Mestres amb màscara? Cinc trucs per connectar millor amb els nens\nCom serà la reobertura de les escoles a Catalunya? Grups estables i més reduïts, màscares i entrades esglaonades\tCom serà la reobertura de les escoles a Catalunya? Grups estables i més reduïts, màscares i entrades esglaonades\nMarzà diu que la tornada a l'escola serà progressiva entre el 7 i l'11 de setembre\tMarzà diu que la tornada a l'escola serà progressiva entre el 7 i l'11 de setembre\nEls sindicats exigeixen revisar el pla de reobertura de les escoles perquè sigui 'en condicions de seguretat'\tEls sindicats exigeixen revisar el pla de reobertura de les escoles perquè sigui 'en condicions de seguretat'\nBarcelona cedirà 74 equipaments i 159 espais exteriors a escoles i instituts per al curs vinent\tBarcelona cedirà 74 equipaments i 159 espais exteriors a escoles i instituts per al curs vinent\nEl curs escolar a les Illes començarà esglaonadament i podrà ser semipresencial a partir de 2n d'ESO\tEl curs escolar a les Illes començarà esglaonadament i podrà ser semipresencial a partir de 2n d'ESO\nAndorra prepara la tornada a l'escola amb proves en massa a estudiants i professors\tAndorra prepara la tornada a l'escola amb proves en massa a estudiants i professors\nBargalló nega 'rotundament' que hi hagi manca de coordinació entre els departaments de Salut i Educació\tBargalló nega 'rotundament' que hi hagi manca de coordinació entre els departaments de Salut i Educació\nLa Generalitat Valenciana estableix grups de vint alumnes i màscara no obligatòria dins l'aula\tLa Generalitat Valenciana estableix grups de vint alumnes i màscara no obligatòria dins l'aula\nDeu municipis de la demarcació de Girona podrien recuperar l'escola el curs 2021-2022\tDeu municipis de la demarcació de Girona podrien recuperar l'escola el curs 2021-2022\n'A l'octubre tindrem totes les escoles tancades': sindicats i famílies demanen canvis urgents\t'A l'octubre tindrem totes les escoles tancades': sindicats i famílies demanen canvis urgents\nMestres amb màscara? Cinc trucs d’infermeria per a ajudar a connectar millor amb els nens\nLa infermeria pediàtrica fa anys que genera confiança i comunicació fent servir màscares i pot ser una experiència útil per als docents\nL’obligació que els mestres portin màscara a l’aula ha fet créixer algunes preocupacions entre els docents sobre la dificultat que això representa per a l’educació. I no tan sols en els casos de nens amb dificultats especials, per exemple, els qui no coneixen prou la llengua s’ajuden molt amb el moviment dels llavis; sinó que ensenyar als nens petits abillats amb la màscara també presenta reptes per la guarderia i els mestres de primària, específicament relacionats amb l’aprenentatge social i emocional dels estudiants.\nCal tenir en compte que els senyals no verbals vehiculen bona part del contingut emocional dels missatges. Sense aquests senyals, es perd molta informació important. La boca i els ulls, particularment, són molt importants a l’hora d’interpretar l’expressió. Però en contrast amb els adults, que reben més informació social no verbal pels ulls dels parlants, els nens petits presten més atenció a la boca dels parlants. Això eleva el desafiament de comunicar clarament les emocions als nens mentre el mestre porta una màscara.\nCom encaren la tornada a l’escola a la resta de la Unió Europea?\nHi ha un ampli consens entre els experts sobre que les relacions positives són més propenses a desenvolupar-se quan les persones es comuniquen clarament se senten compreses i poden entendre els sentiments dels altres en entorns segurs. Les relacions positives entre estudiants i professors donen lloc a un comportament pro-social més gran, compromís escolar i èxit acadèmic en els estudiants, i nivells més baixos, de cansament en els professors. Falta veure quin serà l’impacte de l’ús de la màscara, però preocupa.\nLes possibles pèrdues emocionals i socials tant per als estudiants com per als professors també es veuen agreujades per la potencial lesió física d’aquest últim grup. Els problemes vocals són un risc ocupacional significatiu en l’ensenyament, i l’augment del volum de veu necessari per a ser entès quan s’utilitza una màscara pot contribuir-hi.\nPer això, experts de tot el món han elaborat criteris que poden ajudar a disminuir aquests riscs. Els professors, d’una manera molt particular, poden aprendre molt de les estratègies desenvolupades pels professionals de la infermeria pediàtrica que fa anys que treballen amb la màscara i han d’expressar cura i atenció, han de comunicar-se clarament i han de promoure relacions de confiança que fomentin un entorn de seguretat.\nSi soc contacte d’un positiu de covid-19, què he de fer?\nDues professores canadenques, Ellen Reimann i Laura Sokal, han fet servir aquesta experiència per proposar als professors cinc trucs que poden ajudar-los a fer les classes amb la màscara. Són aquests:\nAmplificar els senyals verbals i visuals, l’expressió i el seu significat.\nEls mestres amb màscara poden proporcionar senyals verbals i no verbals millorats quan es comuniquen amb els estudiants mitjançant l’ús d’un assentiment exagerat, posant l’accent, per exemple, en el moviment de les celles. I també comprovant amb més freqüència que és seguit en l’explicació, preguntant-ho més sovint, per assegurar-se així que els estudiants l’entenen. D’una altra banda, els professors poden substituir intencionalment el somriure, que ara queda amagat darrere de la màscara, fent servir uns altres signes d’emoció, pactats prèviament amb els alumnes.\nEnsenyar els nens a interpretar millor els senyals dels ulls.\nA més d’exagerar l’expressió en general i d’ensenyar els nens a utilitzar senyals fora de les proporcionades per la boca, hi ha també la possibilitat d’ensenyar-los a ‘llegir els ulls’. Els experts recomanen de jugar en la classe a jocs d’interpretar emocions, amb la màscara posada, com una manera divertida d’ajudar els nens a llegir les expressions dels ulls i familiaritzar-se més amb el seu significat.\nPensar el material i la forma de la màscara\nEls psicòlegs han suggerit l’ús de màscares clares, blanques especialment, perquè faciliten que els nens continuïn tenint accés a la informació social i emocional de la boca dels parlants. Amb aquestes màscares es pot intuir millor el moviment de la boca que no pas amb les de teles de colors diversos.\nFer servir les fotos per ensenyar-los la cara\nQue els alumnes no vegin mai la cara del seu mestre genera una despersonalització que pot afectar alguns dels alumnes. En infermeria pediàtrica se solen fer servir dues estratègies per assegurar que les identitats com a individus són accessibles per als pacients. Una estratègia consisteix a portar fotografies de si mateix, somrient. Com a infermera pediàtrica, Ellen Reimann també troba que és útil de somriure sense la màscara darrere d’una finestra o una porta i posar-se-la després per entrar.\nFer servir un micròfon i posar la veu en repòs\nLa recomanació final aborda el risc d’una tensió de veu exacerbada per haver de dur màscares durant el curs. L’ús d’un micròfon sense fil no tan sols augmenta el volum de la veu, sinó que també permet als professors de moure’s lliurement mentre ensenyen i generar interaccions amb els alumnes, que generalment consideren emocionant el fet d’expressar-se amb un micròfon. Cal tenir cura, però, que aquest micròfon no esdevingui un factor de risc, cosa que pot passar si es fa servir perquè parli més d’una persona.\nLa importància de reaccionar quan apareix el primer símptoma de la covid-19\n20:27Vilagrà substitueix Puigneró al sopar del Cercle d’Economia amb Felipe VI després de la reculada del vice-president\n20:24[FOTOGRAFIES] Cremades de fotografies del rei espanyol, Felipe VI, per protestar contra la seva visita a Barcelona\n19:51Report diari sobre el coronavirus: Catalunya Nord vaccinarà els menors de 18 anys. Israel retira les màscares dels espais tancats\n19:50Report diari sobre el coronavirus: Catalunya Nord vaccinarà els menors de 18 anys. Israel retira les màscares dels espais tancats\n19:50La crisi la deixarem enrere abans que no prevèiem\n19:29Sants clama contra els desnonaments després del suïcidi d’un veí quan el feien fora de casa\n19:11[EN DIRECTE] Els ingressats al País Valencià, a punt de caure per sota del centenar\n17:42Protestes a Hongria per l’aprovació d’una llei que discrimina el col·lectiu LGTBI\n17:00Els nous símptomes de la covid-19 ocasionats per la variant Delta\nCatalunya Nord vaccinarà els menors de 18 anys. Israel retira les màscares dels espais tancats\nLa crisi la deixarem enrere abans que no prevèiem\n[FOTOGRAFIES] Cremades de fotografies del rei espanyol, Felipe VI, arran de la seva visita a Barcelona\nVilagrà substitueix Puigneró al sopar del Cercle d'Economia amb Felipe VI després de la reculada del vice-president\nEl govern espanyol recorre contra la llei dels lloguers, però no demana al TC que la suspengui cautelarment\nSants clama contra els desnonaments després del suïcidi d'un veí quan el feien fora de casa\nProtestes a Hongria per l'aprovació d'una llei que discrimina el col·lectiu LGTBI\nEls ingressats al País Valencià, a punt de caure per sota del centenar\nLa ministra d’hisenda espanyola torna a donar llargues per no abordar la reforma del finançament


Pierre Fouché, l'artista convidat a les XII Jornades tèxtils i de puntaires d'Escaldes-Engordany | BonDia Diari digital d'Andorra.\nMostra dels alumnes dels tallers de tèxtil i vidre organitzats pel comú d'Escaldes-Engordany.\nDc., 10/10/2018 - 17:09\nPierre Fouché, l'artista convidat a les XII Jornades tèxtils i de puntaires d'Escaldes-Engordany\nLa dotzena edició de les Jornades tèxtils i de puntaires d'Escaldes-Engordany, que se celebrarà del 19 al 21 d'octubre, comptarà amb la visita de l'artista sud-africà Pierre Fouché, especialitzat en la tècnica de la punta de coixí contemporània. L'artista, reconegut internacionalment per les seves obres basades en representacions fotogràfiques, oferirà un taller de punta contemporània el dissabte 20 d'octubre, on farà un repàs pel món del disseny i de les darreres tendències en punta de coixí.\nA la jornada se suma Linda Prema, dissenyadora de feltre artesanal i una convidada habitual en les passades edicions, que parlarà sobre l'art de pintar la llana en un monogràfic el dissabte 20 al matí i, a la tarda, un taller sobre feltre per a infants majors de sis anys. Els dos artistes exposaran al llarg del cap de setmana algunes peces juntament amb el centenar d'alumnes dels tallers de tèxtil i de vidre organitzats pel comú i que s'allotjaran al CAEE de l'11 d'octubre fins al 10 de novembre.\nDurant el matí i la tarda del dissabte 20 tothom qui vulgui es podrà apropar a la plaça Coprínceps per fer un tapís gegant dedicat a l'aigua i tutoritzat per la professora de dibuix, pintura i tapís a l'Escola d'Arts Plàstiques de l'Ateneu Barcelonès, Marutxi Beaumont. L'objectiu de l'acte és "incitar a la gent a introduir-se dins de tècniques ancestrals que a poc a poc es van recuperant", ha explicat el conseller de RRHH i Cultura Salomó Benlluch, que a més comptarà amb l'acompanyament musical de Landry Riba i Sílvia Garcia.\nPel que fa al diumenge 21, el Parc del Roure acollirà la Trobada de puntaires, amb uns 450 participants. En l'acte també se celebrarà el VIII Concurs de cultura contemporània 'El murmuri de l'aigua', amb quatre guardons que premiaran la tècnica, la creativitat, la innovació i el missatge. Acompanyant la trobada, l'artista Irene de la Paz actuarà en un espectacle anomenat 'La Madeja', combinant l'equilibri sobre el cable i l'art de teixir, a més de danses per part del cos dansaire de l'Esbart Santa Anna i parades amb material específic.\nEscaldes-Engordany "recrea" la plaça Coprínceps virtualment perquè els ciutadans celebrin Sant Jordi\nLa Minie, en Mikey i l’Olaf ballen pels carrers d'Escaldes-Engordany durant tot el dia


CIRERA (1/2 kg.)\n7,10€ IVA inclòs\nLes cireres es consumeixen crues, tant per a postres com d’entrant. També s’empren en rebosteria, per preparar pastissos, mousses i sorbets, confitures o farcit de bombons.\nCategories: Fruites, Home, Productes Etiquetes: cireres, fruita, postres, vermell\nLes cireres es consumeixen crues, tant per a postres com d’entrant. També s’empren en rebosteria, per preparar pastissos, mousses i sorbets, confitures o farcit de bombons. Si les volem degustar cuites, cal desossar-les abans. A més, amb dobles eles es fan exquisits licors, aiguardents i altres begudes.\nS’han de triar de color vermell fosc o negre viu, segons la varietat. La pell ha d’estar neta, llisa i brillant.\nPodrem conservar-les durant unes dues setmanes si, una vegada maduris, les fiquem en la nevera sense rentar ni tapar. Les podem congelar, però cal tenir en compte que les més fosques són les que major suporten la congelació.\nTenen capacitat antioxidant i antisèptica (combat infeccions, redueix el risc cardiovascular i cerebromuscular), i vaig protegir els gots sanguinis. A més, posseeix propietats laxants, redueix l’àcid úric i prevé el desenvolupament d’alguns tipus de càncer.\nSigues el primer a opinar “CIRERA (1/2 kg.)” Cancel·la les respostes\nPEBROT VERMELL (1/2 kg.)


