Escolar: "Els cercles del poder a Madrid creuen que això és Ibarretxe"\nMarta Jara / eldiario.es\nIgnacio Escolar “Els cercles del poder a Madrid consideren que això és un ‘pla Ibarretxe’. Una errada absoluta”\nIgnacio Escolar, que es defineix sovint com “un senyor de Burgos”, va ser un dels directors de diari més joves d’Espanya quan als 32 anys dirigia l’extint diari Público. Val a dir que no va durar gaire: menys de dos anys. Avui impulsa ElDiario.es i és habitual dels “sanedrins” dels mitjans de comunicació espanyols. Va popularitzar-se gràcies als seus articles sobre política i economia al blog Escolar.net. Es nota que sap de què parla quan parla dels passadissos del Madrid dels ministeris o de les ambulàncies socialistes al carrer Ferraz. A banda dels seus llibres sobre la història de Castella, la seva última obra és El Rescate, escrita conjuntament amb l’economista Emilio Ontiveros.\n09/10/2014 | 20:10\nPeriodista i polític són, segons una enquesta del CIS, les dues professions pitjor valorades per la ciutadania. Els periodistes som, com diria Pablo Iglesias, part de la “casta”?\nEls periodistes hem comès molts pecats. Una part de la professió ha fet de relacions públiques del poder. Hi ha una relació sovint perversa entre estar prop de les fonts i servir les fonts. Això fa que ens visualitzin com a part del poder. Tot i això, no tots els periodistes som iguals. Hi ha excel·lents periodistes crítics amb el poder i que s’han jugat la vida. No es pot barrejar tot en un mateix ofici. A més, si la gent sabés el que cobrem de sou la majoria de periodistes, no pensaria que formem part de la casta. Avui el mileurisme, per als periodistes, és gairebé una aspiració. Però, dit això, l’enquesta tenia trampa perquè molta gent assimila amb la professió periodística els que fan programes de televisió del cor i perquè els mateixos enquestats també deien que no els semblava malament que els seus fills fossin periodistes.\nUn article del blog Piedras de Papel, d’Eldiario.es, indicava que El País feia moltes més notícies positives del PSOE, i El Mundo i l’Abc, a favor del PP. Fem periodisme de trinxera?\nEl periodisme ha de tenir ideologia, però no ha de ser partidista. No som objectius mai. Alguns mitjans com El Diario no defugim de dir que defensem valors com la igualtat d’oportunitats, els drets humans, la democràcia, la transparència… Nosaltres ens enquadrem clarament en els valors d’esquerres, però no ens hem d’alinear amb cap partit. Algú dirà que som del PSOE, algú que som d’Esquerra Unida o de Podem… Però, si cal ser dur amb un partit d’esquerres, ho serem.\nEt vull preguntar també sobre la premsa catalana…\nNo crec que a Catalunya hi hagi hagut millor o pitjor premsa que a Madrid.\nPerò a Madrid es diu molt que la premsa catalana ha silenciat les corrupteles de la política a Catalunya?\nDiuen que la premsa catalana no va dir res sobre Pujol… però quin diari de Madrid va treure la corrupció de Bárcenas? Una gran part de la informació prové d’una investigació judicial i policial, la Gürtel, i, després, els diaris s’hi van acabar apuntant. L’origen no és periodístic: és judicial. Però, a més, El País, El Mundo, La Razón o l’Abc no poden dir que ningú no va voler investigar Pujol perquè ells han tingut sempre delegacions periodístiques a Barcelona i tampoc no van donar la informació.\nLa manera de saber si l’independentisme és majoria o no és fer una consulta. Però a mi m’agradaria que els catalans es quedessin dins de l’Estat espanyol\nFoto: Marta Jara / eldiario.es\nT’has posicionat personalment a favor de l’esquerra i a favor del dret a decidir. Has tingut problemes?\nNo, cap ni un. Sempre he dit el mateix. Si els catalans decideixen per majoria que volen independitzar-se, no hi ha cap argument democràtic en contra possible. I, per saber si són majoritaris o no, cal comptar-los. I la millor manera és fer una consulta. Però també he dit sempre que m’agradaria que els catalans es quedessin dins de l’Estat espanyol. El que falla a La Moncloa és que, en lloc de prohibir als catalans votar, haurien d’estar intentant convèncer els catalans que es quedin amb nosaltres. Ho hauria de fer el Govern, el PSOE i la premsa que tant s’oposa a la consulta. La manera d’arreglar això és intentar convèncer els catalans que és millor anar junts que separats. Jo tinc arguments per intentar-ho.\nQue la majoria dels països del món estan buscant més la unitat entre ells que la separació. Que és possible buscar una solució al problema de finançament de Catalunya. A Alemanya tenen un sistema d’ordinalitat i de topalls per evitar que el land solidari acabi pitjor que els que reben la solidaritat. Que s’hauria de fer una reforma constitucional per satisfer plenament el reclam d’autogovern català. Tot això es podria solucionar. Jo m’ho crec de veritat. Però els qui defensen la unitat de la pàtria són molt maldestres. S’enroquen en la llei i en els tancs. I la llei és una construcció humana. Així, a la llarga, tot s’acabarà de trencar.\nCreus que aquest tipus de discurs federal arriba una mica tard per a alguns catalans?\nA mi no m’ho poden dir perquè jo he defensat això sempre. Molta gent diu… “On éreu quan defensàvem l’Estatut?”. Jo estava dient exactament el mateix. Podeu buscar els meus articles a l’hemeroteca.\nDoncs, o no s’ha reivindicat prou o éreu molt pocs.\nProbablement érem una minoria, sí. Però vam ser molt clars. Jo he defensat públicament l’Estatut i m’he mostrat en contra de l’atac del PP.\nPerò més enllà de tu com a persona. Parlo en general de l’esquerra espanyola.\nJa, ja… És veritat que érem, potser, una minoria. Però existíem. No es pot dir que no hi havia ningú a l’altra banda. Hi havia federalistes a Espanya. No eren gaires. Però també és veritat que fa 10 anys tampoc no hi havia tants independentistes a Catalunya. Hi ha hagut una evolució a tot arreu, a Espanya i a Catalunya. És normal que la gent canviï d’opinió. Ara apareix més gent a favor del federalisme que fa 10 anys perquè ara és urgent. Que a Catalunya hi ha un 45%, un 50% o el que sigui de gent a favor de la independència demostra que la convivència és impossible en l’actual marc legal de la Constitució. Ara s’ha de canviar el marc. Si no reformes, t’enfrontes a la ruptura. Si tu t’enroques en qualsevol tipus de relació humana en contra del canvi, t’enfrontes a la ruptura. Acabes generant tensions i tensions fins que exploten.\nQuè creus que hauria de passar perquè el PP i el PSOE acceptin una consulta a Catalunya?\nAl PP ho veig impossible. Al PSOE no ho sé. Però a la llarga, en un termini de 10 o 15 anys, les postures s’hauran d’apropar. No podrem estar enrocats per sempre. Serà insostenible. És difícil imaginar en quin moment podran acceptar un canvi. Però fa uns quants anys també semblava impossible una independència d’Escòcia i ara ho han resolt de forma civilitzada.\nEl PP creu que CiU està derrotada, que s’enfonsarà en les properes eleccions i, aleshores, ja ho veurem. Però el “ja ho veurem” et portarà ERC\nAleshores, què expliquen a Madrid? Què esperen? Pensen que CiU baixarà del tren?\nEls cercles del poder a Madrid consideren que això és un pla Ibarretxe. És una absoluta errada política. Hi ha gent que s’acaba creient la seva pròpia propaganda. Li diuen “la consulta de Mas” quan és evident que sorgeix “malgrat Mas” o perquè Mas es veu obligat a convocar-la per la pressió de la gent. Això no s’ho creu tot el Govern, però sí una part d’ells. El PP creu que CiU està derrotada, que s’enfonsarà en les properes eleccions que hi hagi i, aleshores, ja ho veurem. Però el “ja ho veurem” et portarà ERC al Govern. Això és molt típic de Rajoy i del PP. La seva gran tàctica és fer el mort i esperar que les coses s’arreglin soles. No vol negociar amb el PSOE, i pensa: “Ja negociaré amb Podem”. No vol negociar amb CiU, i haurà de fer-ho amb ERC. Crec que no hi ha pla B. L’única cosa que pensen és desgastar CiU, i per això apareix ara el cas Pujol investigat pel CNI i per la policia. I el que vindrà. Això, sense disculpar el que ha robat Pujol.\nPerò, en principi, no semblaria que desgastar CiU pugui fer que el moviment independentista es desinfli i que la gent desisteixi.\nPer mi, el pla B ideal del Govern espanyol hauria de ser plantejar una reforma federal de la Constitució, un finançament propi per a Catalunya i donar una sortida digna a CiU. Si no, col·loquen CiU en la tessitura d’optar per la dissolució –per una escissió d’Unió– o per la irrellevància.\nMadrid farà algun moviment?\nDe moment, no ho crec. Si Rajoy volgués fer algun moviment polític abans del 9-N, l’hauria fet molt abans de la Diada i no ho va fer. Qualsevol cosa que faci ara s’interpretaria com un èxit de Mas. Per tant, esperarà fins al 9-N seguint el rumb previst. Després del referèndum, pot oferir alguna cosa? També ho veig complicat.\nAl maig de 2015, amb les eleccions municipals a tot l’Estat, pot canviar la correlació de forces polítiques actuals en favor de les esquerres?\nSi Rajoy fa la reforma electoral que estava preparant, li donarà la majoria d’ajuntaments en les properes municipals a ERC a Catalunya i a Bildu al País Basc. Això els anirà molt bé per la unitat de la pàtria. Però suposem que Rajoy no acabarà fent una reforma electoral en solitari i sense consens quan falten pocs mesos per a unes eleccions. És un moment tan complex que ningú no pot preveure què pot passar a sis mesos vista. Cada setmana surt un nou escàndol.\nEl maig de 2015, no el veus, doncs, com un 14 d’abril de 1931? Hi ha qui opina que les municipals podrien donar pas a la fi del règim del 78 i a un nou procés constituent.\nAquesta és la versió dels optimistes d’esquerres. Pot passar. La versió pessimista és que les grans ciutats d’Espanya acabaran en mans del PP com una minoria majoritària. El PP intentarà buscar la polarització de la política espanyola: o nosaltres o el caos. Els pot sortir bé. Tot el que està sorgint a l’esquerra de l’esquerra es basa en l’enfonsament del PSOE; però a la dreta, el PP, malgrat tot, és ben viu. En les eleccions europees es va veure. El PP, que ha afrontat dures retallades, una crisi econòmica bestial, centenars de protestes i de vagues, que no ha complert el seu programa electoral, va caure uns quants punts. Bastant. Però el més rellevant és que el que fins ara era el principal partit de l’oposició no va pujar, sinó que va perdre encara més. No és la fi del bipartidisme. És l’enfonsament del PSOE. I, a Catalunya, del PSC. Això porta al fet que el PP, malgrat el deteriorament entre el seu propi electorat més centrista i liberal, seguirà mantenint la força si l’única alternativa és Podem. La part bona és l’auge i el ressorgiment de l’esquerra. Però la part dolenta és que la dreta guanya forces per por a la nova esquerra.\nAquí poden passar dues coses: o guanyarà Podem o arribarà la reforma. Les arrels de Podem són un descontentament absolut contra tot\nL’esquerra és a l’UVI. No ha convençut la ciutadania que disposa d’una alternativa real per fer front a la crisi i, molt menys, una solució de l’encaix català. Quin futur té?\nEl que ha passat a Europa les últimes dècades és que han buidat de poder les institucions polítiques en favor de suprainstitucions al marge de la democràcia i, de retruc, dels mercats financers. Avui governen les nostres vides institucions no votades directament que van des del Tribunal Constitucional fins a la Comissió Europea. El 15-M és una reacció a les retallades de Zapatero perquè el president que deia que era d’esquerres i preocupat per allò social acaba fent el que l’obliguen a fer Alemanya, el BCE o els mercats. Això també ha passat a Catalunya: una gent no votada per ningú com els jutges del TC retallen un Estatut votat per la ciutadania, pel Parlament i pel Congrés. Valen més els 10 vots del Constitucional que els de la majoria dels catalans. Això genera una crisi de la democràcia que converteix l’esquerra en quelcom d’inútil. L’esquerra institucional és incapaç de solucionar els problemes de la ciutadania. Aleshores, per a què serveix si no té marge de maniobra? Doncs la gent optarà per votar una esquerra de fora de les institucions que trenqui la baralla. Trenquen per tenir marge de maniobra, independència, poder…, però això pot tenir conseqüències imprevisibles.\nAra parles de Podem.\nPodem és avui un ariet que colpeja el sistema polític i de democràcia representativa del 78. Però és massa d’hora per saber què acabarà sent. El sistema demostra que, malgrat la crisi econòmica, democràtica i nacional, és incapaç de reformar-se i, per tant, s’enfronta a la ruptura. Aquí poden passar dues coses: o guanyarà Podem o arribarà la reforma. De fet, el més interessant de l’arribada de Podem obliga a canviar alguna cosa del sistema. No podem seguir instal·lats en una eterna crisi institucional amb cada cop més gent insatisfeta amb el funcionament de la democràcia. Podem ha estat com un volcà, pot tenir onades, però no baixarà el suflé perquè no és un suflé. Pablo Iglesias ha arribat per quedar-se. Les arrels de Podem són un descontentament absolut contra tot. Tot i que no és comparable, ha passat a Grècia amb Syriza o a Itàlia amb el Moviment Cinc Estrelles. Les causes no desapareixeran de la nit al dia. Poden guanyar. Però no ho tenen gens fàcil.


