NEVERWHERE (1997) - Neil Gaiman | El Biblionauta\nNEVERWHERE (1997) – Neil Gaiman\nNEVERWHERE (1997) - Neil Gaiman\nUn viatge fascinant per dos Londres de la mà d’un conjunt de personatges molt eclèctic; un clàssic de Neil Gaiman que ara podem gaudir en català.\nTítol: Neverwhere. Sota Londres (Neverwhere)\nAny: 2022 (1997)\nTraductor: Lluís Delgado\nVots emesos: 0.\nMitjana: 0,00 sobre 5.\nEl Marquès de Carabàs no era un bon home, i es coneixia prou bé per saber amb absoluta certesa que tampoc no era un home valent. Feia temps que havia decidit que el món, tant el de Dalt com el de Baix, era un indret que volia que l’enganyessin, i per això havia adoptat el nom d’una mentida de conte de fades i s’havia creat ell mateix —la roba, el tarannà, la postura— com la viva imatge d’una gran broma\nComençaré dient que no és el primer cop que llegeixo Neverwhere, de Neil Gaiman. Ho he fet uns quants cops, i també he escoltat l’adaptació radiofònica que es va fer al 2013, amb les veus de James McAvoy, Benedict Cumberbatch o Christopher Lee, entre d’altres. Ho comento perquè qui segueixi llegint tingui clar que ja porto una temporada fascinada per l’univers d’aquest llibre, per la possibilitat de fer una novel·la on hi ha uns quants personatges principals, però on tot allò que els envolta és el que fa que caiguis tu també per les escletxes de Londres de Dalt, per així endinsar-te en els laberints del món de Londres de Baix: «El laberint era una pura bogeria. L’havien construït amb fragments perduts de Londres de Dalt: carrerons, carrers, passadissos i clavegueres que s’havien escolat per les esquerdes en el transcurs de mil·lennis i havien anat a parar al món dels perduts i els oblidats».\nEls oblidats. Els invisibles. Aquesta va ser una de les primeres coses que em va cridar l’atenció de Neverwhere: la possibilitat de parlar dels invisibles, dels desposseïts, a través de la fantasia. Crec que en Gaiman va escollir l’adjectiu indicat, perquè realment hi ha una part de la societat que és invisible o, com a mínim, es torna objecte d’una ceguesa voluntària per gran part de la societat, perquè és millor no veure, i així no pensar. Si no et mous d’un determinat barri, probablement no comprendràs que existeixen diferents realitats. Si no mires la gent que no té sostre, que ha de fer cua per aconseguir menjar, decidiràs que no existeixen i la consciència es quedarà més tranquil·la. Però existeixen. Que gran part de la societat miri cap a una altra banda o que els vegi però decideixi no ser-ne conscients, no mirar als ulls d’aquelles persones, no vol dir que no existeixin. Gaiman va imaginar que totes aquelles persones habitaven un altre espai, un Londres de Baix, i per això no eren visibles pels habitants del Londres de Dalt; persones que s’escolen per les escletxes de la realitat, que es difuminen entre els ombres fins a convertir-se en una d’elles, bategant a l’altra banda d’una fina frontera. Com diu l’Anestèsia: «O vius en un lloc o vius a l’altre. Ningú no pot viure a tots dos mons».\nPerò m’estic avançant. He dit abans que no era el primer cop que llegia Neverwhere, però sí que ha estat el primer cop que ho he pogut fer en català, gràcies a l’editorial Obscura i a l’acurada traducció que ha fet en Lluís Delgado, que li ha donat una fluïdesa molt interessant als diàlegs i a la narració. Els amants del creador de Sandman o Coraline estem d’enhorabona, perquè aquest no serà l’únic dels seus llibres que podrem gaudir en català. I és que l’obra escrita a quatre mans entre Gaiman i el gran Terry Pratchett arribarà aquesta tardor en català gràcies a Mai Més: Bons averanys (Good Omens). Però tornant a Neverwhere, si ens endinsem en aquesta edició que ens porta Obscura, ens trobarem amb un pròleg del propi Neil Gaiman on ens explica l’origen de la novel·la (que va néixer paral·lela a la sèrie de televisió de la BBC que es va fer) i com el text que tenim entre mans és una fusió de les versions d’UK i USA; al final del llibre trobem un petit afegit, un pròleg diferent sobre el passat de dos personatges, en Croup i en Vandemar, i un relat que es mou pel mateix univers de Neverwhere, amb el Marquès de Carabàs com a protagonista. Qui són aquests personatges? Tres dels elements més interessants de la novel·la, que acompanyen i interactuen amb els que podríem considerar els protagonistes de la història: en Richard Mayhew i la Porta. I és que Neverwhere és una novel·la coral, on tots els personatges són interessants; tots donen joc, tots podrien acabar sent protagonistes de la seva pròpia història. I no només això: trobem pinzellades d’éssers i comunitats que es mouen pel Londres de Baix que també podrien funcionar com a desencadenant d’una nova història: éssers de la nit, llegendes fosques, bombolles de temps, Les Set Germanes, les Vellutades, el poble del Clavegueram… Fantasia i realitat barrejada amb senzillesa per alimentar uns carrers que no veiem quan passegem pel Londres de Dalt, però podem imaginar, perquè els noms que trobem a les estacions del metro o a alguns locals ens recorden que sempre podem trobar una porta que ens permeti travessar el llindar, la frontera entre dos mons.\nAquesta idea de les portes (en el cas de Neverwhere, les portes i la Porta són importants), d’aquestes dues realitats que cohabiten, que ens parlen d’allò que no podem o no volem veure, és habitual dins l’univers de Neil Gaiman. Tant a Coraline com a Stardust, per exemple, trobem aquesta dualitat, aquests dos espais que ens recorden que tot allò fantàstic pot existir si sabem mirar, si ens atrevim a mirar. La dualitat també respirava a American Gods, però des d’una altra mirada, i a El llibre del cementiri vam descobrir com els vius i els morts podien moure’s pel món. Entre les mans de Neil Gaiman, la fantasia és un element potent i alhora subtil que ens dibuixa possibilitats d’entendre allò que, sovint, ens passa desapercebut o donem per fet; ens convida a reflexionar sobre les pors i les esperances, sobre les nostres creences i com a vegades les deixem de banda, pensant que desapareixeran sense fer soroll; sobre la superació i els camins absurds que ens poden portar a ser qui realment