Ruta de senderisme a l'arc de la Foradada i la cova de l'Aire - Comunitat Valenciana\nInspira't senderismo en la comunitat valenciana tinenca de benifassa rutas en castellon senderismo en castellon ruta arco de la foradada y la cova de l aire portell de linfern\nEl sender de l'arc de la Foradada i la cova de l’Aire té tres llocs màgics espectaculars que cada any atrauen més amants i aficionats a les escapades en plena naturalesa. El recorregut circular, d'uns vint quilòmetres, també és conegut com el sender del Portell de l’Infern, un impressionant pas a través d'una majestuosa paret de roca.\nEn temps passats, aquesta ruta de senderisme va ser un camí natural de pas que anava de la població castellonenca de Fredes a la zona de la Sénia (Tarragona). Aquest dur trajecte enclavat al Parc Natural de la Tinença de Benifassà és famós per tenir unes excel·lents panoràmiques i uns grans recorreguts de senderisme.\nEl trajecte ha tingut diferents usos al llarg de la història: camí carboner, de pasturatge o punt de pas d’estraperlistes i maquis durant la guerra civil i anys posteriors. En el seu moment, disposava d’un punt de control temporal de la guàrdia civil. Com pots comprovar, a més d'encant natural i paisatgístic, aquesta ruta té un important arrelament cultural amb la zona, i això li dóna un valor afegit si t’apassionen les històries i llegendes.\nDesprés de deixar enrere el Portell de l’Infern, s'arriba a les dues fites que donen fama a la ruta. En primer lloc, la cova de l’Aire, un lloc únic des d’on s'observa el barranc del Salt i el Mas del Peraire. La ruta es complica en aquest punt i hauràs de parar atenció si decideixes pujar fins a l’esvarosa cova. La recompensa? Unes vistes espectaculars i el recer d'una cavitat d'extraordinàries dimensions que et fa sentir molt xicotet.\nDesprés de la cova, segueix el camí fins a la Roca Foradada, un impressionant arc rocós que es travessa per baix. Si tens esperit aventurer i una forma física que ho permet, anima't a creuar-lo des de dalt. L'accés no és difícil, però és per a nivells avançats. El magnífic pont natural que forma la roca s'ha convertit en una de les meravelloses instantànies de la zona.\nSi t'animes a fer aquesta ruta, tingues en compte la dificultat. El sender té un recorregut alternatiu més suau, ideal per a persones que no es troben en plena forma o per a fer-lo amb xiquets. Prepara bon calçat, avituallament i unes cinc hores del teu temps per a culminar amb èxit aquesta ruta que es troba dins de la Xarxa de senders PR de la Tinença.


Publicat el 13/03/2019 09:22\nAmpostaBenifalletCaseresFlixGandesaGinestarMas de BarberansRasqueraTortosa\nLes Terres de l'Ebre van perdre 10.776 habitants entre 2001 i 2016, el 5,62% de la població. El territori es troba entre l'estancament i la regressió demogràfica. Pocs municipis ebrencs s'escapen del balanç negatiu. Dels 52 pobles del territori, 42 tenen menys de 5.000 habitants i més de la meitat, 23 pobles, no arriben als 1.000. Als pobles petits la demografia no para de decréixer, i alguns com Caseres, Bot, Benifallet, Riba-roja d’Ebre o el Mas de Barberans, perden població continuada des de fa dècades. Ni tant sols amb l'arribada de població immigrant abans de la crisi econòmica es va frenar la pèrdua d'habitants.\nEls economistes responsables d'aquest estudi, de la Càtedra d'Economia Local i Regional de la URV (CELiR), consideren que la situació no és "irreversible". Aposten per enfortir subsistemes urbans dins del territori, sobretot als entorns de Tortosa i Amposta i de Flix-Móra d'Ebre-Gandesa, i fomentar des de les administracions públiques, més activitat econòmica. Juan Antonio Duro i José Maria Piñol, autors de l'informe 'El despoblament rural a l'Ebre', han assenyalat que el territori ha de deixar de ser "un espai atractiu per viure-hi", per ser "un espai per treballar, produir i generar activitat econòmica". De moment, el problema no para de guanyar "dimensió i complexitat”.\nL'estudi conclou que les Terres de l'Ebre han entrat en una "nova fase poblacional regressiva", amb una evolució comparativament desfavorable en relació a Catalunya i que retorna a una "clara tendència de despoblament per a un grup ampli de municipis". Duro i Piñol han lamentat que es dediquin "pocs recursos" a la creació d'activitat econòmica, i que es faci "de manera aïllada, sense una visió integral i multidimensional del problema".\nL'informe evidencia que les polítiques de desenvolupament rural aplicades els últims anys no han estat del tot efectives quantitativament i s'assenyalen "mancances" com la falta de polítiques d'estat o supralocals que complementin l'acció de la Unió Europea, la manca de capacitat de resposta de les administracions locals i la "insuficient coordinació entre nivells administratius", i finament, la inadequada oferta formativa secundària que no s'adapta a les noves demandes.\nAixí és que les principals pèrdues de població es registren als municipis petits de base agrícola i en poblacions mitjanes d'estructura industrial. Exemples d'aquests dos casos podrien ser Bot i Flix. Hi ha un tercer perfil, els dels pobles amb una elevada proporció de població estrangera, com ara Ginestar o Rasquera. Les polítiques agràries són antigues, com alguns projectes de regadiu, no s'incentiven les activitats empresarials i es projecten infraestructures, com els vivers d'empreses o els polígons industrials, que són poc competitius i amb poca dotació.\nL'accessibilitat, els avantatges de les noves tecnologies o les polítiques de discriminació positiva "no han estat suficients per aturar el fenomen del despoblament", com certifica l'estudi de CELiR. La qualitat de vida o els entorns naturals que ofereixen les Terres de l'Ebre no han estat "un revulsiu" per corregir les dinàmiques prèvies i una part significativa de la població té la percepció que falten expectatives de futur als pobles i al conjunt del territori.\nUna dotzena de dotacions dels Bombers segueixen treballant en l'incendi d'una planta de reciclatge a Amposta\nLa policia local deté un veí d'Amposta amb 27 embolcalls d'heroïna a sobre\nL'IRTA introdueix insectes sud-africans per combatre el cotonet als cítrics de les Terres de l'Ebre\nEls Mossos d’Esquadra detenen dos homes per furts a establiments comercials del Montsià\nCompren les naus d'Antaix d'Amposta per instal·lar-hi un centre logístic per distribuir roba infantil\nTerritori promou la Taula de voluntariat del Delta de l'Ebre i els Espais Naturals Protegits de l'Empordà


PASSANANT FOTO (valoració) ~ _\nPASSANANT FOTO (valoració)\n75 FOTÒGRAFS ES TROBEN DURANT UN CAP DE SETMANA A PASSANANT\nLa Trobada Fotogràfica PASSANANT FOTO 2009, ha tancat la seva quarta edició amb gran èxit. Any darrera any s'està consolidant ja és un refent fotogràfic dins del nostre país. Durant la trobada PASSANANT FOTO 2009 és van visionar, pel cap baix, unes 3.000 imatges. El municipi de Passanant i Belltall que acull la trobada és petit, però amb un equip reduït i el suport de l'Ajuntament ha aconseguit fer molt de soroll dins del món de la fotografia, i viure-la de manera participativa, diferent, i cercant sempre la complicitat dels fotògrafs, des de la innovació, el sentit comú i partint d'un bon concepte.\nLa filosofia de la trobada és la de sempre "qualitat" i podem dir que hem vist un alt nivell fotogràfic. Des dels extraordinaris ponents Luis Castelo i Ferran Freixa, fins la presentació del llibre Escenografies de l’oblit de Norbert Tomàs ple d’anècdotes i d’un nivell didàctic gairebé perfecte; passant per l'exposició del David Besora (una nova i diferent visió sobre la ciutat de New York) i la de l’Espai Jove, on l'Escola d'Art i Disseny de la Diputació de Tarragona ha presentat les propostes fotogràfiques de tres dels seus alumnes; sense oblidar-nos de la col•lectiva ESPAIS BUITS amb fotografies dels assistents a PASSANANT FOTO d’anteriors edicions.\nEl Sr. Josep Poblet, Il•lm. President de la Diputació de Tarragona va donar la benvinguda a tots els assistents. També va gaudir d'una visita guiada a càrrec del fotògraf Josep Bou, creador i director de PASSANANT FOTO, per les exposicions fotogràfiques, i va compartir amb tots els assistents vinguts d’arreu de Catalunya i d’altres països el temps de l’esmorzar.\nDesprés de dinar és va presentar el projecte fotogràfic creatiu en format de llibre PassFOTO 13x18 Viatge a la Conca de Barberà. El Sr. David Rovira, Il•lm. President del Consell Comarca de la Conca de Barberà, per motius personals, va excusar la seva assistència i va ésser el Sr. Josep Amin regidor de cultura de l’Ajuntament de Sarral qui va fer-la.\nUna de les novetats d'aquest any a PASSANANT FOTO ha estat la visita guiada oberta a tothom a les exposicions abans esmentades. Després de la bona acollida d'aquesta iniciativa, la donem per incorporada a PASSANANT FOTO. La trobada va viure moments molt creatius, plens de tècniques sorprenents per la majoria dels assistents i d’altres fins i tot agosarades, innovadores i trencadores. Però també i va haver un moment molt emotiu al recordar al Sr. Ramon Aloy, alcalde de Passanant i Belltall que malauradament va deixar-nos l’any passat. Una persona amb visió de futur i que des del primer moment es va entusiasmar amb aquesta iniciativa cultural i va donar-l’hi tot el seu suport. L’equip creador i logístic de PASSANANT FOTO (el Josep, el Joan i la Teresa) estan ben segurs de que aquest cap de setmana cultural-fotogràfic hauria estat per a ell un motiu d’orgull, i com va dir Josep Bou – aquest èxit sempre serà una mica seu- , ens dol que no hagi pogut gaudir dels objectius assolits en aquesta quarta trobada fotogràfica.\nFotos: © Luis Castelo, © Ferran Freixa i © Josep Bou.\n11:26 Albert Carreras certamens i festivals, notícies


El Quadis CNM juga dissabte a Madrid... pensant en l’Oradea\nLa visita a la difícil piscina del Canoe serà un bon test per a la tornada de l'Eurocup del dissabte dia 9\nDivendres, 01 Novembre 2019 11:53\nDesprés de la dolorosa, i força injusta, derrota per 12 a 9 a la piscina de l’Oradea romanès en l’anada dels quarts de final de l’Eurocup, i abans de la tornada del pròxim dia 9, el Quadis CN Mataró té un compromís de lliga a la piscina del Canoe de Madrid. El partit es juga el dissabte a les 14 hores i serà retransmès en directe per Esport3.\nL’equip madrileny no està fent una bona campanya i només ha pogut guanyar un partit contra l’Echeyde, però el Quadis també està en mala ratxa amb tres derrotes seguides, això sí davant dels equips punters.\nLa piscina del Canoe sempre ha estat un feu complicat per a l’equip mataroní. La temporada passada s’hi va poder guanyar per un ajustat 8-9, però l’anterior victòria ja es remunta a la temporada 2013-14. I de les últimes 10 visites 7 han acabat amb victòria madrilenya.\nLa temporada 2001-02 el CN Mataró va patir allà una de les derrotes més dures de la seva història a la màxima categoria en caure per 17-7.\nEl balanç global de les visites mataronines al Canoe és de 4 victòries, 2 empats i 21 derrotes. Recordem que l’equip madrileny va arribar a ser campió de la lliga dues vegades en les dues últimes temporades del segle XX.