Un any més, cita a Sant Romà de Vila\nUna cinquantena de persones es retroben en una de les quatre diades que se celebren a la parròquia encampadana\n2 min. Encamp 10/06/2019 14:28\n651x366 Els ciutadans gaudint de l'aperitiu a Sant Romà de Vila. / M. F. (ANA) Els ciutadans gaudint de l'aperitiu a Sant Romà de Vila. / M. F. (ANA)\n651x366 L'aperitiu, després de la missa a Sant Romà de Vila. / M. F. (ANA) L'aperitiu, després de la missa a Sant Romà de Vila. / M. F. (ANA)\n651x366 Els assistents a la diada de Sant Romà de Vila. / M. F. (ANA) Els assistents a la diada de Sant Romà de Vila. / M. F. (ANA)\n651x366 La missa a Sant Romà de Vila. / M. F. (ANA) La missa a Sant Romà de Vila. / M. F. (ANA)\nEncamp ha celebrat aquest dilluns de Pentecosta la Diada de Sant Romà de Vila, una de les quatre celebracions que al llarg de l'any serveixen perquè els encampadans es "retrobin" i passin un matí junts, tal com ha destacat la cònsol menor, Esther París, que ha recordat que hi ha molta gent que té "fe o devoció" a les quatre diades que se celebren a la parròquia: Sant Romà de les Bons, Sant Romà de Vila, la Verge de l'Ecologia i la de l'Oratori. Un cop s'ha festejat Sant Romà de Vila, ara al calendari d'aquest any només queda pendent la de l'Oratori, a principis del mes de setembre.\nLa cònsol menor encampadana ha subratllat el fet que la celebració d'aquestes diades es tracti d'una tradició que "passa de pares a fills" i que, per tant, vagi renovant-se amb les noves generacions i també "arrelant-se" entre els més joves. De fet, aquest dilluns al matí es podien veure moltes famílies entre la cinquantena de persones que s'han desplaçat fins a Sant Romà de Vila, molts dels quals ho han fet a peu, com un padrí de 93 anys que hi puja cada any. Altres han optat pel vehicle particular o fins i tot pel bus que havia habilitat el comú de manera gratuïta. Els assistents han desafiat la pluja que en un moment de la celebració ha fet acte de presència, tot i que no ha espatllat la festa, ja que ha coincidit amb la celebració de la missa. D'aquesta manera, a la sortida, han pogut gaudir tranquil·lament de l'aperitiu que s'hi oferia.\nL'església romànica de Sant Romà de Vila acull una reproducció del frontal de l'altar major que es troba al Museu Nacional d'Art de Catalunya i que destaca perquè és l'única mostra de pintura romànica sobre fusta que existeix a Andorra. L'església acull, cada dilluns de Pentecosta, la celebració de la Diada de Sant Romà de Vila.\nEls comuns comencen el tractament de la processionària\nEl Suprem veta usar el permís de conduir d'un altre país per circular a Espanya si s'han perdut els punts


Ciutadans ha dut a la Fiscalia a l’ajuntament de Sant Feliu de Guíxols – Arxiu d'actualitat local\nCiutadans ha dut a la Fiscalia a l’ajuntament de Sant Feliu de Guíxols\nBy Redacció on 01/09/2011 No Comment\nBanderes a l'Ajuntament de Sant Feliu de Guixols\nL’ajuntament de Sant Feliu de Guíxols i 19 mes de la provincia de Girona no pengen la bandera espanyola, una obligació que estableix la legislació vigent, segons ha informat el partit de Ciutadans en un comunicat.\nDavant d’això, Ciutadans ha presentat instàncies a tots aquests ajuntaments per a fer complir la llei i en els propers dies preveu portar tots aquests casos davant Fiscalia.\nL’últim cas que Ciutadans ha fet públic és el de l’Ajuntament de Tossa de Mar, i el partit recorda que, segons estableix la legislació vigent, “s’estableixen penes d’inhabilitació especial per càrrec públic fins a deu anys i multes de fins a dotze mesos”.\nEl líder de Ciutadans a la província de Girona, Fran Hervías, ha assegurat que, segons les informacions que estudia el partit, hauria fins a un centenar de municipis en els que s’incompleix la llei.\n“Des de C ‘s lamentem que algunes formacions polítiques utilitzin els edificis públics per crear confrontació o promoure la seva ideologia”, ha afegit Hervías.\nEls ajuntaments que Ciutadans ha dut a Fiscalia són Tossa de Mar, Vidreres, Sils, Anglès, Santa Coloma de Farners, Riudellots de la Selva, Vilablareix, Llagostera, Cassà de la Selva, Quart, Flaçà, Sarrià de Ter, Celrà, Bordils, Torroella de Montgrí-l’Estartit, Pals, Palafrugell, la Bisbal d’Empordà, Palamós i Sant Feliu de Guíxols.\nCiutadans ha dut a la Fiscalia a l’ajuntament de Sant Feliu de Guíxols added by Redacció on 01/09/2011


Contractes de formació en investigació Río Hortega\nContractes de formació en investigació "Río Hortega"\nObjecte: contractes per professionals sanitaris que hagin superat la Formació Sanitaria Especialitzada (FSE), pel desenvolupament d’ un pla de formació en investigació en ciències i tecnologies de la salut.\na) promoure la capacitació en investigació de professionals sanitaris que hagin acabat el període de FSE regulat per a Metges, Farmacèutics, Químics, Biòlegs, Bioquímics, Psicòlegs Clínics i Radiofísics Hospitalaris per incrementar la massa crítica de facultatius especialistes-investigadors, considerats elements claus en la recerca traslacional, tot apropant la recerca biomèdica a la pràctica clínica.\nb) promoure la incorporació de joves investigadors al Sistema espanyol de Ciència i Tecnologia i Innovació\nc) afavorir la recerca orientada al pacient i a la població, fonamentalment en les especialitats clíniques amb menor massa crítica\n- Estar en possessió del títol oficial d’ especialitat MIR, FIR, BIR, QUIR, PIR, Infermeria o Radiofísica Hospitalària.\n- Haver acabat el programa de FSE durant el 2009 o posterior, incloent els que ho facin durant 2014, sempre que sigui anterior a la data de finalització del període establert per les al·legacions.\n- Dirigits per un investigador vinculat estatutària, funcionarial o laboralment al centre on es realitza el programa, que no es trobi dirigint l’ activitat d’ un investigador amb contracte Río Hortega en actiu, corresponent a la convocatòria de l'AES 2013.\nDotació: 26.866 € bruts anuals per personal amb FSE en infermeria i 26.866 € bruts anuals per la resta; a distribuir en 14 pagues. Les quotes patronals de la Seguretat Social correran a càrrec del centre beneficiari. El contracte serà compatible amb un contracte de guàrdies, sempre que no superin les 96 hores mensuals.\nEl nombre màxim d’ajuts que es podran sol·licitar des del VHIR serà de 10, i es concediran un màxim de 5.\n- Termini oficial: 24 de juny al 10 de juliol. Les sol·licituds es presentaran a través de l'aplicatiu de l'ISCIII disponible en el següent enllaç: Accés sol·licituds AES2014.\nMés informació: Contractes Río Hortega


La Inquisici�, contra Carles Sent�s - Punt de mira - Els blogs d'e-noticies\nAvel·lí Artís-Gener, que sí que va fer la guerra i hi va perdre un germà a diferència dels signants, es va mostrar més generós tot just acaba la II Guerra Mundial i quan enara era a l'exili. Explica a les seves memòries -plana 154 del tercer volum- que "l'any 1946 va venir a Mèxic en Carles Sentís" i que va demanar fins i tot "tres dies d'excedència" per acompanyar "al meu company d'adolescència i de periodisme".\nL'únic que hauran aconseguit és que, a la seva edat, Carles Sentís pateixi un atac de cor del disgust un dia d'aquests. Toquem fusta. Sortosament, demostrava divendres passat, amb una article sobre l'atur a 'La Vanguardia', que continua en plena forma. Ara que el ministre Corbacho diu que hauríem de treballar fins als 65 cal reconèixer el mèrit d'un periodista que, a la seva edat, segueix en actiu. La medalla al Treball com a mínim se la mereix independentment que hagi estat franquista o no.\nEstic segur que els mateixos que han signat ara contra Carles Sentís haguessin signat també contra el Premi d'Honor de les Lletres Catalanes per a Josep Pla. Tot i que, amb el reglament del jurat a la mà, amb el Premi d'Honor es guardona una trajectòria personal més que el conjunt d'una obra literària. Al capdavall, Pla i Sentís estaven al mateix bàndol.\nEntre els signats hi ha fins i tot un alt càrrec del Govern com el delegat de la Generaliat a Berlín, Martí Estruch. Martí Estruch ha de decididr si vol fer d'alt càrrec del Govern o de periodista com en l'època en què era cap de premsa del gris Carles Solà a Universitats. La indirecta és extensible al meu amic Bernat Capell, que és també cap de premsa d'una direcció general de la Generalitat, perquè en aquest cas han d'exhibir una neutralitat exquisita.\nCarles Sentís és un exemple vivent de les contradiccions d'aquest país. Al capdavall, després de tres anys de fam i guerra, les tropes franquistes van ser rebudes amb eufòria per la Diagonal. Malauradament, de retruc ha sortit tocada una vegada més la imatge del Col·legi de Periodistes perquè d'una junta de 27 membres, que sis estiguin en contra, és una mostra de pluralitat, però també que la junta està dividida en capelletes i que el Col·legi és can Pixa.\nSalvador (Bcn) 10-02-2009 - 12:47\nAra el Rius es preocupa que el l'entranyable Sent�s tingui un atac de cor del disgust quan ha recolzat el totalitarisme franquista que va matar i robar a tantes persones.\nque tiri la primera pedra... (Barcelona) 09-02-2009 - 17:32\nD'aix�, algun dels signants treballa o ha treballat a PRISA? Em sembla recordar que un tal Polanco (qdp) havia colaborat amb el r�gim.\nJordi (Barcelona) 09-02-2009 - 13:26\nTamb� els germans Maragall, "antifranquistes" ells, varen treballar a l'Ajuntament de Porcioles. I no precisament de bidells. La dita esquerra catalana �s d'una farsa esperp�ntica.\nEls blogs d'e-noticies - Punt de mira - La Inquisici�, contra Carles Sent�s


La cuina de la Marta: de desembre 2010\nUns makis diferents\n1/2 pot de formatge per untar\nuna mica d’anet\nPer als de pernil salat:\npols de tomàquet deshidratat\nPer als de pernil dolç:\nS’aixafa una llesca de pa amb un curró.\nEs prepara el formatge barrejat amb una mica d’anet i s’untà al pa.\nS’hi afegeix el salmó a tires fins a cobrir tota la superfície del pa excepte a punta.\nEs tanca el rollito amb l’ajuda de paper film. I es guarda a la nevera o uns minuts al congelador fins a tenir tots els rollitos.\nS’aixafa el pa i es prepara el formatge amb la pols de tomàquet deshidratat i l’orenga.\nS’unta el pa i s’afegeix el pernil sense arribar a la punta.\nS’enrotlla com l’anterior i es guarda a a nevera o congelador.\nS’aixafa el pa i s’unta amb formatge. Es posa el pernil dolç sense arribar al final del pa i s’enrotlla amb l’ajuda del paper film.\nEs treuen els rollitos del congelador i es tallen amb un gruix d’un dit aproximadament.\nEs serveixen en una safata i ja es poden menjar!\nPublicat per Marta Caminal a les 13:18:00 6 comentaris Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: aperitius, formatge, japonès\nTrufes de foie i quicos\nMés receptes del curs d’aperitius.\n20 g de quicos\nuna mica de curry\nguants de làtex (opcional)\nEs talla el foie en cubs de 2 cm i es fan boletes amb els guants.\nEs piquen els quicos amb el morter i s’hi afegeix una mica de curry.\nEs cubreixen les boles amb la pols de quico amb curry i es conserven a la nevera fins a servir-les. Millor fer-les just abans de servir ja que sinó s’estoven els quicos.\nPublicat per Marta Caminal a les 0:43:00 0 comentaris Enllaços a aquest missatge\nPiruleta de foie amb xocolata blanca i petazetas de xocolata\nFa uns dies vaig anar a un curs d’aperitius de nadal, i entre d’altres em van ensenyar aquest aperitiu, que tot i ser una mica complicat de trobar els ingredients, és fàcil de preparar i és molt vistós.\n40g de cobertura de xocolata blanca\nPetazetas de xocolata\nGuants de làtex (opcional però més net)\nEs talla el foie en quadradets de uns 2cm de costat i amb l’ajuda dels guants de latex es fan boletes.\nEs claven les boles en pals i es congelen durant uns 30 minuts.\nMentrestant es desfà la cobertura de xocolata al bany maria, controlant la temperatura per tal de que la xocolata no es cremi. És millor que el bol on tenim la xocolata no toqui l’aigua bullint del bany maria, sinó que es desfaci gràcies al vapor d’aigua del bany. S’hi afegeix una mica de sal perquè no sigui tant dolç.\nUn cop desfeta la xocolata i les piruletes congelades, es treuen del congelador i es cobreixen amb xocolata blanca desfeta i ràpidament es tiren peta zetas de xocolata per sobre mentre l’anem girant a càmara lenta.\nPer servir les piruletes s’agafen gots allargats i s’omplen de sal (o de sucre) i es claven les piruletes a dins.\nAixò és tot! Bon profit i a disfrutar de les festes de Nadal.\nPublicat per Marta Caminal a les 17:16:00 2 comentaris Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: aperitius, xocolata\nPiruleta de foie amb xocolata blanca i petazetas d...