MASTERCLASS DE IOGA EN BENEFICI D’UNICEF – Andorra, 16-05-18 – Pirineus TV\nMASTERCLASS DE IOGA EN BENEFICI D’UNICEF – Andorra, 16-05-18\nUNICEF Andorra, l'Associació Ioga Clàssic Andorra i la delegació a Andorra de l'Associación Española de Kundalini Yoga organitzen l'acció "Ioga per UNICEF" que compta amb el patrocini de la Financera d'Assegurances.\nAquesta masterclass solidària tindrà lloc dijous 17 de maig a la sala gran del Prat del Roure i compta també amb la col·laboració del Comú d'Escaldes-Engordany que cedeix l'espai.\nEl ioga és una pràctica física, mental i espiritual que es va originar fa més de 6.000 anys a l'Índia i que té com a objectiu integrar el cos i la ment. A través d'exercicis físics i mentals, el ioga actua en l'àmbit de la salut corporal i psicològica. El 2014, les Nacions Unides declaren el Ioga d'interès per a la humanitat i posteriorment al 2016, l'UNESCO el va declarar Patrimoni Immaterial de la Humanitat per tots els beneficis que aporta i els valors que transmet.\nLa sessió de ioga per infants (de 5 a 12 anys) en benefici d'UNICEF es farà de les 19.30 a 20.00 hores. Tot i que és gratuïta, cal treure l'entrada al web www.morabanc.ad/entrades\nI la sessió de Ioga per adults serà de les 20.30 a les 22.00 hores.\n• El preu de la masterclass per adults és de 15 € (íntegres per a UNICEF Andorra) i inclou un mat de ioga per fer la classe i un refrigeri i un regal del patrocinador.\n• Es poden comprar les entrades a través de www.morabanc.ad/entrades\n• Si es vol fer Fila 0 per què no es pot assistir i es vol col·laborar, es pot comprar igualment l'entrada com a donatiu i regalar-la


Opinions pàgina 17 - Opinions i testimonis | Turisme en Família Rosa dels Vents\nsom la familia Bastida, en Jose, la Silvia, l'Ona i el Jan, hem passat 5 dies inoblidables en la Casa Mas Portal. un equip humà increíble: L'Oreig, en Tato, l'Anselmo, en Gerard, l'Alejandro, en Pep i personal de la cuina, i en especial al nostre monitor de grup en "Gildo" moltes gracies per la teva implicació i la teva passió.\nAcabem d'arribar de passar una setmana fantàstica al codes de pallars. Ens hem trobat un equip de monitors fantástics. La Marta, l' Anabel, el Carles, el Dídac i el Guillem. Gràcies a tots per la vostra professionalitat i la vostra entrega. Ens heu fet passar moments inoblidables.\nHem passat uns dies al juliol al Pou de Glaç, i a part de passar-ho super bé, mejar molt bé (es nota que es cuina amb molt de carinyo), hem trobat a uns monitors super actius, és un no parar d'activitats!\nAhir mateix vam arribat del Castell de Fluvià! Gràcies per aquestes vancances tan enriquidores i divertides! Feia temps que no m'ho passava tant bé! Gràcies a tots els monitors per la seva paciència i per la seva professionalitat i en especial a la Pantxu i en Pere!!! Per molts anys que pogueu conservar aquest punt d'espontaneïtat!!!\nFamília Gené Mora, Josep, Fina, Pau, Blai i Bruna\nHem passat una setmana a l'Hotel 'Condes de Pallars' i la experiencia ha estat inoblidable. Tant les activitats com els monitors genials ( Moltes gràcies a Nus, Nemo i Anabel.. i a la resta de monitors...:)\nTornarem a repetir, segur.\nHola! la meva filla i jo hem passat el pont de Sant Joan 2014 i ens ho hem passat molt bé. En especial volem agraïr als monitor, Toni Wankenobi, i Marta, el seu entusiasme i alegria. Sense ells no ens ho hauríem passat tan bé!. Gràcies.


Albània rescata amb vida 46 persones entre els enderrocs causats pel terratrémol - À Punt\nAlbània rescata amb vida 46 persones entre els enderrocs causats pel terratrémol\nEls equips de rescat s'afanyen a trobar supervivents pel temor a noves rèpliques del sisme, que ha causat 27 morts.\nEls equips de rescat recuperen el cos d'una persona al municipi albanés de Thumane / Florion Goga (Reuters)\n28 de novembre 2019 - 10:31\nEls equips de rescat han salvat entre els enderrocs 46 supervivents del devastador terratrémol que va arrasar aquest dimarts les zones de Durrës i Thumane, a la costa d'Albània. El pitjor que el país, un dels més pobres d'Europa, ha patit en 40 anys.\nEl balanç de víctimes ascendeix ja a 27 morts i hi ha 650 ferits, segons ha informat el Ministeri de Defensa. Alguns països, com Grècia, França, Kosovo, Israel, Romania i Montenegro, han desplegat equips d'emergència per a ajudar en les tasques de recerca i rescat.\nEl terratrémol de 6,4 en l’escala de Richter va afectar dimarts a la nit la zona de la costa d'Albània i va estar precedit i succeït per 300 rèpliques més, algunes de magnitud 5.\nMalgrat que l'exèrcit albanés ha establit a les zones més afectades refugis temporals en estadis de futbol, almenys 2.000 persones han hagut de passar la nit a la intempèrie.\nEntre els supervivents hi ha històries dramàtiques. Una de les més tràgiques l'ha viscuda una família de deu membres, en què només s'ha salvat el fill de 16 anys. S'han recuperat quatre cossos, i cinc més encara estaven, aquest dimecres, sota els enderrocs.


Passarel·la generalment flotant que prolonga l'extensió de la terra ferma dintre l'aigua, utilitzada en rem per a embarcar i desembarcar i per a amarrar-hi altres embarcacions i, en triatló, per a indicar la línia de sortida d'un segment de natació. [...]\nDispositiu electrònic que duu un triatleta que participa en un triatló, el qual és detectat pel sistema de cronometratge establert quan el triatleta supera la línia de sortida i la línia d'arribada i també altres punts del recorregut, generalment un a cada segment. [...]\n43. línia de desmuntatge\nLínia recta transversal traçada a l'entrada de l'àrea de transició i delimitada per banderoles o per un àrbitre a cada extrem, que indica l'inici de l'espai en què el triatleta ha de baixar de la bicicleta per a acabar el segment de ciclisme. [...]\n44. línia de muntatge\nLínia recta transversal traçada a la sortida de l'àrea de transició i delimitada per banderoles o per un àrbitre a cada extrem, que indica l'espai a partir del qual el triatleta ha de pujar a la bicicleta per a començar el segment de ciclisme. [...]\n45. línia d'àrea de porteria\nCadascuna de les dues línies d'una pista de joc, una a cada camp, formades per un segment recte de 3 m de llargada traçat paral·lelament a la línia de gol, a 6 m de distància, i per un quart de circumferència de 6 m de radi a cada extrem, prenent com a centre l'aresta interna posterior de cada pal [...]


Savalls: El burca i altres símbols\nadb 20 de juny de 2010 a les 14:52\nEstic parcialment a favor de la segona opcio... par estar-hi totalment d'acord caldria substituir "temporalment" per "definitivamet"...\nCom deia aquell "lejia" (i perdo per l'expressio).../... solo una palabra impide que tengas la polla de un moro en la boca.../... EJERCITO.\nHA HA HA HA HA HA HA!!!... ho sento tinc un mal dia per aguantar a tant "buenista" apapanatat.\nA la merda la correccio politica... denuncia al fiscal immediata del mascle que obliga a portar la burka... radars automatics que detectin burkas... limitem la velocitat de las burkas a 1 KM/H... i a mes que paguin un impost especial per m2 de roba i... paro que em puja la pressio.\nadb 20 de juny de 2010 a les 18:15\nConeixeu la dita de Mark Twain?: " Clothes make the man. Naked people have little or no influence in society"... be jo afegiria:\nNacions i Estats sense Exercit tenen una estranya tendencia a desapareixer o esser "absorbits" (llegiu "CONQUISTATS")...\nAh! pels pacifistas/papanatas fins i tot paisos historicament NEUTRALS els tenen... començan per SUISSA.\nAu... avui si que tenia ganes...\nAnònim 20 de juny de 2010 a les 21:51\nNo veig que sigui dolenta la pluralitat, però ja que ens hi posem... Caldria reconeixer que tots hem cedit en algun moment en favor de la multiculturalitat, ara els toca cedir als que defensen la burca. Un símbol que implica sometiment i que és denigrant per la dona.\nSavalls 21 de juny de 2010 a les 9:04\nEstimat adb, la teva vehemència se que es producte de haver fet la mili al Sahara... De les prioritats en la defensa dels interessos de Europa mitjançant la força militar ja en parlarem en un altre post i et garanteixo que et fara bullir la sang.\nTrobo excessiu, però, enviar La Legión a explicar als immams les virtuts de la democràcia, encara no hem arribat a aquest punt. :D


albaitia – Muntam una impressora 3D!\nDimarts, 3 de maig del 2016\nA la sessió d’avui hem posat diverses peces noves a la impressora 3D:\nPrimer hem posat l’eix que faltava (el que està aguantat per les dues peces blanques de plàstic). Mentre ho fèiem, un dels perns d’un eix s’ha anat volant.\nLlavors hem incorporat el 4t motor a la peça blanca de plàstic (a l’esquerra en la darrera imatge). El muntatge d’aquest ens ha suposat un petit problema, ja que el forat no coincidia amb el lloc per on havia d’anar la cadena. Després d’intentar diverses coses, hem optat per girar la peça i ha anat bé.\nA continuació hem posat una peça de metall a l’eix que havíem muntat al començament que servirà com a base per a l’extrusor.\nFinalment volíem començar a muntar l’extrusor però s’ha presentat un problema: el cable té un terminal no adequat, ja que no entra per l’orifici del final de l’extrusor. De manera que ens hem quedat al vídeo de l’extrusor en el minut 0:00.\nBy albaitia 3 de Mai de 2016 178 WordsDeixa un comentari


Refranys: Banyar l’orella… | card.cat\nBanyar l’orella o el nas d’algú, segons el Corpus, significa això. Guanyar-li, esser-li superior en alguna cosa.\nDe forma paral·lela el refrany també em transportà a una de les darreres lectures, “Irracioanlidad: El enemigo interior” de Stuart Sutherland. Segons aquest autor una de les fonts de l’habitual irracionalitat n’és l’excés de confiança.. Fonamentant-se en una teringa d’experiments fets per altres investigadors arriba a varies interessants conclusions. Una d’elles és que, per exemple, bona part dels conductors (95%) considera que ells són conductors més afinats que la mitjana.\nDe la mateixa manera que bona part de la població enquestada creu que viurà més anys que la mitjana. Cosa semblant sol passar en els exàmens, de banda temes d’atzar i del que hom pugui dir, en general, els estudiants pensen haver fer més respostes correctes de les que realment feren.\nLes generalitzacions sempre son perilloses però, es pot assenyalar que, moltes vegades, pensam que, en la majoria de coses, “banyam l’orella al que tenim al davant”. No sempre aplicam raonaments lògics i, adesiara, ens pensam ser millors del que realment som.