Barcelona, la primera ciutat en rebre la torxa olímpica dels Jocs Special Olympics 2018 — Ajuntament de la Seu d'Urgell\nSou a: Inici Notícies Barcelona, la primera ciutat en rebre la torxa olímpica dels Jocs Special Olympics 2018\nBarcelona, la primera ciutat en rebre la torxa olímpica dels Jocs Special Olympics 2018\nRecorrerà diverses ciutats catalanes fins arribar el 4 d’octubre a Andorra la Vella, on se celebrarà l’acte d’inauguració dels Special Olympics i s’encendra el peveter. A la Seu d'Urgell, la flama olímpica arribarà el 3 d'octubre.\nAquest dijous 20 de setembre ha arribat a Barcelona la torxa dels Jocs Special Olympics 2018 la Seu d’Urgell-Andorra la Vella. Barcelona s’ha convertit en la primera ciutat en rebre la flama Olímpica en un acte inclòs en el programa de la Festa Major de la Mercè. A les 16.30h el veler Sail One, acompanyat d’altres embarcacions de la Federació Catalana de Vela, ha atracat al Port de Barcelona. Dos esportistes d’Special Olympics han desembarcat amb el candil que contenia la flama.\nLa torxa ha estat rebuda pel director del Consell Català de l’Esport de la Generalitat de Catalunya, Toni Reig, el President d’Special Olympics Catalunya, Sergi Grimau, la presidenta d’Acell, Marina Gómez, el president de la Federació Catalana de Vela, Xavier Torres i pel president de l’UFEC, Gerard Esteva. També ha comptat amb la presència de la cònsol major del Comú d’Andorra la Vella, Conxita Marsol, i l’alcalde de la Seu d’Urgell, Albert Batalla.\nA les 16.50h ha començat el recorregut de la torxa pels carrers de Barcelona. Cada relleu ha estat protagonitzat per un convidat especial que ha acompanyatels atletes que participaran als Jocs. Han estat: Sandra Azón (medallista de vela dels Jocs d'Atenes), Joan Herp (olímpic de vela de Rio 2016), Toni Reig, Gerard Esteva, Sor Lucia Caram, Rodrigo de la Fuente, Núria Casas, David Clupés, Nando Jubany, Javi Puado, Albert Hermoso (genet olímpic), Marc Martínez, Catarres, Pere Arquillué, Cristina Brondo, Toni Sevilla, Pitu Abril, Doctor Prats i Sergi Bruguera.\nEl relleu ha culminat amb una gran festa a la Plaça Sant Jaume, on s’ha encès el peveter. A més a més, s’ha presentat una de les sorpreses d’aquesta edició dels Jocs: la nova mascota d’Special Olympics: la Bruna. Una mascota nascuda a Barcelona amb un nom inspirat en la raça autòctona de vaques dels Pirineus.\nA partir de l’acte d’avui comença el recorregut de la torxa per diferents ciutats del territori: Badalona (23 set.), Calella (24 set.), Mataró (24 set.), Lloret de Mar (25 set.), Girona (26 set.), Figueres (27 set.), Granollers (28 set.), Sant Just Desvern (29 set.), Igualada (29 set.), Tarragona (30 set.), Reus (30 set.), Lleida (2 oct.), fins arribar el 3 d’octubre a la Seu d’Urgell i el 4 a Andorra la Vella, on se celebrarà l’acte inaugural dels Jocs Special Olympics 2018.\nEls Special Olympics són un dels esdeveniments esportius més importants per a les persones amb discapacitat intel·lectual. Se celebra un cop cada 4 anys, des de l’any 1988, i s’han celebrat periòdicament en terres catalanes.\nAquesta és l’11a edició, que es disputarà a la Seu d’Urgell i a Andorra la Vella del 4 al 7 d’octubre sota el lema “El millor és qui ho intenta”. Hi participen 1.500 esportistes de tot el món. Fins al moment, ja són 13 els països que han confirmat la seva assistència, entre els quals hi ha Bèlgica, Índia, Dinamarca, Finlàndia, Portugal i Alemanya.


Leissigen Youth Hostel Leissigen Suïssa - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nOberfeldweg 9, Leissigen, Leissigen, Suïssa, 3706 - Veure al mapa\nConvenientment situat a Leissigen, Youth Hostel Leissigen és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Youth Hostel Leissigen asseguren una estada plaentera als seus clients. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, restaurant, visites turístiques, biblioteca.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, escriptori, bany compartit a cada habitació. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com parc infantil, ping pong, jardí, esports d'aigua (no motoritzats), sala de jocs. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Youth Hostel Leissigen.\nTots els tipus de viatgers (47) Parelles (14) Viatgers en solitari (11) Famílies amb infants petits (9) Famílies amb infants grans (4) Grups (10)\nAllotjaments a Leissigen


La gasolina cau a preus del 2012 i s’uneix a la cadena de mínims del gasoil | Economia | EL PAÍS Catalunya\nLa gasolina cau a preus del 2012 i s’uneix a la cadena de mínims del gasoil\nEl litre de benzina es ven de mitjana a 1,352 euros, mentre que el de gasoil surt a 1,274 euros\nMadrid 23 OCT 2014 - 12:17\tCEST\nUn treballador d'una gasolinera de Repsol, a Madrid. BLOOMBERG\nEl descens del barril de petroli en els mercats internacionals de matèries primeres s'està començant a notar en el preu de venda al públic dels combustibles a Espanya, que estan en el seu nivell més baix des del 2012 en el cas de la gasolina i en el del 2011 pel que fa al gasoil. El descens, a més, s'ha accentuat en les últimes setmanes, amb una retallada d'un 2,8% i un 1,8%, respectivament.\nEn concret, el preu del litre de gasolina ha descendit 4 cèntims en tot just una setmana i s'ha situat en 1,352 euros, un nivell un 3,9% inferior tant al que hi havia al començament de l'any com al de la mateixa setmana de l'any passat. Aquest combustible ja fa dues setmanes que està per sota dels 1,4 euros.\nPel que fa al gasoil, el litre ha sumat la seva segona setmana per sota del llindar dels 1,3 euros i s'ha situat en 1,274 euros. Aquest preu és un 6% inferior al del gener i un 6,4% inferior al de la mateixa setmana de l'any passat.\nAquestes caigudes de preus es produeixen en un moment en què el preu del petroli registra el seu nivell més baix dels últims anys, i, malgrat que la devaluació de l'euro redueix l'efecte de translació d'aquestes caigudes i de les pujades en els marges dels operadors detectades per la Comissió Nacional dels Mercats i la Competència (CNMC) en el seu últim informe de supervisió del mercat.\nFent referència a aquesta qüestió, respecte al 2013, el preu de gasolina i del gasoil han baixat un 3,9% i un 8,7%, respectivament. En aquest període, el barril de Brent —de referència a Europa— ha caigut un 14,5%, fins als 66,6 euros. Aquesta diferència s'explica, d'una banda, perquè el preu del cru només representa una part del que costa al final cada litre. A més de la matèria primera, la gasolina inclou el cost de refinat i transformació, així com un elevat percentatge d'impostos. En el cas de la gasolina, un 52% dels diners que es paguen per litre van destinats a pagar impostos, en el del gasoil, aquest percentatge es redueix a un 46,5%.\nConsulteu els preus de les gasolineres de cada ciutat (castellà)


Tanquem els CIEs: Més al Sud. Cinema al CCC Barri\nMés al Sud. Cinema al CCC Barri\nEstranyes en el paradís, cinema al CCCBarri\nCarrer Puríssima Concepció 28, Metro Poble Sec\nEl proper dissabte 15 de març, a les 19.00h, continua el cicle de cinema "Més al Sud" al CCCBarri amb una sessió especial en entorn de la frontera sud d'Europa i nord d'Àfrica en què comptarem amb dues pel·lícules diferents que neixen d'uns mateixos esdeveniments: les morts de desenes de migrants subsaharians en els salts a les tanques dels enclavaments fronterers de Ceuta i Melilla la tardor del 2005.\nL'horror davant les imatges d'aquella guerra a la frontera que van ser transmeses per televisió i la desconfiança per la manera en què els migrants estaven sent representats, van provocar en els directors d'aquestes dues pel·lícules la necessitat de realitzar un moviment. Tots dos es llancen a un viatge en direcció contrària, comencen a la frontera, per arribar fins a alguns dels llocs de partida i trànsit, compartint les preguntes que es troben en el camí, assumint el lloc ocupat per qui ve d'Europa portant una càmera entre les seves mans i buscant, des d'aquí, la possibilitat de crear nous relats. La projecció comptarà amb la presència dels directors de les dues pel·lícules i amb membres de la campanya Tanquem els CIE.\nDistàncies, Pilar Monsell [ 2008 , 28 min ]. Un grup de refugiats del Congo està bloquejat a Rabat. La frontera amb Espanya els impedeix creuar a Europa. En una remota habitació a la perifèria de la ciutat assagen una peça de teatre sobre la seva pròpia experiència. Una obra imperfecta, inacabada. La vida real es confon amb la seva representació. Entre ells, Apollinaire explica, frontalment, un viatge etern de final incert. Arxius televisius mostren migrants expulsats al desert, obligats a començar de nou. Rostres que han perdut noms. Darrere romanen els espais buits del que va passar. Petjades silencioses que revelen la seva història com la nostra.\nBab Sebta, Pedro Pinho i Frederico Llop [ 2008 , 110 min ] Bab Sebta en àrab significa "la porta de Ceuta". És el nom del pas a la frontera entre el Marroc i Ceuta, el lloc on persones provinents de diferents llocs d'Àfrica intenten emigrar a Europa. Marca la diferència entre la possibilitat de poder viure una vida millor o seguir condemnats al continent negre. La pel·lícula Bab Sebta viatja a través de quatre ciutats africanes per trobar aquests viatgers i els seus rituals d'esperança .


La relació entre el manteniment i l'assignació de la família a la llar - Italià Advocats en línia. La major legal portal italià advocats.\nLa relació entre el manteniment i l'assignació de la família a la llar\nLa quantificació de manteniment és un dels moments de major fricció entre les parelles separar (quan evidentment no argumenten que la separació de càrregues)\ndes de l'àmbit psicològic (el manteniment de la cobertura al cònjuge dèbil es converteix en l'arma que utilitza el cònjuge que se sent 'esquerra' a obtenir una revenja contra l'altre cònjuge - en general - és moralment culpar per a la fi del matrimoni) - a l'àmbit econòmic i l' (els dos cònjuges no entenen que els efectes del matrimoni implica, inevitablement, una reducció del seu nivell de vida, i una duplicació de les despeses fixes mensuals, només de pensar que un dels dos, i els cònjuges s'han de pagar un nou lloguer, per no parlar de la qüestió econòmica relativa al manteniment dels fills), i també a causa de la manca d'una determinada regla (o fórmula matemàtica) que pot ser utilitzat per quantificar a causa de.\nEn aquest sub-estrat declaració (no estudien i no inclòs) col·locada al seu lloc, però es podria dir que extreu la seva ànima, el tema relatiu a la quantificació de la subvenció de manteniment, en el punt, en general podem dir que el manteniment que pot incloure el cònjuge i els fills i han de ser quantificats, cal assenyalar que per a la quantificació de manteniment hi ha una regla matemàtica, de fet, fora de principis abstractes, generals, de fet, han de ser valorat cas per cas. Només cal pensar en l'impacte que pot tenir l'ajuda econòmica rebuda per la família de manteniment (es demana, en altres paraules, si l'ajuda que reben de la família és un component econòmic que han de ser avaluades per a determinar el manteniment de la cobertura). Sense tenir en compte la qüestió de la cessió de la casa de la família de manteniment. En aquest punt és oportú començar a distingir entre l'assignació de l'habitatge familiar al cònjuge d'acord amb l'art. o els fills d'acord amb l'art. (deixant en segon pla la qüestió de l'habitatge familiar en presència de facto parelles). Tornant a l'anterior distinció destacar entre la cessió del dret de residència en l'habitatge familiar a un antic cònjuge o als fills, és necessari destacar que l'art. segons la qual 'El jutge, la pronunciació de la separació, estableix per a la prestació del cònjuge que no s'aplica de la separació, el dret a rebre de l'altre cònjuge que és necessari el seu manteniment, si no ha ajustat la seva pròpia renda no es preveu que la casa de la família pot ser atorgada a l'altre cònjuge.\nAixò, però, no exclou que, de conformitat amb l'acord d'ambdós cònjuges, a l'assignació de l'habitatge familiar es converteix en un element de manteniment, ja que els dos cònjuges poden acordar, en el sentit que el dret d'habitar sobre la casa és una part de la fes.\nEn altres paraules, el que seria en la presència de la quota de manteniment, en tot o en part a la naturalesa d' (virtual), i no amb diners. Els fets del cas es pot construir com una simple assignació (gaudi) de la la casa de la família fins a configurar reals transferències de béns immobles (també estintive del dret a manteniment) és c.\nles transferències fetes en el curs de la separació i el divorci entre els cònjuges.\nEn qualsevol cas, és una decisió que requereix el consentiment d'ambdós cònjuges, si no que l'única manera de determinar el manteniment de la cobertura per la cònjuge dels més febles són els diners.\nVal la pena repetir que és en la presència d'opcions que requereixen el consentiment d'ambdós cònjuges, a causa de la manca d'un estàndard que permet de crear un dret de residència per al seu cònjuge, ex lege en el curs de la separació i el divorci, per la qual cosa, és una decisió consensuada d'ambdós cònjuges (prou en la seva única discreció), aquesta elecció no pot estar basada en una voluntat que sigui unilateral o en una aplicació a un tribunal amb el unilateral, de fet, en la cort, fins i tot en presència d'una demanda feta només per a un cònjuge, el jutge no pot eliminar (dispossess) l'única el propietari (o el propietari a prorrata base) del bé (la creació d'un dret a l'habitatge no és proporcionat pel legislador).\nLa situació canvia radicalment a la presència de nens, de fet, en la presència de nens, l'assignació de la llar familiar, és ajustat (d'acord amb l'art.\n-quater cc) art. titulat com"la cessió de la casa de la família', segons aquesta norma, és possible 'crear' el dret de residència a favor dels fills. De la resta, l'art. estableix que"El gaudi de l'habitatge familiar s'atorga, tenint sobretot en compte l'interès de l'infant. De la cessió, el tribunal té en compte en la regulació de les relacions econòmiques entre els pares, considerat el possible títol de propietat. El dret al gaudi de l'habitatge familiar és menys en el cas que el cessionari no és roba o deixa de viure permanentment en la llar familiar o de convivència more uxorio, o de contractar un nou matrimoni. La mesura de l'assignació i revocació són transcrit i opposable a tercers d'acord amb l'article c.c. Des d'aquest article, es pot deduir una sèrie de principis: quan és assignat a la casa de la família, la tasca ha de ser avaluat per ajustar les relacions econòmiques entre els cònjuges, però, relativament als nens. Aquesta norma no afecta el nen suport que un cònjuge ha el cònjuge és feble, però, aquesta norma, que afecta la quantificació de la contribució econòmica que els pares han de pagar per els nens (és a dir, respecte de manteniment per a nens), que és, la cessió de la casa de família és un component (fins i tot si en espècie) de la subvenció per a nens (mentre que, com ja hem dit, la casa familiar no és un component de la naturalesa del manteniment del cònjuge). Per tant, la tasca de la llar familiar és un component (a la natura) del manteniment dels fills, l'assignació d'ella la llar familiar no afecta el manteniment es pot atribuir a l'altre cònjuge, ja que aquests dos aspectes econòmics són independents. Això, no obstant això, en teoria, perquè la cessió de la casa de la família pot ser revocada o es pot perdre. En aquesta situació, en la pràctica passa que els pares que paguen una part del manteniment a la naturalesa dels nens (el component en la natura va ser la cessió de la casa de la família) també s'han de pagar en efectiu, en la part de manteniment de la cobertura dels nens, que ja s'havien pagat en espècie. Aquesta situació també pot afectar (encara que indirectament) en l'assignació pagada per al manteniment de l'altre cònjuge, de fet, aquest darrer haurà d'afrontar una despesa que anteriorment no havia de tractar (l'espessor de la casa, fins i tot si el pro-quota) aquí, doncs, és que vostè pot tenir interès per a demanar una revisió (increment) de la dotació per poder fer front a les noves despeses, restauració, així. l'equilibri existent entre l'ex-cònjuges abans de la pèrdua del dret d'habitar sobre la casa la família. A continuació, l'atribució de l'habitatge familiar per a nens és un factor que influeix en la quantificació de manteniment al cònjuge, però la pèrdua de la casa pot ser un esdeveniment (indirectes) que podria legitimar la sol·licitud de la revisió de manteniment per al cònjuge és feble.\nAquí, doncs, és que reafirma el principi general segons el qual una vegada que han determinat el seu manteniment, que això no quedi sense canvis o immutable, sinó que pot ser 'torna' com, per exemple, a la sorgit dificultats econòmiques del cònjuge que ha de pagar el xec o per a la nova convivència del cònjuge rebre la prestació.\nCNF telah diterbitkan garis panduan bagi peguam dalam medan perlindungan data peribadi undang - Undang pejabat Pavia dan Ansaldo