Actualitzada 01/04/2018 a les 06:41\nDiumenge de Pasqua: una celebració que ens trasllada cap a un món de records plens de tradició viscuda amb molta intensitat, potser més per les circumstàncies que per cap altra cosa, però que formen part de cadascun de nosaltres.\nÉs obvi que aquesta festa és, en primer lloc, religiosa i cristiana, però tothom pot trobar el seu compte perquè la Pasqua significa passatge; és a dir, que pren el cicle lunar i sempre se celebra després de la primera lluna plena de la primavera.\nTota la vida es fa de passatges: naixem, creixem, ens transformem, evolucionem i morim.\nLa pregunta és: és la mort l’últim pas de la vida? Alguns diran que sí i d’altres que no.\nSembla que la pròpia naturalesa ens diu que la mort no té l’última paraula de la vida.\nQuan arriba la primavera, tot el que sembla mort ressorgeix: les flors, els arbres, els insectes, les aus migratòries tornen, els animals que s’havien amagat tot l’hivern surten de la seva hibernació. La vida reprèn el seu curs... És la primavera, és una vida nova; és el pas de la mort a la vida.\nEl segle XVIII, el filòsof francès Antoine Lavoisier deia: “No es perd res, no es crea res; tot es transforma.” És cert que alguns passatges són més difícils que altres: la mort n’és potser un. Creients o no, en algun moment ens plantegem preguntes sobre la finalitat de la vida. La Pasqua ens convida a reflexionar sobre el seu significat.\nFestes com la Pasqua i el Nadal han perdut, sens dubte, el seu caràcter exclusivament religiós, però segueixen sent, al pensament de molts de nosaltres, una tradició que obeeix a certs rituals, com ara reunions al voltant d’un àpat abundant, o els ous de xocolata ara amenaçats per les figures de xocolata de moda.\nAllò que no ha canviat, però, és el fet d’esdevenir oportunitats d’unir-se com a família per compartir moments agradables que després es convertiran en valuosos records.\nAquestes celebracions també ens permeten mantenir una connexió privilegiada amb el passat.\nFormen part del nostre patrimoni.


Castell d’Òdena – Anoia Patrimoni.cat\nTotAnoia terra de CastellsGastroturismeNuclis amb encantPatrimoni religiós\nReserva Més informació\nEl Castell d’Òdena, des de la muntanya de guix, originà al segle X el poble d’Òdena. A partir d’ell, la Conca d’Òdena es va anar configurant com un territori controlat des dels diversos castells que hi podrem albirar: Montbui, Claramunt, Castellolí, Ardesa…\nDins de les seves muralles, que resistiren invasions d’hongaresos i sarraïns, va començar a crèixer el poble i també un dels llinatges nobiliaris més importants de la comarca de l’Anoia; però no tot seria tant favorable sempre, i les jugades medievals dels senyors d’Òdena els acabaran passant factura: primer, provocant el naixement del seu pitjor enemic i finalment…\nSi voleu descobrir el final de la història, us recomanem que visiteu el Castell d’Òdena.\nCada quart diumenge a les 12:00h.\nA tenir en compte per preparar la visita\nAccés i circulació: fàcil, amb desnivells.\nRoba i calçat: còmode, calçat sense talons. (barret a l’estiu)\nBarreres arquitectòniques: terra sense pavimentar. Escales d’accés a la torre.\nPresentem el darrer número de Descobrir\nAssaboreix la LLacuna\nObrim les portes de la Fàbrica


Arrels llargues • Ràdio Capital de l'Empordà\nActualització: 23 de Novembre de 2016\nL’altre dia em preguntava:\n“Quan deixes de ser d’un lloc per començar a ser d’un altre?”\nO potser la pregunta seria una altra:\n“Alguna vegada deixes de ser d’un lloc per començar a ser d’un altre?”\nQüestions com aquestes et vénen al cap el dia que descobreixes que, com qui no vol la cosa, ja portes més de mitja vida vivint a Barcelona. I això que et consideraves un empordanès de soca-rel.\nAra, quan tornes a casa, els amics comencen a notar infidelitats dialectals. L’índex de cares desconegudes supera de molt les de tota la vida. I no t’estranyaria que un dia aparegui una frontera a Flaçà i quan et demanin el passaport quedi palès que el tens caducat.\nDels bisbalencs de la meva generació que fa 20 anys vam marxar a estudiar a Barcelona, crec que com a màxim un parell no hem tornat.\nNo hi ha setmana que no em pregunti el perquè.\nLa normalitat, per mi i des de sempre, seria tornar a casa, tornar a l’Empordà.\nPerò mai he trobat el moment de marcar la data del retorn al calendari.\nEncara que sempre que em pregunten d’on sóc, respongui inevitablement que de la Bisbal.\nPerdó: si m’ho pregunten a la Bisbal, allà dic que sóc de Cruïlles.\nLes arrels pesen a tot arreu.\nArticle anteriorLa tele d’en Clapés – 23-11-2016\nArticle següentOriol Oller: “Hem resumit 50 anys d’havaneres en 36 imatges”


Impremta TORMIQ a Sarrià (Barcelona) - Impressió GRAN FORMAT\nSenyalització i gran format\nFeu-vos veure, no poseu límit a la vostra imaginació, digueu-nos el que voleu destacar i no deixeu que ningú passi de llarg.\nTenim experiència en cartelleria per a petits comerços, grans superfícies i franquícies. Expliqueu-nos la vostra idea i mirarem de trobar l’opció que millor s’ajusti al pressupost, farem que el vostre projecte pugui fer-se realitat.\nPhotocalls: Utilitzats per a fires i esdeveniments (noces, festes…)\nRoll up: Fàcils de muntar i de transportar, molt útils per a fires o expositors\nLones: Amb forats per penjar o sense, molt resistents per l’aire lliure.\nVinils: Ideals per aparadors i parets, per anunciar promocions o per decorar.\nDisplays: cartells en materials rígids amb peanya o sense.\nPregunteu-nos sobre el que necessiteu i mirarem de trobar l’element que us encaixi millor en cada ocasió.\nPòster, lona, vinil, adhesiu, transfer, placa, displau, plv, “lienzo”, roll up


M’encanten les cookies! De xocolata, de nous, d’avellanes, d’atmelles, … bé, totes! Tot i això, em costa trobar-ne d’exquisites. Un lloc, a Girona, on les cookies són espectaculars és l’Exquisiteria (Mmmmmmmmmmm…).\nAvui plovia. A casa les tardes de pluja són tardes de galetes, pastissos, magdalenes, … Doncs avui han tocat cookies! Aquesta recepta, com sempre, és senzilla per tal que la puguin fer els més petits. No són les de l’exquisiteria però estan prou bones.\n7 grs. de llevat\n175 grs. de pepites de xocolata\nPosem a escalfar el forn a 180 º\nEn un bol barregem la farina amb el llevat i la sal i el reservem. En un altre bol barregem la mantega tova amb el sucre amb l’ajut d’unes varetes. Quan estigui ben barrejat afegim un dels ous semi batut i barregem. Fem el mateix amb l’altre ou.\nAfegim a aquesta massa la barreja de la farina tamisant-ho perquè no quedin grumolls. Remenem bé durant 5 minuts amb l’ajuda d’unes varetes.\nIncorporem a la massa les “pepites” de xocolata i tornem a barrejar.\nAmb l’ajuda d’una cullera fem boles i les posem en un paper vegetal que després anirà al forn (deixarem les boles tal i com estan ja que amb la calor s’aniran aplanant. Hem de procurar deixar prou espai entre elles.\nPosem la safata al forn durant 8 o 10 minuts, depenent de la mesura de les cookies.\nQuan les traiem estaran toves, s’han de deixar refredar abans de manipular-les.\nPosted in Amb xocolata and tagged cookies, xocolata on 13/08/2015 by evapepu. Deja un comentario\nSi hi ha un postre pel que sempre hi ha espai després d’un àpat és el coulant. Tant és si és de xocolata blanca, negra, amb llet, acompanyat de gelat, de melmelada, sense acompanyar, …\nFa uns deu anys enrere una companya de feina, que és d’Olot, em va donar la recepta dels que feien en un restaurant d’aquest bonic poble garrotxí. I, encara la guardo perquè surten espectaculars (molt millor que alguns que he provat en algun restaurant). Tot i que de la recepta en surten uns 25 més o menys no passen gaires dies al meu congelador.\n2 teules de xocolata de postres (blanca, amb llet o negra)\n500 mg de mantega\n12 rovells d’0u\n25 motlles de flam (d’un ús)\nAquesta recepta té un secret: remenar molt després de posar-hi cada ingredient.\nDesfem la xocolata al microones o al bany maria i hi afegim la mantega també desfeta. Remenem fins que no quedi cap grumoll. A continuació afegim els rovells d’ou, els ous, el sucre, i, finalment la farina.\nUn cop tenim una massa uniforme omplim 3/4 parts dels motlles i els posem al congelador. Necessitaran com a mínim 8 hores de fred fins que els posem a coure.\nArriba l’hora de les postres! mentre recollim els segons plats posem els coulants al forn (prèviament escalfat) uns 10 minuts aproximadament. Aneu controlant-lo ja que dependrà una miqueta de cada forn.\nTreieu el coulant del motlle (us podeu ajudar tallant el motlle amb les tisores) i l’acompanyeu d’allò que més us agradi: gelat, melmelada, salsa de fruites, fruita, …\nPosted in Amb xocolata, Sin categoría and tagged coulant, xocolata on 18/02/2015 by evapepu. Deja un comentario\nLes tardes de dimecres són les úniques que la Martina i jo tenim festa. És aquella tarda que quan sortim d’escola decidim que ens ve de gust fer: fer un passeig, anar a patinar, alguna compra, … La tria va en funció del dia que tenim. I com que ja feia dies que no ens posavem a la cuina a fer cap dolç (s’acosta nadal i hem d’arribar amb moltes ganes i si pot ser jo amb un parell de kilos menys que són els que guanyaré amb tants àpats). Doncs bé, aquest dimecres vam triar fer croissants de xocolata. Vaig veure la recepta fa uns dies a Recetin i va ser l’oportunitat perque fos la seva primera recepta feta per ella sola. Una fantàstica experiència tant per ella com per mi. A la cuina és com un peix dins l’aigua.\nNo us poso la recepta perquè, tot i les imatges parlen per si soles, la trobareu al bloc de Recetin, juntament amb d’altres receptes per fer amb els peques de la casa.\nPosted in Amb xocolata and tagged croissants, en família, xocolata on 28/11/2014 by evapepu. 2 comentarios\nLa recepta de l’entrada d’avui és la del brownie. M’encanta la barreja de la xocolata i les nous! De fet m’encanta la combinació de la xocolata amb qualsevol fruit sec. Com sempre, la recepta és molt fàcil, ràpida i no cal tenir cap estri de cuina especial.\n– 225 grs de xocolata per fondre\n– 125 grs de nous pelades\n– 150 grs de mantega\n– 75 grs de farina\nBarregem el sucre, els ous i la farina, el llevat i la mantega desfeta al microones. A continuació, desfem la xocolata (també al microones) i l’afegim a la barreja anterior. Torrem les nous pelades i trossejades en una paella i les afegim també a la barreja.\nUntem un motlle amb una mica de mantega, afegim la massa i ho posem al forn preescalfat a 180º durant uns 20-25 minuts.\nPosted in Amb xocolata and tagged brownie, nous, xocolata on 28/09/2014 by evapepu. Deja un comentario\nRusset diu que la ratafia s’olora, es veu, es paladeja i s’assaboreix. Amb la coca de ratafia em passa exactament això: l’oloro, la paladejo i l’assaboreixo. És una d’aquelles coques que sempre ve de gust: amb un cafè amb llet al matí, de postres, per berenar amb un tall de xocolata ( es que no puc evitar posar xocolata a tot arreu). En resum, a mi m’encanta! Tinc varies receptes però curiosament la més fàcil i ràpida és la més espectacular: textura, olor, sabor… ho té tot! La vaig descobrir a cuina per compartir, un bloc d’unes noies gironines que m’agrada molt.\n2 mesures de sucre morè\n¾ de mesura d’oli de gira-sol\n¾ de mesura de ratafia\nBarregem els ingredients fins obtenir una massa fina (jo passo la batidora i així alhora em queda més esponjosa). Untem un motlle amb mantega i ho posem al forn calent a uns 180º entre 30 i 40 minuts (dependrà del forn) . Si la punxem i el pal surt sec ja estarà cuita.\nDe seguida que traiem la coca del forn la pintem amb ratafia i li tirem sucre morè per sobre. També podem posar-hi pinyons o avellana/ametlla picada.\nI això és tot, disfruteu-la tant com jo.\nPosted in Sense xocolata on 08/08/2014 by evapepu. Deja un comentario\nFem un iogurt?\nA casa som molt fans del “handmade” així que sempre que podem fem les coses nosaltres mateixos. Un exemple són els iogurts. La recepta és molt fàcil i la més petita de casa està encantada de fer ella mateixa els seus propis iogurts.\nEscalfem la llet a foc molt lent (4) fins que bulli. La traiem del foc i la deixem refredar (fins que no cremi). Afegim el iogurt i remenem. Ho posem en un pot de vidre, l’abriguem amb una manteta i el deixem en un lloc calent durant 8 hores.El posem a la nevera i el refredem.\nA nosaltres ens agrada afegir-hi melmelada, maduixes del nostre hortet o qualsevol altra fruita que hi hagi a la nevera.\nPosted in Sense xocolata and tagged iogurt on 07/07/2014 by evapepu. Deja un comentario\nBunyols de 3/4 de 12\nAquesta recepta és ideal per aquells que no tenen antecedents familiars de fer bunyols, com és el meu cas. Hi ha moltes receptes. Unes més complicades que d’altres i amb més o menys secrets. El més important de tot plegat és fer-ho envoltat de gent que estimes i amb qui comparteixis tant el moment de fer-los com el plaer de menjar-los.\n– 500 grs de farina\n– 1 got (meitat anís, meitat moscatell)\n– Un polsim de matafaluga\nBarregem tots els ingredients (no importa l’ordre) amb una forquilla o un batedor (manual). Un cop feta la massa posar una paella amb oli al foc, fins que estigui ben calent. Amb una cullera gran agafar una mica de pasta i posar-ne varies al foc. Si no heu fet mai bunyols us recomano anar fent proves amb la quantitat de pasta fins que trobeu la mida que us agradi. Quan estiguin cuits posar-hi sucre per sobre.\nUna altra recomanació que us faig, per experiència, és baixar el foc un cop l’oli estigui calent i deixar-lo a una temperatura que es cogui el bunyol sense cremar-se.\nPosted in Sense xocolata and tagged bunyols on 13/04/2014 by evapepu. Deja un comentario\nbrownie bunyols coca cookies coulant croissants en família iogurt magdalenes microones nous pastanaga xocolata\nDecora amb xuxes