volíem ser… En Richard Mayhew, el nostre jove heroi per accident, és una mostra d’aquesta manera de trobar-se sense voler, com qui de cop i volta comprova que la imatge del mirall li torna una mirada que li recorda que la vida pot ser alguna cosa més que acceptar el que et diuen, amb una bena als ulls i un morrió a la boca. Una mirada que, a més, també ens recorda que aquelles persones que no volem veure existeixen, tenen nom, una vida, un passat, una història…\nSoc conscient que no estic parlant de l’argument del llibre, però crec que el viatge cal descobrir-lo pas a pas, deixant-se portar pel Richard i companyia. Sí que puc comentar que, com sempre, entre les pàgines de Neverwhere trobarem l’estil d’en Gaiman, senzill, capaç de crear imatges amb quatre pinzellades, sense recrear-se del tot en cada detall, convidant al lector a imaginar amb ell. Potser per això hi ha aquest joc de llums i ombres a la coberta que ha creat l’Oriol Hernández Sánchez, un doble Londres fascinant, emmirallat i màgic, emmarcat per dos mapes que ens porten als carrers, als camins laberíntics que constitueixen les dues ciutats. Si us endinseu en elles, trobareu trens amb interiors impossibles, cases associatives, rataparlaires, àngels, caçadores, mercats flotants, llindars… i un home que haurà de descobrir qui és, a quin món pertany. I per descomptat, descobrireu qui és el Marquès de Carabàs.\nLA DONA ETERNA (2022) – Pep Prieto\n23 de maig de 2022\tNo hi ha comentaris\nEL LLIBRE DE PHOENIX (2015) – Nnedi Okorafor\n18 de maig de 2022\tNo hi ha comentaris\nLES MALES HERBES – Jordi Masó (2022)\n12 de maig de 2022\tNo hi ha comentaris\nSOLARIS (1961) – Stanislav Lem\n6 de maig de 2022\tNo hi ha comentaris\nL’HORROR DE DUNWICH (1929) – H. P. Lovecraft\n4 de maig de 2022\tNo hi ha comentaris\ni ajudaràs els nostres projectes\nGaiman_Neil, Ressenya CiFiCat\nPrevAnteriorLES GALÁPAGOS (1986) – Kurt Vonnegut\nSegüentAIOUA (2022) – Roser Cabré-VerdiellNext\nLA FI DE L’ETERNITAT (1956) – Isaac Asimov\nDaniel Genís\t17 de juny de 2015\nEL TEST (2019) – Sylvain Neuvel\nDaniel Genís\t30 de gener de 2020\nMORTH (1987) – Terry Pratchett\nInés Macpherson\t1 de juliol de 2021


Os polar, saps per que s'esta fonent el teu mon? - Librerías Calamo\nOs polar, saps per que s'esta fonent el teu mon?.\nA l?Àrtic, cada vegada es fon més gel a l?estiu. Això representa molts problemes per als óssos polars, perquè necessiten el gel per poder sobreviure, i, a més, molts problemes també per a tots, perquè tot el planeta necessita el gel de l?Àrtic per mantenir-se fred. Per què s?està escalfant la Terra? Hi ha massa diòxid de carboni en la barreja de gasos d?efecte d?hivernacle que envolten la Terra i capturen l?escalfor del Sol. Robert E.Wells, explica com és que el món té aquest problema i què podem fer per ajudar-nos a nosaltres mateixos i als óssos polars.


Musdesons » 2015 » desembre » 4\nArchive for desembre 4th, 2015\nposted in Audició\nA retallar papers !. Cançó per fer llufes.\n(lletra i música de Rah-mon Roma)\nTags: Nadal, P3, P4, P5\nposted in Cançó, infantil, Nadal, P3, P4, P5\nL’Helena Gràcia de 6è A ens ha ensenyat i tocat l’arpa (instrumet de corda pinçada).\nTags: 6è., instruments\nposted in 6è., instruments\nLa Judit ens ensenya el seu violí!\nLa Judit ens ha portat el seu violí a la classe de música i hem après les parts principals: l’arquet, les quatre cordes, la caixa de ressonància, les clavilles, el pont, les efes i la barbeta. Ah, i el violí sona si freguem les cordes!\nTags: 2n, instruments\nposted in 2n, instruments


Vols barats a Laayoune a Iberia\tA un pas d'Europa, Marroc és una magnífica porta d'entrada al món àrab. Ciutats com Marràqueix, Fes o Essaouira et submergiran en un fascinant món de tradició i bellesa.…\nVolsVol + HotelPont aeriHotelsVol + Cotxe / CotxeTours i activitatsAssegurancesCompleta el teu volPàrquing AeroportCompleta el teu vol\nVols baratsFes la cerca per mesosGuies de viatgePròxims festiusEstacions de l'anyExperiènciesBons de descompteIberiabonoReserva de grupsInspira’t i crea la teva pròpia experiència\nUn nou concepte de volarBusiness PlusBusiness ClubBusiness ClassTuristaTroba la teva classe d'experiència\nBotiga a bordClasses de seientsMenú a bordEntretenimentConfortWifi i GSMDescobreix totes les experiències del teu viatge a bord\nIberia PlusQuè ésAvantatges Revista PlusIberia Plus Kids\nVols barats Marroc Laayoune\nVols barats a Laayoune Laayoune Laayoune, Marroc Vols barats a Laayoune (EUN)\nPreus finals: taxes ,despeses de gestió i càrrecs de l'operador També et pot interessar\nVols a Fuerteventura des de 101 €\nVols a Marroc des de 90 €\nVols a Laayoune\nConsulta l’oferta de vols a Laayoune i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats a Laayoune. Els preus mostrats corresponen a cerques de vols a a Laayoune fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.\nMés informació de Laayoune\nA un pas d'Europa, Marroc és una magnífica porta d'entrada al món àrab. Ciutats com Marràqueix, Fes o Essaouira et submergiran en un fascinant món de tradició i bellesa. Deixant a banda característiques de la idiosincràsia àrab (com el regateig constant i la insistència dels comerciants perquè compris els seus productes) que poden resultar xocants per al visitant primerenc, Marroc té totes les paperetes per seduir-te.Si el que busques són ciutats vibrants carregades d'història i imponents monuments, no et perdis Marràqueix (seu d'un dels socs més grans del Marroc i una de les places més grans i concorregudes d'Àfrica i del món: la bellíssima Djemaa el Fna) o Fes (una de les quatre anomenades ciutats imperials juntament amb Marràqueix, Meknes i Rabat i la medina principal, la de Fes el-Bali, és la major zona de vianants del món i ha estat declarada Patrimoni de la Humanitat per la Unesco).Si et ve de gust relaxar-te i gaudir de la natura, Essaouira i Chaouen t'esperen. La primera és una plàcida i bella ciutat costanera de pescadors on gaudir de la platja i d'un clima suavitzat pel vent. La seva medina, igual que la de Fes, també és Patrimoni de la Humanitat per la Unesco. Chaouen és una altra població pintoresca envoltada de muntanyes.