#Comunicat de l’alcalde Joan Roig per l’augment de positius de covid-19 a Alcanar – Marfanta\nCanareves, canareus, casencs, casenques, veïns i veïnes d’Alcanar Platja.\nAl març de l’any passat la vida va canviar gairebé d’un dia per l’altre. La Covid-19 desbordava el sistema sanitari i obligava la població a confinar-se a casa.\nAvui, estem immersos en la tercera onada.\nVivim unes circumstàncies excepcionals al país i al municipi. Les dades confirmen un increment diari de positius, que empitjora la situació d’estabilitat viscuda fins ara al nostre poble.\nEls últims 7 dies s’han diagnosticat 46 persones positives. Aquesta pujada sobtada de contagis ha augmentat l’índex de risc i, per tant, ara és molt important continuar amb el comportament absolutament responsable i exemplar dels darrers mesos.\nEn aquest sentit, cal complir amb les recomanacions de les autoritats sanitàries, fer una lectura acurada de les dades oficials, mantenir la calma i seguir sempre els canals oficials d’informació. L’Ajuntament d’Alcanar ofereix sempre informació veraç i contrastada.\nAllunyar-nos de les notícies falses que volen crear alarmisme és el millor antídot per fer front a la intranquil·litat que provoca la situació actual.\nAixí mateix, hem de tenir ben present que durant el transcurs d’aquesta situació complexa, s’encén una llum d’esperança en forma de vacuna, un èxit de la ciència i la col•laboració; però encara ha d’arribar a tothom.\nEns queda un últim esforç, en què cadascú hem d’assumir la nostra responsabilitat per tal de garantir l’èxit col•lectiu final. Ho tenim a tocar.\nAra cal que ens mantinguem allunyats per poder abraçar-nos més endavant.\nEl futur és nostre. No hem de patir per això. Res ni ningú ens el podrà prendre. Però avui hem de ser extremadament disciplinats per no deixar ningú enrere.\nPer acabar, un missatge de suport incondicional a totes les persones que directa o indirectament han estat víctimes de la pandèmia ( les persones confinades, les persones que pateixen l’impacte directe de la crisi econòmica, les persones que han tancat els seus negocis i molt especialment aquelles persones que presenten símptomes causats per l’efecte de la COVID i a les famílies que han perdut un ésser estimat).\nLes portes de l’alcaldia estan obertes per atendre les vostres necessitats, respondre a les vostres preguntes i donar-vos suport en els moments difícils.\nUs prego que em considereu algú en qui poder recolzar-vos i compartir inquietuds.\nSeguim treballant intensament, cada dia, al vostre costat, pendents del vostre benestar i del futur del nostre poble.\nCuidem-nos els uns als altres.\nTags: AlcanarComunicatComunicat de premsaCoronavirusJoan RoigMontsiàOpinióSalutSocietat\nEl risc de rebrot a Paüls s'enfila per damunt dels 45.700 punts i ja registren 91 positius\nDesestimen el projecte d'un parc solar i eòlic a l'entorn del canal Xerta-Sénia


Portell es prepara per al Sant Antoni | DiaDia\nHome Turisme, cultura i festes Coses que fer Portell es prepara per al Sant Antoni\nElaboració dels pastissos per a Sant Antoni a Portell\nEls majorals de Sant Antoni 2020 a Portell, la Colla l’Embolic, continuen amb els preparatius per a la festa que es viurà el 15 i 16 de febrer. Així, el passat cap de setmana es van elaborar els pastissos i es va plantar el maio de la barraca.\nEl dissabte 15 s’iniciarà a les 8h amb el muntatge de la barraca, no faltarà l’esmorzar per a col·laboradors. Les cavalleries eixiran a per les carrasques i tornaran, sobre les 12.30h, per a l’encesa de fogueres. Al dinar, al poliesportiu no faltarà ni la rifa ni la tradicional transa.


El col·leccionista de vies: 2016-11-20\nVia MIQUELUCHI a la Pala Alta\nLa via Miqueluchi a la Pala Alta, es una de les clàssiques d'aquesta zona que em faltava per fer. Fa temps que li vaig proposar al Ricard i aquest cop mirarem d'enllestir-ho. A mi sempre m'havia frenat el darrer llarg, de V+ i sense equipar però acompanyat d'un company ben valent, és un altre cosa. De fet, el darrer llarg l'he fet (patit) dos cops, un quan el pujava el company i l'altre, mentre l'elcalava jo. Fa temps que no patia tant de segon en un llarg de corda! La via està molt be, es una manera semblant al Diedre Blanqueta, de pujar la Pala alta. La trobarem semi equipada amb parabolts i dos llargs comuns amb la seva via veïna, el Diedre Blanqueta. La via comença a la dreta de la caracteristica gran piràmide d'aquesta paret en un marcat esperó. Via recomanable però amb un darrer llarg molt exposat i atlètic on tindrem que fiar-nos de la nostra força i perícia.\n1r llarg: IV, IV+, IV i III, neta i uns 25 metres\nComencem l'escalada pujant per un marcat esperó on al mig trobarem el pas clau a equipar i un cop arribem a un bon ressalt, flanquegem fàcilment a l'esquerra fins arribar a la reunió. Bon llarg on ja ens posem les piles.\n2n llarg: V; IV+, IV i III, 4 parabolts en uns 40 metres\nSortim per la dreta de la reunió superant un desplom protegit per un parabolt. Tot seguit fem un petit flanqueig a l'esquerra per continuar per placa tombada amb petits ressalts, però d'una adherència fantàstica. Seguim tot recte a munt per placa fins que els desploms de sobre nostre, ens mana flanquejar a l'esquerra fins arribar a l'extrem d'un aeri esperó on muntem la reunió de dos espit i un parabolt. Llarg per gaudir d'un rocam fantàstic.\n3r llarg: V, IV+, V, V+/A0e (6a) i IV, 2 espits dos parabolts i un clau en uns 40 metres\nIniciem el llarg per l'esquerra de la reunió amb bon ambient. Primer pujant uns metres en vertical i després fent un llarg flanqueig a l'esquerra fins arribar al tram comú amb el Diedre Blanqueta. Pugem per diedre equipar amb dos parabolts i un pitó en escalada atlètica i dura fins arribar a una bona cornisa on muntem la reunió. Llarg molt atlètic però espectacular.\n4t llarg: IV+ i V dos parabolts en uns 15 metres\nContinuem per diedre amb passos mes o menys difícils fins arribar a una mena de xemeneia curta on serà el pas més difícil del curt llarg.\n5è llarg V+ (6a) neta i uns 25 metres\nEl darrer llarg i la "cirereta" o la "fava" del tortell. Pugem per la paret vermellosa de la dreta del Diedre Blanqueta per terreny molt vertical i atlètic. El problema del llarg consisteix en que ho hem d'equipar tot no essent fàcil parar-se i buscar el friend o tascó adient per emplaçar tot tirant de braços. Quan portem uns quinze metres d'escalada vertical, veiem una savina a la nostra dreta i emprenem un aeri flanqueig a la dreta per continuar en un terreny brut de terra que li resta continuïtat al llarg fins arribar al cim de la paret. La reunió la tindrem que muntar de friends i tascons dons no hi ha res fixe. Llarg molt dur pel meu nivell però que a la gent que aneu força be en V+ sense equipar, us semblarà una meravella.\nLa baixada la farem pel camí normal que puja del Coll de la Porta al cim del Mont-roig. vint minut i vint minuts més fins el parquing on deixem el vehicle.\nNova via per la cole però no crec que la repeteixi per culpa del darrer llarg. De totes maneres l'hem gaudit força.\nCamí de les parets, la boira comença a recular\nA la part final de les plaques del segon llarg\nEl llarg flanqueig del tercer llarg\nEl passos més difícils al diedre del tercer llarg\nSortint del tercer llarg\nComençant bonic però curt quart llarg\nEl difícil darrer llarg\nUna més per la "cole"\nPublicado por Joan Prunera en 7:54 p. m. 2 comentarios