Vostès tenen un problema... La República\n“Vostès tenen un problema, i aquest problema es diu 3%”. Aquesta antològica frase del president Pasqual Maragall ha complert avui 10 anys. En un debat tens al Parlament entre un […]\nEl Dietari del Procés 24/02/2015\n“Vostès tenen un problema, i aquest problema es diu 3%”. Aquesta antològica frase del president Pasqual Maragall ha complert avui 10 anys. En un debat tens al Parlament entre un PSC majoritari i una CiU rancorosa recorrent la travessia del desert amb Artur Mas com a líder de l’oposició, el debat polític va entrar en el perillós terreny personal. “Vostè ha perdut completament els papers” li va respondre el futur president de la Generalitat.\nDeu anys després, CiU torna a estar al capdavant del Govern de Catalunya amb Mas liderant un procés independentista, i una caricatura rància del PSC ha caigut en l’ostracisme, tot just després de carregar-se Maragall i deixar el partit en mans de l’espanyolisme. Qui segueix on era és Josep Antoni Duran i Lleida, que sembla no haver percebut el canvi dels signes del temps i ha tornat a avisar al president espanyol, Mariano Rajoy, que si no fa cap proposta per a Catalunya es pot trobar amb una Declaració Unilateral d’Independència provinent del parlament del Principat. El 16 d’octubre de 2013, el mateix Duran ja va sorprendre a tothom quan va treure per primer cop la DUI per suplicar al Congrés espanyol alguna engruna on poder-se agafar. El líder d’UDC ha fet un discurs molt allunyat del de Mas, i ha tornat a posar en evidència que el principal problema de CiU, deu anys després, és la llosa Duran.\nEl fet és que gairebé un any i mig després, el procés ha avançat però Catalunya segueix encallada a l’àrea gran buscant un remat que es complica. Avui ha començat el ‘Debate sobre Estado de la Nación’ al Congrés espanyol, amb el discurs inaugural de Rajoy que ha venut optimisme i unitat d’Espanya. La cambra s’ha tornat a transformar en el tradicional galliner de les grans ocasions amb la rèplica del PSOE i les desqualificacions poc edificants entre els dos partits grans, a l’espera de com queda tot a les eleccions de finals d’any.\nTornant a Catalunya, l’actualitat segueix eclipsada per l’extensa compareixença d’ahir de Jordi Pujol Ferrusola, de qui ningú s’esperava que donés tantes explicacions i deixés en evidència, no sense fanfarroneria, als diputats que l’interrogaven. El primogènit del clan va aconseguir desviar mínimament l’atenció amb molts arguments i va aprofitar per estirar una mica de la manta i tornar el torpede a la línia de flotació del PP en forma de CD amb la famosa conversa íntegra de La Camarga, entre Alícia Sánchez-Camacho i Victòria Álvarez, la seva exnòvia. El CD ara està en mans del president de la comissió, David Fernández, que ha dit que el vol escoltar bé i després el farà arribar a la presidenta del Parlament que convocarà la comissió de matèries secretes per decidir quin ús es fa d’aquest document. L’any es comença a animar.


ALTAFULLA: L'Ajuntament vol impulsar el turisme i el comerç\nAltafulla inicia una ronda de contactes amb el sector del comerç i el turisme\nAmb les seves opinions es vol elaborar un pla per cobrir les necessitats i impulsar un pla d'acció global per al sector\ndivendres, 13 de setembre 2019 - 15:10h\nNatàlia Sanz és la regidora de Turisme i Comerç de l'Ajuntament d'Altafulla des del passat mes de juny. | TarragonaDigital.com\nLa regidora de Comerç i Turisme ha deixat clar que «volem comptar amb una pla global des de l’Ajuntament que tingui en compte les aportacions dels professionals locals que treballen el sector dia rere dia». Natalia Sanz considera que és fonamental configurar un pla de treball transversal que inclogui «a tothom».\nLes trobades començaran aquest mateix dilluns\nLes trobades començaran aquest dilluns 16 de setembre amb responsables de bars i restaurants; seguiran dimarts 17, amb càmpings, hotels i apartaments turístics, i acabaran amb els comerciants el dimecres 18 de setembre. Les reunions se celebraran a la sala de comissions de l’Ajuntament d’Altafulla a partir de les deu del matí.\n"🚓 CRISI: Allau de baixes a la policia local de Torredembarra" "🎺🎵 Demà, festival de música gratis a Salomó"\nAjuntament d'Altafulla turisme comerç Altafulla


Metablòlic: d’octubre 2014\nNo cal dir que alcohol i conducció no són bons amics: la desinhibició, la pèrdua de reflexes, tot contribueix a que en aquestes condicions siguem un perill a la carretera. De vegades un no n'és conscient, diu que "va bé" però si hagués de reaccionar de manera ràpida davant un imprevist potser seria massa lent. La inconsciència de la societat en general fa que davant de qualsevol norma social s'hagi d'imposar un càstig, ja que sembla que és l'única manera de fer que es compleixi.\nEn el cas de l'excés d'alcohol al volant, per controlar-lo el que es fa és "fer bufar": et posen un trasto a la boca que recorda a un espiròmetre i has de bufar tant fort com puguis. Després surt un numeret en una pantalla que indica la quantitat d'alcohol que portes a sobre. Val a dir que l'aproximació que se n'obté és menys fiable que la detecció dels nivells d'alcohol en sang, però a peu de carretera és una bona mesura per tal d'identificar qui va passat de voltes.\nCom s'ho fa, però, aquest aparell? Què té a dins? Com es converteix la quantitat d'alcohol a l'alè en un numeret?\nEl detector que es fa servir als controls d'alcoholèmia té un funcionament prou senzill: aprofita la propietat que tenen les molècules d'absorbir una part de la llum que els arriba, una propietat que es coneix amb el nom de Llei de Lambert-Beer. Aquesta llei diu que hi ha una relació logarítmica entre la transmissió de la llum a través d'una substància, el coeficient d'atenuació de la substància i la distància que la llum recorre al llarg del material en qüestió. Una frase una mica massa rebuscada, com a majoria de lleis, però que es pot entendre de manera més senzilla.\nTornem al cas de l'alcohol. Podem haver begut una cervesa, un combinat o una copa de vi, però tots ells coincideixen en que porten etanol, una molècula que conté un grup alcohol (OH-). Els grups alcohol tenen la propietat d'absorbir la llum en el rang de l'infrarroig, de manera que si fem incidir un feix de llum d'aquestes característiques sobre una suspensió que contingui alcohol, la quantitat de radiació infraroja que en sortirà serà menor. En aquesta web posen un exemple força bo per acabar d'entendre-ho: la idea del funcionament és el mateix que el d'unes ulleres de sol, que absorbeixen una part de la llum que els arriba per tal que no ens faci mal als ulls (en aquest cas, absorbeix en el rang dels ultraviolats).\nDins l'espiròmetre hi tenim una font de raigs infraroigs que emet la longitud d'ona específica que els grups OH capten, un espai buit per on circularà l'alè que expirem i un detector de raigs infraroigs. Quan algú bufa dins de l'aparell, l'espai buit que hi ha dins s'omple d'alè que conté CO2, vapor d'aigua i moltes altres substàncies volàtils, entre elles els OH- de l'alcohol. Aquests interferiran en el flux del feix infraroig i n'absorbiran una part, de manera que el feix d'infrarroigs que arribarà al detector serà menor que el que s'havia emès. Contra més alcohol haguem consumit més energia del feix infraroig serà captada pels grups OH, i com que coneixem quin és el coeficient d'absorció específic de l'alcohol podem calcular quina és la concentració d'alcohol que hi ha a l'alè.\nAquesta llei es pot aplicar també en molts altres camps. Per exemple, al laboratori la fem servir per quantificar molècules, tals com RNA o DNA sense necessitat de tenir uns estàndards de concentració coneguda i haver de fer corbes patró per extrapolar cada vegada.\nCom veieu, una Llei amb múltiples aplicacions. Potser poc s'ho imaginava al segle XIX, el senyor Beer, que els seus càlculs servirien per poder controlar a peu de carretera qui ha begut més beer del compte!\nPublicat per Laia a 13:07 4 comentaris\nPublicat per Laia a 1:01 2 comentaris


El despatx de Carles Riba - Endrets - Geografia Literària dels Països Catalans\nEl despatx de Carles Riba\nObra:Retrats d’escriptors i polítics (p. 204 i 206-207)\nEl despatx de Carles Riba es convertí en una mena de sancta sanctorum i en una petita àgora de debat. A mitja tarda o abans, els diumenges i altres dies de festa, anaven arribant els contertulians i sempre n'hi havia un mínim de tres o quatre. En Riba seia en una de les dues butaques i els amics generalment al sofà.[...]\nLa tertúlia, a la qual no sempre assistia Clementina, tenia sovint, no sempre, un ponent que era el mateix Riba. L'àgora era lliure i depenia una mica de l'atzar o d'allò que el poeta portava a dins que s'enfoqués una conversa literària, s'obrís una amable discussió política o històrica, o que es fes oralment la crítica d'un llibre o d'una pel·lícula. Alguna vegada flamejava la polèmica i Riba s'irritava parlant d'un fet o evocant un personatge. Jo hi anava més els dies de feina que el diumenge, de vegades diàriament. I l'escoltava amb un delit inesgotable. Riba ens fascinava, tot explicant-se amb una rara precisió, fent incisos, amb uns gestos rituals i les inflexions de la veu per subratllar el que deia. Contenia la passió que s'insinuava i de vegades amb una anècdota, coent o pintoresca, brodava una situació o definia tot un caràcter. També feia al·legats o deia sentències.[...]\nLa presència de Clementina es feia sentir des d'una delicadesa extrema, però no pas amb complex i mantenint sempre la primacia per al marit, sense ni provar de fer-li ombra en res. No era, doncs, una convidada silenciosa. De vegades hi intervenia amb el seu parlar joiós i sedant, sense la passió de Riba.