Isidre Fainé rep el premi "Business Leader of the Year"\nIsidre Fainé, president de CaixaBank, de "la Caixa" i de la Fundació "la Caixa", va rebre aquest dimarts durant una gala celebrada a Nova York, el premi "Business Leader of the Year" (Líder Empresarial de l'Any), que concedeix la Cambra de Comerç Espanya-Estats Units. El premi distingeix els directius que hagin fet una contribució significativa al creixement econòmic d'Espanya o dels Estats Units i a la millora de les relacions empresarials entre ambdós països.\nA l'acte de lliurament del premi, hi van assistir més de tres-cents representants, tant dels Estats Units com de l'Estat espanyol, del món de les finances, l'empresa, la política, la cultura i de organitzacions benèfiques i socials.\nFundada a Nova York el 1959, la Cambra de Comerç Espanya-Estats Units impulsa les relacions econòmiques entre els dos països i ha esdevingut una de les organitzacions transatlàntiques de negocis més importants. La Cambra és una institució privada sense ànim de lucre que fomenta el comerç i la inversió bilateral. Representa els interessos d'empreses que han establert, o estan interessades a establir, relacions comercials i empresarials entre Espanya i els Estats Units.\nLa Cambra ofereix un ampli rang de serveis als seus membres i proporciona un fòrum de discussió en el qual tant empreses espanyoles als Estats Units com empreses americanes amb interès en el mercat espanyol poden intercanviar idees i informació i buscar interessos i oportunitats que els beneficiïn mútuament.\nEl president de la Cambra de Comerç Espanya-Estats Units, Xavier Ruiz Coloma, va destacar l'èxit del Grup "la Caixa" i va remarcar que "ha estat possible gràcies a la visió, el coratge, el lideratge i la integritat d'Isidre Fainé".\nLa Cambra de Comerç va voler reconèixer així la "important tasca de lideratge i el sentit d'anticipació" que ha mostrat Isidre Fainé al capdavant de CaixaBank, creant un banc i traient-lo a borsa per adaptar-se a les actuals i complexes circumstàncies, com també un "provat compromís amb la societat" en la gestió de l'Obra Social "la Caixa", la contribució de la qual fa que sigui "campiona mundial en responsabilitat social".\nA través de l'Obra Social, el Grup "la Caixa" finança i manté activitats de caràcter social, educatiu, cultural i científic, amb un pressupost anual de 500 milions d'euros, cosa que la converteix en una de les fundacions més importants del món. A més, duu a terme activitats de cooperació internacional en més de 30 països.\nFortaleses d'Espanya per a la recuperació econòmica\nIsidre Fainé va agrair el premi i va assenyalar que suposa un "nou estímul" per enfortir el "compromís de servei de CaixaBank amb els clients individuals, amb les empreses i amb tota la societat en general".\nFainé va expressar una "ferma convicció" que Espanya es "recuperarà aviat" d'aquesta crisi econòmica, gràcies a les seves fortaleses i als seus actius, i "al fet d'haver après les lliçons crucials d'aquesta dura etapa". Així, va comentar, els anys vinents Espanya serà "un país millor", que "tornarà a tenir un paper principal en l'economia mundial".\nEntre les "fortaleses i actius" d'Espanya, Fainé va esmentar la "situació geogràfica privilegiada", "el capital humà i empresarial" i "el posicionament en els sectors tecnològics superiors", reconeguts mundialment. Així mateix, va subratllar diversos signes de millora en l'economia espanyola, com ara "la tendència alcista del sector exportador, la significativa recuperació en termes de competitivitat, l'ajustament del dèficit exterior de la balança comercial, la dura reestructuració bancària que s'està fent i les mesures per reduir el dèficit públic".\nFainé va destacar que CaixaBank té inversions en empreses de primer nivell (Telefónica, Repsol, Gas Natural o Abertis) per un valor de 15.000 milions d'euros, "la qual cosa li permet participar en els processos de presa de decisions, amb l'objectiu d'atreure i mantenir talent i coneixement a casa nostra, generar riquesa i llocs de treball".\nUn lideratge compromès i amb visió global\nEl president de CaixaBank va voler fer una crida al que considera que ha de ser l'autèntic lideratge en moments de crisi: "un lideratge modern, amb visió global i compromès a fer un món millor avui, i més pròsper i prometedor demà". Fainé va sol?licitar de tots els presents la implicació a l'hora de construir-ho sobre unes bases de "justícia i seny, guiats per la saviesa i el consell, exercint la sagacitat i la precaució i inspirats pel coratge i l'acció".\nFainé va demanar, a més, "no deixar-se vèncer per la frustració i el pessimisme de la crisi econòmica que afecta alguns països". I hi va afegir: "ni la complexitat de la situació, ni la gravetat del moment, ni la fragilitat d'algunes economies no ens han d'impedir fer un bon ús dels avantatges competitius que tenim a la nostra disposició".\nEl president de CaixaBank va manifestar que, ara més que mai, "hem de mantenir el nostre punt de vista, i això vol dir fer, per un moment, un pas enrere davant de les adversitats, examinar i reconsiderar les nostres estratègies, fer una anàlisi en profunditat dels nostres fonaments i destacar les nostres fortaleses com a empresa, però també com a país".\nIsidre Fainé va recordar que l'entitat reinverteix en projectes socials el 25% dels beneficis en el mateix país o territori on desenvolupa l'activitat empresarial i financera. La Fundació "la Caixa", dins del seu compromís amb l'educació com a font d'oportunitats, té un programa de beques per a estudiants gràcies al qual 1.300 joves graduats espanyols han pogut estudiar en universitats de prestigi dels Estats Untis, com Harvard, el MIT i Columbia, a Nova York.