En compliment amb la Llei de Serveis de la Societat de la Informació i de Comerç Electrònic (LSSI), AUSERVI GROUP SEGURIDAD Y VIGILANCIA S.L.U., d'ara endavant AUSERVI facilita a continuació les seves dades registrals:\nPropietari / Titular de la pàgina web: Cristian Mendes\nDomicili Social: C/ Escipión, 36-38 bis local 2B\nAUSERVI informa als usuaris del seu lloc web sobre la seva Política de Privacitat i Protecció de Dades Personals, d'acord amb la Llei 15/1999 de 13 desembre de Protecció de Dades de Caràcter Personal i altra normativa aplicable, amb la finalitat que aquests decideixin lliure i voluntàriament si desitgen facilitar les dades personals que se'ls sol•liciten en el site.\nA través del seu web, AUSERVI no recull cap informació sobre persona llevat que aquesta, voluntàriament, decideixi proporcionar-li (per exemple, a través dels formularis de contacte).\nAixí mateix, en compliment de la llei nomenada anteriorment, se l'informa que les seves dades personals s'incorporaran a un fitxer de AUSERVI per a la contestació de les consultes realitzades a través del formulari de contactes, compra i alta en el servei online que AUSERVI posa a disposició dels seus clients a través d'aquest lloc web.\nVosté Té dret a l'accés, rectificació, cancel•lació i oposició en els termes previstos en la Llei, que podrà exercitar per escrit dirigit a AUSERVI, responsable del fitxer, amb domicili a C/ Escipión, 36-38 bis local 2B o mitjançant el correu electrònic rgpd@auservigroup.com indicant en l'assumpte el dret que desitja exercir.\nAUSERVI ha adoptat els nivells de seguretat de protecció de les dades personals que legalment s'exigeixen, ha adoptat les mesures tècniques i organitzatives exigides pel Reial Decret 1720/2007, Reglament de mesures de seguretat dels fitxers automatitzats que continguin dades de caràcter personal, i ha instal·lat tots els mitjans i mesures tècniques al seu abast per evitar la pèrdua, mal ús, alteració, accés no autoritzat i robatori de les dades facilitades en el site. No obstant, l'usuari és conscient que les mesures de seguretat a Internet no són inexpugnables.\nEl Client haurà de protegir la confidencialitat de les contrasenyes i dels noms d'usuari que AUSERVI li faciliti i assumir plena responsabilitat pel seu propi ús, i el de tercers, de la seva contrasenya o compte. Vostè és l'únic responsable de qualsevol i de totes les activitats (incloent el mal ús) que es produeixin sota La seva contrasenya o Compte. Vostè acorda notificar a AUSERVI de forma immediata quan tingui coneixement de qualsevol ús no autoritzat de El seu compte o qualsevol altre incompliment de seguretat del que vostè sigui conscient. De tant en tant, el personal de suport de SADRUBI poden entrar al servei amb La contrasenya per mantenir o millorar el servei, incloent la facilitació d'ajuda en temes tècnics. Mitjançant el present document Vostè admet i consenteix aquest accés.\nEl lloc web de AUSERVI conté enllaços a altres llocs web que es consideren de gran relavancia o interès. AUSERVI no és responsable de les polítiques de privacitat o de contingut d'aquests llocs web.\nNo es garanteix que els aspectes funcionals del lloc estiguin lliures d'error, o que el servidor que el fa disponible a l'usuari es trobi lliure de virus o qualsevol altre component de caràcter nociu. AUSERVI no serà responsable del dany directe, indirecte, previst o imprevist, o qualsevol altre, que provoqui al sistema de tractament de la informació de l'usuari, l'usuari o de tercers, l'ús del lloc web i els seus serveis.\nEls drets de propietat intel•lectual sobre el disseny i continguts de la pàgina web de AUSERVI corresponen en exclusiva a AUSERVI, llevat que s'indiqui una altra titularitat. La reproducció, distribució o transformació no autoritzades d'aquests continguts constitueix una infracció dels drets de propietat intel·lectual de AUSERVI o del titular dels mateixos, i podran derivar en les corresponents accions judicials o extrajudicials per a l'exercici dels seus drets.


Watermouth Allotjaments vacacionals - Anglaterra, Regne Unit | Airbnb\nLloguers vacacionals a Watermouth\nEls allotjaments vacacionals més ben valorats a Watermouth\n“Un lloc fantàstic, creatiu i còmode per allotjar-se. No dubteu a reservar: la vostra única pena quan arribeu serà que no pugueu quedar-vos més temps. L'entorn és espectral i la cabana del pastor és meravellosament acollidora i còmoda. Be i Richard hem pensat en un munt d'espais que podeu relaxar, tant a l'interior com a l'exterior. El bany a l'aire lliure és un èxit comprensible: era increïble relaxar-se amb una vista impressionant sobre els camps. La ubicació també és genial: un passeig fantàstic a través de camps rodants fins a una bonica badia, i a poca distància amb cotxe per navegar a Woolacombe / altres badies. Definitivament, tornarem!”\nEquipament i serveis que triomfen als allotjaments vacacionals a Watermouth\nAltres allotjaments vacacionals fantàstics a Watermouth\nSUPERHOSTApartament sencer4.87 (107)\nSUPERHOSTApartament sencer4.97 (152)\nCasa sencera4.84 (102)\nSUPERHOSTApartament sencer4.86 (282)


La fira Fimma-Maderalia retarda a juny la seua pròxima edició a Fira València\n12:48 am - Monday, 6 April 2020\nDavant la situació motivada per la propagació del Coronavirus i les conseqüències derivades entre els expositors i visitants estrangers especialment els procedents d'Itàlia i Centreeuropa,\nFimma-Maderalia ha decidit traslladar la seua pròxima edició a la primera setmana de juny davant la situació motivada per la propagació del Coronavirus i les conseqüències derivades entre els expositors i visitants estrangers especialment els procedents d’Itàlia i Centreeuropa, així com per a “preservar el negoci dels expositors i visitants”. L’esdeveniment anava a celebrar-se del 10 al 13 de març en Fira València, i ara tindrà lloc en les mateixes instal·lacions entre el 2 i el 5 de juny.\nEsta decisió, segons han apuntat els organitzadors en un comunicat, “busca preservar el negoci tant dels expositors com els milers de visitants que estaven previstos del 10 al 13 del pròxim mes de març”. En este sentit, la decisió “ha sigut consensuada amb el sector que ha donat el vistiplau a les noves dates de juny, ja que no interfereix en els cicles comercials anuals de les empreses”.\nL’equip de Fimma-Maderalia ja ha traslladat la seua decisió als expositors, que han comprés la situació i han mostrat el seu ferm compromís a estar presents del 2 al 5 de juny en Fimma-Maderalia 2020. El certamen, en este sentit, treballa ja per a prosseguir en la promoció i difusió d’una nova convocatòria amb total garantia d’èxit.\nPrevious articleUn hospital de Castelló tanca una planta per prevenció pel coronavirus\nNext articleCastelló tindrà un pressupost de 186,9 milions per a 2020\nSantiago Calaforra - March 30, 2020


El català puja l’Everest en 26 hores d’una travessia sense oxigen artificial ni cordes fixes, el sisè dels set reptes que es va marcar el 2012\n7 min. Barcelona 22/05/2017 20:38\nN. GARCÍA / A. LLIMÓS\n651x366 Kilian Jornet durant l’ascensió al sisè dels set grans reptes que es va marcar amb el projecte Summits of My Life. / SEB MONTAZ Kilian Jornet durant l’ascensió al sisè dels set grans reptes que es va marcar amb el projecte Summits of My Life. / SEB MONTAZ\nSense oxigen artificial, sense cordes fixes, pràcticament sense aturar-se, amb un fort malestar a l’estómac, Kilian Jornet va tornar a qüestionar els límits de la condició humana. Ahir a la matinada -hora local- l’atleta català va fer el cim de la muntanya més alta del món, els 8.848 metres de l’Everest, en 26 hores d’ascensió. Mai ningú s’havia plantejat un repte d’aquesta magnitud.\nDiumenge va ser un dia “molt llarg”, com va reconèixer la mare de Jornet, Núria Burgada, a TV3. Van ser “moltes hores d’incertesa” perquè l’atleta català, fidel a la seva filosofia, va pujar l’Everest amb el mínim material possible: “sent el més pur possible”. Res accessori. Res per comunicar-se amb el seu equip. Res per alleugerir els nervis de la família. “El que importa quan vas a la natura és sentir-se despullat davant d’ella. Que sense grans mitjans es poden fer grans coses. Vull demostrar que no som els amos d’aquest planeta, sinó únicament una part. No som més importants que un arbre o una pedra”, va explicar l’any 2012 l’atleta català en la presentació del projecte Summits of My Life,en què s’emmarcava l’ascensió al cim més alt del planeta. L’Everest va ser el sisè dels set reptes que va proposar-se Jornet fa cinc anys, objectius fets realitat mantenint-se sempre fidel a la seva manera d’entendre aquest esport.\n“Alguns diran que si ha anat massa lleuger, que si ha estat massa arriscat. El Kilian ha fet aquesta muntanya com ell ha desitjat, ha demostrat que ha fet una cosa que està a l’abast de molt pocs, és un fora de sèrie. Des de l’experiència d’haver pujat per les dues bandes crec que el que ha fet el Kilian és una salvatjada, és increïble”, explica amb admiració a l’ARA Sergi Mingote, que justament 14 anys abans que Jornet, el 22 de maig del 2003, va pujar l’Everest per la cara nord. Mingote va fer una “ascensió clàssica”, arribant al camp 1, situat a 7.040 metres, un primer dia; dedicant una segona jornada a assolir els 7.802 metres del camp 2; una tercera per plantar-se fins als 8.290 metres del camp 3; i finalment sis hores -de les dotze de la nit a les sis de la matinada- per coronar els últims 600 metres. Tot això, totes aquestes etapes que la majoria emprenen amb màxima cautela, Jornet ho va fer en 26 hores. Per això, Mingote qualifica d’“animalada” el que ha aconseguit el de la Cerdanya, un atleta que està “en una altra dimensió”.\nUn temps rècord\nEl punt de partida va ser l’antic monestir de Rombuk, a 5.100 metres d’altitud. Jornet arrencava a les deu de la nit en hora local, aprofitant el bon temps que anunciaven els meteoròlegs. Era el moment esperat. En poc més de quatre hores i mitja va completar els 15 quilòmetres que separen Rombuk del camp base avançat, situat a 6.400 metres. Allà va descansar dues hores per regular bé els esforços i va reprendre la carrera per afrontar ja la part més tècnica del recorregut. Va deixar enrere el camp 1 i després el 2, on, a 7.800 metres, l’esperava Seb Montaz, l’encarregat de gravar una part de l’ascensió i informar de l’estat de salut del català. Les sensacions ja no eren les millors. “Fins a 7.700 metres m’he trobat molt bé i avançava segons el plàning previst, però a partir d’aquell punt m’he començat a trobar malament, suposo que per un virus estomacal”, deia Jornet.\nEl càmera, un cop immortalitzada la gesta, va girar a mig camí del camp 3, mentre el català seguia robant metres a la muntanya sense poder-se recuperar del fort malestar a l’estómac que l’alentia en la seva marxa. “Avançava molt lentament. Cada pocs metres havia d’aturar-me amb vòmits o amb rampes. Malgrat tot, em trobava bé en altura i vaig decidir continuar”, va explicar. No es va aturar i va fer cim a la mitjanit, després de 26 hores de travessia que li van permetre “veure una posta de sol espectacular”. Dotze hores després de coronar el sostre del món arribava al camp base avançat, on donava per acabada la seva aventura. Canviava així el destí final, que preveia descendir fins al monestir de Rombuk.\nEn total van ser trenta-vuit hores per assolir un nou “somni”. Una nova fita que arribava després de deu dies d’aclimatació al mateix Everest, i de dues setmanes al Cho Oyu, una muntanya de 8.200 metres situada també a l’Himàlaia, a uns vint quilòmetres de distància.\nEl penúltim repte\nL’Everest era el sisè dels set reptes que va proposar-se Jornet l’any 2012 amb el projecte Summits of My Life. Primer va ser el cros del Mont Blanc, quan va encadenar els vuit cims del massís francès en una travessia de 42 quilòmetres en menys de nou hores. Era el segon intent d’aconseguir-ho, ja que tres mesos abans l’atleta català havia perdut el seu amic Stéphane Brosse durant l’ascensió al Mont Blanc. El terra va cedir i el francès va caure per un precipici de més de 500 metres. Tot i el dur cop emocional que va suposar la pèrdua de Brosse, Jornet va decidir continuar amb el projecte i tornar a afrontar la travessia pel massís alpí. L’any següent va tornar a encarar-se amb el Mont Blanc, aquest cop en una ascensió directa en menys de cinc hores des de Chamonix. L’agost d’aquell 2013, va posar la tercera creu a la llista: el cim del Cerví va ser una realitat en menys de tres hores. Aquell mateix any no va poder afegir-hi l’Elbrús: les condicions meteorològiques el van obligar a descartar-lo i és ja l’últim repte abans de completar el projecte. El 2014 va aconseguir els rècords del McKinley i l’Aconcagua, tot i que, tot just un any més tard, l’equatorià d’origen suís Karl Egloff va rebaixar el temps de Jornet al cim argentí.\nI ahir van arribar els 8.848 metres de la muntanya més alta del món. La penúltima cita amb la història de Jornet. L’Elbrús serà el punt final al projecte de la seva vida, que va iniciar l’any 2012 de manera tràgica, una muntanya en la qual té també el rècord de temps Egloff. L’equatorià, precisament, considera que el català és “un referent”, un atleta “admirable” en el món de l’ascensió, l’home que als inicis va obrir portes per a la resta. Quan t’enfrontes a una muntanya com l’Everest “has de conèixer els teus límits”, explica Egloff a l’ARA. I, de moment, els de Kilian Jornet només els coneix ell mateix.\nEl somni dels 14 vuitmils de Latorre ja té data: 27 de maig\nL’Everest no és només notícia per Kilian Jornet. Un altre català, Ferran Latorre, persegueix el repte de ser el primer alpinista de casa nostra que assoleixi els 14 cims de més de vuit mil metres de l’Himàlaia sense oxigen artificial. L’any 1999 Latorre va coronar el seu primer vuitmil: l’Annapurna. Ara, amb 46 anys, només l’Everest el separa de fer història. És la setena vegada que intenta fer el cim. Aquest cop sembla que és la bona. Instal·lat al camp base sud, al Nepal, Latorre va anunciar a través de les xarxes socials que aquest dimarts pujaria al camp dos, amb previsió d’atacar el cim el 27 de maig. També va felicitar Kilian Jornet: “Ens has fet patir però ja ho tens! Quina enveja, jo encara hi haig de pujar!”, va piular a Twitter. El sostre del món espera un Latorre il·lusionat per “tancar un cercle”, tal com va explicar a l’ARA. La senyera vol tornar a onejar al cim de l’Everest.\nKilian Jornet ultima un segon ascens a l'Everest