Escoleta El Trenet Cooperativa Valenciana: de febrer 2014\nRembombori, comboi i gresca,\nel rei Carnestoltes ja hi ha arribat i amb ell la festa!\nTreneters i treneteres,\nja n’hem pres bona nota\nque el món necessita una bona mà de pintura\ni nosaltres no pararem fins que gota a gota\nen trobem la cura\nPareu bé l’orella i no en perdeu detall:\namb camisa, corró, brotxes i mocador eixirem\ni d’il·lusió i de joia tot el barri acolorirem!\nEncara no sabem si serà un Van Gogh o un Dalí\nperò mesclant i mesclant ja tenim la nostra paleta\ni amb tots els colors de l’arc de sant Martí\ncelebrarem com cal... CARNESTOLTES A L’ESCOLETA!\nPosted by Escoleta El Trenet Cooperativa Valenciana a de febrer 24, 2014 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Barri, Famílies, Festes\nJosé Maria Paricio al Trenet\nDivendres a la vesprada vam fer la mirada arrere per a recórrer la història de la criança, la història, al capdavall, de la humanitat, des del maltractament ancestral fins als nostres dies, on cada vegada més gent, com José María Paricio, hem capgirat la concepció de la criança amb canvis tan importants com la consideració de la lactància com a un dret i el reconeixement que la base de l'educació és tractar els xiquets i les xiquetes com allò que són, és a dir, criar-los i educar-los com a persones, des del respecte i l'estima.\nUn plaer i un honor haver-te tingut a l'Escoleta, José María. Moltíssimes gràcies i fins la propera!\nI mentre la xarrada de José María Paricio omplia l'Escoleta de gom a gom, el Trenet també va estar present en la primera trobada “Comenius 0-6” organitzada pel Colegio Juan Comenius en motiu del seu 30 aniversari.\nUna jornada de formació i de reflexió d'allò més enriquidora en la qual es va barrejar la malenconia de coincidir amb els companys del Patronat d'Escoles Infantils Municipals, amb els quals vam compartir tants bons moments, l’emoció d'escoltar a Mar Romera parlant de la importància de la nostra feina i el plaer de compartir les experiències, inquietuds i preocupacions amb què els companys i les companyes van omplir la taula redona que va concloure la trobada.\nSens dubte, ens quedem amb el consell que ens va donar Mar Romera: "En aquesta professió cal riure, cantar, botar, ballar, tirar-se a terra... i menjar xocolata!". Vos assegurem que nosaltres seguim i seguirem per sempre cada pas al detall!\nPosted by Escoleta El Trenet Cooperativa Valenciana a de febrer 23, 2014 Cap comentari:\nQuan Carnestoltes s'aproxima.. l'esperem coberts de farina!\nUns l'hem desfet amb un tímid ditet, altres l'hem escampat ràpidament i altres hi hem fet caminets que mai acabaven... però tots i totes n'hem gaudit bona cosa! Ja sabeu que, quan el rei Carnestoltes s'aproxima... l'esperem coberts de farina!\nPosted by Escoleta El Trenet Cooperativa Valenciana a de febrer 20, 2014 Cap comentari:\nEixida a la Ciutat Fallera\nAvui ens hem acostat a la Ciutat Fallera a veure com els artistes fallers donen els últims retocs als monuments que ben prompte engalanaran els carrers de la ciutat. Amb un fum de ninots ens hem trobat i amb un fum d'idees ens n'hem tornat a l'Escoleta, impacients per començar a construir ja la nostra falla.\nPosted by Escoleta El Trenet Cooperativa Valenciana a de febrer 12, 2014 Cap comentari:\nAhir ens van arribar des d'Agres unes olives ben negres i brillants que van convertir la classe en una bassa d'oli, de tan concentrats que estàvem a xafar-les per a poder-hi sucar el pa de l'esmorzar.\nPosted by Escoleta El Trenet Cooperativa Valenciana a de febrer 11, 2014 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Experimentació, Joc, Natura\nXarrada "Part, lactància i criança natural"\nAvui hem encetat el cicle de xarrades "Part, lactància i criança natural" amb Ana Vicente que, a partir de la seua experiència com a mare i gerent d'Instint i Criança, ens ha parlat sobre la criança des de l'estima i el respecte cap als xiquets i les xiquetes. "Allò habitual no té per què ser allò normal" i ens ho ha mostrat amb tot de bolquers, biberons i tants altres productes que podreu trobar a la seua tenda i que ens ajuden a viure la criança com tota la vida, de la manera més natural possible.\nMoltes gràcies per haver vingut a compartir amb nosaltres aquesta estoneta, Ana.\nAmb el portabebés que Ana ens ha regalat, els cavalls i les egües no n'hem tingut prou així que ens les hem hagut d'enginyar perquè tots poguérem tindre els nostres ninos ben prop i criar-los, també nosaltres, de la manera més natural.\nPosted by Escoleta El Trenet Cooperativa Valenciana a de febrer 06, 2014 Cap comentari:\nQuan Carnestoltes s'aproxima.. l'esperem coberts d...


Arxius de Activitats - topgirona.com\nConeixes la Fundació Mona?\nDel 10 gener, 2020 al 24 setembre, 2020\nConeixes la Fundació Mona? Al Centre de Rehabilitació es recuperen del maltractament ximpanzés i macacos que han estat artistes de circ, de televisió, models de publicitat o fins i tot mascotes. Un maltractament invisible fins fa poc en la nostra societat. Molts han viscut llargs...\nLA MARATÓ 2019 – ACTIVITATS POPULARS\nDel 13 desembre, 2019 al 31 gener, 2020\nLA MARATÓ 2019 – ACTIVITATS POPULARS La mobilització de la societat catalana entorn de La Marató de TV3 i Catalunya Ràdio és un dels trets diferencials que la converteix en un esdeveniment únic, en una festa col·lectiva que transcendeix el plató televisiu. Per cada nova...\nDel 7 novembre, 2019 al 10 novembre, 2019\n38a Festa de la Ratafia 38a edició de la Festa de la Ratafia, que ofereix un programa farcit d’actes com espectacles, concerts i activitats infantils, xerrades específiques i tallers, el concurs més antic de Catalunya, i la fira amb totes les ratafies de Catalunya. Enguany en...\nXI Fira Medieval Fantàstica de Banyoles Gran Mercat medieval, espectacles, activitats, tallers i molt més. http://turisme.banyoles.cat/ca-es/agenda/item/117


L'Ilerdauto completa la seva gran gesta i puja a LEB Plata\nPonferrada » Redacció\nEl Pardinyes se sobreposa a un inici dubitatiu amb un Wendell Davis estel·lar\nBenicarló, 80: Richards (19), Colado (5), Campo (4), Diaz (2) y Maric (16) –5– Smith (10), Salvador (6), Riverol (12) y Gómez (6).\nPardinyes, 91: Lafuente (15), López (14), Fernández (7), Aventín (5) y Wendell Davis (17) –5– Civera, Vidal (6), Bergadà (11) y Gasqué (16).\nL'Ilerdauto Nissan Pardinyes Lleida va completar ahir un cap de setmana màgic en què ha enllaçat tres victòries consecutives, amb l'última d'ahir, que l'han portat directe a la LEB Plata, després de tres anys, sense necessitat de disputar la repesca d'avui.\nEl guió dels tres partits, a més, ha estat semblant, amb un equip de Pardinyes començant dubitatiu i per darrere en el marcador per acabar remuntant i superant al seu rival. En la Encuentrada d'ahir, sense anar més lluny, el Benicarló va gaudir dels primers avantatges en el primer quart amb un 9-3 o 12-6. Els homes que dirigeix ??Gerard Encuentra van reaccionar i van marxar al descans guanyant 37-42.\nA l'equador del tercer quart l'avantatge del Ilerdauto era de dos punts (48-50), però el Benicarló va fallar el tir de tres i va ampliar l'avantatge el quadre lleidatà amb una cistella de dos. Pau López va perdre la pilota després de recuperar la bola el Pardinyes en el següent atac i després d'un triple Gerard Encuentra haver de per al partit a falta de quatre minuts per al final del parcial (51-52). En el següent atac una bona mà de Fernández va permetre recuperar la bola a Benicarló però no va encertar a anotar i en la cistella contrària la pilota va arribar a mans de Wendell Davis que va forçar la falta sota el cèrcol i se'n va anar a la línia de tirs lliures. Va anotar un dels dos i el Pardinyes va tornar a posar-se dos amunt. Des del triple tampoc va fallar Wendell Davis, autèntic far del\nIlerdauto Nissan (51-56) i recuperació de bola per als lleidatans. Després de dos tirs lliures anotats per Aventín Pardinyes va ampliar una mica més l'avantatge (51-58). Després d'un intercanvi de triples el partit va entrar en els deu minuts decisius amb mínim avantatge per als lleidatans (58-61).\nL'últim parcial va començar amb un gran encert per part dels dos equips, fins que un triplàs de Gasque per als lleidatans va semblar descentrar el Benicarló, que va fallar el seu següent atac (6166). Els triples no entraven per al Benicarló, però sí per al Pardinyes al canell de Pau López (63-72). A falta de 3:21 per al final el Pardinyes tenia per administrar un avantatge de deu punts (71-81) per certificar el seu ascens de categoria. El Benicarló va demanar temps mort.\nEncara quedava sofriment per passar pels lleidatans, que van atrapar a les següents accions i això va propiciar que a falta de 1:22 Fernández s'anés als tirs lliures per ficar un i fallar un altre i deixar el marcador 76-84. Però el Benicarló va fallar el seu següent atac i un últim triple de Pau López pràcticament va deixar certificat el passaport cap a l'ascens. Va córrer el rellotge i en últim temps mort a la desesperada sol·licitat pel Benicarló el Pardinyes ni tan sols es va dedicar a preparar la següent jugada i van començar ja a celebrar la seva gesta abraçant a rotllana. Amb el xiulet final es va desfermar definitivament l'eufòria (80-91).\nL'entrenador del Pardinyes, Gerard Encuentra, va explotar d'eufòria després de la victòria i va parlar clarament dient que "esportivament hem complert; amb un treball fantàstic; li hem passat el marró als despatxos ".