Rooms Inn Newcastle-upon-Tyne Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n40 West Parade, Newcastle upon Tyne,, Centre i Grainger, Newcastle-upon-Tyne, Regne Unit, NE4 7LB - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Rooms Inn?\nBé 6,1 (793 comentaris)\nBarri Centre i Grainger Centre i Grainger Aeroport i a props de Newcastle Centre i Grainger Centre i Grainger Centre i Grainger\nMés informació sobre Rooms Inn\nConvenientment situat a Newcastle-upon-Tyne, Rooms Inn és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Situat només a del centre de la ciutat, els viatgers estan en un lloc boníssim per a gaudir de les atraccions i activitat de la ciutat. Un ambient ben cuidat i la seva proximitat a Casino Grosvenor, Centre de Ciència de Vida, Museu Discovery donen a aquest hotel un encant especial.\nRooms Inn també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Newcastle-upon-Tyne. L'allotjament ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, seguretat 24 hores, servei de neteja diari, recepció 24 hores, Zones públiques amb Wi-Fi per garantir el màxim confort possible.\nL'ambient de Rooms Inn es reflexa en cada habitació. catifes, penjador de roba, cafè instantani inclòs, te inclòs, llençols són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Rooms Inn és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Newcastle-upon-Tyne.\nTots els tipus de viatgers (16)Viatger de Negocis (1)Parelles (7)Viatgers en solitari (4)Famílies amb infants petits (1)Grups (3)\nCatheryne, Regne Unit


Concert d'Anna Roig i l'Ombre de ton chien a la Seu d'Urgell — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Concert d'Anna Roig i l'Ombre de ton chien a la Seu d'Urgell\nConcert d'Anna Roig i l'Ombre de ton chien a la Seu d'Urgell\nLa formació del Penedès actua aquest divendres, a les 22 hores, a la sala de Sant Domènec El grup presenta el seu darrer treball 'Bigoti vermell', guardonat amb el Premi Enderrock com a millor disc d'autor\nAquest divendres, 9 de març, Anna Roig i L'ombre de ton chien, una formació composta per cinc músics del Penedès, oferirà a les deu de la nit un concert a la sala de Sant Domènec de la Seu d'Urgell. El grup presentarà el seu últim treball discogràfic 'Bigoti vermell'.\nAquest concert s'inclou dins la programació cultural estable que organitza la Regidoria de Cultura de l'Ajuntament urgellenc. Cal remarcar que el concert d'Anna Roig i L'ombre de ton chien ha aixecat força expectació a la Seu d'Urgell, tal i com ho demostra el bon ritme de venda d'entrades.\nEl darrer àlbum d'Anna Roig i L'Ombre de ton chien, 'Bigoti vermell', ha estat triat recentment per votació popular com a millor disc d'autor dels premis Enderrock. A més, la formació que lidera Anna Roig també ha estat guardonada amb el premi pel millor directe.\nDesprés del seu primer treball homònim, aquest nou treball planteja noves històries i noves situacions, des d'un punt de vista menys conformista. Pel que fa a l'anàlisi musical, el creixement del projecte també es fa evident en com es presenten aquestes noves cançons, amb uns arranjaments fruit d'un intens treball de banda i la meticulosa producció d'en Magí Batalla.\nAnna Roig i L'ombre de ton chien està format per Anna Roig (veu), Carles Sanz (teclats i melòdica), Magí Batalla (guitarres elèctriques), Carles Munts (contrabaix i baix elèctric) i Ricard Parera (bateria).


COLLA SABADELL: de juliol 2010\nCéret, uns dels concursos més esperats de la temporada, tres dies on la sardana va ser l'autèntica protagonista. Les cobles La Principal del Llobregat i la Mil.lenaria es van encarregar de posar la banda sonora sardanista a les places de Céret.\nDissabte el matí, tot just arribar, la Colla va rebre via telèfon la primera gran notícia del cap de setmana, el naixement de l’Andreu fill de la Montse López i Joan López, per tant la Pilar Barrachina i el Jesús són avis per segona vegada, felicitats a tots.\nAquest any la Colla Sabadell ha volgut donar un salt qualitatiu amb el Galop de Fantasia, i per aquest motiu va contractar a la millor professora de Balls de Gitanes d’aquest costat del Rio Ripoll, la Núria Muñoz, que ha aconseguit que la "Taca" fes unes de la millors coreografies de la categoria de veterans.\nUnes de les grans sorpreses va estar la presència de la Mega estrella de la ràdio Georgina Altarriba de Flaix FM, i que amb la Núria van seguir les evolucions de la Colla durant tot el galop i el concurs.\nLa nit va anar molt bé, la Cobla Principal del Llobregat va interpretar unes sardanes molt balladores, acompanyada d'una acústica excel·lent, i si això li afegim que la Colla porta els últims concursos ballant a un gran nivell, s'entén el segon lloc aconseguit, la “cirera” de la nit la va posar el Jaume Nonell que va encertar la revessa.\nLa classificació va ser la següent: 1ª Aires Gironins, 2ª Sabadell, 3ª Albera Dansa, 4ª Galligans, 5ª Dansaires de Maig, 6ª Cireres de Céret, 7ª Manresa Dansa, i 8ª Sempre Laitans.\nLa Colla va fer nit a Amélie-Les-Bains-Palalda, així va poder assistir a l'audició a la Place des Neuf-Jets, acabada la ballada un bon dinar i cap a casa.\nEls concursos s'han acabat fins al setembre i la Colla s’en va de vacances.\nUs desitgem a tots un bon estiu.\nPublicat per COLLA SABADELL a 22:04 0 comentaris\nNúria Muñoz, responsable de la coreografía del Galop.\nAlex, Núria, Albert, Georgina i Mireia, dues estrelles en bona companyia.\nUn gran ambient pels carrers de Céret, el Càndid en primer terme.\nPublicat per COLLA SABADELL a 20:22 0 comentaris\nPublicat per COLLA SABADELL a 19:12 0 comentaris\nPublicat per COLLA SABADELL a 21:23 1 comentaris\nPublicat per COLLA SABADELL a 19:22 0 comentaris\nPublicat per COLLA SABADELL a 20:08 0 comentaris\nLa Colla Sabadell s'ha desplaçat aquest cap de setmana a Esparraguera, un concurs nocturn que ha estat contraprogramat pel futbol, molts dansaires estaven més pendents de la tele que de les sardanes. La Cobla Reus Jove ha començat a interpretar el Galop d'entrada, mentre alguns sardanistes miraven el partit al Bar del Teatre de la Passió (¿passió per la “Roja”?), la qüestió és que els crits estaven molt repartits.\nLa gran novetat de la nit ha estat el debut de l'Ester, una noia que va conèixer “la Taca" en l’anterior Aplec de Sabadell, i que malgrat no ha ballat mai en competició ha demostrat tenir un nivell sardanístic molt alt. I com va dir aquell famós filòsof grec (no recordo el seu nom, però que és molt famós) ¡¡ si no t'agrada l'aigua, no debutis!! i l'Ester que li agrada l'aigua va debutar, i es va mullar. “Rodolíííííí”\nEl concurs d’Esparreguera era puntuable pel campionat Territorial de les Comarques de Barcelona , malgrat això sol s'han presentat dues colles del territorial, la classificació ha estat aquesta: 1a Roques Blaves, 2a Ressò i 3a Sabadell. Com som molt optimistes direm que la Sabadell ha quedat classificada en primer lloc com a colla lliure.