Entrevista: el romanticisme dels Mishima | altaveu.cat\nMónica López- . Els catalans Mishima presenten el seu treball més directe, ‘l’Ànsia que cura’. El seu pas per València a mode de promoció del seu setè disc, concretament amb un concert a l’FNAC, ens va servir d’excusa per passar una vesprada amb David Carabén, l’ànima màter del grup, i parlar sobre l’àlbum i altres curiositats.\n- Per començar, heu dit en alguns comunicats de premsa que aquest disc, L’ànsia que cura, suposa per a vosaltres un punt d’inflexió. Què el diferència d’altres treballs? Els últims tres àlbums els hem gravat al mateix estudi, als de Paco Loco, al port de Santa Maria de Cadis. Per nosaltres allò ja va ser un canvi. Ja portàvem en eixe moment tres discos i aleshores això suposa internament una mena de trilogia. Per una banda, perquè primer va ser una aventura anar i provar coses, i per l’altra perquè vam treballar molt pensant en aquell estudi. Després de l’Amor Feliç ja vam tenir una mica clar que si anàvem a fer un altre àlbum havíem de posar en qüestió el que teníem fins aleshores per poder trobar altres maneres d’expressar-nos. Aquí ho hem provocat d’una manera o d’altra, com per exemple canviant d’estudi. Una de les coses que li agrada a la gent és el nostre directe, la contundència del so. Els discos en sí no els agrada tant com el nostre directe. Vam buscar un estudi que es pugues ajustar al que buscàvem, també vam canviar la forma de treballar junts. Jo normalment acabe d’escriure una cançó, la porto a la banda, aquí la treballem, la intentem tractar de la millor manera possible i llavors l’anem a gravar. Quan hem anat unes quantes vegades a l’estudi puguem dir que ja tenim un disc. Però aquesta vegada hem proposat de gravar totes les cançons juntes i així acabem més frescos, més nous i més viscuts.\n- Com ha estat gravar amb l’alemany Peter Deimel (productor de bandes com The Kills, The Last Shadow Puppets o Anna Calvi)? El Peter Deimel el vam gastar realment com a enginyer de so, però el que va passar és que finalment va intervenir en algunes cançons i ell mateix es va proposar ser el productor del disc. Abans que contactar amb ell van triar l’estudi. Aquest tenia molt bon nom. I, com que ens agradava el so que es podia aconseguir i també les dimensions que tenia, era un lloc que ens cridava molt en directe. A més a més, perquè aquest lloc es semblava al de Paco Loco, és una producció molt semblant, és un estudi familiar, on t’adorms al costat i tens l’estudi allà i pots passar una dies aïllat una mica de tot el món. El lloc és important per fer un disc. Som també un grup que ja porta set àlbums i també necessitem nous desafiaments, noves situacions de risc o de perill per tornar-nos a sentir vius i tornar a tenir aquesta sensació d’urgència i vertigen que fa que molt probablement tregui el millor de tu.\n- Hem vist en altres mitjans que en aquest treball parleu d’un “paradís”, a què us referiu exactament? A la gira promocional del disc Ordre i aventura, em vaig adonar que per buscar una mena de temàtica central els discos com que parlaven de les meues inquietuds dels meus últims dos anys. En aquell moment, havia tingut els meus dos fills i em preocupaven molt els temes religiosos i els temes científics. Perquè volia aclarir com em relacionava jo amb el món i vaig llegir molt divulgació científica. Me vaig adonar que finalment les cançons estaven com empalades d’aquestes lectures. Després, la idea de l’Amor feliç, que és el següent disc, la vaig gairebé provocar, és com una idea que coincideix amb l’origen de l’amor romàntic. Em vaig documentar molt de la història romàntica de l’amor, ho vaig fer mig conscient i inconscientment sabent que això afectaria a les cançons d’alguna forma. En aquest cas, també ho he provocat, l’origen de l’amor romàntic es remunta en la creença del paradís i del lloc que ocupa en el nostre subconscient col·lectiu. Pots trobar en cada tema una cara o un aspecte del paradís, sigui en forma de decepció, en forma d’anel o la sensació de quan ets expulsat del paradís. És una mica utilitzar els límits d’un somni. És una manera de crear una unitat interna que permet que l’audició del disc tingui continuïtat. És com penjar fotografies sobre el mateix mural. El paradís o aquesta idea només és un mural sobre el que penjar diferents cançons.\n- Tornant novament al disc, per què aquest títol de L’ànsia que cura? De què s’hem de curar? Ens hem de curar de l’ànsia. El títol surt de la cançó del “La brisa”, que és la primera cançó de l’àlbum. El tema aquest pot ser el que estigui més contaminat en el sentit, intenta parlar del món en el que vivim. Per a mi es tracta de com digerim el canvi, com gestionem el canvi a les nostres vides. I aquest canvi pot ser de tota mena, d’idees, de costums, de maneres de contar tot, l’amor, el sexe, els límits entre la vida pública i la privada. Les xarxes socials, facebook o el twitter. També com ens afecta l’oferta de consum, de política. Una oferta abismal, infinita, que genera una certa ansietat. Doncs aquest cançó parla una mica de com ho acceptem, ho acceptem com un regal? Ho acceptem com una condemna? Llavors, amb aquesta ambivalència, intentant definir una cosa que no saps ben bé com funciona però saps que hi és, doncs és l’ànsia que cura. El canvi permanent en el que vivim i que ens produeix una certa ansietat però nosaltres també ens sentim abocats i hi anem irremeiablement cap a ella. Ens va bé aquesta ansietat. Necessitem estímuls constants. És una cosa que de vegades et sembla bé, aquesta passió per la novetat i moltes vegades la rebutges com si fos una condemna.\n- Una pregunta que tots ens farem… Per què vau decidir anomenar-vos Mishima? Amb les vostres lletres intenteu seguir la literatura de l’escriptor japonès o ens equivoquem? Doncs va ser una decisió tan arbitrària i absurda com qualsevol altra. Jo recordo que fou producte d’una trucada, el que no sé és si és una mentira que em dic o una ficció però teníem un concert imminent i el nom que teníem de banda fins aleshores no m’acabava de convèncer i vaig dir que la banda es diguera Mishima. Abans ens dèiem “Movie”, era un nom que no deia res. Yukio Mishima és un personatge que em va captivar. Tenim algunes coses en comú amb l’autor com el gust per les coses incòmodes i a la vegada atractives. Però no pretenem presentar-nos com una versió musical de l’autor japonès, ni molt menys.\n– Quan començareu, ja fa més de deu anys, pensareu que arribaríeu a aquest punt? Tenir un públic fidel, estar a dos Primavera Sound, rodar per tota Espanya… En el moment que em vaig posar a cantar no vaig pensar mai que jo faria una carrera musical però des que vam formar Mishima si que realment ho tenia bastant clar. Amb un cert grau de reconeixement seguiríem fent música, d’alguna manera ho teníem bastant clar tots. No he tingut mai la sensació d’estar aquí per un parell d’estius. Si no que, a mesura que començo a escriure més en català és també el moment en el que m’adono que és molt important per a mi això. I també que m’ha picat dins una mosca o un mosquit que m’ha contaminat una cosa que no me la podré treure de sobre.\n- Com heu viscut vosaltres aquesta explosió del pop català? Nosaltres, personalment, no hem viscut en una sensació d’explosió, el que passa és que pot ser que al nostre entorn si que ha explotat una generació posterior a la nostra. El Manel o els Amics de les Arts han trobat una manera, la manera. Nosaltres molt poc a poc, paulatinament, hem anant creixent, disc a disc. Per una banda, estan els Antonia Font que son molt més potents que nosaltres a nivell de popularitat i ara apareix al panorama Manel, que realment és una cosa extraordinària. És un grup que ha arribat al número ú d’Espanya, em sembla que més d’una vegada. Tenen públic de totes les edats i de tot tipus, nosaltres realment ens beneficiem d’això. La nostra proposta no és versemblant a la dels Manel però coincidim amb una època i en un moment. Açò fa que tota una generació pensi que la música feta a casa és digna de ser escoltada, que anar a una sala o un teatre d’un grup d’aquí no és perdre el temps.\n- El David Carabén de l’any 2000 ha canviat o continua sent el mateix? Esperem que haja canviat. He aprés a conèixer quines són les meues limitacions i com fer millor les coses amb les meues característiques. I també a saber rodejar-me i a funcionar millor en una banda, on no pares mai d’aprendre. El treball en equip és complexe. Vas madurant i vas tenint unes altres prioritats i tot això s’ha de fer en grup, aleshores és una cosa complicada.\n- Per acabar, una pregunta molt fàcil. Què ha suposat en la teua vida Mishima? Desgraciadament és una mica massa important. Fa quatre anys que em dedique exclusivament a Mishima, abans feia moltes altres coses, i el grup era sols una part. Ara suposa un grau més de pressió, els meus èxits o fracassos depenen de la banda. És una cosa més emprenyadora, alhora és més apassionant. També m’hi jugo més quan faig una cançó, tinc més temps a dedicar-me però també et clava més angoixa. Depenem que es venguen entrades als concerts o la gent compre entrades. Del que estem segurs és que hem viscut a través del públic. Per tant, seguirem existint mentre tinguem públic.


900.000 PERSONES HAN VISITAT EN UN MES L'EXPOSICIÓ DE GAUDÍ\nÈXIT ACLAPARADOR!!! L'EXPOSICIÓ CÀTEDRA GAUDÍ A L'ILLA S'HA CONVERTIT EN LA MOSTRA MÉS VISITADA DE L'ANY GAUDÍ 2002\nBarcelona, 22 d'agost de 2002\nL'Exposició Càtedra Gaudí, ubicada al centre comercial Illa Diagonal, ha finalitzat el dia 22 d'agost superant les previsions més optimistes d'afluència de públic. Durant un mes, més de 900.000 persones han gaudit de la mostra, que resumia la vida i obra del genial arquitecte.\nL'exposició, de lliure accés, ha apropat la figura de Gaudí a tots els públics i, com el mateix arquitecte, no ha deixat ningú indiferent. Prova d'això són els dos llibres de firmes d'honor, de 250 pàgines cadascun, que els visitants de l'exposició han omplert completament amb els seus comentaris.\nDesprés de l'èxit d'aquesta mostra, el Gaudí i Barcelona Club està programant ja noves exposicions, que es podran visitar tant a Barcelona com a altres ciutats de l'Estat i de l'estranger. Totes les exposicions tindran com a eix central les obres i la vida de l'il·lustre arquitecte. S'exhibiran preferentment a llocs públics i de fàcil accés. D'aquesta manera, l'associació es vol mantenir en la línia d'apropar la figura de l'arquitecte català a tot el món. Es tracta d'una iniciativa que pretén ser simpàtica i propera, però alhora pedagògica i rigorosa.\nDaniel Giralt-Miracle: "Agraïm l'entusiasme del Gaudí Club"\nEl comissari de l'Any Gaudí 2002, Daniel Giralt-Miracle, ha felicitat el Gaudí i Barcelona Club per aquesta proposta, destacant la iniciativa de facilitar l'apropament a l'art de Gaudí, de manera que l'exposició vagi a les persones, i no esperar que les persones hagin d'anar a l'exposició.\nEduard Solé: "Aquesta és una mostra "petita" del geni de Gaudí"\nPer la seva part, el president del Gaudí i Barcelona Club, Eduard Solé, valora molt positivament la massiva resposta de públic que ha tingut l'exposició:\n"Aquesta és una mostra "petita" del geni de Gaudí. Els 100 m2 que té l'exposició han donat per molt: en aquesta superfície hem pogut reunir una trentena de peces, algunes d'elles de gran valor, com els plànols originals de la Casa Milà, el Park Güell, la Casa Batlló i la Casa Botines.\nA l'hora de plantejar-nos la mostra, vam buscar peces que poguessin ser significatives de les diferents facetes d'Antoni Gaudí. D'aquesta manera, el visitant podia observar des d'uns plafons de ceràmica del Park Güell fins al mobiliari que el mateix arquitecte va dissenyar per a la Casa Calvet, passant per reproduccions de les xemeneies del terrat de la Pedrera o diferents maquetes d'algunes de les seves obres més celebrades. Les fitxes de cada peça i uns textos explicatius, juntament amb la presència de dos llibres de consulta sobre Gaudí i la seva obra, acabaven de donar sentit i forma a l'exposició. El fet que la majoria de visitants volgués veure en detall totes les peces és una mostra inqüestionable que el geni de Gaudí i el seu increïble potencial encara segueixen latents i de plena actualitat".\nSegons Andrés Torres, cap de màrketing de l'Illa, aquesta ha estat una de les exposicions més exitoses de les que presenta el centre comercial: "Ha estat una exposició molt mirada; la gent s'hi entretenia i s'hi fixava. Hem detectat que el contingut ha interessat molt i ha agradat més que la majoria de les altres mostres que han passat pel nostre centre."


