte ambiental del projecte Castor l'any 2009”, ha apuntat l’activista.\nEl mateix any, el govern espanyol també va prendre la decisió de no sotmetre a avaluació d'impacte ambiental el projecte de connexió amb el magatzem subterrani Castor. “Aquest és el tram de connexió del gasoducte amb la planta terrestre a Catalunya, anul·lada posteriorment per sentència del Tribunal Suprem per considerar que s'havia fraccionat el gasoducte per evitar l'estudi de l'impacte ambiental en tot el seu conjunt”, ha sentenciat Reverter.


Tortuga de rierol - Mauremys leprosa\nTortuga que pot arribar als 23cm de longitud màxima. Presenta la cuirassa lleugerament aplanada dorsiventralment, allargada i més ampla en l'extrem posterior. Sol presentar una coloració olivàcia, amb el plastró (regió ventral de la closca) de color groc-crema o groc-verdós, generalment amb taques fosques. A les extremitats i als laterals del cap, sobretot al coll, tenen una sèrie d'estries groguenques o ataronjades.\nLes poblacions es concentren per sota els 600m, en masses d'aigua mediterrànies, de torrents a llacunes, i també en canals.\nCom totes les tortugues d'aigua dolça, aprofita qualsevol superfície per assolellar-se. En sentir-se amenaçada es llança a l'aigua i es capbussa per refugiar-s'hi ràpidament.\nPer la península Ibèrica i el nord d'Àfrica, amb algunes cites sense confirmar al sud de Mauritània, Níger i Mali.\nA Catalunya i al País Valencià té una àmplia distribució, però en poblacions majoritàriament petites i fragmentades. Falta a gran part del sector pirinenc i es rarifica en algunes àrees del País Valencià, com les comarques més meridionals. Fins fa poc era absent a les Balears però recentment s'ha establert alguna petita població a Mallorca.\nSembla tolerar aigües contaminades i fins i tot manté poblacions en àrees en forta pressió humana, però la introducció de fauna exòtica, com grans peixos depredadors o cranc vermells, i anàtids domèstics, podrien actuar com a limitadors poblacionals, ja que poden ser potencials depredadors de nounats. També les tortugues americanes, que provoquen com a mínim situacions de competència.\nGlobal (UICN Red List) Vulnerable (VU)


Rhythm Jocs - Joc Gratis\nPer als amants de la moda jove no més car que fer de vestir a les seves nines. Jocs de ritme per nenes creats per només aquests amants de la moda. Entre altres coses, jocs per a noies en línia Rhythm disponible de forma gratuïta.\nSembla que no hi ha cap representant del bell sexe a la terra que seria un nen no jugava amb nines. Tot el va cosir les seves amigues joguina favorit diversos equips de la matèria que ens ocupa. Algú aficionat a les nines de paper i roba perquè retallin hores de treball, i després estar content de que va intentar en les seves artesanies. Desire nenes es disfressen i tracten de nines roba, molt desenvolupats en les nenes. Ara bé, aquests jocs seran sens dubte molt popular, però amb l'avanç de la tecnologia que han desenvolupat una altra manera - jocs en línia a Internet. Jocs de ritme per les nenes realment agraden les noies modernes. Són molt simples i molt interessant, però requereix un gran esforç creatiu. Aquest món fascinant, seductor que crea jocs per a noies en línia Rhythm, permeti fer realitat les seves fantasies més secretes de disseny i inesperat. Aquests jocs són molt comuns a Internet i en el nostre lloc web, hem recollit el millor i el més interessant de tots. Just en la manera en línia, qualsevol noia pot triar per si mateixos el joc, el que ajudarà a que s'obri com un estilista o dissenyador. Aquests jocs tenen un impacte positiu en el nen en termes de desenvolupament del gust en la roba i sentit de l'estil, en general. Un usuari dels més petits sinó que també ajudarà en el desenvolupament dels ordinadors i el desenvolupament de les habilitats motores fines. Com que cada nen és únic i té el seu propi caràcter únic, els desenvolupadors d'aquests jocs creen una gran varietat de jocs per Rhythm noies per a tots els gustos amb una gran varietat de vestits, personatges, maniquins i funcions, per tal que tothom pot triar jugar pel seu compte. Una varietat d'estils i gèneres estan disponibles per a les nenes a crear la seva imatge única. Així doncs, vostè pot experimentar amb roba retro, una nit d'estil clàssic i la moda, casual i discoteca. I es pot, per descomptat, combinar incongruent al seu gust, i això es manifestarà la seva individualitat i crear moda nova i única. Espai per a l'acció poc amants de la moda ofereix enormes, perquè a part de jocs de roba disponible com una gran quantitat de sabates, accessoris i una varietat d'altres detalls que complementen la imatge. Una part integral de jocs pereodevalok és una funció del cabell, ja que s'apilen pèl o la manera com són ràpids, afecta la imatge global. Fins i tot si vostè escull el vestit més magnífic i deixar el cabell desmanegat descuidat, tota la feina serà en va. Maniquís en els jocs pot ser tan conegudes nines, incloent Barbie, fades Winx, Bratz, Moxie, la princesa de Disney i altres, i diversos personatges de contes de fades i els dibuixos animats, fins i tot les més impredictibles. Test de sort com a estilista i vostè estimarà aquests jocs.\nSuperior | Superior | Nou |\nDe la meva nina de Maquillatge\nAladdin i Jasmine Dressup\nLluminosos vestits de Nadal\nPrengui fotos del casament A El Iot\nAccessoris bohemis Maquillatge\nEstiu abans de la universitat\nL'estudi de canvi d'imatge\nDissenyador de modes\nPunk Princess Mostra\nSchool Uniform Bellesa