\nAra queda l'últim concurs abans de les vacances que serà a Ceret. Aquest any la Núria Muñoz és l'encarregada de preparar la coreografia del Galop, que segurament no tindrà "l'encant" de la improvisació del que es va fer l'any passat, però segur que el públic assistent ho agrairà.\nPublicat per COLLA SABADELL a 19:18 0 comentaris\nColla Sabadell sopant abans del concurs.\nCOBLA Reus Jove.\nPublicat per COLLA SABADELL a 13:39 0 comentaris\nPublicat per COLLA SABADELL a 13:31 0 comentaris\nEl dia 2 de juliol es va commemorar el 60 aniversari de la Colla Mirant al Cel. La Colla Sabadell va ser convidada a aquest acte. Van acudir en la seva representació, els Caps de Colla, Mª Carme Triadó i Àngel Muñoz, també va ser convidat el nostre entrenador, Jaume Nonell.\nLa Colla Sabadell felicita per aquests 60 anys al Grup Sardanista Mirant al Cel, encapçalat per Salvador Ferré i Rosa Cabana, i anima a tots els seus integrants (des del mes petit al mes gran), a continuar treballant per la sardana com fins ara.\nPublicat per COLLA SABADELL a 16:27 0 comentaris\nPublicat per COLLA SABADELL a 16:25 0 comentaris


De Lleida a Mauthausen – INS Josep Lladonosa\n30 novembre, 2020 Category: Destacat\nEm vaig passejar pels voltants dels forns\nobservant cada placa de commemoració\na les víctimes del terrible genocidi\nque Europa va provocar el segle passat (…)\nAquesta és una breu descripció realitzada per l’alumna de l’INS Josep Lladonosa, Ma Carme Valdivia després de visitar el camp de concentració de Mauthausen, entre d’altres.\nLa Ma Carme, juntament amb la Cristina Pisa i el Miquel Codina van ser els tres alumnes representants de l’INS que van viatjar a Àustria, entre el 3 i 6 de maig de 2019, gràcies a la seva participació en el Projecte Buchelwald-Mauthausen que dirigeix el Grup de Treball de professorat de secundària del Departament d’Educació i el Memorial Democràtic (DEMD), amb el suport de l’Amical de Mauthausen i altres camps i Memòria Democràtica de la Paeria de Lleida.\nEn aquest projecte també hi participen l’INS Almenar, INS Torre Vicens, INS Guindàvols i INS La Caparrella.\nD’aquell viatge on a més de participar en la commemoració el 74è aniversari de l’alliberament els camp de Mauthausen, també es visitaren les restes del camp de Gusen, Ebensee i Hartheim.\nDe tota aquesta experiència en sorgí l’exposició “De Lleida a Mauthausen”, centrada i focalitzada en imatges i escrits realitzats pels alumnes participants on s’hi reflecteixen i expressen totes aquelles emocions, sensacions, reflexions …, recollides després d’una experiència inoblidable.\nAvui, 27 de novembre de 2020, la pròpia Ma Carme Valdivia ens fa reviure de primera mà, tant a alumnes com professorat, aquella vivència que fa posar la pell de gallina i que serveix per donar el tret de sortida a l’exposició al nostre INS.\nMoltes gràcies Ma Carme.


ERC i el canvi: una crònica del pospujolisme // Els partits polítics als Països Catalans – Espai Fàbrica\nERC i el canvi: una crònica del pospujolisme // Els partits polítics als Països Catalans\nby Joan Teran · 6 de febrer de 2007\nJoan Teran (La Fàbrica)\nSegon article de la sèrie d’anàlisis que hem encetat a La Fàbrica sobre els partits polítics institucionals als Països Catalans. En aquest text l'autor repassa la trajectòria d’ERC a partir dels prinicipis que va apuntar Carod-Rovira l’abril de 2003 i que han marcat la trajectòria del partit des d’aleshores. L’article es fixa especialment en l’entrada d’ERC al govern català o el paper que ha fet durant els processos de reformes estatutàries.\nEl canvi: el real, i el que deien que volien fer\nEl 22 d’abril de 2003, Carod-Rovira va pronunciar una conferència al Col·legi de Periodistes titulada “L’hora de Catalunya : nous horitzons per al segle XXI”. En el seu discurs, Carod va desenvolupar alguns dels principis ideològics mestres de l’Esquerra actual. Però recordar avui aquesta conferència no només ve al cas per això, sinó per dos motius més: primer, pel moment en què va ser pronunciada, només mig any abans de les eleccions autonòmiques que acabaren amb la proclamació del primer tripartit. I segon, perquè la reiteració en l’elecció de socis de govern després de les últimes eleccions demostra que Esquerra, o si més no, la seva direcció, tenia ben clar aquell llunyà mes d’abril l’abast de la seva aposta política.\nEl cert és que s’ha de donar la raó a qui preveia un canvi després d’aquelles eleccions. El final del pujolisme obria dues possibilitats de futur amb un escenari de fons més aviat magre: Mas (continuïtat) o Maragall (“canvi”) i amb el PP a la majoria absoluta al govern de l’Estat. Però no en va venir un, no. En van venir uns quants, de canvis. Tots seguidets i ben depressa. A saber: les eleccions autonòmiques a la tardor, amb la davallada de CiU i del PSC i amb el resultat espectacular d’ERC superant el mig milió de vots (concretament, 542.045). Aquell subidon que li va donar a en Carod, que tot cofoi es sentia dir que ell era l’autèntic successor de Pujol, com Macià ho havia estat de Cambó.\nPerò després, aquella època agitada, amb la reunió de Perpinyà, primer demanant perdó a Maragall i altres jefes; després, davant de la gent, reivindicant la seva acció heroica de mediador internacional com profeta de pau:“No passaran!”, va dir en Carod, després d’anunciar que es presentaria com a candidat d’ERC a les eleccions del 14 de març al Congrés dels Diputats espanyol, posant la seva actuació a plebiscit. Abans, però, les bombes als trens de Madrid. El final de campanya més mogut de la història europea recent, la derrota del PP, el vot útil cap al PSOE… i ERC aconseguint el rècord absolut del partit amb 652.196 vots! I haurien estat uns quants més, de ben segur, si no hagués estat per l’atemptat. Però Carod ja havia perdut aquella aurèola amb què havia sortit de les anteriors eleccions i de la qual ara no sembla quedar ni rastre.\nI després més coses: les eleccions europees, la campanya pel referèndum de la Constitució europea, el Carmel i el 3 %, tooooot el debat de l’Estatut, el pacte Mas-Zapatero, l’expulsió del govern, el referèndum de la reforma de l’estatut i tornem-hi! Eleccions una altra vegada! Bé. Tot això ja ho sap tothom. Però no està de més recordar-ho per veure que, amb totes les voltes que ha donat el món i amb tot el què ha passat, molt forta ha hagut de ser l’aposta estratègica d’ERC com a partit (no sé com a col·lectiu diguem-ne humà) perquè 4 anys després, hagi optat exactament per la mateixa opció.