by Manuel Energ�as Renovables on February 9, 2011 at 10:57 AM\t1366 Views - 0 Comments\nby JuPal�cios on November 20, 2010 at 7:13 AM\t1192 Views - 0 Comments\nby JuPal�cios on November 20, 2010 at 7:12 AM\t1741 Views - 0 Comments\nby JuPal�cios on November 20, 2010 at 7:09 AM\t969 Views - 0 Comments\nby Salva on October 2, 2010 at 5:00 PM\t564 Views - 0 Comments\nReportatge sobre el barri de La Clota de Jordi Busquets, 2007 que va apar?ixer al programa de TV3 Paral?lel 40\nby barcelonaentransicio on August 15, 2010 at 12:46 PM\t473 Views - 0 Comments\nby barcelonaentransicio on August 9, 2010 at 6:09 AM\t3975 Views - 2 Comments\nby barcelonaentransicio on July 19, 2010 at 2:50 PM\t675 Views - 1 Comment\nA un solar del carrer de la Maladeta, al barri de Porta, hi creixen enciams i tomàquets. L'espai s'ha convertit en una parcel·la amb horts urbans que cuiden els veïns, que d'aquesta manera reivindiquen que el solar es converteixi en una rambla o zona verda. Jeff Rubin - La distancia cuesta dinero\nby barcelonaentransicio on May 4, 2010 at 6:59 PM\t1424 Views - 0 Comments\nby stefan on April 8, 2010 at 8:47 AM\t833 Views - 1 Comment\nby barcelonaentransicio on March 23, 2010 at 6:32 AM\t566 Views - 0 Comments\nEn un barri de Los Angeles hi ha l?hort col?lectiu més gran de tot els Estats Units gestionat pels membres de la comunitat. Ara, les excavadores n?amenacen l?existència. Si fossis una de les persones que el cultiva i tothom et digués que hi renunciessis, ho faries?\nLes gairebé 6 hectàrees de terreny entre els carrers 41 i Alameda, al districte Sud-Centre de Los Angeles, conformen l?hort comunitari més gran dels Estats Units. Fundat el 1992, els pagesos que cuiden d?aquest hort han reactivat un dels veïnats més conflictius del país. I ho han fet cultivant els seus propis aliments, alimentant les seves famílies i creant una comunitat nova i autogestionada. Però, ara, les excavadores estan preparades per aplanar el terreny. El documental - finalista en la seva categoria als Oscar 2009 - segueix la lluita dels agricultors, des de l?hort fins als òrgans administratius i de govern. La majoria són immigrants de l?Amèrica Llatina, provinents de països on fer sentir la pròpia veu es paga car. Ara s?organitzaran, lluitaran i demanaran explicacions perquè no volen renunciar al seu hort comunitari. Millor documental al Silverdocs\nSelecció Oficial Festival de Cinema de Los Angeles\nNomitat als Oscar de l?Acadèmia 2009Plana oficial del documentalhttp://www.thegardenmovie.com/\nEntrevista a Marcel Corderch\nby barcelonaentransicio on March 22, 2010 at 1:36 PM\t660 Views - 0 Comments


Atlantic Cottage Penzance Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nPendeen, Penzance, Regne Unit - Veure al mapa\nMés informació sobre Atlantic Cottage\nAl visitar Newlyn, vosté es sentirà com a casa a Atlantic Cottage, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Atlantic Cottage asseguren una estada plaentera als seus clients. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, aparell de televisió, nevera, plat de dutxa, rentadora per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Atlantic Cottage no troba competidors en cap categoria.


Coneixes el reptes dels 100 CIMS? – XULIUS\nConeixes el reptes dels 100 CIMS?\nL’1 de juliol de 2006 la Federació d’Entitats Excursionistes de Catalunya va impulsar el repte dels “100 Cims” amb l’objectiu de conèixer les diferents contrades del nostre país mitjançant l’excursionisme.\nEn aquest repte tothom hi té cabuda, no és únicament per a les persones més ben preparades, ja que en el catàleg hi ha actualment un total de 308 cims de tota mena, des dels de baixa muntanya fins als 3.000 del Pirineu.\nL’objectiu de l’activitat dels “100 Cims” és conèixer el país, tot fent excursionisme i sense cap caire de competició. Hi trobaràs els cims més clàssics i populars (Pedraforca, Puigmal, Pica d’Estats,…) però també un bon grapat de talaies, puigs, turons o muntanyes menys populars però igual de fascinants.\nSón moltes les persones que durant aquests anys s’han sumat al repte, t’hi animes?\nMés informació a la pàgina web de la FEEC !\nPrevAnteriorNoves mesures a la muntanya


Castellanitzadors de Menorca\nlunes, 21 junio 2021 - 13:05 h\nJoan Pons Torres | 02/09/2020\nFa dues setmanes vaig escriure sobre sa campanya a favor de s’escola en alguerès que va posar en marxa l’any passat sa Plataforma per la Llengua, i de sa hipocresia que practicava dita entitat defensant s’escola en alguerès, però lluitant contra s’escola en menorquí i criticant aquells que la defensam. Vet aquí ets arguments amb es quals se justificava es delegat d’aquesta associació a Balears:\nPrimer de tot, diu Solivellas que s’alguerès compta amb un estàndard autònom o model d’àmbit restringit per sa seua situació perifèrica dins es contínuum català -és a dir, occitanoromànic-, gràcies an es seu aïllament geogràfic i històric. I jo me deman, ¿idò per què es caracteritzen es mallorquí, es menorquí i s’eivissenc, si no és pes seu aïllament geogràfic i històric durant més de 700 anys? Basta llegir Joan Veny a «Els parlars catalans» per entemer-se’n: «El balear és probablement el dialecte més diferenciat dins el mossaic lingüístic català, si excloem el rossellonès i l’alguerès (…), és sobretot l’isolament geogràfic dels parlars illencs el determinant de la seva personalitat». Es mateix motiu que dóna el sr. Solivellas per justificar que s’alguerès tengui un estàndard propi, s’aïllament geogràfic i històric, és es mateix que caracteritza sa varietat balear des nostro idioma, a qui ell nega constantment sa seua categoria.\nEn segon lloc, diu que es model restringit de s’alguerès és un fet excepcional, justificat perquè sa situació de sa llengua a l’alguer és de risc. Però s’acaba rentant ses mans amb s’excusa que «les qüestions de normativa, de codificació, etc., són competència de l’Institut d’Estudis Catalans, no de la Plataforma». Que s’IEC sigui un des dos òrgans normatius des català -s’altre és s’AVL pes valencià, encara que no ho vulgui amagar Solivellas- no lleva que sa Plataforma podria fer costat a Sa Fundació amb ses reivindicacions per un model de llengua baleàric així com algueresos i valencians tenen es seu. Si no ho fan és, senzillament, perquè no volen.\nTornem a sa qüestió des model restringit, emperò. Solivellas justifica que s’alguerès té un model de llengua propi que conviu amb s’estàndard de s’IEC perquè sa situació de sa llengua allà és de risc. Una altra vegada, es seus arguments en defensa de s’alguerès són es mateixos que justificarien un model de llengua autònom per ses Balears. Segons s’Enquesta d’usos lingüístics de 2014, en només deu anys es mallorquí, es menorquí i s’eivissenc han passat d’un 45% a un 36,8% d’illencs que ho parlen com a llengua habitual. Només un 47,5% des ciutadans balears comença sempre una conversa en es nostro idioma, i només es 37,9% de balears té es balear com a llengua inicial. Si seguim furgant entre sa jovenea, ses xifres són encara més preocupants: només es 20% des joves xerra en balear habitualment, només un 1% de joves d’entre 15 i 29 anys procedents de famílies castellanoparlants s’ha passat a sa nostra llengua, i per rematar-ho, un 7,5% de joves de famílies balearparlants s’han passat an es castellà com a llengua habitual. S’Institut d’Estudis Eivissencs ja va dir en es seu dia que s’eivissenc estava «agonitzant», ja que ara mateix només és sa llengua habitual des 23,9% de ciutadans d’Eivissa i Formentera, i manco de tres de cada deu pitiüsos s’identifiquen amb es català com a idioma. Després d’aquestes dades catastròfiques, ¿segueix pensant el sr. Solivellas que a l’Alguer sí que està justificat un estàndard alguerès, però que a Balears no tenim dret a un estàndard baleàric?\nCom a professor de Llengua Catalana i Literatura a s’IES Joan Ramis i Ramis de Mahó o a s’IES Santa Maria d’Eivissa, he pogut comprovar amb ses meues mans sa substitució lingüística que pateix sa nostra varietat balear, especialment entre es joves. Per un costat, es castellà segueix guanyant terreny com a llengua habitual a ses ciutats. Per s’altra, s’estàndard català que s’ensenya a ses Balears fa que cada vegada es joves adoptin més catalanades com a pròpies en detriment de ses nostres formes lingüístiques insulars.\nEl sr. Solivellas mos vol fer creure que la Mare de Déu nom Joana, o que es joves diuen rallar, cercar, fillet o tomàtic gràcies an es català que s’ensenya a ses escoles. Açò és més fals que sa besada d’en Judes, ja que sa majoria de llibres de text només ensenyen parlar, buscar, noi o tomàquet. Però sa substitució lingüística que pateix es menorquí no és només una qüestió de lèxic, sinó també de flexions verbals (cantés per cantàs, vetllem per vetlam), sa sintaxi (tot i que per encara que) o es caramull d’expressions i frases fetes que estan desapareguent, per no dir res de s’ús cada vegada més incorrecte de s’article baleàric, marginat a s’àmbit informal i col·loquial.\nSi es menorquí encara se conserva i ets al·lots diuen rallar, cercar, fillet o tomàtic és gràcies a ses famílies que l’han seguit rallant an es seus fills, no a s’estàndard català que s’ensenya a ses escoles. De fet, lo que sí està demostrat és que sa immensa majoria de joves ja no diuen jo som, sinó que diuen «jo sóc», ni diuen llinatges, sinó «cognoms», per sa influència des català central des llibres de text.\n¿Quin criteri científic justifica que a l’Alguer i a València tenguin un estàndard lingüístic propi i a ses Balears no? ¿Quina raó científica hi ha darrere sa decisió de promoure s’escola en alguerès, però prohibir s’escola en menorquí? Cap ni una, només hi ha raons polítiques. Ses mateixes que mouen a La Plataforma a fer parts i quarts defensant s’ensenyança en alguerès a l’Alguer, però negant s’ensenyança en menorquí a Menorca. Es resultat? Es menorquí se mor i es castellà se consolida com a llengua des menorquins. Mira per on, qui són, es final, es castellanitzadors de Menorca!