la veritat incontestable de l'ex-esposa de victoria granucci de l'exèrcit de John mellencamp - Cònjuges Famosos\nLa veritat incontestable de l'ex-esposa de John Mellencamp, Victoria Granucci\n//La veritat incontestable de l'ex-esposa de John Mellencamp, Victoria Granucci\n4 de desembre de 2019 39\n1 Qui és l'ex-esposa de John Mellencamp Victoria Granucci? Wiki Bio\n3 Carrera de Victoria\n4 Estima la vida i el matrimoni amb John Mellencamp\n7 Qui és John Mellencamp, l'exmarit de Victoria?\nQui és l'ex-esposa de John Mellencamp, Victoria Granucci? Wiki Bio\nVictoria Granucci va néixer als EUA el 26 de novembre de 1958; el seu signe del zodíac és Sagitari i té la nacionalitat nord-americana. És la més coneguda com l'exdona del popular cantant de pop John Mellencamp.\nVictoria va ser criada pels seus pares als Estats Units, i va créixer veient pel·lícules i sèries de televisió, mentre que ella també era molt aficionada a escoltar música pop i rock - somiava amb convertir-se en actriu o cantant i va tenir una idea de John abans de conèixer-se. ell. Va estudiar a la universitat i es va graduar amb una llicenciatura el 1980.\nkay adams nfl age\nLa carrera de Victoria\nVictoria va aparèixer en petits papers en diverses pel·lícules, però la majoria de les quals no van incloure línies: també va aparèixer en el seu marit, JohnJack & Diane'vídeo musical. És una escriptora de columnes, que només ha estat escrivint al lloc web de Noblemania.\nEstima la vida i el matrimoni amb John Mellencamp\nVictoria va conèixer a John Mellencamp mentre encara estudiava a la universitat, i els dos van començar a sortir al 1979: va ser John qui va buscar Victoria i va demanar a la seva amiga mútua que la cridés a casa seva i la convidés a una festa al seu lloc. Es van reunir a la festa i van tenir dos anys abans de casar-se el 1981. Victoria va donar a llum a la seva filla Teddi Jo Mellencamp, l'1 de juliol de 1981, mentre que la seva segona filla va seguir el 1985.\nEl matrimoni va durar vuit anys abans que es finalitzés el divorci el 1989, es va especular que la raó del divorci era la infidelitat de John, ja que dormia amb altres dones mentre feia gires. John es va casar amb Elaine Irwin el setembre de 1992, amb qui ell. Es va divorciar el 2010. La segona filla de Victoria ara és una dona casada i recentment ha donat a llum al seu primer fill, mentre que la seva filla gran Teddi té dos fills; sovint, Victoria parla de quant li agrada ser àvia.\nVictoria és una dona de família que gaudeix passant el seu temps lliure amb les seves dues filles i els seus néts.\nHa estat gran fan de la indústria cinematogràfica al llarg dels anys: els seus actors preferits són Tom Hanks i Johnny Depp, i algunes de les pel·lícules que més li agrada veure inclouen 'Forrest Gump' i 'Les Miserables'. Va créixer escoltant Elvis Presley i Frank Sinatra i creu que va estar influenciada per les seves cançons. Victoria no és un gran fan de les xarxes de xarxes socials i només està activa a Facebook. Va fer viatges mentre es va casar amb John, acompanyant-lo ocasionalment en les seves gires: va anar a Europa amb ell, i la seva destinació de viatges de somni és Anglaterra. És amant dels animals i és una persona religiosa que va a l'església almenys un cop cada setmana.\nVictoria té 60 anys. Té els cabells llargs rossos i els ulls marrons, i el seu valor net supera els 2 milions de dòlars, la majoria dels quals va obtenir com a acord de divorci: el valor net del seu exmarit John supera els 25 milions de dòlars.\nQui és John Mellencamp, l'exmarit de Victoria?\nJohn J. Mellencamp va néixer a Seymour, Indiana Estats Units el 7 d'octubre de 1951; el seu signe del zodíac és Libra i té la nacionalitat nord-americana. John és un músic, compositor, pintor i actor, més conegut per les seves cançons de rock. John va néixer amb el defecte de naixement de la spina bifida i es va sotmetre a una cirurgia mentre encara era un nadó: es va interessar per la música als sis anys i va fundar la seva banda Crepe Soul després de complir els 14 anys. Va seguir tocant a bandes locals com The Mason Brothers and Trash, la seva xicota Priscilla Esterline es va quedar embarassada, cosa que va provocar que John es casés amb ella el 1970 als 18 anys.\nCreient en els miracles, el quatru guiatge de l’ajuda de l’armament sovint fa comentaris de roda lliure a la conferència de premsa del matí ....\npublicat per John Mellencamp endavant Dilluns 23 de setembre de 2019\nElla va donar a llum a la seva filla, Michelle, el desembre de 1970, que va donar a llum al seu primer fill als 18 anys, fent de John un avi als 36 anys. John es va matricular a la Universitat de Vincennes de dos anys de durada el 1972, on ell estava alt i borratxo la majoria del temps, però tocava en diverses bandes i finalment va deixar de consumir drogues i alcohol abans de la seva graduació el 1974. El seu primer àlbum 'Chestnut Street Incident' es va publicar el 1975 amb el nom de Johnny Cougar; a John no li va agradar el nom, però MainMan Management va insistir en el nom o no publicarien el seu àlbum. L’àlbum va acabar sent un fracàs ja que va vendre només 12.000 còpies, després que després de deixar-se anar per MainMan Management, va signar a Riva Records i es va traslladar a Londres, Anglaterra.\nVa anar a la promoció del seu proper àlbum - 'A Biography' - que va ser llançat el 1978 - el senzill 'I Need a Lover' es va convertir en un èxit número a Austràlia. El seu proper àlbum es va publicar el 1980, titulat 'Nothin' Matters and What If It It ', mentre que l'àlbum que el va fer popular a tot el món va ser' American Fool ', llançat el 1982; el senzill' Hurts So Good 'de l'àlbum va guanyar-lo. Premi Grammy a la millor interpretació vocal de rock masculí. El seu àlbum de 1983, titulat 'Uh-Huh', es va publicar amb el nom de John Cougar Mellencamp, i va arribar al Top 10 dels Estats Units. El primer àlbum que va publicar amb el nom de John Mellencamp va ser 'Everywhere We Wanted' el 1991.\ndivorci de shaunyl benson\nJohn Mellencamp interpreta 'Small Town on Elvis Costello a la sèrie del canal Sundance d'Elvis Costello: Espectacle: Elvis Costello amb ...' emès dimecres, 21 de gener de 2009 https://t.co/DP77Y3ucg4 via @youtube #musicmonday\n- John Mellencamp (@johnmellencamp) 3 de juny de 2019\nVa signar als discos Columbia el 1998 i va publicar tres àlbums titulats 'John Mellencamp', 'Rough Harvest' i 'Trouble No More'. Des d'aleshores, ha publicat diversos àlbums més, entre els quals hi ha 'Plain Spoken', 'Sad Clowns & Hillbillies' i 'Other People Stuff'.\nActualment, John resideix a cinc quilòmetres de Bloomington, Indiana, a prop del llac Monroe, mentre que també té cases a l’illa Daufuskie a Carolina del Sud i a la ciutat de Nova York. És un pare de cinc anys, ja que té una filla amb la seva primera dona Esterline, dues filles amb Victoria Granucci i dos fills amb Irwin.\nEl 2010 després del seu tercer divorci, va començar a sortir amb l’actriu Meg Ryan, i les dues van estar juntes fins a l’estiu del 2014. Va començar a sortir amb el supermodel Christie Brinkley el setembre del 2015 i, tot i que es van separar un any després, es van reunir a l’estiu de. 2017, i es va implicar el novembre de 2018.\nJohn també és actor, debutant a la pel·lícula 'Falling from Grace' el 1992, que també va dirigir. El 2001 va aparèixer a la pel·lícula 'Després de la imatge', i després el 2002 va tocar a la pel·lícula 'Estat de la ment'. El seu darrer paper va ser a la pel·lícula 'Madison', rodada el 2005.\nHollie Strano (WKYC3) Wiki, edat, divorci, canvi de nom, salari\nJosh Hartzler Wiki, Casament. Qui és el marit d’Amy Lee?\nHeather Morris Worth Net, Kids, Marit Taylor Hubbell, Wiki\nLa veritable història de l’ex-muller d’Iain Glen - Susannah Harker\nTyler Ritter's (Fletxa) Wiki Biografia, edat, esposa, gai, valor net\nnick merico núvia\nJanet i Joel Smollett\nfeina de kim marie kessler\nalice matos instagram\nlauren lindsey donzis age


ETIC - Espais de Teràpies i Coaching: LA DEPRESSIÓ EN NENS I ADOLESCENTS\nSabem que és una malaltia que afecta a un gran nombre de persones, tot i així hem de tenir en compte que la depressió en infants i adolescents també existeix.\nEn les etapes del desenvolupament, els diferents símptomes que ens han de posar en alerta, van canviant. És a dir, la depressió no es manifestarà de la mateixa manera quan el nen té 1 any, que quan en té 6 o 17.\nEls nens i les nenes, durant l’etapa preescolar presenten les mateixes taxes de depressió, però a partir dels 14/15 anys, la prevalença entre noies és major.\nPerquè es dóna aquest augment durant l’adolescència de la depressió en noies?\nEls nens i les nenes responen de forma diferent davant situacions estressants, les nenes tendeixen a rumiar més sobre el que li passa, tenen més baixa satisfacció de la seva imatge corporal. Aquests factors, entre d’altres, predisposen a les nenes a la depressió.\nTant pares, com mestres, amics i el propi nen són claus per a detectar les senyals que ens han d’activar a buscar ajuda professional per a valorar-lo, donat que els diferents símptomes no són exclusivament senyal de depressió.\nQUINES SÓN AQUESTES SENYALS?\nDE 0 A 3 ANYS: En aquestes edats tant primerenques, la depressió sol estar relacionada a una privació emocional, és a dir, situacions de maltracte, casos de depressió post-part on hi ha una alteració de la relació mare-fill, etc.\nManca de brillantor als ulls.\nRegressió: fa un retrocés en alguna habilitat que ja hacia adquirit.\nTé molta son. Pèrdua de la gana, no reclama menjar.\nNo explora, té manca de curiositat.\nManifestacions somàtiques; regurgitacions, vòmits, èczemes, ...\nDE 3 A 6 ANYS: Durant aquesta etapa, encara no hi ha comunicació verbal de sentiments, trobem símptomes en el comportament:\nDificultat per divertir-se, avorriment, no motivat pel joc.\nMal humor, irritat.\nFracàs, culpa, destrucció i mort present en el joc.\nApatia; no té ganes de fer res.\nMal de cap o de panxa. Augment/pèrdua de la gana.\nSentiments d’inutilitat i culpa (més comú en nenes).\nInhibició conductual, no es mou (més comú en nenes).\nEs mostra capficada (més comú en nenes).\nDE 6 A 12 ANYS: En aquestes edats ja comença a haver-hi més similituds amb els adults. Poden parlar de les preocupacions cap al futur, parlen d’ells mateixos, si hi ha quelcom que no els agrada, etc. Poden parlar de la mort i això no ens ha de preocupar, podem parlar-hi obertament.\nDisminució significativa del rendiment escolar; és el punt més característic.\nAspecte trist, mal humor.\nDificultats per mantenir l’atenció, concentració, desorganització.\nNo parla amb els altres nens.\nDificultats per dormir. Pèrdua/Augment de la gana o pes. Mal de cap o panxa.\nBaixa autoestima, culpabilitat “m’odio”, “sóc estúpid”.\nPlor, tristesa.(més comú en nenes).\nBaixa autoestima, no agradar-se a ella mateixa (més comú en nenes).\nSentiments de culpa, desesperança (més comú en nenes).\nDEPRESSIÓ EN ADOLESCENTS (DE 12 A 18 ANYS):\nPodem trobar un comportament antisocial; absentisme escolar, robatoris, baralles, …\nAbsència d’interès per la sexualitat o en alguns casos promiscuïtat.\nAlcoholisme, drogoaddicció.(més comú en nens).\nIdeació i temptativa suïcida.\nAddicció a Internet.(més comú en nens).\nAlta sensibilitat a la culpa.\nCercle d’amistats molt reduït.\nDificultats en la son; despert tota la nit, dorm de dia.\nTristesa, ganes de plorar, distorsió de la imatge corporal, baixa autoestima (més comú en nenes).\nPublicat per ETIC a dimecres, de març 14, 2012


Últimes places disponibles. L'EFAV forma a tècnics de manteniment\nEFAV Social 19 junio, 2018 9 diciembre, 2019 Actualitat\nLes matriculacions per a l’obtenció de la llicència de tècnic de manteniment d’aeronaus en avions de motor de turbina a l’EFAV ja estan obertes. El curs començarà al setembre però les places són limitades, així que contacta amb nosaltres i demana per les nostres tutories personalitzades.\nPer què places limitades?\nCom que l’Escola de Formació Aeronàutica de Vilanova està autoritzada per l’EASA, la principal agència que regula el sector aeronàutic d’Europa, l’EFAV ha de complir una sèrie de requisits molt exigents, per tal de garantir un alt nivell de formació. Entre aquests requisits està el nombre de places, ja que els professors han de treballar en grups molt reduïts, per tal d’oferir una formació molt individualitzada.\nQuin és el preu dels estudis?\nQuin és l’índex d’inserció laboral?\nTots els alumnes que aconsegueixen superar els estudis de l’EFAV aconsegueixen feina. És a dir, és una formació amb un índex d’inserció laboral d’un 100%.\nNo t’ho pensis més, demana la teva tutoria personalitzada i prepara’t per volar!\n← L’excel·lent manera de rellançar la teva carrera professional: Estudia a l’EFAV i converteix-te en Tècnic de Manteniment d’Aeronaus\n5 raons per estudiar el curs de la Llicència de Manteniment d’Aeronaus B1.1 a l’EFAV →