\nEfectivament, al darrera hi ha un projecte no assolit i que molt improbablement podria aconseguir en un mig termini: substituïr a CiU com a pal de paller del nacionalisme català al Principat, i arribar a controlar la Generalitat. Com això no és possible, es contenta amb consolidar l’augment de base electoral que ha tingut des de les anteriors eleccions municipals, en què va passar dels 224.955 vots i 677 regidors de 1999 a 419.961 vots i 1.282 regidors el 2003, resultats que en les properes eleccions a la primavera probablement millorarà, i així seguir engreixant la màquina del partit amb els càrrecs acumulats a municipis, consells comarcals, diputacions i òrgans de la Generalitat principatina tot consolidant-se com a partit gestor del poder.\nPerò com explicava l’abril del 2003 Carod Rovira en què havia de consistir el canvi? Ni més ni menys que com un canvi en la classe social que havia de passar a liderar el país.\nSegons el líder d’Esquerra, després del pujolisme Catalunya havia de “posar les bases per a una nova convivència, havent resolt abans satisfactòriament la incardinació definitiva, sense posicions de subsidarietat, de l’antiga immigració de la postguerra, dels anys 50, 60, 70, i dels seus descendents”. Es referia “a la necessitat imperiosa de guanyar, per al projecte nacional català, aquells altres catalans que deia Candel”. Això només seria possible, segons Carod, a través d’una aliança entre els sectors vinculats a aquella immigració castellanoparlant “que ni a l’economia, ni a la política han adquirit un estatus de poder” i “els catalans autòctons procedents de sectors populars i classes mitjanes (…) desplaçats també a espais secundaris”. “El canvi polític”, concloïa Carod, “no serà tal si no comporta, també, un canvi de classe social en la direcció de la política catalana i en les seves institucions”.\nNo cal ser molt viu per entendre que darrera la bona fe del discurs, hi ha una justificació de l’opció que triaria ERC: entre CiU i PSC, PSC. Res de mantenir-se a l’oposició i de construir país a través del seu teixit social i cultural. El “canvi de classe social en la direcció del país” era, simplement, pactar amb el PSC. Perquè ni el Maragall, ni el Nadal, ni el Siurana, ni el Montilla, ni el Corbacho, ni la de Madre, ni la Tura, ni els altres no havien estat manant en aquest país, o més aviat, en aquest racó de país que és el vell Principat des de la transició com aquell qui diu. La diputació de Barcelona, l’alcaldia de Barcelona, Girona, Lleida, Cornellà, L’Hospitalet, Santa Coloma, i d’altres cotarros no són suficient “estatus de poder a Catalunya”. Són, en definitiva, gent nova, sense “hipoteques, condicionants, ni limitacions heretades”.\nO Carod i el seu partit estan fent temps mentre no arriba el canvi, o aquell discurs no era sinó una justificació més aviat matussera de la polítca de pactes que ERC estava a punt d’emprendre de cara a convertir-se en un partit de govern.\nEls “no” als referèndums\nPerò el camí emprès per la direcció d’ERC cap a la centralitat, la seva aposta per convertir-se en unpartit de govern, tant a la Generalitat com als ajuntaments, ha tingut la seva contrapartida en la seva posició en els referèndums.\nEn el referèndum de la Constitució Europea, el març de 2005 , tant Esquerra com Iniciativa, van demanar el vot pel No, a rebuf de les organitzacions polítiques, socials i culturals de l’esquerra independentista i un bon número de moviments socials que van fer propaganda per la seva banda a través de la Campanya dels Països Catalans contra la Constitució Europea. Òbviament, els motius que assumien eren prou diferents, però sembla raonable pensar que el vot dels dos partits parlamentaris va ser empès per les seves respectives bases, a remolc de les campanyes dels moviments socials.\nEl referèndum, però, no tingué repercussions polítiques rellevants. Sobretot, en comparació amb el rebombori que es va ocasionar en ocasió de la reforma de l’Estatut. Aquí sí que van aflorar amb força les contradiccions entre la base i la direcció, sense que això vulgui dir que hi hagi hagut en cap moment un perill d’escissió o de revocament de càrrecs – excepte en el cas de l’exconseller Carretero. Però el que sí va demostrar va ser la tensió entre el possibilisme de la seva direcció i la decepció de bona part de la seva militància respecte el procés estatutari. Malgrat la cautela extremada de (pràcticament) tots els seus càrrecs polítics, fins i tot quan van passar a ser ex-càrrecs, aquesta decepció es va manifestar amb força i va posar la seva direcció en una posició molt dèbil davant els rivals electorals i davant dels votants per la indecisió que va transmetre, per la manca d’autoritat de la seva direcció i pels complexos dels seus portamveus a l’hora de defensar la decisió del partit.\nPerò qui va ser el real vencedor en aquella batalla interna? La nit del referèndum, amb els resultats a la mà, ningú a ERC podia pensar que n’havia sortit vencedor. Imagino que alguns convençuts del no pensarien que havien arribat tard i que la campanya no s’havia fet amb suficient convicció ni amb la suficient unitat interna. Segur també, que la majoria de la direcció es lamentaria per com se’ls havia escapat tot de les mans: van ser la riota – de ben segur – de col·legues seus del PSC, de CiU, de ICV i del PP. “Si no saben controlar ni dirigir les bases, com pensen dirigir el país?”. Però encara i així, i de manera similar a allò que li va passar al PSUC després de la transició, després del referèndum, la direcció doblement fracassada va tornar a assumir el pes del partit i va optar per allò que ni tan sols s’havia qüestionat deixar de fer: fugir cap endavant.\nQueda clara la meva opinió: l a història de la reforma estatutària és la història d’un fracàs per part d’ERC. I prova d’això és la posició de debilitat i de postergació que té en el govern d’entesa. ERC havia apostat per la reforma de l’estat, és així com justificà el partit el seu pacte, primer amb Maragall, i després amb Zapatero. El nou Estatut havia de permetre fer “la segona transició” i havia d’obrir pas a una reformulació de l’estat. I perquè encara que sempre es pugui dir que el moment clau fou el del “pacte de la vergonya”, en referència al pacte Mas – Zapatero, ERC és tan responsable com el que més d’haver esgotat la reforma estatutària al preu d’un estatut al qual després han hagut de votar “No” perquè la seva base sap perfectament que no representa cap canvi qualitatiu respecte el model dels últims 25 anys.