Angela Illa de Creta Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nKato Daratso, Nea Kidonia, Illa de Creta, Grècia, 73100 - Veure al mapa\nBarri Nea Kidonia Khersónissos Malia\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Illa de Creta, Angela és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAngela ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, transport hotel/aeroport, habitació familiar, lloguer de cotxes.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, servei de despertador, balcó/terrassa, insonorització a cada habitació. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Angela.\nCal que informeu el Angela de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Benimaclet Conta | Conquistes veïnals\nBenimaclet ha sigut sempre un barri compromés i actiu, a la recerca d’aconseguir i millorar els serveis necessaris per al barri.\nAcí podrem recordar algunes d’aquestes conquestes. Des de les antigues LLUITES per enterrar la vies del “TRENET”, que dividien en dos el barri, fins a les lluites més recents per aconseguir espais per a HORTS URBANS en solars deixats de la mà del “progrés” immobiliari. També recordarem totes les lluites per aconseguir ESCOLES PÚBLIQUES de qualitat, la GUARDERIA AISO, l’IES RASCANYA-ANTONIO CAÑUELO, el FERRER I GUÀRDIA, el CARLES SALVADOR, el PARE CATALÀ i el COL·LEGI MUNICIPAL, així com l’actual CENTRE DE SALUT.\nEn aquest apartat, volem aprofitar per a recordar, reconèixer i honrar a tots els que hi vau participar, perquè sense vosaltres, sense el vostre desinteressat i apassionat esforç el Benimaclet que ara coneixem i gaudim no seria possible.\nPerò no tot està fet. Hi ha encara molts temes pendents i, per això, us animem que ens feu arribar aquelles millores amb què us agradaria comptar o que ens feu arribar les queixes sobre les situacions del barri que penseu que es podrien evitar o millorar.\nI us animem, també, que us uniu a les reivindicacions que com a habitants del barri seguirem desenvolupant per aconseguir que Benimaclet, avui enmig de la ciutat, seguisca conservant el seu caràcter propi, sense perdre, per això, cap dels avantatges i les comoditats de pertànyer a València.


L'Ajuntament de València assegura que la multa d'Inspecció de Treball no té relació amb l'accident mortal de Vivers | Valencia Extra\nL’Ajuntament de València assegura que la sanció de 40.000 euros que li ha imposat Inspecció de Treball “no està en cap cas relacionada” amb l’accident mortal que va tindre lloc l’estiu de l’any passat en els Jardins de Vivers, on un treballador va morir durant el muntatge de les graderies per als concerts, com ha donat a conéixer el portaveu del grup municipal del PP, Eusebio Monzó.\nDes de l’equip de Joan Ribó sostenen que “les declaracions de Monzó són incertes i les seues falsedats són fàcilment desmentibles” i subratllen que “la sanció no està en cap cas relacionada amb l’accident laboral patit a les graderies contractades pels promotors musicals”.\nSegons les mateixes fonts, “aquest fet no apareix ni tan sols en l’acta d’inspecció ni en la resolució”, ja que “Inspecció de Treball va diferenciar d’entrada els conceptes i va emetre actes separades en tractar-se de fet d’agents de contractació diferents”.\nRespecte a l’organització dels concerts de Vivers, des del consistori expliquen que l’Ajuntament va contractar l’escenari i els elements relacionats. Per tant, “són els promotors qui van contractar i van ser autoritzats a instal·lar una graderia complementària en la qual es va produir el trist accident”.\n“La sanció es produeix únicament per una divergència tècnica d’interpretacions sobre un fet administratiu”, afirmen, ja que “els tècnics municipals entenen que la contractació de muntatges, com el de l’escenari, és una prestació de servicis, i així es va qualificar la seua contractació legalment”.\nMentrestant, “la Inspecció de Treball considera que es tracta d’una obra de construcció”. Segons l’Ajuntament, aquesta diferència de catalogació tècnica del contracte porta associades “implicacions diferents en matèria de protecció de riscos laborals”.\n“MAI” ES VA CONTEMPLAR UN ESTUDI DE SEGURETAT\nEn qualsevol cas, des d’Alcaldia insisteixen que “la resolució reconeix que es va complir la normativa autonòmica” i puntualitzen que, en entendre que aquest tipus de muntatges són una obra, Inspecció de Treball “considera que hauria d’haver existit un estudi de seguretat i salut que l’Ajuntament mai abans havia contemplat històricament per a les infraestructures de Vivers”.


Appartamenti Comfort Eccher Renzo Castello-Molina Di Fiemme Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nvia Dolomiti n 47, Castello-Molina Di Fiemme, Castello-Molina Di Fiemme, Itàlia, 38030 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Appartamenti Comfort Eccher Renzo\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Castello Di Fiemme, no busqui més enllà de Eccher Renzo Val di Fiemme. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEccher Renzo Val di Fiemme ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara plat de dutxa, assecador de cabell, rentadora, sala d'estar, servei de planxa per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses esquí, jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Castello Di Fiemme, faci de Eccher Renzo Val di Fiemme la vostra llar.


Sistema Usui / Usui Tibetà\nCursos de Nivell I, Nivell II, Nivell III i Mestratge.\nTots podem formar-nos com terapeutes de Reiki. No cal tenir coneixements especials ni cap "do", només ganes de ajudar-se a si mateix i als altres.\nEl sistema Reiki es transmet personalment de mestre a alumne mitjançant un procés d'iniciació.\nDurant la iniciació, el mestre Reiki actuant sobre els xacres coronari, del cor i en els palmells de les mans posa en contacte i facilita que flueixi la Font d'Energia Vital Universal il·limitada, que es diu Reiki, a través de l'iniciat i cap a les seves mans. Així s'obre el seu canal Reiki que podrà ser utilitzat per a ell mateix i per als altres.\nS'aprèn en un procés dividit en tres graus o nivells i un d'especial de mestratge. El mestratge només és necessàri si es vol formar nous practicants Reiki.\nEn cada un dels tres nivells, i per ordre es treballen cada un dels tres plans d'existència en què es desenvolupen les accions humanes: el cos físic, la ment i la consciència.\nCadascun dels nivells s'imparteix en un seminari d'un dia. Comprèn una part teòrica, la iniciació i una part pràctica.\nReiki sistema Usui /usui Tibetà Nivell I:\nAquest nivell ofereix tot el necessari per beneficiar-se del Reiki, tant per un mateix com per als altres. Està sobretot dirigit a millorar i potenciar el cos físic.\nS'ensenya la història del Reiki, es rep la primera iniciació, el primer símbol Reiki i la instrucció d'on i com imposar les mans.\nÉs aconsellable que en rebre Reiki I, les aplicacions siguin fetes primer sobre un mateix per sentir i viure el Reiki.\nAmb Reiki I ja es poden fer tractaments tant als éssers humans com als animals i plantes i també es poden potenciar i energitzar remeis, medicaments, cristalls o qualsevol altre objecte.\nÉs ideal per fer-se auto-tractaments.\nDesprés de rebre Reiki I hi ha un temps de neteja o depuració que sol durar 21 dies\nReiki sistema Usui /usui Tibetà Nivell II:\nEn aquest nivell es treballa el procés mental - emocional.\nPer accedir-hi cal tenir experiència en la pràctica del Reiki I.\nEs treballen processos mentals més profunds, com pautes de comportament, addiccions (drogoaddicció, alcoholisme, tabaquisme ...), pors, traumes etc.\nEs lliuren dos símbols més. Són símbols antics de molt poder, cadascun d'ells té una funció especial. S'ensenya també a fer Reiki a distància.\nDesprés de rebre Reiki II també es passa per un període de neteja, depuració de 21 dies.\nReiki sistema Usui /usui Tibetà Nivell III:\nEn aquest nivell es rep el més alt grau d'iniciació. És un pre-mestratge. Es correspon a l'experiència on l'home i la realitat es fonen: la consciència.\nEn la Iniciació es lliura un símbol Màster que incrementarà la força de la nostra energia.\nEl nivell III és molt útil per meditacions, visualitzacions dels símbols i tècniques avançades per resoldre problemes, i potenciar metes i propòsits.\nAmb el nivell III tot succeeix en el pla de l'experiència real, tant lo positiu com lo "negatiu" ens dóna precioses indicacions sobre el camí de vida més correcte.\nReiki sistema Usui /usui Tibetà Mestratge:\nEl Mestratge s'adquireix quan es desitja contribuir a la difusió del Reiki ia formar nous practicants.\nEl Mestratge demana un compromís important i una gran motivació per ensenyar i iniciar a altres persones en aquest camí.\nAmb el Mestratge podràs estendre els teus coneixements de Reiki a tots els que t'ho demanin, podràs iniciar a moltes persones en un nou camí, les teves mans ajudaran a despertar la consciència de molts éssers.\nUn Mestre és un vehicle de coneixement, i ho ha de inspirar principalment amb la seva pròpia vida. No hi ha ningú que per molt savi que sigui, no tingui res a aprendre i no hi ha ningú que per molt humil que sigui, no tingui res a ensenyar .\nEl sentit de rebre un coneixement no és guardar-ho, si no compartir-ho i la forma de fer-ho arribar als altres és a través d'una aplicació pràctica del que s'ha rebut. Aquesta ès l'essència d'un veritable Mestre.


Experiències pageses a la vora de Tarragona | Diari de Tarragona\nExperiències pageses a la vora de Tarragona\nMaireta i Seitó. Escapades. Aquest cap de setmana poden compartir-lo amb les vinyes, avellaners, oliveres, cabres i abelles vora la ciutat\n01/06/2019 20:17 | Actualizado a 01/06/2019 20:17\nMas del Botó ha participat en anteriors edicions en l’experiència Benvinguts a Pagès. foto: J.B.\nEls carrers de la Part Alta Tarragona desvelen el testimoni de noms històrics vinculats a la pagesia i als hortolans: Pallol, Civaderia –abans dit dels pagesos–, Cols, Cabrits, sant Llorenç –copatró del gremi–, Compte –en honor d’aquesta destacada nissaga hortolana–, Puig de Pallars o Puig de Sitges. Temps enllà n’hi havia encara més, com la plaça de la Quartera i després del Blat, propera a la de les Cols.\nAquest cap de setmana Catalunya rememora no sols el passat sinó també el present del camp, en la 4a edició de la iniciativa Benvinguts a Pagès! Avui i demà més de 200 pagesos, agricultors i ramaders –també alguns pescadors– d’arreu del país organitzen visites guiades gratuïtes a les seves explotacions. Es tracta d’una experiència organitzada per l’Agència Catalana de Turisme i Prodeca amb la col·laboració de la prestigiosa Fundació Alícia, durant la qual el públic podrà acostar-se a conèixer l’origen de l’elaboració de productes amb ADN autòcton. Nosaltres fem un viatge per algunes del Camp de Tarragona.\nBenvinguts a Pagès vol apropar els productes quilòmetre 0\nLa vinya i el vi han estat i encara són essencials en aquest territori. D’aquí a dos caps de setmana, Tarragona celebrarà la seva fira del vi. Avui i demà poden fer la prèvia visitant els tres cellers inclosos en les jornades: Dasca Vives –Vallmoll–, Vinya Janine –Rodonyà– i Mas del Botó. Hem triat aquesta darrera explotació familiar pertanyent a la DO Tarragona i ubicada en el camí de Porrera a Alforja, que s’agafa a l’alçada del coll d’Alforja a través de la pista de l’ermita de Puigcerver, al Baix Camp.\nTomàs i Josep M. Llauradó Reverchon hi treballen dues marques de vins: Mas del Botó i Ganagot, amb les varietats garnatxa negra, carinyena i cabernet sauvignon. Mostren els antics cups del segle XVIII, epicentre d’una finca de 40 hectàrees, de les quals cinc són de vinya en bancals de pedra seca i costers, conreats de manera ecològica. A més compten amb un assentament d’arnes d’abelles visitable.\nSi no han fet plans per avui o demà, encara hi són a temps\nCabres i mel\nEspecialment recomanable per als més petits, Formatges artesans La Vall del Brugent, amb l’Eva i el Sergi, expliquen els oficis de pastor i de formatger a Capafonts, tot arribant-hi per la carretera d’Alcover. Compten amb un ramat propi de cabres que surt a pasturar a diari. Amb la llet que els dona, elaboren els formatges. També fan venda de carn de cabrit, alletat per la mare. La visita acaba amb un tast.\nCanviant de comarca i anant a l’Alt Camp, Mel El Remei, a la carretera d’Alcover a Valls, és un dels clàssics d’aquestes jornades. Fa tres generacions que conviuen amb les abelles a Alcover i a les muntanyes de Prades. De les 200 arnes inicials han arribat a tenir-ne 1.150. La visita suposa endinsar-se de la mà de Joan M. Llorens Molné en un veritable museu de l’apicultura al món, endolcit pel tast de diverses varietats.\nAvellaners i oliveres\nI acabem a Vilallonga del Camp, vora de Tarragona, a Ca Rosset, pagesos que comercialitzen la fruita seca i les olives utilitzant vies no convencionals. L’Ester Gomis Fortuny us conduirà pels camps d’avellanes i oliveres, desplegats al voltant d’un til·ler a l’ombra del qual descobrireu aromes i sabors. S’hi arriba per l’A27 direcció Valls fins a la sortida 12, enfilant cap a Vilallonga per girar a la següent cruïlla direcció Alcover fins al km 4.\nEls horaris de les visites són avui dissabte de 10 a 14 h i de 16 a 19 h, i demà diumenge de 10 a 14 h. Per norma general, els torns comencen a les hores en punt. Duren al voltant d’una hora i no cal reservar amb antelació, tot i que es recomana fer-ho amb grups nombrosos. En la majoria de visites s’habilitarà una zona de venda per als visitants que vulguin comprar el producte directament en origen.