"Els àcars són els transmissors de l'Ebola", afirma un veterà investigador - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\n"Els àcars són els transmissors de l'Ebola", afirma un veterà investigador\njuan ramón romero/efe | madrid 06.08.2014 | 00:00\nAls anys 80, José Manuel Reverte era l'expert en anatomia patològica més conegut d'Espanya, deien que podia fer "parlar" els ossos d'un cadàver fins que proporcionessin les pistes per detenir l'assassí. Ara ha posat en el seu microscopi el virus de l'Ebola i ha trobat culpables.\n"Són els àcars!", afirma amb rotunditat. "M'agradaria demanar als investigadors que examinin els pacients per buscar àcars. Segur que en troben molts. I potser es podria tallar l'epidèmia amb elements de neteja tan simples com el bicarbonat sòdic, la càmfora i tauletes antiàcars", sosté.\nReverte té 92 anys i reconeix que les seves afirmacions es basen en una "intuïció". Es podria pensar que culpar els àcars d'una cosa tan greu com l'Ebola és massa senzill per ser veritat, però cal valorar l'experiència de qui ho diu.\nDoctorat en Medicina en l'especialitat d'histopatologia, un centenar de llibres publicats, desenes d'idiomes -vius i morts- al cap, precursor a Espanya del CSI, investigador en anatomia forense al servei de la Guàrdia Civil i la Policia en desenes de casos "sonats" i 24 anys d'experiència a Panamà obrint centres de Salut per tallar la tularèmia, la malaltia de Chagas, la febre de les Muntanyes Rocalloses o la leishmaniosi. En moltes, el vector de transmissió, diu, "era un àcar".\nSegons l'OMS, "els pacients són contagiosos mentre el virus estigui present a la sang i les secrecions", i "es considera que els ratpenats frugívors són possiblement els hostes naturals del virus de l'Ebola a l'Àfrica" . També es considera hostes naturals primats (micos i macacos), i porcs, entre altres espècies.


Enriki no Brasil: Dezembro 2008\nA volta do Fenomeno!\npresentació de Ronaldo pel Corinthians, avui mateix, seguit per 6.000 seguidors.\nPostado por Tchu às 11:24 3 comentários: Links para esta postagem\nAra que he començat a parlar de futbol, un breu repàs al que ha estat el campionat brasiler 2008. Un campionat apassionant, on s'ha decidit tot a la última jornada, tant per dalt com per baix.\nDesprés de unes quantes jornades, Sao Paulo, Gremio, Cruzeiro i Palmeiras es jugaven el campionat, el palmeiras de vanderlei luxemburgo, tot i fer una bona temporada ha acabat en quarta posició, una més que la temporada passada, tota una desilusió donat la gran inversió que havien fet aquesta temporada, començant per l'entrenador. Gremio i Sao Paulo s'han barallat pel campionat fins a la ultima jornada. El Sao Paulo havia començat malament i ha fet una segona volta espectacular i de fet no ha fallat en la ultima jornada i ha aconseguit el campionat, sent el tercer consecutiu i el sisè que aconsegueix.\nPer la part de baix, dues novetats, la Portuguesa, quart equip de sao paulo, cau a segona juntament amb un gran de Rio, el Vasco da Gama, el que entrenava i va penjar les botes el gran Romário. Es confirma que portuguesa i corinthians no poden jugar junts en la mateixa divisió, quan un puja l'altre baixa.\nAixí doncs queden Sao Paulo, Gremio i Cruzeiro en plaçes de libertadores i el Palmeiras que haurá de jugar la fase previa de libertadores.\nCom a máxims golejadors tenim a Keirrison del Coritiba amb 21, igual que Kleber Pereira del Santos i Washington del Fluminense. Hernanes, del sao paulo, que sonava pel Barça ha estat elegit el crac del torneig.\nPostado por Tchu às 11:30 Nenhum comentário: Links para esta postagem\nMarcadores: campionat, futebol\nFa 32 anys de la major movimentació d'aficionats a un club de futbol. el 5 de desembre del 1976 uns 70 mil seguidors del Corinthians van anar al Maracana de Rio de Janeiro a veure la semifinal del campionat brasiler contra el Fluminense. En total, el públic de l'estadi va ser de 146.000 espectadors, récord de públic en un partit del Corinthians.\nTot va començar quan el president del Fluminense, que llavors tenia l'anomenada "máquina tricolor" guanyadora dels campionats del 74 i 75, va enviar només 10 mil entrades cap a Sao Paulo, dient que serien suficients ja que els aficionats del Corinthians no anirien a Rio, encara que enviés la meitat de les entrades. Per rematar-ho, va disponibilitzar 70 mil entrades en total. Com a resposta l'afició es va movilitzar en massa cap a Rio, paralitzant la ciutat i ocupant la meitat de l'estadi.\nEl corinthians feia 21 anys que no guanyava res.\nLa semifinal va quedar 1-1 i el corinthians va guanyar per penals, passant a la final amb l'Internacional de Porto Alegre, que va perdre per 2-0.\nPer cert el Corinthians es el club pel que ha firmat per un any el Ronaldo, el mateix que jugava pel Barça i Madrid, demà el presenten. Aviam.\nMarcadores: corinthians, curiositats, futebol


Eslovènia, una petita caixa plena de tresors en Barcelona a Regió7\nDilluns, 21 Maig 2018\nEts a: Regió7 > Canal d'Oci > Planes > Plans\nEslovènia, una petita caixa plena de tresors\nLa petita Eslovènia és un país ple de contrastos amb còmodes ciutats que permeten passejar-s’hi amb tranquil·litat. A més a més, té importants parcs naturals ideals per practicar senderisme, sense oblidar un dels seus tresors: la península d’Ístria.\nFRANCESC POYATO / El nostre viatge de desembre és pel centre d’Europa: travessem Eslovènia. És un petit país de 20.000 km2 i de dos milions d’habitants. No es confongui, no és Eslovàquia. Aquesta innocent confusió sí que molesta els meus amics eslovens.\nEslovènia era una de les repúbliques que formaven Iugoslàvia i una de les primeres que es va independitzar després que una gran majoria de la població ho decidís en referèndum i després d’una guerra de dotze dies. Avui, aquesta jove república és membre de la Unió Europea, amb l’eslovè com a idioma i l’euro com a moneda oficial.\nEl nostre viatge comença a la frontrera de Lendava –just al pic del pollastre, com es refereix tant el pare de la meva amiga Polonna com molts eslovens al mapa del seu propi país: en un atles veureu que realment sembla un gall, com Itàlia una bota–i a través de modernes infraestructures amb les quals Eslovènia s’ha dotat en part gràcies als fons europeus, com ho va fer Espanya fa més de vint anys. Eslovènia és un país de paisatges, de natura, de petites ciutats, bona gastronomia, vi excel·lent i gent amable, acollidora. Ha imaginat alguna vegada un país de conte? Existeix, és una petita caixa de tresors, i es diu Eslovènia.\nI a nostra primera parada és Maribor, a la vora del Drava, un dels sis grans rius eslovens. És la segona ciutat del país, amb 125.000 habitants. És deliciosa, perfecta per passejar-hi, prendre un cafè i assaborir un bon sopar a Novi Svet. Li recomanem el nostre allotjament, un petit hotel de deu habitacions en el llogaret de Pekre, a deu minuts del centre de Maribor. Al peu de les muntanyes Pohorje –d’uns mil km2, són l’escenari perfecte de ciclistes, senderistes, esquiadors i parapentistes-, els habitants de Maribor poden presumir de tenir una gran universitat, un parc natural, estacions d’esquí i una òpera, pràcticament al centre de la ciutat. El centre de Maribor és com un petit i atractiu poblet on gairebé tothom sembla que es coneix i se saluda.\nGlavni Trg amb la seva columna i l’Ajuntament és la gran plaça que dóna accés al nucli antic i als seus carrerons, on podem veure la catedral de Sant Joan, l’edifici de correus, el Teatre Nacional, el castell, la sinagoga i la vinya més antiga d’Europa amb 400 anys. Dissabte al matí, i al costat del riu Drava, el mercat a l’aire lliure és ben animat. Abans d’abandonar Maribor, al matí vam visitar Ptuj, un pintoresc, antic i romàntic poblet al peu del seu castell.\nSeguint per carreteres secundàries esquitxades de vinyes on es cultiva un excel·lent vi i on podem veure els típics assecadors d’herba, anem fins a Celje, tercera ciutat eslovena. Val la pena passejar-se pel seu carrer principal. És també un petit poblet de conte. Ja de nit continuem fins a Grossuplje, als afores de Ljubljana, per allotjar-nos en una granja, cosa que es pot fer a tot el país i que li recomanem, tant pel preu com per l’experiència.\nEl parc nacional del Triglav –muntanya dels tres caps, amb 2.864 metres d’alçada, i el símbol nacional que apareix a l’escut de la bandera– és al nord del país. Bled és la porta d’entrada al parc i la postal clàssica d’Eslovènia gràcies a l’illa que és al centre del seu blau llac i que està coronada per l’església de Santa Maria. Però faci’ns cas, és millor anar-hi a l’estiu! Una bledna o barca de rems el portarà a l’illa. Les embarcacions de motor hi són prohibides.\nLa costa eslovena al nord de la península d’Ístria és un altre dels tresors eslovens. Només són 42 quilòmetres quadrats de línia costanera que contenen joies com Piran, una ciutat antiga que entra al mar com una petita península; Koper, la capital de l’Ístria eslovena; Portoroz, la gran estació balneària; i Izola, un agradable poble de pescadors. I si sou amants de la doma de cavalls, no us perdeu l’oportunitat d’anar a Lipica a veure una funció dels seus bells cavalls blancs. Per acabar, un últim apunt: Postojna i els seus 20 quilòmetres de coves que podrà visitar des d’un trenet, val la pena. S’enamorarà d’Eslovènia.\nCom serà el Quim Torra de «Polònia»?\nEmilia Clarke: «A Juego de Tronos cobro el mateix que els meus companys»\nCRÍTICA | «Un lugar tranquilo» és una perla irresistible\nLa youtuber 'Soy una pringada' estrena la sèrie 'Looser' a Flooxer\nLes cinc millors destinacions per viatjar tot sol\nDescobrir llocs en solitari et permetrà obrir-te més als desconeguts i viure experiències memorables\nSes Illetes, entre les deu millors platges d'Europa\nAquesta platja de Formentera ha rebut aquest reconeixement en els premis Travellers 'Choice Platges, atorgats pels viatgers de TripAdvisor\nLes 20 millors platges d'Eivissa per meditar, ballar o prendre un mojito\nLa revista Traveller realitza un rànquing molt original amb les millors platges de l'illa\nSis coves per visitar a Mallorca\nL'illa amaga veritables tresors sota terra\nTotes les categoriesAltresConcertsEspectaclesExposicionsFestesFires i CongressosGastronomiaLlibresProjeccions CineRutes i ExcursionsTeatreXerrades i Conferències Escull localitatAbreraAguilar de SegarraAlàs i CercAlpArgençolaArsèguelArtésAviàAvinyóBagàBalsarenyBarcelonaBassellaBellpratBellver de CerdanyaBergaBolvirBorredàBrucCabóCabrera d'AnoiaCalafCaldersCallúsCalonge de SegarraCapelladesCapolatCardonaCarmeCasserresCastell de l'ArenyCastellar de la RiberaCastellar de n'HugCastellar del RiuCastellbell i el VilarCastellfollit de RiubregósCastellfollit del BoixCastellgalíCastellnou de BagesCastellolíCavaCercsClariana de CardenerColl de NargóCollbatóComa i la PedraCoponsDasEsparregueraEspunyolaEstamariuEstanyFígolsFígols i AlinyàFonollosaFontanals de CerdanyaGaiàGerGironellaGisclarenyGósolGuardiola de BerguedàGuils de CerdanyaGuixersHostalets de PierolaIgualadaIsòvolJorbaJosa i TuixénLa Seu d'UrgellLlacunaLladursLles de CerdanyaLlíviaManresaMarganellMartorellMasquefaMerangesMoiàMolsosaMonistrol de CaldersMonistrol de MontserratMontclarMontellà i MartinetMontferrer i CastellbòMontmajorMontmaneuMuraNavarclesNavàsNavèsNou de BerguedàOdènÒdenaOlesa de MontserratOlianaOliusOlvanOrganyàOrpíPeramolaPieraPinell del SolsonèsPinósPobla de ClaramuntPobla de LilletPont de BarPont de Vilomara i RocafortPrats de LluçanèsPrats de ReiPrats i SansorPrullansPuig-reigPujaltQuarRajadellRibera d'UrgelletRinerRiu de CerdanyaRubióSagàsSaldesSallentSant Esteve SesroviresSant Feliu SasserraSant Fruitós De BagesSant Jaume de FrontanyàSant Joan de VilatorradaSant Julià de CerdanyolaSant Llorenç de MorunysSant Martí de SesgueiolesSant Martí de TousSant Mateu de BagesSant Pere SallavineraSant Salvador de GuardiolaSant Vicenç de CastelletSanta Margarida de MontbuiSanta Maria d'OlóSanta Maria de MerlèsSanta Maria de MirallesSantpedorSeu d'UrgellSolsonaSúriaTalamancaTorre de ClaramuntUrúsVallbona d'AnoiaVallcebreValls d'AguilarValls de ValiraVansa i FórnolsVecianaViladaVilanova del CamíViver i Serrateix\nEscull categoriaApartamentsCampingsCases ruralsHotelsPizzeriesRestaurantsSpas Escull provínciaBarcelona-------------------A CoruñaAlicanteAsturiasBalearesCastellónGironaGranadaIlles Balears - MallorcaIlles Balears- IbizaJaénLas PalmasLleidaLugoMálagaMallorcaMurciaOurensePontevedraTenerifeValenciaZamora Escull localitat Tria preu40-50Menos de 2020-3030-4050-7070-100150-200Más de 200100-150