1 de Maig: les trampes de l’emprenedoria - El Temps\n1 de Maig: les trampes de l’emprenedoria\nTots els partits polítics la incloïen en el seu programa i les institucions, des de la Comissió Europea fins a les autonomies, la fomenten de fa tres dècades. El neoliberalisme ha convertit l’emprenedoria en una mena d’Eldorado, una forma de traslladar a l’individu la responsabilitat del seu destí i minimitzar, de pas, les fallides del sistema. El discurs neomanagerial (ocupabilitat, flexibilitat, adaptació) contribueix a endolcir una realitat plena de clarobscurs.\n“Ningú ha canviat mai el món fent 40 hores setmanals”, va escriure el passat 26 de novembre Elon Musk en un tuit on invitava els potencials treballadors a unir-se pròximament als seus projectes empresarials. El propietari de la companyia automobilística Tesla situava en 80 hores el que ell considera l’ideal de jornada laboral setmanal. Amb pics puntuals de “fins a 100 hores”. “El nivell de dolor s’incrementa a partir de 80”, hi afegia aquest empresari d’origen sud-africà que en l’actualitat acumula una fortuna de 20.700 milions d’euros. La seua biografia oficial el situa com un emprenedor modèlic: als 12 anys, va vendre el primer programari dissenyat per ell per l’equivalent a 500 dòlars. Encara adolescent, va emigrar als Estats Units (“allí és on grans coses són possibles”, segons les seues pròpies paraules) i va començar una vida de visionari, infestada d’idees innovadores: Paypal, Space X, Tesla... Avui Musk forma part de la llista d’emprenedors més citats per les escoles de negocis. I els Estats Units apareixen, com sintetitzava el mateix Musk, com el territori propici d’aquests il·luminats.\nL’afany emprenedor s’ha instal·lat en l’imaginari col·lectiu com un desideràtum irrenunciable. Els programes electorals dels partits de les recents eleccions n’eren un exemple: tant PSOE com PP i Ciutadans en feien esment d’una forma o altra. No així Podem, que hi passava de llarg. Els socialistes prometien l’aprovació d’una estratègia anomenada España Nación Emprendedora. Els taronja, amb el desig exprés que “el pròxim gegant tecnològic puga ser espanyol”, parlaven d’una llei de foment de l’ecosistema de les start-ups. Els Populars, per la seua banda, posaven damunt la taula el compromís de crear un portal de la innovació amb assessorament per a emprenedors. Una de les apostes estrella en aquesta matèria era el Plan Startup Spain. I tots, no cal dir-ho, van destinar part dels seus discursos, mítings i intervencions televisives a persuadir els treballadors autònoms dels beneficis de dipositar la seua confiança en ells.\nEn un món que enalteix l’individualisme i l’adaptabilitat, l’emprenedoria ha esdevingut la paraula en boca de tothom. “Emprendre mola”, és el missatge que es llança des de tots els altaveus. Els mitjans mostren despatxos diàfans, de parets blanques i de rètols encoratjadors, somriures a la boca i ordinadors Mac damunt la taula. I, si és possible, que hi aparega una bicicleta vintage, ni que siga de gairell. Que tot siga —o almenys semble— cool. Proliferen els espais de coworking, on treballadors vinculats moltes voltes als serveis o a les noves tecnologies, es congreguen —que no s’uneixen— per compartir espai, despeses i allò que alguns en dirien “atmosfera de treball”. Les imatges dels riders carregats amb les seues motxilles plenes de viandes circulant enmig de la pluja pels carrers banyats resulten molt menys glamuroses. Són els traginers precaris del segle XXI.\nManifestació del Primer de Maig a Barcelona de l'any 2016\nUna faula laboral\n“Amb la glorificació de la figura del freelance i del treball emprenedor, el neoliberalisme ha acabat la precarietat i l’atur, ja que tots podem ser emprenedors, autònoms, els serveis dels quals es demandaran si s’aconsegueix reputació”, asseguren els professors de la Universitat de València David Muñoz-Rodríguez i Antonio Santos, que han estat coordinadors d’un número de la revista de pensament i anàlisi Recerca, sobre la precarietat en l’era del treball digital. Com expliquen els diversos autors i autores que hi participen, la narració pública sobre l’emprenedoria dibuixa escenaris de treballadors feliços i satisfets, persones per a qui la seua feina es converteix en una mena de projecte vital. Amaguen, però, les jornades de treball inacabables, la inseguretat i l’estrès que pateixen molts d’aquests professionals, joves que han interioritzat aquestes maneres d’estar com normals i acceptables. Els bullshit jobs (treballs de merda), que en diria l’antropòleg David Graber. “Es positivitza l’autoexplotació, la intensificació i el risc i es preconitza l’activació permanent”, escriuen Muñoz-Rodríguez i Santos.\nAquesta glorificació de l’emprenedoria és el resultat de la implacable extensió del capitalisme d’ençà que Margaret Thatcher i Ronald Reagan aplicaren, implacables, una recepta neoliberal que va trencar amb el contracte social de la postguerra. Les relacions laborals, tal com les coneixíem, han saltat pels aires i han donat peu a vincles molt més difusos on la responsabilitat es fa recaure sobre els treballadors. “L’èxit no té res d’especial, només es tracta de continuar avançant quan altres han renunciat”; “No necessites ser gran per actuar, però necessites actuar per ser gran”; “Un emprenedor veu oportunitats on altres només veuen problemes”, són algunes de les frases amb què cada dia es legitima públicament aquesta tendència.\nLes mateixes institucions públiques han assumit amb normalitat aquest canvi de perspectiva. Si bé és als Estat Units on aquest discurs més normalitzat està, la Unió Europea ha incorporat la qüestió de l’emprenedoria als seus plans marc des de fa més de 20 anys. Des que l’any 1997 s’aprovara el Tractat d’Amsterdam, la qüestió ha anat apareixent amb assiduïtat en l’agenda europea. Tres anys després, l’Agenda de Lisboa va proposar engegar mecanismes perquè l’emprenedoria esdevinguera el motor de l’economia europea en el llarg termini. El 2003, el Llibre Verd de l’Emprenedoria a Europa va subratllar la necessitat de desenvolupar programes per promoure l’emprenedoria tant a nivell individual com empresarial i nacional. Fruit d’aquesta línia de treball s’aprovà l’any 2012 el Pla d’Acció 2020 que persegueix un canvi cultural i de mentalitat d’alta volada “per fer de l’emprenedoria el motor del creixement a Europa”. De forma paral·lela des de les administracions s’ha alimentat l’emmeravellament per les start-ups, un model econòmic basat en la cultura del pelotazo.\nTambé Espanya ha fet passes per institucionalitzar aquesta modalitat d’ocupació. L’any 2013 el primer Govern de Mariano Rajoy va aprovar la llei d’Emprenedors, que contemplava mesures i incentius fiscals per a aquells que iniciaren un negoci. La qüestió va acabar incrustant-se fins i tot en les aules. La LOMQE contemplava entre els seus objectius el “foment de l’esperit emprenedor”. En alguns centres educatius madrilenys s’imparteixen cursos sobre aquesta matèria. A Catalunya des de 2013 hi ha activa la Xarxa Emprèn, una xarxa publicoprivada d’entitats que presta serveis d’acompanyament.\nInterioritzar la precarietat\n“Amb la Gran Recessió, en part com a catalitzador, en part com a accelerador, la crida a les persones a convertir-se en emprenedors amb l’objectiu de millorar la seua ocupabilitat ha esdevingut punt fort de les diferents polítiques d’ocupació”, escriu Diego Carbajo, de la Universitat del País Basc. El missatge va especialment dedicat als més joves, és a dir, aquells que, a través del discurs públic, han assumit com a normals i tolerables unes relacions laborals desregularitzades. En contextos d’atur juvenil del 41,4% (dades de 2013), l’autoocupació apareixia com una opció plausible i desitjable, i continua sent-ho ara, quan un de cada quatre joves que busquen feina estan desocupats.\nEn un context de creixent fragmentació on sembla predominar el principi de “campe qui puga” i es dona preferència a les eixides individuals per sobre de les respostes col·lectives i organitzades, els sindicats tenen davant seu un repte gegantí. El qüestionament al qual s’han vist sotmesos darrerament no és peregrí. El concepte de “classe treballadora” es fa més voluble.\n“S’està intentant individualitzar les relacions laborals”, denuncia Carlos Gutiérrez, secretari de joventut i noves realitat del treball de Comissions Obreres. Les organitzacions sindicals ho tenen complicat per adaptar-se a aquestes noves realitats. “La fragmentació en els processos de treball és un fenomen que ja porta temps produint-se però que les noves tecnologies han accelerat”, assegura Gutiérrez, per a qui el futur de l’acció sindical passa no tant per pensar en termes d’empresa sinó en termes de territori. “Hem de relegitimar els sindicats en els espais més dèbils. Hem d’estar en la gran empresa, però també hem d’acurtar la distància amb el treballador més dèbil, el precari i l’autònom”, explica el responsable de joventut d’aquest sindicat. Per a un sindicat, avui, tan important és assessorar correctament un comitè d’empresa com seduir el treballador per compte aliè. I en l’actual tessitura fer la segona cosa és, quasi sempre, més fàcil que no la primera.\nSi això passa en una escala individual, un fenomen similar passa entre les empreses que s’alimenten de l’anomenada —segons l’accepció de Richard Florida— “classe creativa”, això és treballadors especialitzats en disseny, desenvolupament web, noves tecnologies i tot tipus de serveis creatius. Gent que en moltes ocasions són visualitzats en ambients cool i amables, gairebé bohemis, però que en realitat viuen situacions de precarietat aguda, de la qual, tanmateix, no són plenament conscients.\n“Per damunt de tot, són aclamats pels governs de tot el món com nous treballadors model del futur: abnegats, autodirigits, emprenedors, acostumats a l’ocupació precària i motivats per produir noves fites. Són icones de la nova economia”, explica Rosalind Gill en l’article “Quan la pròpia vida és el camp laboral”, publicat en la revista abans esmentada. El seu estudi es fruit d’un seguit d’entrevistes amb joves que encaixarien en l’anomenada classe creativa.\nLes conclusions de la seua investigació són demolidores: jornades de treball de 65 hores setmanals; extensificació de la jornada laboral a casa; estrès per assumir els encàrrecs i per actualitzar els coneixements; salaris baixos i precaris; i manca de temps per desenvolupar un projecte de vida propi més enllà de l’esfera laboral.\nUn relat propici\nL’acceptació acrítica de tot plegat no seria possible sense la vaselina de la literatura neomanagerial, aquella que invita a esdevenir una mena d’“empresari d’un mateixa. L’ús del llenguatge és fonamental en la legitimació i acceptació d’aquest discurs. La caterva de llibres d’autoajuda empresarial i conferències de gurus que prometen un futur enlluernador apuntalen aquest corrent que ho amara tot, sobretot a través d’una pluja finíssima però persistent. “Si vols, pots”; “la força està en el teu interior”, diuen. “Si el taylorisme-fordisme s’apropiava dels coneixements dels treballadors per integrar-los en procediments de producció prescrits i adaptar els seus gestos a la màquina industrial, el neomanagement d’empremta neoliberal insisteix més aviat en l’autonomia i l’apoderament dels treballadors, apel·lant a la seua iniciativa i el seu esperit d’empresa”, escriuen els investigadors Massimiliano Nicoli i Luca Paltrinieri, a la revista Recerca.\nEl discurs al voltant d’aquestes noves formes de treball genera una relació emocional que desemboca en una implicació desmesurada. El treball esdevé d’aquesta manera una experiència de realització en què l’individu diposita el sentit de tota la seua existència. Alguns en diuen “compromís amb l’empresa”; altres en diuen “aplicar la cultura de l’esforç”. Siga com siga, el resultat és una implicació tan forta en el projecte que duu els treballadors a acceptar condicions i salaris que, en altres sectors, entrarien en la categoria d’explotació laboral. D’aquesta autoexplotació en parla, a bastament, l’escriptora i pensadora Remedios Zafra en el seu llibre El entusiasmo, un assaig que es pregunta com la vocació i l’entusiasme són instrumentalitzats pel sistema per afavorir l’ansietat, el conflicte i la dependència en benefici de la hiperproducció. “No t’atures quan estigues cansat, atura’t quan acabes”, és un dels lemes de WeWork, una cadena nord-americana especialitzada a obrir espais de coworking.\n“D’acord amb les noves tècniques de gestió d’empreses, cada individu està cridat a gestionar-se a ell mateix, conèixer-se a ell mateix, controlar-se a ell mateix, organitzar-se per ser més eficaç i productiu en la feina, però també, i sobretot, en la vida —escriuen Nicoli i Paltrinieri—. Per tant, és necessari aprendre a manejar comportaments, emocions, motivacions i habilitats d’una manera gerencial; autogovernar-se i autoavaluar-se sense parar, establir contínuament nous objectius, construir el propi network”.\nParaules tan utilitzades en els discursos polítics com ara flexibilitat o ocupabilitat amaguen darrere seu l’interès per situar sobre l’esquena dels individus les responsabilitats col·lectives. “Si no tens feina no és per culpa del model productiu, sinó culpa teua, per no aprofitar les ocasions”, sembla ser el missatge subliminal que es llança. “Guanya terreny un llenguatge d’emprenedoria i autoajuda que té dos objectius: el primer, ocultar la teua pròpia precarietat; el segon, convertir en individuals lluites que en realitat són col·lectives”, assegura a EL TEMPS Carlos Gutiérrez, de Comissions. “Hi ha una batalla per l’hegemonia del discurs”, admet el responsable del sindicat. I, de moment, el neoliberalisme, amb la seua subtil però potent maquinària mediàtica i econòmica va guanyant.


‘Manspreading’: la invasió dels espais | La Lamentable\nEl manspreading o si volem deixar d’usar un anglicisme, l’espargiment masculí (caldria obrir una bústia amb suggeriments, en castellà despatarre), ens ha arribat recentment a propòsit de la iniciativa de l’Ajuntament de Madrid que ha decidit senyalitzar-ho per indicar la seva inconveniència. Val a dir que aquesta idea sorgeix d’un grup, Microrelatos feministas, que va aconseguir 11.500 signatures. Tres anys abans ja s’havia introduït al metro de Nova York i a Seattle, als USA i segurament no trigarà gaire a fer-se efectiva aquesta recomanació a d’altres ciutats del món, entre elles Barcelona, l’ajuntament de la qual no en pot quedar al marge.\nL’Ajuntament de Madrid inclourà adhesius contra el ‘manspreading’ en els autobusos municipals\nAlgunes veus (masculines) han volgut justificar l’actitud d’aquells homes que s’eixarranquen en els espais públics compartits assegurant que es tracta d’un gest per protegir els seus genitals, per mantenir-los airejats, vaja! Un argument que es desmunta per si sol, atès que els calçotets i els pantalons ja s’encarreguen de situar tan “delicats” òrgans al seu lloc.\nEl mansplaining és un altre dels conceptes nous que senyalen aquell costum tan viril d’explicar de forma condescendent una qüestió a una dona sense preguntar-se abans si ella en sap més. Això és el que li va passar en una festa a Rebecca Solnit, inventora del terme. Resulta que un home va començar a explicar-li el seu propi llibre sense adonar-se que ella n’era l’autora, i per reblar el clau va resultar que ell només n’havia llegit la ressenya. Aquesta història, junt amb altres, l’ha escrit al llibre Els homes m’expliquen coses (Angle editorial), per palesar una situació quotidiana, que de vegades subtilment i d’altres de forma més barroera intenten devaluar les aportacions femenines.\nEl manel és una contracció de man i panell que indica aquells espais de reflexió, debat i decisió en què l’absència de dones és total. L’Eupanelwatch ha monitoritzat els debats que tenen lloc a la UE i ha constatat una millora, ja que en un any s’ha passat del 24% al 34% de reunions en què s’ha comptat amb alguna dona. Malgrat tot, encara es detecta una absència total de presència femenina en les dues terceres parts de les trobades, jornades, taules, etc. És a dir, es menysprea l’expertesa de les dones en els espais on s’espera avançar en el coneixement i en la implementació i millora de solucions per a la societat.\nAquests nous termes senyalen velles pràctiques i posen al descobert que els eixos essencials de la subjectivitat masculina tendeixen a menysprear la capacitat de les dones per pensar, treballar i prendre decisions. Hi ha una mena d’invasió masculina que es manifesta en el domini de l’espai, tan físic (manspreading), com discursiu (mansplaining) com d’ambdós territoris (manel) i és una actitud que ve de lluny, és tan antiga com el patriarcat. La diferència és que ara els moviments de dones ja comencen a adonar-se i a posar-li noms, i encara que potser el nom no fa la cosa pot ajudar a identificar el problema i potser així començarem a posar-hi remei.\nEntrada anteriorDe compras por EuropaSegüent entradaMillet i FAES: Un enigma que no es resoldrà\nUn pensament a “‘Manspreading’: la invasió dels espais”\nROBERT ALVAREZ I BALLUS ha dit:\n22 juny 2017 a les 7:23\na la meva edat, se perfectament que no podré entendra-ho tot; renuncio a intentar-ho, tambe en aquest cas.