\nPer tant, ni vencedors ni vençuts. Ni les bases han pogut madurar cap alternativa – tampoc és de suposar que ho hagin volgut fer – ni la direcció en tenia cap ganes. I menys després de l’1 de novembre, que malgrat la pèrdua de 140.000 vots respecte la tardor de 2003, tingué 2 lectures positives per ERC: primer, perquè continuaven sent decisius en el govern autonòmic. I segon, perquè va ser la prova que el sostre electoral del partit que s’ha establert amb l’anterior cicle electoral (per sobre dels 410.000 vots) sembla prou sòlid. I que a les properes municipals, qui sap?, potser encara es podria millorar. I qui dia passa, any empeny.\nCom a balanç de la línia empresa per ERC els darrers anys, no es pot dir que el canvi anunciat per Carod en aquella llunyana conferència al Col·legi de Periodistes s’hagi realitzat. Ningú no gosaria dir avui que ara a Catalunya mana una classe social diferent de la de fa 4 o 5 anys. Ni que les classes populars i mitjanes hagin assolit una posició més decisiva en detriment de les classes dominants de sempre. Tampoc no es pot dir que Catalunya, ni els Països Catalans encara menys, estiguin en una situació més propera al seu reconeixement polític, econòmic i cultural que aleshores.\nSí que pot estar content Carod en què ERC ha augmentat i consolidat la seva presència institucional i la seva quota de poder. Ells sí que han accedit a un major status polític. Però de cap manera es pot dir que hagin desplaçat CiU com a referent dels votants catalanistes. Potser més en el jovent, trumfo d’ERC per elevar el seu sostre electoral. Tampoc en el pla cívic o cultural hi ha hagut avenços significatius d’Esquerra. La plataforma Sobirania i Progrés, si bé és una iniciativa que parteix de professionals, artistes i intel·lectuals que moltes vegades s’han mostrat propers a ERC, fa un plantejament més apolític, però alhora més arriscat (per més avançat nacionalment) que Esquerra, que ha abandonat sine die tot plantejament de ruptura o de canvi i que viu empantanegada en la dinàmica electoral i de gestió.\nDarrerament això ha estat criticat pel defenestrat exconseller Carretero, que afirmava que el pacte que va portar el segon tripartit, el de l’Entesa, va comportar la dilució del discurs propi d’ERC en un govern més psocialista que tripartit. És clar que aquesta interpretació està recolzada en fets reals, sense anar més lluny la tímida denúncia per part del partit republicà de la imposició (i acceptació per part del govern autonòmic) de la sisena hora en castellà per part del govern central; i també per l’intent lamentable de recuperar aquest perfil diguem-ne revindicatiu, amb la trifulca de les banderes en la conselleria de governació controlada per Puigcercós. Trifulca que va acabar amb la derrota de les posicions del conseller en un terreny tan important com el simbòlic.\nAl País Valencià i a les Illes, valencians i illencs ho haurien d’explicar de primera mà, s’ha de veure cap a on porta la negativa d’Esquerra a qualsevol pacte des de la seva perspectiva possibilista, un pacte que podria proporcionar-li càrrecs, però potser no la presència que sí que obtindrien actuant sota les seves sigles. Des d’aquests mateixos criteris possibilistes, Catalunya Nord ha vist una derrota sense pal·liatius d’Esquerra amb el pas de l’emblemàtica alcaldia de Salses cap a Convergència.\nI vet aquí que aquest era el canvi. O potser només n’era l’inici? L’aparició al mapa polític dels Ciutadans pot fer pensar que el sistema de partits català encara podria canviar més. D’altra banda, en les darreres municipals, les Candidatures d’Unitat Popular de ciutats com Vilafranca, Manresa, Valls, Vic o Mataró van obtenir al voltant del 4 % dels vots mentre que Esquerra gairebé doblava el seu millor resultat històric des de la transició. Potser sí que, com s’ha dit moltes vegades des de l’esquerra independentista, la conversió d’ERC en un partit de govern permetria obrir un espai a la seva esquerra que, més a la llarga que a la curta, facilitaria l’entrada d’una força política rupturista en el sistema de partits principatí.\nPerò tampoc em puc estar de dir que no és el sistema de partits el que ha preocupat mai l’esquerra independentista. Que fundar les esperances d’un moviment d’alliberament com el que vol ser l’esquerra independentista en la lluita electoral és caure exactament en el mateix parany en què està empantanegada la militància d’Esquerra. I que cal insistir en què aquest moviment d’alliberament ha de fundar-se en l’organització popular i de base, en la socialització d’un projecte de construcció nacional i social que exigeix una ruptura amb les estructures de poder que patim.\nby Gerard Batalla · Published 30 de novembre de 2015\nby Pau Tobar · Published 15 de desembre de 2006\nPer què no votaré CiU?\nby Xavier Monge · Published 17 de febrer de 2008\nNext story Eatherly, un culpable sense culpa\nPrevious story La decisió del Suprem, enfront de 28 anys d’història i a milers de joves que sustenten Segi


La tornada a una certa normalitat dependrà molt, ha remarcat Mitjà, de la capacitat que tingui el sistema de fer moltes proves i detectar casos. Per als esdeveniments grans de tipus cultural o esportiu, ha opinat que encara queden “bastants mesos”. “Hem de pensar que en els propers mesos es normalitzarà la situació de l’hostaleria, però trigarem molt a normalitzar esdeveniments amb grans aglomeracions”, ha precisat. I és que Mitjà ha argumentat que en un concert de 3.000 persones i una persona infecciosa “s’està creant un brot epidèmic” i la corba incrementa “de forma exponencial i disparada”. “Són situacions de molt alt risc que, a menys que la situació estigui molt controlada o estiguem utilitzant eines molt contundents, no es pot permetre jo diria que en bastants mesos”, ha insistit.\nL’investigador ha indicat que ara sembla que l’Estat està encallat en la fase 1, la de la tornada a la feina. El que passi a partir d’aquí, precisa, dependrà dels recursos per fer controls i el passaport d’immunitat serviria per a les grans aglomeracions, on no es poden fer qüestionaris de símptomes o preses de temperatura. Serviria, ha continuat, “per destriar una persona infecciosa i evitar un nou brot”. Mitjà ha afegit que hi ha països que ja se l’estan plantejant, com ara Regne Unit i Alemanya, i ha advertit que serà un debat que caldrà fer quan toqui obrir el turisme.