Ara et toca a tu - Diari de Girona\ncarmen alcalde 13.07.2013 | 07:31\no és el meu poble qui ha de sortir al carrer. Perquè és que ja, d'aquí a poc, hi acabarem dormint tots plegats. Ara et toca a tu si encara et queda una mica de vergonya. A tu a qui et vaig votar jo i tota la meva família de les cantonades del meu barri. A tu que si ets tal com ens vares dir que eres et vàrem donar la nostra confiança amb l'esperança que fossis capaç de guanyar-te el teu sou i deixar el teu còmode sofà del Parlament que només es passa les hores discutint la prevalença dels vostres egos polítics, que ens vol fer veure que els seus estúpids debats per tenir la raó tenen la més mínima importància per a nosaltres, els qui sentim a la nostre pell tot el pavor de seguir baixant en la pendent perillosa de perdre la nostra identitat.\nEts tu qui, si ets una dona o un home de veritat, ha de sortir a trepitjar els nostres carrers i trucar a la nostra porta i quedar-se a casa meva quan arribi el desnonament perquè no em fotin fora de la meva llar. Tu qui ens acompanyi de la mà per llençar per la finestra la televisió de tots els nostres greuges dels violadors que ens han segrestat a tot el país en la misèria. L'odi de classes ja l'heu ben instal·lat, com un nou opi del poble.\nPerò no es això, no és això. Perquè ?nosaltres no hem de tornar a caure en aquest nou serial de la vostra cavernícola perversió institucional. De l'odi tatuat perquè el meu poble ja ni treballa ni estudia, ni es pot curar, ni menja dos cops al dia. La culpa no és únicament de tots els Bárcenas, Ratos i altres males companyies de delinqüents habituals. La culpa dels nostres patiments és teva, que no baixes al carrer per donar-me la mà quan estic furgant en el contenidor a la recerca d'un tros de pa per a la meva filla. Jo dormo al carrer. I tu?


El poble de Caldes de Malavella és un lloc meravellós on podrà gaudir de molta pau i tranquil.litat molt a prop de la ciutat de Girona i de la Costa Brava. Aquesta localitat constitueix una ciutat monumental amb un gran nombre d’edificis destacats que inunden els carrers d’una autèntica bellesa arquitectònica. Un cop d’ull per tot el casc antic li permetrà descobrir algunes d’aquestes joies tan valuoses.\nCal destacar com a exemple el castell de Malavella, el qual data de l’any 1057, i l’ermita de San Maurici, una petita construcció que es troba al costat del castell i que encara es conserva sobre runes del segle XII. La termes romanes de Sant Grau són un monument històric d’interès nacional, ja que són les restes millors conservades del municipi romà d’Aquae Calidae, l’actual Caldes de Malavella. Encara es poden observar els mecanismes de funcionament de l’aigua quasi intactes, com la Font de la Mina, on és habitual la presència de gent procedent de tota la comarca fent cua per a beure l’aigua de la font, el qual evidencia les magnífiques qualitats de l’aigua de Caldes.\nTambé trobem la Font de la Vaca, la Font de Sant Narcís, l’Església de Sant Esteban i nombroses construccions que fan d’aquesta localitat un lloc molt especial i acollidor. Tot això i molt més fan que Caldes de Malavella sigui un poble idíl.lic per a la compra de propietats.\nLes nostres excel·lents propietats en venda i lloguer en Caldes de Malavella\nEn una situació privilegiada; al cor del ressort PGA Catalunya Resort i al costat d’un dels millors camps de golf d’Europa, els apartaments gaudeixen d’un gran espai verd i vistes al carrer 17 del Stadium Course. Els moderns apartaments La Selva compten amb un equipament exclusiu i són ideals, no només com a primera o segona residència, sino també com a inversió per al lloguer. A través d’un sende...\nAquesta impressionant vil·la en venda de quatre habitacions suite, dissenyada per l’arquitecte de renom internacional Richard Hywel Evans (Studio RHE), es troba ubicada en un emplaçament privilegiat de PGA Catalunya Resort. Els 80 metres quadrats oberts de cuina i sala d’estar, gaudeixen d’unes vistes panoràmiques perfectes sobre el camp de golf, emmarcades pels panells de vidre de terra a sost...\nVila de disseny minimalista en venda a PGA Catalunya Resort Golf, Girona\nLluminosa vila de disseny en 2 plantes i soterrani situada a la zona La Balca de PGA Catalunya Resort, amb magnífiques vistes al carrer 15 del Tour Course. La vila Lavand-Balca presenta una distribució que aprofita al màxim les hores solars durant tot l'any, omplint així de llum. L'accés a l'habitatge en venda es realitza a través d'un estètic porxo. La vila compta amb 4 habita...


Ahir van prendre possessió del càrrec en un acte celebrat a la Casa de la Vila\nPublicat el Dijous, 24 de juny de 2021 09:30h\nLa Policia Local de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant es reforça aquest estiu amb quatre agents més | Cedida\nUn total de quatre agents reforçaran aquest estiu la plantilla de la Policia Local de Vandellòs i l’Hospitalet de l’Infant. Durant el període comprès entre el 14 de juny i el 12 de setembre, aquests agents faran tasques relacionades amb la policia de proximitat, és a dir, vigilància de platges i de les vies públiques; control del compliment de les ordenances municipals de convivència ciutadana i informació als ciutadans i regulació del trànsit.\nAhir dimecres, els quatre agents han pres possessió del càrrec. En un acte celebrat a la Casa de la Vila, han promès complir les lleis vigents en l’exercici de les funcions i han rebut la credencial de policia de mans de l’alcalde del municipi, Alfons Garcia; acompanyat pel regidor de Seguretat Ciutadana, Tomás Díaz; i pel cap en funcions de la Policia Local, el sergent Sergi Navarro.\nAmb la incorporació d’aquests quatre agents de reforç, la Policia Local disposarà aquest estiu d’un total de 21 efectius, per donar resposta a l’augment de població que experimenta el municipi durant aquests mesos.


Calpurni 31 de desembre de 2010, a les 0:25\nIgualment per a tu, Carme.\nUnknown 31 de desembre de 2010, a les 0:34\nM'has tocat la fibra...Martí i Pol!\nFeliç any nou per a tu també, benvolguda Carme. Jo, al 2011 simplement li demane una cosa ben senzilla:\nQue allò que he anat aconseguint i acumulant al llarg de la meua vida, no m'ho lleven ara. Ni ara ni mai.\nNo li demane res més del que tinc (em considere bastant afortunat ja), simplement que tampoc em lleve res del que ja he aconseguit.\nSomriu i sigues molt feliç, Carme. Solament et desitge que el 2011 siga la continuació d'una llarga i bona vida.\nElfreelang 31 de desembre de 2010, a les 0:40\nExtraordinària manera de celebrar el nou any! Bon any 2011 Carme ple de dibuixos , poesia, amistat i felicitat!!!\nAssumpta 31 de desembre de 2010, a les 1:11\nOh!! Quina imaginació tens, CARME!! :-))\nJo posaria: Pau, Salut, Feina, Amor, Amistat, Somnis!!\nXeXu 31 de desembre de 2010, a les 2:12\nQuin post més original. Mira, jo no t'ompliré un mes, perquè espero que me l'omplis tu quan arribi amb els teus posts, el teu optimisme i la teva empenta. Que la teva llum il·lumina tots els dies de l'any!\nMolt bon 2011 Carme, de tot cor!\nGuspira 31 de desembre de 2010, a les 3:54\nM'agrada molt aquest post, Carme! Jo també el trobo molt original.\nDoncs jo hi posaria tendresa, somriures, mirades, carícies, amics, paraules, èxits, en fi... FELICITAT que és una paraula que m'agrada perquè n'arreplega moltes d'altres i totes bones.\nEt desitjo un 2011 excel·lent!\nMònica 31 de desembre de 2010, a les 6:58\nFeliç any nou per tots, a mi m'encantaria que els meus dies s'omplissin d'amor, tendresa, harmonia, equilibri i pau, molt pau.\nPilar 31 de desembre de 2010, a les 8:54\nQue tinguis un Bon Any, Carme. Que tots els teus dies s'omplin de SALUT. Si en tenim, d'aquesta, darrere acudiran els somnis, les il-lusions i la felicitat.\nMcAbeu 31 de desembre de 2010, a les 9:12\nN'hi hauria prou amb desitjar que els desitjos es compleixin.\nJosep Lluís Rodríguez 31 de desembre de 2010, a les 9:26\nUn post preciós! Per a mi el 2010 ha estat l'any del descobriment del món dels blogs. Tant de bo el 2011 puguem descobrir més coses noves i bones. Bon Any Carme!.\nlolita lagarto 31 de desembre de 2010, a les 10:00\nCarme... un calendari ple de somnis què més es pot demanar? dins els somni hi és tot... tot allò que té nom i el que no en té.. i salut i alegria i llibertat...i molts is!\nQue el 2011 sigui un any de somnis,molt bon any Carme!!\nEl porquet 31 de desembre de 2010, a les 10:05\nMolt bon Any Nou Carme.\nJo ara, prefereixo no omplir-lo amb massa propostes de futur. Prefereixo que l'any vagi venint i anar-lo agafant cada cop amb més empenta.\nJoana 31 de desembre de 2010, a les 10:11\nJo l'ompliria d'amor, Carme, d'amor apassionat, d'amor amical, d'amor fraternal... de tots els tipus d'amor posibles; perquè una vida sense amor no té sentit i netejaria el calendari d'odi. ës una paraula que no hauria d'existir. Maleït diccionari per posar-la al nostre abast i nosaltres per fer-la servir!!!\nLa meua proposta: fer-la fora de l'univers!!!\nFrancesc Mompó 31 de desembre de 2010, a les 11:17\nCarme, que tingues el 2011 ple de dies i aquell somriure embadalit d'haver viscut cada vegada que et gites.\nmontse 31 de desembre de 2010, a les 11:45\nSalut, bon any ple de col·lecció de moments que ens alegren dia rere dia.\nCèlia 31 de desembre de 2010, a les 12:48\nJo també et mastego un bon any, Carme, per totes les col·leccions de moments que ens ofereixes amb tanta generositat!!! I el meu desig és a nivell planetari perquè no sé què podem fer per acabar la cobdícia, però hi ha tanta gent que en pateix la conseqüència!!!!\nClidice 31 de desembre de 2010, a les 13:09\nVaig corrents a canviar el meu calendari laboral pel teu! Molt bon any nou! :)\nEva 31 de desembre de 2010, a les 14:06\nBon any Carme del meu cor!\nNo tinc paraules per a descriure el que significa el teu meravellós blog per a mi.\nRamon 31 de desembre de 2010, a les 15:16\nQuin calendari i quina felicitació per l'Any Nou més maca. No pares de sorprendre als teus seguidors incondicionals amb la teva creativitat i alegria. Que tinguis un 2011 molt feliç.\nMercè 31 de desembre de 2010, a les 15:21\nJo també et desitge un bon any 2011. Però abans d'endinsar-t'hi gaudeix d'una nit llarga i màgica.\nrits 31 de desembre de 2010, a les 16:30\nooooh! que xulo!!!!\nMoooolt bon any nou, Carme!!!\namb somnis i somriures ja s'omplen mooolts espais. Potser un xic d'amor i d'amistat!\nAnònim 31 de desembre de 2010, a les 17:43\nMolt Bon Any Nou! Que sigui igual o millor que aquest 2010!\nPer cert, d'on treus el temps per a llegir tants llibres?! La llista és espectacular!\nrebaixes 31 de desembre de 2010, a les 17:58\nSegur que ho aconseguiras. Anton.\nGalionar 31 de desembre de 2010, a les 18:12\nUna abraçada molt gran, Carme, per desitjar-te molta felicitat tots els dies de tots els anys de la teva vida. Sento no poder passar més estona a casa teva, però ja saps que no t'oblido.\nLlaudal 31 de desembre de 2010, a les 18:42\nLa sorpresa per l'originalitat de la teva felicitació-calendari m'ha injectat una gran dosi de bones vibracions. No sé què puc fer per retornar-te-les. Per si et val, te les desitjo quintuplicades. O més. Que siguis molt feliç i ens en puguis seguir fent a nosaltres. Amb la dotzena campanada rep també el meu petó.\nI a tots els estadants d'aquesta pàgina, també. Endavant 2011!\nLen0re 31 de desembre de 2010, a les 18:47\nFeliç any Carme!!!!\nJo ompliría els meus dies vuits de gent com tu...\n2011 Besets i una abraçada molt forta\nnovesflors 31 de desembre de 2010, a les 18:52\nPer a tu, el calendari que has construït, ben complet, i per a nosaltres, a més del teu calendari, que puguem gaudir de la teua preuada companyia blocaire (imprescindible ja).\nJordi Dorca 31 de desembre de 2010, a les 19:00\nAquest any m'agradarà d'omplir-lo amb tots vosaltres i amb molta poesia, si pot ser: aquesta gran feblesa!\nQue tinguis una molt bona entrada d'any, Carme.\nfanal blau 31 de desembre de 2010, a les 20:00\nvinc tard, però encara estic a temps...\nfeliç entrada a l'onze! :)\nM. Antònia 31 de desembre de 2010, a les 20:44\nVaja calendari original! Feliç Any!\nCarme Rosanas 1 de gener de 2011, a les 3:17\nMoltes gràcies a tots pels bons desitjos i per ajudar-me a omplir el calendari.\nUna abraçada a tots i petonassos de cap d'any ben repartits.\nMaijo Ginovart 1 de gener de 2011, a les 11:40\nUn calendari sense números! M'encanta! Només desitjos que es lliguen i es cumpleixen amb els temps i molta creativitat.\nGLÒRIA 1 de gener de 2011, a les 22:52\nUn calendari enginyós i ple de bons auguris. Que tinguis un gran any, Carme!\nMortadel.la 2 de gener de 2011, a les 2:20\nDe colors, de somriures, de col.leccions, de moments, d'abraçades, de salut, d'amor, de cava, de macarrons, de pocs espinacs, de força, de valentia, d'amistat, d'il.lusions, de lletres, de paraules, de frases curtes i llargues, de poesia, de contes, d'hores,de dies, de nits, de tardes, de llunes, de sols i de moltes estonetes de Carme!\nMolt bon any 2011, REINA!\nMireia 2 de gener de 2011, a les 12:09\nohhhh quin post i quina felicitació més original Carme, sempre cuidant tots els detalls.\nAmor, felicitat, il•lusió i posts.\nMontse 3 de gener de 2011, a les 9:09\nCarme, aquest és el calendari que voldríem tots! Una fortíssima abraçada i MOLT BON ANY!\nsànset i utnoa 3 de gener de 2011, a les 11:18\nMolt bon any Carme, de part de tots dos!\nCarme Rosanas 3 de gener de 2011, a les 23:27\nMaijo, Glòria, Anna, Mireia, Montse, Sànset i Utnoa, moltes gràcies per passar per casa i Molt bon any amb una abraçada de propina i porteu-vos bé que aviat passaran els Reis!