» Can seixanta Etcètera\nComentaris\tCan seixanta\n22 febrer 2016 per Núria Puyuelo Mercè Rodoreda escrivia a Jardí vora el mar (Club Editor, 1967): “El menjador va quedar empaperat amb un jornal. Semblava a can seixanta, però l’endemà tot tornava a estar en ordre”. Però què vol dir que “semblava a can seixanta”? Que era un menjador caòtic, desordenat… Aquesta expressió s’utilitza per parlar d’un lloc on tothom fa el que vol, on no hi ha autoritat ni ordre establert. I sabeu d’on prové? D’una fàbrica coneguda com a Can Seixanta al Raval de Barcelona, que avui dia continua dempeus i on encara hi ha instal·lades diverses entitats socials i culturals. Des de fa uns mesos, però, els llogaters d’aquests espais temen que els facin fora del solar que ocupava aquesta antiga fàbrica al carrer Riereta, perquè un grup inversor alemany en va comprar la finca l’any passat.\nEl periodista Josep Maria Huertas Claveria explicava en el seu llibre Mites i gent de Barcelona l’origen d’aquesta expressió: “A mitjan segle xix al petit carrer de la Riereta s’hi concentraven vint-i-tres fàbriques tèxtils, entre les quals algunes de tan famoses com La España Industrial (…). Diuen que n’hi havia una que ocupava els números 18, 20 i 22 ─tots tres sumen seixanta, si s’hi fixen─, i que estava molt mal organitzada perquè el propietari s’ho passava més bé fent xerinola a Montjuïc (…). El desordre de l’empresa era tan gran que per indicar qualsevol mena de desori es va acabar encunyant l’expressió ‘semblar Can Seixanta’”.\nD’expressions o frases fetes relacionades amb els nombres, n’hi ha un munt i, sense adonar-nos, segur que moltes les hem dit mil vegades. En aquests mesos de sequera en què vivim l’altre dia tothom es queixava que només havien caigut quatre gotes i es preguntaven per quins set sous aquest any el fred i el mal temps han passat de llarg.\nAquesta última expressió, “per quins set sous”, o la seva variant “per quins cinc sous”, també té un origen històric. Segons explica el Diccionari català-valencià-balear d’Alcover-Moll, aquesta locució prové d’una expressió que es feia servir en l’època medieval que condemnava a pagar cinc sous aquella persona que donava un consell sense que li haguessin demanat o que ficava el nas allà on no devia.\nAltres expressions relacionades amb els nombres són “tocar el dos”, “començar de zero”,\n“anar de vint-i-un botó”, “cantar les quaranta”, entre d’altres.\n(Article publicat el 17 de gener del 2016 al suplement Cultura d’El Punt Avui.)


Experiències de centre: Aprenentatge cooperatiu i aprenentatge basat amb problemes. Institut Can Roca\nAprenentatge cooperatiu i aprenentatge basat amb problemes. Institut Can Roca\nL'Institut Can Roca s'han decidit per portar en davant un projecte d'aprenentatge cooperatiu i resolució de problemes, coordinat per la Josefa Torres. On gràcies als grups reduïts els alumnes treballen junts per trobar sol.lucions al mateix temps que maximitzen el seu propi aprenentatge i el dels altre.\nConceptes clau: aprenentatge basat en problemes, aprenentatge cooperatiu\nDescripció i fonaments teòrics Aprenentatge cooperatiu:\nDescripció i fonaments teòrics Aprenentatge basat en problemes:\nAquestes dues presentacions es van explicar a les escoles de primària adscrites a l'institut: Escoles Pere Viver, Font de l'Alba, Serra de l'Obac i Enxaneta.\nEtiquetes de comentaris: Gestió d'aula, Innovació, Interdisciplinar, Secundària


500 persones participen en la Sant Silvestre de Llíria - Periòdic del Camp de Túria\nLa carrera solidària recapta més de 500 euros per a Creu Roja\nLa carrera més divertida de l’any a Llíria va ser també un triomf de solidaritat ciutadana aquest dijous 26 de desembre. La VII Sant Silvestre, que va comptar amb una participació superior als 500 corredors de totes les edats, va aconseguir una recaptació de més de 500 euros que es donaran a Creu Roja.\nEste esdeveniment de les festes nadalenques en la capital del Camp de Túria, organitzat per la regidoria d’Esports, es va disputar sobre un circuit urbà de quasi 3 quilòmetres, amb eixida i meta en la plaça Major.\nA més de l’aspecte esportiu, cal destacar el component d’entreteniment de la Sant Silvestre, que també va ser reconegut. Les disfresses més originals van rebre el premi de la Federació del Comerç de Llíria, dotats cadascun amb un val de 30 euros per a comprar en el comerç associat.\nTags: Ajuntament de Llíria, esports, Sant Silvestre\nLa Pobla contará con un punto Labora\nTorna la pilota al trinquet de Vilamarxant\nLlíria prepara noves mesures davant l’inici del curs escolar\nLlíria repassa més de 100 quilòmetres de pistes rurals amb 35 tones de material asfàltic\nEl teatre al carrer obri l’agenda cultural de Llíria de juliol


Pingtwitter - L’oferta d’auriculars de joc econòmica a Amazon estalvia 60 dòlars en el lucidsound ls50x\nL’oferta d’auriculars de joc econòmica a Amazon estalvia 60 dòlars en el LucidSound LS50X\nVosaltres i el propietari de Xbox voleu actualitzar a uns millors auriculars de joc a un preu econòmic? És possible que Amazon només t’hagi cobert amb un mal acord sobre els auriculars de jocs sense fils LucidSound LS50X per a Xbox i PC. Normalment, a uns 250 dòlars, aquest auricular de jocs sense fils amb una alta puntuació obté un 24% gairebé del preu durant un temps limitat.\nA la venda per 189,99 dòlars, els auriculars sense fils LucidSound LS50X ofereixen una experiència de reproducció increïble amb so envolvent immersiu, connexions sense fils sense interferències i sense interferències i una configuració de micròfon dual cristal·lina.\nAuriculars de jocs Bluetooth sense fils LucidSound LS50X\nAra: $ 189,99 | Va ser: 249,99 $ | Estalvis: 60 $ (24%)\nUn dels millors auriculars per a jocs per a Xbox i PC és obtenir un descompte del 24% a Amazon durant un temps limitat. El so envoltant envoltant, la configuració de doble micròfon i la configuració senzilla el converteixen en l’elecció ideal per a qualsevol persona que necessiti uns auriculars d’estil premium sense el preu premium.\nPuntuació número 2 a Pingtwittermillors auriculars per a jocsguia, aquest auricular prenXboxi els jocs per PC a un nivell completament nou. Fàcil de configurar i amb una durada de bateria de 20 hores, el LS50X impressiona fins i tot als jugadors més professionals.\nTot i que no acaba d 'assolir les altures delSteelSeries estretament 7Pels auriculars s’aconsegueixen, el LS50X s’acosta molt a prop amb una qualitat d’àudio, una qualitat de construcció i un disseny extremadament impressionants. La connexió Bluetooth fàcil de configurar és un regal de Déu i els auriculars ofereixen un ajustament i una sensació ultra còmodes que no molesten durant les sessions de joc prolongades.\nPel preu de 189,99 dòlars, aquests auriculars són, amb diferència, els millors pel preu. Per als usuaris de Xbox, el LucidSound LS50X porta els jocs a un nivell completament nou, alhora que proporciona comunicacions i reproducció d’àudio clares. Sens dubte, recomano aprofitar aquesta oferta econòmica d’auriculars per a jocs de Xbox el més aviat possible abans que Amazon ho aconsegueixi.\nReposició de la sèrie Xbox X.- Aquest paquet és perfecte per als amants dels jocs de carreres\nVaig fer 100 tirades al dia durant una setmana i mai m’he sentit més fort: així ho he fet\nARA és el moment de comprar un aparell d’aire condicionat portàtil: això és el que heu de saber\nL’impressionant pantalla filtrada de Google Pixel Fold em fa preguntar-me per què Apple arrossega els seus peus amb l’iPhone 13\nLa millor barra de proteïnes 2020: aperitius de proteïnes post-entrenament per a aquells que treballen dur al gimnàs\nPro Breeze 500 ml Compact Mini deshumidificador: és petit però fresc (i sec)\nPremis Pingtwitter 2021: s’han anunciat tots els guanyadors del premi Garden Living\ngoogle regala els iphone\niPad Pro 12.9 Cyber Monday\nboja estúpid amor lliure corrent\nAquesta oferta telefònica de Google Pixel 4a 5G és tan bona que pensareu que ja és el Black Friday


PP i Ciutadans arriben a un pacte que no els servirà per a governar\nRajoy pressionarà demà al PSOE demanant-li l'abstenció\nPP i Ciutadans han presentat un pacte de govern en 150 punts que no els servirà per governar, en no tenir suficients vots com per a fer-ho. El PSOE ja ha anunciat que votarà en contra així com Podemos i les confluències, el PNB i els grups independentistes catalans.\nEl president del Govern espanyol en funcions, Mariano Rajoy, ha assegurat aquest diumenge que, després de tancar un acord amb Ciutadans i el previsible suport de Coalició Canària, ja té un suport de 170 diputats per a la seva investidura, però admet que, tot i que són importants, ‘no són suficients’, per la qual cosa ha tornat a assenyalar al PSOE. ‘Alguns hem complert amb el nostre deure i ja hem fet la nostra feina. Hem aconseguit sumar 170 escons, com ens havien demanat’, ha subratllat en roda de premsa al Congrés. I després ha apuntat al PSOE: ‘Ara falta que els altres compleixin amb allò que creguin que és la seva obligació’.\nRajoy ha anunciat que demà es reunirà amb Sánchez. ‘Li diré que Espanya necessita un Govern amb urgència, que l’economia està anant bé però que si seguim endarrerint la formació d’un Govern podem començar a tenir problemes per als interessos dels espanyols’, ha afegit.\nEs tracta d’un text de gairebé mig centenar de pàgines que porta per títol “150 compromisos per millorar Espanya”\nEl president de Ciutadans, Albert Rivera, ha animat el PSOE a sumar-se al pacte assolit amb el PP tot i que sigui permetent amb la seva abstenció la investidura de Mariano Rajoy ja que sosté que 100 de les 150 mesures compromeses amb els populars ja eren a l’acord que Ciutadans va signar amb el socialista Pedro Sánchez al febrer.