Festa de l’Acció 2017 | JOC Nacional\nMai 9, 2017 · by Joc Nacional\t· in Acció, actualitat, Campanya, Notícies.\t·\nUn any més, la JOC convoquem la Festa de l’Acció, trobada en què els i les joves del moviment celebrem i reivindiquem la feina feta durant el curs al voltant de la campanya, que enguany respon al tema de les discriminacions sota el lema: “Trenquem el mur de la desigualtat, construïm comunitat”.\nDurant 2016 – 2017, la JOC ha centrat la seva mirada i acció en la situació de les persones que es veuen obligades a cercar refugi o asil a causa dels conflictes bèl·lics i la pobresa extrema que pateixen. Com a moviment, pretenem conscienciar la gent dels nostres entorns de les realitats d’aquestes persones, fer xarxa amb altres entitats de barri i treballar conjuntament per ajudar a millorar la seva situació, tot manifestant la nostra disconformitat envers l’incompliment d’acolliment de persones que busquen refugi.\nLa Festa de l’Acció, entesa com un espai de sensibilització i d’informació, creat i dinamitzat per joves, se celebrarà el pròxim dissabte 27 de maig al Jardí de les Xemeneies a les 17h i té tres objectius generals: donar a conèixer les accions dutes per les cinc federacions al territori català; ser un moment de formació i sensibilització al volant de les migracions actuals i drets humans i per últim, reivindicar a través d’un acte simbòlic l’acolliment de les persones refugiades i sensibilitzar per «trencar els murs» que fomenten la desigualtat i la discriminació, així com de la construcció d’una comunitat intercultural basada en valors com el respecte, la solidaritat, l’equitat i la cooperació.\nLa programació de la Festa és: 19.15h: Taula rodona amb la participació de diferents ponents que explicaran les seves vivències, persones refugiades a Catalunya i persones voluntàries en aquests àmbits, tot portant els seus testimonis i experiències personals; 20.30h: acte reivindicatiu basat en el nostre lema “Trenquem el mur de la desigualtat, construïm comunitat”, destruirem un mur simbòlic i amb les peces d’aquest, crearem una figura que simbolitzi la comunitat; 20.45h: lectura del manifest; 21h: sopar de germanor (cal portar carmenyola) i 21.30h: concert jove a càrrec d’ Insigne Paria i de 3a Zona.\nEtiquetes: acció, campanya, Festa de l'acció, JOC\n← Trobada Nacional d’Iniciació 2017\nManifest Festa de l’Acció 2017 →


Actualitzada 02/06/2016 a les 08:05\n´Els consellers generals del PS vam presentar una proposta d’acord amb relació a la política de residus del nostre país, iniciativa que la setmana passada va rebre el suport de la resta de formacions parlamentàries. Ho vam fer perquè estem preocupats pel que (almenys per nosaltres) no és per a res una política menor. Tot al contrari. Creiem que hauria de ser un dels elements que haurien de configurar-nos com una societat avançada, ecològica, sostenible i saludable.\nAl nostre entendre, parlem d’unes polítiques en què hauríem d’estar situats al capdavant en l’àmbit internacional i no com ara, que estem, més aviat, a la cua. Això és almenys el que voldríem els consellers del PS, com ja portàvem al programa electoral elaborat per la coalició Junts amb què ens vam presentar als comicis del 2015.\nUn territori de muntanya com el nostre, de dimensions reduïdes, amb una elevadíssima dependència energètica i de subministraments de l’exterior, està obligat a impulsar pràctiques de consum eficients des del punt de vista d’impacte mediambiental, de generació de residus i de generació de valor dels mateixos (un terme que cal no confondre amb la valorització energètica). En canvi, la realitat de la nostra política de residus és malauradament ben diferent: anacrònica, caduca, fosca, ineficaç i ineficient. És, per tant, una política que cal actualitzar i revisar de forma urgent.\nL’actual situació, els mals resultats obtinguts, les pobres actuacions que s’estan duent a terme en la majoria de sectors dels residus, la pràctica inexistència (o si més no davallada significativa) de les campanyes de sensibilització i de promoció tant del consum sostenible com del reciclatge, entre altres motius, no permeten esperar per més temps per a aquesta revisió. Els nostres indicadors són pitjors comparativament als dels països veïns i, a més a més, no s’estan assolint ni tan sols els objectius fixats pel pla de residus l’any 2012. El volum de quilos per persona i any de residus generats és força superior al dels estats del nostre entorn, com assenyalen des de l’Observatori de la Sostenibilitat.\nLa revisió és urgent i, necessàriament, ha de ser profunda per adaptar-nos a les millors pràctiques internacionals, per tenir una eficient i veritable política de gestió de recursos que doni compliment al mandat legislatiu de “protegir la salut pública i preservar el medi ambient, en el marc d’un desenvolupament sostenible”, i que també respongui a les exigències del nostre país i al que els nostres ciutadans es mereixen.\nUn altre aspecte a assenyalar és la consideració de “fosca” feta sobre la política de reciclatge. No és gratuïta. Costa molt trobar dades i les pàgines web dels organismes que s’hi dediquen estan, en alguns apartats, molt desfasades i amb molts continguts escassament actualitzats.\nMalgrat això, i amb la informació que hem pogut trobar, queda clar que els percentatges de recollida selectiva se situen per sota dels objectius establerts en el mateix pla. Tant per al vidre, com per als envasos i sobretot per al paper i el cartró, en què se situa en el 63,2% davant del 80% que estableix el pla. Fins i tot aquest valor ha experimentat un retrocés en les darreres dades de què disposem (l’any 2014).\nUn altre punt a millorar. Algú recorda alguna campanya recent de foment del reciclatge de residus? Ens demanem si hi ha realment una voluntat de fomentar el reciclatge i que aquest sigui efectiu. Les darreres campanyes de sensibilització, i es pot consultar a la pàgina web, daten del 2014.\nSeguint amb el balanç de l’actual pla, no ens val el suposat assoliment derivat de la valorització energètica. Aquesta no és altra cosa (principalment) que tones de residus que es cremen i que tot i cert aprofitament energètic és un model caduc, i tenim molts dubtes sobre la seva incidència en la salut pública i sobre si s’adequa als principis que inspiren la lluita contra el canvi climàtic. Aquí, en canvi, sí que hi ha creixement en els darrers anys! I aquest és potser un dels problemes clau de la nostra política de reciclatge. El d’haver d’assegurar un mínim de tones per ser cremades al forn incinerador. Aquesta és segurament una de la mare dels ous que permet explicar moltes coses.\nTot plegat, i tot i alguns esforços efectuats, configura un model de gestió de residus del passat, amb polítiques caduques, amb una presència gairebé nul·la de la sensibilització en aquesta matèria i, a més a més, amb uns objectius que no s’estan assolint. Per aquests motius és necessari revisar el pla nacional de residus. Però és que, a més a més, cal anar força (fins i tot diria que molt) més lluny.\nCal una revisió del pla que aposti cap a altres fórmules de tractament dels residus més saludables i menys pol·luents com per exemple el compostatge de matèria orgànica; que permeti materialitzar una política eficaç de reciclatge; que impulsi una política de prevenció de la generació de residus i en què l’objectiu prioritari hauria de ser la reducció, ja que no hi ha millor residu que el que no existeix; fixar com a objectiu una eliminació radical del consum de bosses de plàstic. (On han quedat les campanyes i el foment de reducció?) També és necessari introduir el concepte del malbaratament alimentari, fer polítiques de recuperació d’envasos i establir, en general, una nova visió del residu com a element de valor o com a subproducte.\nCal, finalment, una revisió, que fixi mesures de foment del concepte d’economia circular, és a dir, que els cicles productius intentin aprofitar tot el que fan per tal que actuïn de forma circular com ho fa la mateixa natura. Això té tot el sentit des d’un vessant tant ambiental com econòmic.\nEsperem que, vista la unanimitat aconseguida per la proposta d’acord al Consell General, el Govern faci allò que li pertoca i, aviat, puguem comprovar com s’impulsa un pla de residus que estigui a l’altura del que Andorra i els seus ciutadans necessiten.


Comença el judici pels casos de contaminació acústica a Calafell | Diari de Vilanova\nComença el judici pels casos de contaminació acústica a Calafell\nEl regidor del PDeCAT Rafael Solé ha declarat aquest matí davant el jutge del Vendrell\nSolé va ser acusat en referència a un cas d'excès de contaminació acústica al carrer Monturiol durant l'anterior legislatura\nRedacció, Calafell | 17/07/2017 a les 13:01h\nArxivat a: Societat, Rafael Solé, Contaminació acústica, Jutjat el Vendrell, PDeCAT Calafell\nRafael Soler a l'entrada del jutjat\nEl regidor del PDeCAT, Rafel Solé, ha declarat aquest matí davant el jutge del Vendrell a instància de la Fiscalia de Medi Ambient de Calafell, en referència a la problemàtica de contaminació acústica del carrer Monturiol. Solé es va assabentar a través de l'Ajuntament de Calafell que l'havien citat a declarar com a regidor durant els anys 2011-2015.\nRafel Solé, regidor d'Urbanisme en l'anterior mandat, es va mostrar molt sorprès en aquell moment, ja que ell no era regidor de Medi Ambient. El regidor s'ha presentat al jutjat del Vendrell acompanyat per la seva advocada, així com per diversos regidors del PDeCAT de Calafell. Ha entrat a declarar al voltant de les 10.30 hores i ha contestat totes les preguntes que l'han fet tant la seva advocada com el jutge.\nA la sortida de la seva compareixença, ha explicat als mitjants que he explicat tot al jutge, tot i que no era la meva regidoria, sent conscient que es va actuar en conseqüència amb la llei. He indicat totes les accions que es van fer des de l'any 2011 fins al 2015, com les inspeccions de totes les activitats dels locals i que aquests posessin limitadors de so. Més tard ha afegit que durant els quatre anys l'Ajuntament es va gastar una gran quantitat de diners en fer controls sonomètrics a diferents hores del dia, controls per part de la policia de les hores de tancament, etc. A més, tal com indica Solé, es va aprovar un mapa acústic per tal d'ajudar en aquest tema, i també l'ordenança de sorolls i vibracions del municipi. Ha demanat per últim que l'Ajuntament actuï en conseqüència i que s'arxivi el cas.\nPolèmica pel preu de l'aigua a Calafell


Inserció de salts de línia a les cel·les dels fulls de càlcul del LibreOffice Calc\nPer a inserir un salt de línia en una cel·la de full de càlcul, premeu OrdreCtrl+Retorn.\nAixò només funcionarà amb el cursor d'edició de text a dins de la cel·la, no a la línia d'entrada. Per tant, primer feu doble clic a la cel·la i, a continuació, feu un clic a la posició de text on voleu el salt de línia.\nPer cercar un caràcter de linia nova al diàleg Cerca i reemplaça, cerqueu \_n com a expressió regular. Podeu utilitzar la funció de text CARAC(10) per inserir un caràcter de línia nova en una fórmula de text.\nFormatació de cel·les del LibreOffice Calc per a l'ajustament de línia automàtic\nSeleccioneu les cel·les per a les quals voleu un salt de línia automàtic.\nTrieu Format - Cel·les - Alineació\nSeleccioneu Ajustament automàtic del text.\nInserció de salts de línia a les taules dels documents de text del LibreOffice Writer\nPer a inserir un salt de línia en una cel·la d'una taula d'un document de text, premeu la tecla Retorn.\nS'aplicarà un salt de línia automàtic mentre escriviu al final de cada cel·la.\nTitle is: Inserció de salts de línia en cel·les