L'Informatiu - "Hem de treure els termes "els altres" i "nosaltres", ja que fa molt temps que convivim junts"\n"Hem de treure els termes "els altres" i "nosaltres", ja que fa molt temps que convivim junts"\nSanta Perpètua de Mogoda i Mollet del Vallès són els dos municipis escollits per la CONFAVC (Confederació d'Associacions Veïnals de Catalunya) per dur a terme un projecte pilot anomenat Veïnatge divers. L'objectiu final és disposar d'una proposta a nivell de Catalunya de reconeixement del veïnatge intercultural, divers i la pertinença que ens uneix i defineix. Aquest document es presentarà al Parlament de Catalunya l'any 2017. Inés Martínez és la tècnica contractada per la CONFAVC per dur a terme aquest projecte.\nVeïnatge Divers és un projecte que ha començat a Santa Perpètua i Mollet, com a prova pilot, per generar un discurs positiu i inclusiu cap a la societat diversa en la que vivim. La CONFAVC té interès en generar un discurs inclusiu i un llenguatge amb el qual s'identifiqui a tothom. Treure els termes "els altres" i "nosaltres" ja que som tots nosaltres i fa molt de temps que convivim junts. Si volem conviure, hem de deixar de dir els altres. El projecte promou generar el teixit social per portar al Parlament de Catalunya aquest projecte.\nPer què s'ha escollit Santa Perpètua?\nHem escollit Mollet i Santa Perpètua ja que hi ha membres representatius de la CONFAVC d'aquestes localitats que han fet una aposta per iniciar el projecte aquí. Durant aquest mes de novembre mantindré entrevistes amb entitats socials, tradicionals, culturals i de cooperació. La idea és també que les entitats veïnals puguin establir vincles per apropar-se a les comunitats llatines, africanes i musulmanes de Santa Perpètua i que l'enllaç entre totes sigui el projecte.\nCom s'ha acollit inicialment el projecte al municipi?\nL'acollida del projecte està sent molt bona perquè la multiculturalitat del veïnatge està bastant naturalitzada a Santa Perpètua, però la CONFAVC està motivada a fer aquest projecte per les situacions que estan succeint a altres països d'Europa i que estan gestant discursos de perill i de por que no vol que es generin a Catalunya.\nS'ampliarà el projecte a altres municipis?\nSí. Durant el 2017 es vol realitzar en altres localitats de Catalunya.


Art i Artistes: REMEDIOS VARO\nCap a la torre, 1960\nCatalana, madrilenya i mexicana\nEra surrealista, però no gaire; espanyola però mexicana; catalana de naixement però madrilenya per educació; de formació acadèmica a Madrid però afiliada a l’avantguarda barcelonina; nacionalment cèlebre a Mèxic en una època d’exaltació cultural indígena i pintora de cavallet front al masclisme didàctic dels muralistes mexicans. Totes aquestes contradiccions en la vida de Remedios Varo les argumenta la seva biògrafa Janet A. Kaplan, per explicar la fortalesa del seu caràcter i la decidida i impecable trajectòria pictòrica.\nL’obra de Varo es basa en un dibuix precís, amb múltiples referències als mestres primitius – el Bosco més que cap altre - executada sota les teories i les tècniques dels surrealistes. Reuneix avantguarda i tradició en un corpus pictòric ple de continguts simbòlics i d’enigmes. Remedios Varo era, com la seva amiga Leonora Carrington - també pintora, exiliada, escriptora i surrealista -, afeccionada a la màgia, al tarot, a la càbala i en les seves obres hi traspuen la bruixeria, la fetilleria, el tarot... representats en un univers ben particular on, entre altres peculiaritats, mai no hi llueix el sol i on els objectes es transformen en plantes, animals o éssers humans.\nEls personatges de les seves pintures són follets, malabaristes, prestidigitadors, però també éssers fantàstics que protagonitzen metàfores sovint fàcils d’explicar, com la de la lluna que s’alimenta de la lluïssor de les estrelles a Papilla estelar o la de la noia que, tot sortint del psicoanalista llença el cap del pare dins un pou a Mujer saliendo del psicoanalista. La malenconia que Remedios Varo va arrossegar durant molts anys es reflecteix en les seves obres amb un estil repetitiu, miniaturitzat, fantàstic, de faula, de conte de fades que facilita el rebuig de l’espectador si no s’entreté en copsar-ne tota la seva intencionalitat.\nLa seva vida – Remedios Varo va néixer el 16 de desembre de 1908 a Anglès (Girona), com podia haver nascut en qualsevol dels altres llocs on el seu pare era destinat. Rodrigo Varo era enginyer hidràulic, lliurepensador i esperantista. Un home d’esperit obert. La seva mare, Ignacia Uranga, era basca, molt pietosa i molt bona dona. Tenien dos fills més, Rodrigo i Luís. Amb el temps es van instal·lar a Madrid. Remedios va ingressar a l’Academia de Bellas Artes de San Fernando on va conèixer Gerardo Lizarraga. S’hi va casar, se’n van anar un any a París i el 1932 van anar a raure a Barcelona on treballaven, tots dos, a l’agència de publicitat Thompson.\nEren temps de l’ADLAN – els Amics de l’Art Nou –. Remedios va trobar Esteve Francès amb qui va mantenir una relació sentimental després de separar-se de Lizarraga, i Oscar Domínguez. Temps d’avantguardes que la guerra va destarotar. El grup Logicofobista amb Leandre Cristófol, Maruja Mallo i Àngel Ferrant, entre altres que produïen un surrealisme molt sui generis. La guerra li va portar a Remedios un poeta francès, Benjamin Péret, que havia vingut a ajudar la República, però el 1937 se’n van anar tots dos a Paris on el poeta la va introduir al grup dels surrealistes: Breton, Ernst, Miró... i Leonora Carrington amb qui conservaria una bona amistat tota la vida.\nDesprés d’escapar de la guerra civil espanyola va haver de tornar a fer-ho, a la Segona Guerra Mundial, per la persecució dels nazis. Empresonada, segurament per haver donat aixopluc a un desertor francès, Varo i Péret van poder fugir a Marsella i embarcar-se, no sense dificultats, cap a Mèxic on es van retrobar amb un munt d’amics: el seu ex Lizarraga, Leonora Carrington, Esteve Francès, Octavio Paz... i Eva Sulzer, una dona suïssa que es convertiria en la mecenes de Remedios.\nMalgrat l’ambient folklòric que imperava en l’art mexicà d’aquells dies – Frida Khalo, per exemple – la Varo va saber fer-se un lloc sense abandonar mai el seu estil. El 1947 Péret la va deixar per tornar a París. Ella se’n va anar a Veneçuela amb una expedició científica on hi va trobar el seu germà i la seva mare. Els dibuixos que feia dels insectes van interessar la casa Bayer que li va donar feina publicitària. Enyorava Mèxic i no va parar fins que va reunir prou diners per tornar l’any 1949. Tres anys més tard s’ajuntava amb un refugiat polític austríac, Walter Gruen i va decidir deixar la publicitat i dedicar-se plenament a la pintura.\nL’èxit no va tardar en arribar. L’any 1955 va fer dues exposicions a la Galeria Diana i tant el públic com la crítica van ser molt favorables. El 1958 va obtenir el primer premi al 1er. Salón de la Plàstica Femenina a les Galeries Excelsior, seguit pel triomf a la 2ª Bienal Interamericana de México. Un èxit que la va acompanyar fins el dia de la seva mort, el 8 d’octubre de 1963, després de patir un infart.\nEl 1964 li van fer una exposició-homenatge al Museo Nacional de Arte Moderno, del Palacio de Bellas Artes de la capital mexicana. L’exposició va batre el rècord de visitants. Remedios Varo, nascuda en terres gironines, va acabar sent una celebritat de l’art mexicà. Reconeguda i estimada tot i no haver pintat mai cap dels signes genuïns d’aquell país.\nVV.AA. Remedios Varo. Catálogo razonado. Ediciones Era. México, 2008\nPublicat el mes de juny de 2009\nEtiquetes de comentaris: Carrington, Péret, Varo


La paperera Abelan Catalana d'Alcover rep una oferta per evitar el tancament\nUn ERO amenaça als 131 treballadors d'Abelan Catalana a Alcover\nPlanta de producció d'Abelan Catalana a Alcover.\nL'empresa compradora assumiria el deute i la totalitat de la plantilla, però el salari dels treballadors s'haurien de reduir el 15%\nActualitzada 12/05/2017 a les 14:40\nLa paperera Abelan Catalana d'Alcover ha rebut una oferta d'un comprador que evitaria el tancament de la fàbrica. Una assemblea dels treballadors de la paperea d'Alcover Abelan Catalana decidirà el futur de l'empresa davant de l'oferta, segons informa el Vallenc. L'oferta que hi ha sobre la taula és d'un fons d'inversió. L'empresa compradora assumiria el deute de la paperera i el 100% dels treballadors de l'actual plantilla, sempre que aquests acceptin una reducció del 15% dels seus sous. L’assemblea tindrà lloc en els propers dies.\nA finals del passat mes d'abril es va fer públic l'ERO que estava preparant l'empresa, que contemplaria l'acomiadament dels 131 treballadors de la fàbrica. Des de fa quatre anys, Abelan es trobava en mans d'un fons d'inversió, PHI Industrial, amb oficines a Barcelona i Madrid. Des d'aleshores, els acomiadaments han estat continus a la paperera, que abans pertanyia a la multinacional americana Newark Group: dels 212 treballadors del 2012 s'han vist reduïts als 131 empleats actuals.\nA principis d'enguany va entrar en concurs de creditors i acumula un deute amb uns 90 proveïdors de fins a 16 milions d'euros. La producció a la companyia paperera s'ha reduït de les 200 tones diàries, de mitjana, a un màxim de 140 tones que es produeixen actualment. De fet, a la zona d'Alcover i la Riba, de llarga tradició