EDITORIAL CECBLL (Setembre 2020) – Centre d'Estudis Comarcals del Baix Llobregat\nEDITORIAL CECBLL (Setembre 2020)\nEducació i Covid-19: l’inici del nou curs escolar\nEl març del 2020, de sobte, una pandèmia que ningú no s’esperava, el maleït Covid-19, va trasbalsar la nostra vida. Totes les activitats socials s’alteraren: el món del treball, l’economia, la cultura… L’impacte en dos serveis socials bàsics: el sistema educatiu i, sobretot, el sistema sanitari, va ser gran. Les escoles tancaren i els hospitals es col·lapsaren. Tot va canviar ràpidament i també el Centre d’Estudis: Juntes virtuals, 1a Escola d’Estiu del Baix Llobregat digital, conferències amb distància social i mascareta… Hem viscut una situació nova i desconeguda que ens ha agafat per sorpresa.\nDesprés dels primers moments d’astorament, la majoria dels ciutadans vàrem fer un esforç de realisme i generositat i, ara, pocs mesos després, hem acceptat l’ús de la xarxa per a moltes interaccions socials: els infants han après a contactar amb el mestre i el grup-classe per pantalla, fem visites mèdiques per telèfon, ens hem acostumat a fer reunions virtuals… Si aquests nous hàbits no ens aïllen socialment, no ens tornen més individualistes i som capaços de prioritzar el bé comú i lluitar per la justícia treballant en equip amb els altres, benvinguts siguin. Comporten un estalvi de temps i una reducció de la contaminació. El Covid-19 ens haurà ajudat a incorporar la xarxa a la vida quotidiana i als projectes per millorar el món.\nPerò la por al Covid-19 pot portar efectes perversos. Sabem que està incentivant la desconfiança de l’altre, que et pot contagiar, sobretot si és pobre, té la pell més fosca i viu en barris de molta densitat de població. R. Ramos, analitzant la societat anglesa, deia en un article que en els efectes socials de la pandèmia hi havia un element de classe i de raça. Explicava que els pares de classes alta i mitjana es resistien a portar de nou els nens a l’escola, mentre que les famílies obreres eren partidàries que les escoles s’obrissin perquè necessitaven anar a treballar. Amb el drama afegit que els barris obrers, on viuen les minories ètniques, són els més afectats per la pandèmia. Discriminació de raça i de classe, ras i curt. I la nostra societat no és tan diferent de l’anglesa.\nEls infants i joves, les famílies i els docents varen acabar el curs escolar amb desassossec. El confinament els va deixar atordits i desorientats. Després de la família, l’escola és la principal institució de socialització i de formació, i el procés d’escolarització va quedar molt tocat per la pandèmia. Els docents varen haver de fer classes virtuals per a les quals no tenien prou formació prèvia. Però quins criteris són els pertinents perquè el nou curs pugui convertir-se en oportunitat per millorar l’escolarització, davant d’un Covid-19 que no ens abandona i que pot rebrotar amb força? Fem algunes consideracions a mode de balanç de l’inici del nou curs escolar; la importància del tema s’ho val, ens hi juguem el futur de les generacions joves.\nEl curs escolar ha començat al setembre i des de l’inici de la pandèmia han passat uns quants mesos. Ara no existeix l’efecte sorpresa, que va justificar les respostes espontànies dels docents el març passat. El Departament d’Educació és responsable de redactar normes i orientacions per a l’inici de curs i, a través de les Delegacions Territorials i el Servei d’Inspecció, ajudar les escoles a portar-les a la pràctica. Les normes d’enguany, que van arribar tard als centres, recullen directament orientacions sanitàries de lluita contra la pandèmia (absència de febre, mans netes, mascareta i distància social), acompanyades del suport de personal sanitari extern que ha d’ajudar a avaluar possibles confinaments d’aula o de centre.\nAlgunes d’aquestes mesures obstaculitzen l’aprenentatge. L’ús obligatori de mascareta des dels 6 anys dificulta l’aprenentatge de la lectura i l’escriptura, els infants no poden observar els llavis del mestre per millorar la dicció i, així, aprendre a escriure i llegir correctament. Aquestes mesures sanitàries i, mentre el Covid-19 estigui entre nosaltres i pugui rebrotar, no són negociables. Per garantir-ne el compliment, a principis d’estiu el Departament d’Educació va anunciar als mitjans de comunicació que atorgaria els recursos adients per garantir l’obertura dels centres educatius. A finals d’agost, novament a través dels mitjans, el Departament va anunciar que reduiria la ràtio del grups classe de primària a 20, fet que comportava un augment de les plantilles. A finals del mateix mes, els equips directius dels centres treballaven per quadrar les noves plantilles i abaixar ràtios, però no hi havia cap document que donés orientacions concretes per aplicar la normativa. Al juliol s’havia comunicat a cada centre quants docents se li atorgaven per reforçar plantilla, però no se’ls va nomenar fins al 7 de setembre, amb la consegüent dificultat de l’adaptació al centre. Finalment, el Departament permet ràtios més elevades a les anunciades pels mitjans, i només així es poden aplicar les orientacions del nou curs; si no, la plantilla seria del tot insuficient. Des del març havia plogut molt. Com és que s’havien adormit? Així era molt difícil avançar en l’organització del nou curs.\nTot plegat ha comportat que aquest inici de curs hi hagués molta angoixa i molt malestar als centres educatius, que s’han sentit abandonats per l’Administració. Per acabar-ho d’adobar, la coordinació entre els departaments de Sanitat i d’Educació no ha estat fluïda, fet que ha augmentat la desorientació entre els docents i les famílies. Quan mancava una setmana per iniciar el curs, es va notificar als docents que era obligatori fer una formació en línia sobre el Covid-19 i el sistema informàtic es va penjar. Abans d’obrir les aules, a cada àrea o poble, el CAP del territori havia de nomenar el responsable sanitari de suport als centres educatius. El curs estava a punt de començar i no s’havia nomenat ningú. Han arribat docents nous als centres, però no els necessaris per complir les ràtios anunciades. Per resoldre el problema, els especialistes de primària han assumit tutories i això significa que enguany l’educació física, la música i l’anglès no es faran com sempre. Un tema greu, que denota manca de planificació, és que un cop començat el curs han arribat als centres les baixes dels docents amb situació de vulnerabilitat. Si aquestes baixes s’haguessin atorgat al juliol, els centres no tindrien la mobilitat de substituts actual, que dificulta l’inici de curs. Els equips directius dels centres han salvat els mobles a l’últim moment, però amb molt patiment intern.\nEn alguns municipis, arran de la situació produïda pel Covid-19, les Oficines Municipals d’Educació han facilitat la reducció de ràtios durant la preinscripció. Han assumit amb eficàcia la funció, com també la gestió dels alumnes que es matriculen fora de període. Es recomanable que aquestes bones pràctiques es facin extensives a tot el territori. Els propers mesos creixeran la precarietat laboral i l’atur, i per fer-hi front convé enfortir la musculatura del sistema educatiu, sobretot del públic, que és el que més ha ajudat a crear cohesió social, acollint a les seves aules els sectors socials més febles.\nEn definitiva, cal que, des de les institucions educatives, sanitàries i de serveis socials, s’actuï conjuntament amb els centres educatius per frenar els efectes negatius del Covid-19. La crisi, a més d’incrementar la segregació, també pot frenar l’avenç de les metodologies paidocèntriques, en les quals els nens i les nenes són els protagonistes del seu aprenentatge, acompanyats pel docent-tutor. No podem aprofundir en l’afectació negativa que el Covid-19 pot comportar als aspectes qualitatius de l’educació, com ara frenar les metodologies democràtiques i participatives en la construcció de coneixement. Però aquesta crisi pot ser també una oportunitat per repensar i millorar el procés educatiu.\nPer acabar, volem fer un reconeixement a tota la comunitat educativa, des dels docents que acompanyen els infants i joves fins al personal de neteja, que amb el seu esforç ha fet possible l’organització d’aquest nou curs escolar, que sens dubte serà estrany i ple de dificultats. Per a elles i ells, el nostre agraïment.\n← BIOGRAFIES DE PERSONES REPRESALIADES D’ESPARREGUERA I OLESA\n10es Jornades de Patrimoni del Baix Llobregat →


Una iniciativa de Google dóna suport als mitjans digitals\nDins del projecte Google DNI participen 3 publicacions associades a l'AMIC: el diari SEGRE, Periódico de Ibiza y Formentera, i el Més Tarragona\nDins el marc del projecte Google DNI (Iniciativa per a Notícies Digitals), la plataforma de mitjans digitals regionals i locals RADAR rebrà un finançament de 500.000 euros. Es tracta d’un consorci format per 9 editors de mitjans regionals de tot l’Estat que distribueixen 24 publicacions i arriben a una audiència digital de 19 milions de lectors. La plataforma RADAR, coordinada per Henneo, inclou algunes de les publicacions associades a l’AMIC, com el diari SEGRE, Periódico de Ibiza y Formentera, i el Més Tarragona, així com altres mitjans regionals com l’Heraldo de Aragón, La Voz de Galicia o Granada Hoy.\nEn total s’han presentat 988 candidats de tota Europa per aconseguir la subvenció per innovació en el sector de les notícies. Dins d’aquest gairebé miler de propostes, RADAR s’ha convertit en un dels set projectes aprovats a Espanya i en un dels tres que rebrà el finançament màxim. De fet, es tracta d’un consorci de mitjans que afronten els reptes de la transformació digital i posen l’accent en la importància de la premsa regional de qualitat.\nPer la seva banda, el DNI és una aliança entre Google i els editors de notícies europeus per a donar suport a la innovació i les noves tecnologies dins el periodisme de qualitat. Així mateix, també inverteix en el desenvolupament de productes, la investigació i la formació. La seva fundació, DNI Innovation Fund, ha contribuït amb una suma de 150 milions d’euros destinats a 107 projectes d’innovació del sector periodístic en 27 països d’Europa.


La Junta Electoral Central obri un expedient a Sánchez per una entrevista en La Sexta - À Punt\nLa Junta Electoral Central obri un expedient a Sánchez per una entrevista en La Sexta\nEl govern central presentarà al·legacions i es compromet a cuidar l'escenografia en pròximes entrevistes.\nVÍDEO | La Junta Electoral Central obri un expedient a Sánchez per una entrevista en La Sexta\n30 d'octubre 2019 - 23:03\nLa Junta Electoral Central (JEC) ha acordat obrir un expedient sancionador al president del govern espanyol en funcions, Pedro Sánchez, per haver efectuat manifestacions "electoralistes" en una entrevista en La Sexta i per haver-les penjades en el web de La Moncloa.\nL'àrbitre electoral considera que les afirmacions del candidat del PSOE per als comicis que se celebraran el 10 de novembre vulneren l'article 50.2 de la llei electoral perquè l'entrevista es fa a través de "mitjans institucionals" i "singularment" perquè es difon en el web de Presidència del govern espanyol.\nA més, també ha influït en la decisió de la JEC que en un acord del 17 d'octubre es va advertir els membres de l’executiu espanyol en funcions que s'abstingueren de fer declaracions electoralistes perquè, si no, els obririen procediment sancionador.\nAixí mateix, la JEC ha decidit incoar un altre expedient a la ministra d'Educació en funcions, Isabel Celaá.\nEl govern espanyol presentarà al·legacions\nEl govern central ha anunciat que presentarà les al·legacions que estime oportunes davant la Junta Electoral Central. A més, s'ha compromés a cuidar l'escenografia en les pròximes entrevistes que es realitzen des del Palau de la Moncloa.\nL'executiu s'ha mostrat convençut que després d'exposar els seus arguments, l'organisme arbitral conclourà que l'actuació ha sigut "correcta". En aquest sentit, subratllen que "únicament" es qüestiona l'"escenografia".


El govern central ha fet del control del sistema educatiu català un objectiu prioritari. Voldria dividir els infants catalans i, en definitiva, la societat catalana per la seva llengua. Voldria imposar...\nUna realitat viva d'Europa és la riquesa i la diversitat cultural i ser europeu vol dir sentir- se hereu de les seves complexitats. Els ciutadans i els governs de cada país tenen l'obligació de mantenir...\nInsults al president Mas\nArticulistes de diferents diaris, directors de premsa madrilenya, polítics de diferents partits i, fins i tot, el president del govern espanyol han insultat el president Mas. El motiu és que no estan...\nEls catalans ens sentim europeus, som europeus. Recordem que moltes vegades Jordi Pujol es definia com un patriota europeu. A més, va ser president de l'Assemblea de les Regions d'Europa del 1992 al 1996...\nA diferència de la resta de països europeus, la singularitat d'Espanya és l'absència d'un partit d'extrema dreta. Els hereus del franquisme es van fer demòcrates i es van repartir en diferents partits,...\nUna nova transició\nEl novembre de 1975 va morir el general Franco i es va encetar un període cap a un futur incert perquè el règim sostenia que el general ho havia deixat tot “atado y bien atado”. La Transició es...