Avui em toca donar resposta als comentaris que vàreu fer al post sobre “14 alternatives a l’embotit pels entrepans de l’escola”.\nAlguns em demanàveu propostes alternatives per a nens (o adults) amb diverses al·lèrgies alimentàries. És ben cert que hi ha una gran part de la població que té una o altre al·lèrgia a algun aliment i això complica una mica més la tasca de programació d’àpats (entre ells, l’esmorzar per portar a l’escola).\nPer començar, una recomanació que faig extensiva també a la gent sense al·lèrgia: intenteu consumir aliments frescos i poc elaborats. Això que de per si és important per a tothom, encara ho és més en el cas de les al·lèrgies, perquè aprendre a interpretar correctament les etiquetes nutricionals i tots els noms que pot tenir un determinat al·lergen és realment complicat.\nPer això, una de les primeres alternatives a l’entrepà que ve al cap és la fruita. Ja sabem que, per seguir una dieta saludable, cal augmentar el consum de fruita i verdura. Així, podem aprofitar l’estona del pati per posar-los una peça de fruita sencera a la motxilla, o tallada a trossets en una carmanyola.\nUna opció molt bona per les postres o els berenars són els sorbets a base de fruita triturada. Aquesta recepta la fèiem tot sovint a casa, quan la meva filla petita va tenir al·lèrgia a la proteïna de la llet. Només cal pelar la fruita (pot ser de fruites variades) i posar-la a congelar planera en una bossa. Després només caldrà treure-la del congelador quan vulguis preparar el sorbet i triturar-ho tot. No li cal res més, ni llet, ni sucre... És realment fàcil, deliciós i refrescant!\nUna altra opció molt bona per portar a l’escola és la fruita seca (per als que no en siguin al·lèrgics, està clar). Aquesta també és una bona alternativa, per exemple, pels qui pateixen celiaquia perquè no conté gluten (i per a tota la resta, per descomptat!). La fruita seca és un aliment nutricionalment molt complet i que ens hauríem d’acostumar a consumir-ne cada dia.\nPer fer de tant en tant alguna recepta dolça o pastís, penseu que podeu substituir l’ou per un plàtan madur triturat, o que el greix que ens aportarien les nates el podem substituir per oli d’oliva o de gira-sol.\nTambé us he volgut proposar-ne una de ben fàcil i divertida (idea de la Fundació Alicia)que de segur que us pot servir algun dia com a alternativa als entrepans.\nPastís de moniato al microones sense gluten i sense llet (per a 2 persones):\n40 g de farina sense gluten\n5 g de llevat en pols sense gluten\nRatlla el moniato i posa’l a un recipient apte per a microones.\nAfegeix el sucre i cou tot plegat durant 2 minuts a potència màxima.\nAfegeix a la barreja l’ou batut, la farina, el llevat i l’oli i remena fins que no quedin grumolls.\nCou tot junt 2 minuts més.\nEspera que es refredi i ja ho pots desemmotllar i menjar!


El batxillerat i la formació professional, dues cares de la mateixa moneda (Editorial)\n3 min. Barcelona 25/03/2019 21:52\nL'onada d'innovació educativa que viu Catalunya va donant fruits i està fent perdre la por al canvi. Són moltes les iniciatives que els últims anys comencen a quallar dins del sistema educatiu, sobretot a la primària, i cada cop més també a la secundària. Els mestres han marcat el ritme i l'administració comença a fer seves algunes línies de canvi. Si fa unes setmanes es coneixia la imprescindible i tardana potenciació de la formació professional (FP) dual, ara s'han fet públiques tres noves línies de batxillerat pensades per a alumnes que el volen cursar però no tenen clar que després vulguin anar a la universitat.


El Govern i l'Ajuntament de Ciutadella pacten el preu de l'aigua de la dessaladora\nEls ciutadans en pagaran un euro per cada metre cúbic i el Consistori es compromet a comprar-ne 950.000 a l'any en un conveni que tindrà una durada de 2 anys, ampliable a un tercer\n2 min. Ciutadella 28/09/2017 16:55\n651x366 El conseller Vicenç Vidal i la batlessa de Ciutadella, Joana Gomila, han segellat l'acord. / AJCIUTADELLA.ORG El conseller Vicenç Vidal i la batlessa de Ciutadella, Joana Gomila, han segellat l'acord. / AJCIUTADELLA.ORG\nDia important a Ciutadella. La batlessa del municipi, Joana Gomila, ha tancat aquest dijous al matí amb el conseller de Medi Ambient, Vicenç Vidal, un acord segons el qual s'estipula el preu de l'aigua dessalada que abastirà la ciutat procedent de les instal·lacions de la dessaladora de Ciutadella. Aquest acord permetrà posar en funcionament aquesta planta i es resol una de les demandes de la ciutadania.\nLa dessaladora de Ciutadella té una capacitat de producció de 3,5 hectòmetres cúbics cada any i encara no s'ha posat en marxa, malgrat ser construïda l'any 2010. Amb aquest pacte entre Govern i Ajuntament, la compra d'aigua representarà una millora en la qualitat que se subministra a la població. Al mateix temps, es disminuirà la pressió als aqüífers i s'incrementarà la reutilització d'aigua depurada.\nAixí, els ciutadellencs en pagaran el metre cúbic a un euro i l'Ajuntament de la ciutat es compromet a comprar-ne 950.000. La compravenda s'articularà mitjançant un conveni de dos anys, prorrogable a un tercer. Per la seva banda, l'Agència Balear de la Qualitat de l'Aigua iniciarà la tramitació per redactar el projecte de connexió del tram Son Blanc a Caragolí. Per últim, cal remarcar que el projecte es presentarà a la convocatòria per rebre fons procedents de l'impost del turisme sostenible.


L'escriptor novaiorquès Don Winslow guanya el premi Pepe Carvalho 2022 - Regió7\nL'escriptor novaiorquès Don Winslow guanya el premi Pepe Carvalho 2022\nL'entrega del guardó serà el pròxim 10 de febrer en el marc del festival BCNegra\nDon Winslow JOAN CORTADELLAS\nL'escriptor Don Winslow (Nova York, 1953) ha estat distingit amb el XVII Premi Pepe Carvalho, que reconeix la trajectòria literària en l'àmbit de la novel·la negra. El lliurament del guardó serà el pròxim 10 de febrer al Saló de Cent de l'Ajuntament de Barcelona, en el marc del festival BCNegra.\nEl jurat, format per Carlos Zanón com a president, Anna Abella, Núria Cadenes, Rosa Ribas, Daniel Vázquez Sallés i Sergio Vila-Sanjuán, ha destacat "l'obra monumental" de Winslow i la seva "capacitat per transformar la investigació i la informació en material de creació". L'escriptor novaiorquès compta amb més d'una vintena de novel·les, entre les que destaquen 'L'hivern de Frankie Machine' (Columna) o 'Corrupción policial' (RBA).\nLa seva darrera obra publicada ha estat 'Rotos' (HarperCollins). Winslow ha rebut ja guardons de prestigi que el reconeixen com un dels autors més rellevants del panorama negre actual, entre els quals destaquen el Maltese Falcon, que ha obtingut diverses vegades, l’Ian Fleming Steel Dagger, el premi de la crítica de Los Angeles Times, el premi Raymon Chandler o el premi RBA de novel·la.


Mascareta Facial Doble Activa Q10 - Regina Floris - Concentrat Lifting Global\n> Cosmètica Natural>Cura Facial>Crema Antiarrugues>Concentrat Lifting Global - Regina Floris - 30 ml *\nConcentrat Lifting Global - Regina Floris - 30 ml *\nConcentrat Lifting Global\nCura antiarrugues, excepcionalment nutritiu per a la pell, que controla efectivament el procés de l'envelliment. Concentrat d'energia i joventut que hidrata, nodreix, protegeix i revitalitza. La pell apareix més nodrida, resplendent i visiblement rejovenida. Conté Oli de Rosa de Bulgària pur 100%.\nNO CONTÉ parabens, COLORANTS SINTÈTICS NI COMPONENTS D'ORIGEN ANIMAL\n"Bellesa mitjançant salut, puresa i harmonia amb la natura."\nInspirats per aquest enfocament complet i natural, hem elaborat la nova sèrie cosmètica REGINA FLORIS | ROSE OIL OF BULGÀRIA. L'ús de components vegetals de la més alta qualitat en la seva concentració més efectiva és una prioritat en els nostres productes de cura personal.\nL'Oli de Rosa de Bulgària és l'oli essencial més valuós, buscat i difícilment extret al món. S'obté mitjançant la destil·lació de pètals de Rosa de Bulgària "rosa damascena MILL.", Considerada la "reina" de les flors. Conté més de 300 substàncies precioses que influeixen sobre el cos humà, fent que l'Oli de Rosa de Bulgària sigui un elixir insubstituïble en la indústria cosmètica, farmacèutica i alimentària d'arreu del món. Amb propietats antiinflamatòries, antibacterianes i regeneradores, és el mitjà ideal per a la nutrició, hidratació i regeneració dels teixits danyats i envellits. Amb una fragància suau i encantadora, l'Oli de Rosa de Bulgària té propietats aromaterapéuticas, alleujant l'estrès i actuant com un antidepressiu i afrodisíac.\nPrincipis actius de la línia REGINA FLORIS | ROSE OIL OF BULGÀRIA:\nSense colorants sintètics\nSense components d'origen animal\nOli de Rosa de Bulgària 100% pur en cada producte\nPrioritat de components naturals actius\nTextures que combinen eficàcia i plau


Veïns de la Bisbal posen el seu gra de sorra fent màscares en 3D i tela\nVeïns de la Bisbal del Penedès posen el seu gra de sorra amb l'elaboració de màscares en 3D i tela\nTambé s'ha impulsat una iniciativa per fer dibuixos en 'streaming'\ndimecres, 1 d’abril 2020 - 12:27h\nProliferen a la Bisbal del Penedès les iniciatives solidàries durant aquests dies de confinament. | Ajuntament de la Bisbal del Penedès\nEn aquests moments complicats d'emergència sanitària provocada per l'expansió del coronavirus, són molts els veïns que volen col·laborar posant el seu gra de sorra. A la Bisbal del Penedès també han proliferat els últims dies les iniciatives solidàries o altruistes. Una d'elles és la que ha impulsat un veí de Can Gordei, Òscar López, que junt amb altres voluntaris estan imprimint en 3D màscares fabricades amb material vegetal, biodegradable i no tòxic.\nAlgunes d'aquestes màscares ja s'han entregat a diversos col·lectius, com el personal de la residència el Colomer, a la farmàcia de la Bisbal i a diversos establiments comercials. També estan fent màscares pels agents dels Mossos d'Esquadra del Vendrell.\nÒscar López i la seva parella Anna han fet una crida a tots els que tinguin una impressora 3D i es vulguin sumar a la iniciativa. Ells facilitaran els esquemes de les mascaretes tipus ffp3 i les pantalles de protecció per a la seva impressió. Aquelles persones que puguin ajudar d'alguna manera aquests voluntaris poden contactar amb ells per Whatsapp al número 633 368 684, o per correu electrònic a olopezt@tmb.cat.\nMàscares de tela i classes de dibuix\nUna altra iniciativa altruista és la que ha engegat Loli Gil, una veïna de Can Gordei que fa màscares de tela amb retalls i cintes que té a casa. Aquestes màscares s'han repartit a través de la regidoria de Benestar Social i tothom que en necessiti pot demanar-les a la regidora de l'àrea, Paqui Cepas. Ja se n'han repartit prop d'una trentena. Per últim, qui també ha impulsat una iniciativa aquests dies és l'artista bisbalenca Zara, coneguda com a Zaranoia, que confecciona i comparteix dibuixos per pintar a través de la seva web.\nÉs una iniciativa adreçada a grans i petits que té l'objectiu d'ajudar a passar els dies de confinament d'una manera més agradable. Els dibuixos de Zara es poden imprimir i pintar, i la mateixa artista fa un directe cada divendres a les 18.00 hores, en què ensenya a dibuixar o dibuixa allò que li demana el públic. Els dibuixos de la Zara es poden descarregar i imprimir a casa però també es poden aconseguir de forma gratuïta, per iniciativa de la regidoria de Cultura, en diversos establiments de la Bisbal com Cal Perebusquet, la farmàcia Dalmau, Agro-Verd, la Fruiteria Montserrat, el supermercat Jaume i la botiga de queviures del local social de Can Gordei.\n"➡ L'Arboç ofereix equipaments municipals per atendre afectats pel coronavirus" "👏La gran proposta de regidors del Vendrell i Calafell per ajudar en temps de pandèmia"\nLa Bisbal del Penedès Coronavirus