TERRA de NINGÚ: Paisatges Urbans / Fotografies de Nacho Gómez\nPaisatges Urbans / Fotografies de Nacho Gómez\nEn Nacho Gómez ens presenta el seu treball "Paisatges Urbans":\n"Aquest projecte ens mostra una sèrie de fotografies de diferents espais de la ciutat. Les imatges, la major part preses de nit, ens convida a observar llocs quotidians que solen passar desapercebuts durant el dia a dia."\nPublicat per TERRAdeNINGU.com a 18:53\nEtiquetes de comentaris: ARQUITECTURA, CIUTAT, ESPAIS, exposició fotogràfica, fotògraf, LLOCS, NACHO GÓMEZ, PAISATGES URBANS, TERRA DE NINGU, TERRA DE NINGÚ, TERRADENINGU.COM\nMolt bones Nacho, m'encanta la perspectiva i la llum, en moltes fotos jugues molt amb si és de dia o de nit! Els paisatges urbans poden ser difícils de fer-los atractius però crec que ho aconsegueixes. Gràcies per compartir!\n13 d’abril de 2010 a les 10:25\nfeia temps que no em mirava una foto una y otra vez...\n16 d’abril de 2010 a les 10:50


Un programa especial de RàdioSeu recull la trajectòria de divulgació del Pirineu per part de Joan Obiols — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Un programa especial de RàdioSeu recull la trajectòria de divulgació del Pirineu per part de Joan Obiols\nJoan Obiols, davant la llibreria Purgimon (Foto: Marcel·lí Pascual)\nRàdioSeu ha homenatjat aquest dimecres Joan Obiols amb l'emissió d'un programa especial dedicat a la seva trajectòria de divulgació del Pirineu, els seus pobles i la seva gent. L'espai s'ha emès al migdia i es pot tornar a escoltar a la plataforma de 'Ràdio a la Carta' del portal web www.radioseu.cat.\nEl programa repassa l'obra de Joan Obiols al llarg dels darrers 36 anys, un temps que ha dedicat a deixar constància escrita de la història, el llegat i la realitat contemporània del Pirineu. Per fer-ho, ha publicat 19 llibres que són fruit dels seus viatges per més de 900 pobles de la serralada, en els quals ha entrevistat més de 3.000 habitants de les valls pirinenques, principalment de Catalunya, Andorra, l'Aragó i Occitània.\nL'espai especial, dirigit i presentat per Marta Pujantell, ha recuperat el format que Joan Obiols va crear per a un dels programes amb què ha estat col·laborador de RàdioSeu: 'Radiografies', una compilació d'entrevistes personals a gent singular de la Seu i l'Alt Urgell que va dur a terme al llarg de la dècada passada. Alhora, l'autor ha parlat de cadascuna de les obres de les col·leccions 'El Pirineu i la poesia de la història' i 'Viatge Universal del Pirineu'. I per a l'ocasió, ha seleccionat alguns dels fragments més representatius dels seus llibres i dels diversos indrets als quals fa referència, llegits per la mestra Conxita Rabasa. Els sis eixos temàtics d'aquest apartat han estat el fet d'escriure, la mirada a la vida, la conversa, la descripció d'un poble, el país i el viatge que no acaba.\nAportacions d'amics i persones vinculades a Obiols\nEl programa també ha comptat amb les aportacions d'amics i persones vinculades a Joan Obiols, que han valorat la seva obra i la seva gran aportació al coneixement del Pirineu. Hi han participat l'escriptor i dinamitzador cultural urgellenc Isidre Domenjó, l'editor i periodista Marcel·lí Pascual, la professora i historiadora Maribel Sala, el traductor i poeta Xavi Gutiérrez, la llibretera Núria Agulló, l'estudiós de la cultura popular Salvador Vigo i l'historiador i dinamitzador cultural Xavier Català. El document es completa amb les reflexions d'Obiols sobre tot el que ha après en aquest recorregut i sobre com veu personalment el passat, el present i el futur del Pirineu.\nJoan Obiols i Puigpinós, nascut a Peramola el 1952, és llicenciat en Història i ha estat mestre de català i professor de l'Escola Agrària del Pirineu. També ha exercit com a tècnic de turisme rural. La seva trajectòria de recerca l'ha convertit en un referent pel que fa a coneixement global de la realitat dels Pirineus. Com a col·laborador de RàdioSeu, a banda de 'Radiografies' (2011-2015), també ha dirigit els programes 'Arxiu Obert' (2000-2010), 'Lletres del Pirineu' (2003-2005) i 'Monogràfics del Pirineu' (2006-2008).\nPODCAST: Programa especial "Joan Obiols: final d'etapa i llegat pirinenc"


Primeres denúncies a morosos de la Cooperativa de l'Aleixar\nUn sol soci deuria 300.000 euros que s'estaria negant a retornar | La majoria de deutors estarien saldant el deute\nRedacció dimarts, 6 de novembre 2018 - 18:28h | Actualitzat a 2018-11-09 13:13h\nLa Cooperativa de l'Aleixar ha començat a moure fitxa per solucionar el forat econòmic de 4,5 milions d'euros. L'entitat hauria començat a denunciar els deutors que es neguen a tornar els préstecs que se'ls van concedir segons ha avançat RAC1 i ha confirmat TarragonaDigital a través dels serveis jurídics de la Cooperativa. Del total del forat econòmic, fins a un milió d'euros correspon a crèdits emesos i no recuperats.\nD'aquest paquet total, la majoria de socis deutors s'haurien mostrat predisposat a tornar els préstecs, però no tots. Un dels casos de més volum és el d'un veí del poble, empresari, a qui es van deixar 300.000 euros que es nega a retornar. En la mateixa situació hi hauria, segons ha apuntat ACN, dos préstecs que sumen uns 90.000 euros. En total, aquests tres crèdits sols ja significarien gairebé el 40 % del que queda pendent de retornar.\nLa resta de deutors, que serien fins a 35, sumen els 600.000 euros restants que es deuen a la secció de crèdit de la Cooperativa de l'Aleixar. D'aquests n'hi hauria que haurien amortitzat el crèdit de cop, mentre que altres han començat a retornar-lo, en alguns casos, a través de nous crèdits, ara amb Coselva. L'entitat, de fet, ja es va posar a disposició de la Cooperativa de l'Aleixar i els seus socis quan es va conèixer la situació de la secció de crèdit.\nCrèdits emesos però no concedits\nDes que es va obrir la investigació per delictes econòmics, s'han anat coneixent més detalls de la situació de la Cooperativa de l'Aleixar. La investigació dels Mossos d'Esquadra també estudia si alguns dels crèdits que figuren com a no recuperables serien, en realitat, falsos. El que hi ha sobre la taula és la possibilitat que l'exdirectora de la caixa agrària hagués falsificat signatures per quedar-se els diners.\nEls comptes del 2017 no s'han formulat\nEls serveis judicials de la Cooperativa de l'Aleixar expliquen que s'està posant al dia la comptabilitat del 2017, que a aquestes altures encara no s'ha formulat. La previsió amb la qual es treballa és poder-los presentar, com a molt tard, la primera setmana de desembre. Més enllà de l'obligació legal de presentar els comptes, el document ha de servir, també, per saber quin és l'estat real i actualitzat de la comptabilitat de la Cooperativa de l'Aleixar.\n4,5 milions d'euros de forat econòmic\nFa dues setmanes que es va saber que el forat econòmic de la Cooperativa de l'Aleixar és de 4,5 milions d'euros. Aquesta quantitat es divideix en tres conceptes. Per una banda, un milió d'euros de préstecs concedits i no reclamats ni retornats. Un altre milió i mig d'euros correspon a immobilitzat financer que surt reflectit al balanç, però no existeix. És a dir, dipòsits que la Cooperativa tindria a altres entitats bancàries o a la mateixa secció de crèdit, però que no existeixen.\nEls dos milions restants d'aquest forat econòmic corresponen a un desviament de saldos passius. Els comptes de la Cooperativa de l'Aleixar reflecteixen que hi ha tres milions d'euros en dipòsits de socis; és a dir, tres milions d'euros dels socis en comptes corrents i d'altres tipus. Aquests diners figuren, al balanç, com un deute de la Cooperativa cap als socis. El cas és que aquests dipòsits no sumen tres milions d'euros, sinó cinc. La Cooperativa, per tant, deuria dos milions d'euros més del que diuen els seus comptes.\nATENCIÓ: La CUP porta el conflicte de Siurana-Rudecanyes al Parlament\ninformació judicial agricultura L'Aleixar Cooperativa de l'Aleixar


Cal Senyor Gelonch - Vila de Piera\nPortada > Recorregut arquitectònic > Cal Senyor Gelonch\nLa via principal de Piera encara mantenia els carrers de terra a la dècada de 1930\nObertures emmarcades per dintells i falses pilastres decorades amb motius vegetals i geomètrics (2015)\nRetrat del senyor Gelonch, el comerciant que va comprar la casa als Proubasta (1916)\nD’UN SENYOR NOTARI A UN SENYOR COMERCIANT\nCap al 1890 el notari Joan Proubasta i Bayona (1835 - 1900) va adquirir dues cases entre mitgeres a prop de la plaça i les va unificar. En fer-ho va encarregar la construcció d’aquesta ensenyorida caseria neoclàssica amb diverses concessions al modernisme, com demostra alguns treballs de forja i altres elements interiors: sostres pictòrics, mosaics hidràulics o arrambadors ceràmics.\nLa casa, que conserva els cellers originals de les primitives edificacions, disposa de planta soterrada, planta baixa, dos pisos i golfes. La façana, molt simètrica, va ser projectada segons els cànons clàssics i és coronada per una balustrada. Conté un balcó continu al primer pis i dos d’individuals al segon. Les obertures, emmarcades amb llinda i falses pilastres, estan decorades amb motius vegetals i geomètrics.\nDurant la Guerra Civil (1936 - 1939) els descendents del notari Proubasta van arrendar la casa als estiuejants Gelonch de Barcelona després de la confiscació de la torreta on passaven els estius des de feia anys. El pas transitori per aquesta casa es va prolongar fins que els Gelonch la van acabar comprant. Des d’aquell moment aquesta família en són els propietaris. Actualment la finca pertany als seus descendents, els Gisbert i Gelonch.


Poble Actiu referma el seu posicionament en contra de construir nous macropolígons industrials a l’Anoia, proposat en el Pla Director d’Activitats Econòmiques de la Conca d’Òdena, arran del rebuig social a l’urbanització de Can Titó. Com havien exposat en el programa electoral, es mostren contraris a la planificació de sòl industrial a Can Morera, Can Titó, Sant Jaume de Sesoliveres o en qualsevol altres espai de la comarca i reclamen un debat profund: “el problema no és on, sinó per què hem de construir nous macropolígons industrials”. Consideren que el debat no hauria de centrar-se en la ubicació del macropolígon industrial, fet que ha creat molt rebuig a Can Morera a Òdena i Can Titó a Vilanova del Camí, sinó en el model territorial, econòmic i urbanístic de la comarca.\nLa candidatura municipalista argumenta que rebutgen el nous macropolígons industrials per tres motius. En primer lloc, perquè la Conca d’Òdena ja disposa de suficient sòl industrial en els polígons existents per l’ampliació de les indústries existents i per l’acollida de noves indústries. Afirmen que hi ha molt sòl industrial disponible al polígon industrial de Santa Margarida de Montbui, totalment buit, o amb suficient espai als polígons industrials d’Òdena, la Pobla de Claramunt i Vilanova del Camí. En segon lloc, recelen de basar la planificació industrial del territori en l’arribada d’empreses multinacionals, bàsicament del sector logístic, que generen pocs llocs de treball i afecten grans extensions de territori, enlloc de fomentar el teixit empresarial amb alt valor afegit.\nEn darrer lloc, reclamen una planificació urbanística pensada per afrontar l’emergència climàtica, que no planifiqui zones industrials allunyades de les zones residencials perquè això comporta un augment dels desplaçaments en vehicle privat i, per tant, de la contaminació atmosfèrica. Poble Actiu fa una crida a la ciutadania a participar el dissabte 26 de setembre a la mobilització convocada per Per la Conca, Salvem Can Titó i Unió de Pagesos per rebutjar el Pla Director.\nReunió amb l’associació veïnal de Sant Jaume de Sesoliveres\nSeguint amb la ronda de reunions amb entitats veïnals, la candidatura municipalista es va reunir el divendres 18 de setembre amb l’associació veïnal del barri de Sant Jaume de Sesoliveres per abordar la situació del barri. La manca de neteja, l’estat dels carrers, l’incivisme, els problemes de seguretat, el repte del reciclatge, el transport públic o la il·luminació dels carrers foren alguns dels problemes exposats pels representants veïnals. Els representants de l’Associació veïnal de Sant Jaume Sesoliveres i de Poble Actiu es van comprometre a mantenir converses per veure com es resolen les problemàtiques del barri.\nAixí mateix, els representants de Poble Actiu també van exposar que s’oposen a la construcció del macropolígon industrial de Sant Jaume Sesoliveres que preveu planificar sòl industrial a la zona lateral de l’autovia A-II propera al barri i que podria representar clars perjudicis de sorolls, olors i trànsit pels veïns del barri.\nPrevious articleEmpat de Toni Bou i Adam Raga al Trial d’Andorra\nNext articleEl gimnàs de Can Titó de Vilanova reobre amb aforament limitat


Els Grups Municipals Socialista i Convergent promouen un acord de portaveus perquè Terrassa subscrigui la Declaració dels drets dels animals.\nAquesta proposta ha estat impulsada per l’entitat IMPROCAN, una associació sense afany de lucre que treballa per garantir el benestar dels animals.\nPSC i CDC buscaran el suport de la resta de forces amb representació al consistori perquè la ciutat se sumi a aquesta declaració que recull, entre altres coses, que els gats i gossos que no tinguin la tutela d’una família visquin dígnament sota la protecció de l’autoritat municipal.\nLa proposta conjunta penalitzarà l’abandonament de mascotes, prohibirà l’experimentació amb animals, l’explotació i els espectacles que comportin patiment o burla per a ells.\nL’acord també promourà la tinença responsable d’animals entre els escolars i amb campanyes obertes a la ciutadania.\nLa moció també vol aconseguir millorar el civisme dels propietaris de gossos promovent la recollida dels excrements a la via pública. A més, la Policia Municipal es formarà sobre legislació animal.\nSi l’acord prospera, a través de la seu electrònica es podran tramitar denúncies per sospites de maltractament als animals o altres actes incívics.