Llet adulterada amb melamina | GUAYABA\n← Innovation : the auto-heating can\nLas grandes mentiras de la industria alimentaria →\nAquest incident va tenir lloc fa uns anys a la Xina, veient-se implicades les principals empreses fabricants de làctics en aquest país. Es va destapar l’escàndol per la venda de llet en pols i líquida per a nadons, adulterada amb aquesta substància tòxica.\nLa melamina (C3H3N6) és una molècula que s’utilitza generalment per produir resines, coles, aglomerats, mobles de baix cost o fins i tot fogons. En aquests casos de contaminació, el compost hauria estat agregat perquè el producte semblés tenir un major contingut de proteïnes, causant greus danys i fins i tot la mort d’alguns nadons.\nDonades les aplicacions d’aquest compost, els estudis toxicològics s’havien dut a terme en el supòsit de l’exposició laboral, com per inhalació o contacte amb la pell, però mai per ingestió, per tant, es desconeixien els seus efectes. Poc després es va descobrir que la melamina s’acumulava en el ronyó ja que l’organisme i especialment el dels bebès és incapaç de filtrar aquesta substància.\nFinalment, les 22 empreses implicades van construir un fons comú per sufragar les possibles malalties i indemnitzar a les famílies afectades. Es van reforçar també els controls sanitaris dels productes asiàtics amb destinació a la resta del món.


L'Horta supera el Manresa en la segona part\nEl Manresa perd per 2 a 1 un partit que va començar dominant i marcant. Després d’una molt bona primera part, a la segona els locals es van fer amb la possessió i van arribar els gols de la remuntada. Els vermells van merèixer empatar, però el segon gol no va arribar.\nEl Centre d'Esports va ver una bona primera part. A la segona però, l'Horta es va fer amb el control del joc.\nAquest diumenge al migdia, el CE Manresa ha jugat el cinquè partit de la temporada, al Camp Municipal d’Horta, a la ciutat comtal. El partit ha començat amb tots dos equips pressionant la sortida de pilota. Els manresans ja gaudien d’algunes primeres ocasions, com la combinació de Biel i David Sánchez al 2’, la de Dani al 3’ o el remat alt de Biel a centrada de Dani al 4’. Al 6’ es sentia el primer “ui” a la grada, quan Dani xutava una mica alt el que podia haver estat el primer dels visitants. I al 10’, una falta tirada per Walter feia que Florent rematés de cap, però també li sortia alt. Ja al 12’‘, els locals feien el seu primer xut a porteria, que sortia bastant desviat a la dreta de Pol.\nPassat el primer quart d’hora, els locals s'han fet amb la possessió i als manresans els costava més crear ocasions. L’Horta gaudia d’ocasions més o menys clares però la defensa i Pol no permetien que arribés l’empat. Al 18’, Bernat gaudia d’una fantàstica ocasió però el seu potent xut des de fora l'àrea sortia desviat a la dreta.\nHi havia oportunitats de marcar a una i altra banda del camp. Al 20’, les arribades de l'Horta cada cop portaven més perill. La defensa dels del Bages estaven evitant mals majors. I al 21’ era Dani qui podria haver obert la llauna. Però seria David Sánchez qui, al 25’, ho faria. Era el primer gol del partit. 0 a 1 pels manresans.\nAl minut 30, la defensa havia de treure sota pals l’ocasió local més clara i, a la següent jugada, la bloquejava Pol Busquets. Al 32’, hauria pogut marcar Cuello de cap, però sortia alta. Ja al 35’, moltes ocasions per part de tots dos equips. Era un partit és ràpid i vistós. A 5 minuts pel descans, l'Horta buscava l'empat i els vermells el gol de la tranquilitat. Al descans, els manresans dominaven al marcador per 0 a 1.\nA la represa, al 47’, David Sánchez provava de marcar el segon. Fruit d’un cop amb el defensor es quedava estès a terra. El col·legiat parava el partit, però el davanter manresà es recuperava. Ja al 50’, Jonny i David intentaven marcar i els locals també buscaven l’empat amb durs atacs.\nEncara que el Manresa no tenia la possessió, els seus atacs eren més letals que els de l'Horta. Estaven buscant el segon amb insistència.Però seria al minut 59 que l’Horta marcaria el gol de l'empat. El marcava Bermúdez després d’una assistència de Ferran Tacón.\nAmb el pas dels minuts, Andreu Peralta començava a moure la banqueta. Entrava Fran Orellana per David Sánchez, que havia vist una groga, i Joanet per Biel Rodríguez, al minut 70. Encara els manresans tindrien més ocasions. primer Solernou i, al 72’, Fran Orellana, el xut del qual sortia fregant el pal dret. A aquestes alçades, el partit s'havia tornat boig.\nAl 75’, un xut de falta de l'Horta sortia fregant, literalment, el travesser i, ja arribats al 80’, tant Pol Busquets com yamandu estaven tenint molta feina, encara que es mantenia l'empat. Però arribaria el 81’, quan tothom ja tenia assumit el repartiment de punts que l’Horta marcaria el gol de la remuntada i de la victòria final. Narcís Barrera, que feia menys de 10 minuts que era al camp, marcava el segon pels locals.\nA partir d’aquí, els manresans van buscar i no van trobar la manera d'empatar i ja no tenien les ocasions tan clares. Al final, injusta derrota pels homes d’Andreu Peralta que, per ocasions i insistència, van merèixer l’empat.\nDiumenge vinent a les 12 del migdia el CE Manresa rebrà la visita de l’UE Castelldefdels al Congost.


Eddie Redmayne va protagonitzar la pel·lícula amb Julia Roberts: entrevista amb Jimmy Kimmel | CAT.rickylefilm.com\nAquesta història li farà estimes Eddie Redmayne encara més\nJa s'ha esmentat que un cop que va marxar Jennifer Aniston, i ara Eddie Redmayne ha brollat per conèixer a Julia Roberts - i va dir que en realitat volia dir al seu pare que ell la va conèixer.\nLa Teoria del Tot l'actor va aparèixer en Jimmy Kimmel Live! ahir a la nit i va admetre que es posa molt emocionat per conèixer a celebritats de renom.\n"És una espècie de nen en una botiga de dolços", va dir Eddie Jimmy Kimmel sobre les seves oportunitats de fer-se amb altres estrelles de cinema en lliuraments de premis d'aquesta temporada. "És tota aquesta gent que ha admirat durant molt de temps."\nVa admetre que quan es va dur a casa la Millor Interpretació d'un Actor Home en un premi paper principal en els SAG, que estava en la por de Julia Roberts, qui li va lliurar el premi.\nVa dir: "Premis SAG va ser Julia Roberts, que era bastant impressionant pel·lícula favorita del meu pare és Pretty Woman així com un nen, crec que a una edat apropiada, estava veient Pretty Woman Aquest moment passa quan el seu nom es llegeix.. I és com una mena d'eufòria extraordinària i és una espècie de soroll blanc, tot entra en una mena de creu ".\n"Llavors, de sobte, allà estava abraçant a Julia Roberts," va continuar. "I llavors jo estava destinat a ser una espècie d'articular i tot el que podia pensar era, 'Vull dir-li al meu pare!' Va ser increïble. Vam tenir una llarga conversa després ".\nL'estrella de 33 anys d'edat, que és fins per un mes al costat d'Oscar, també va entrar en més detalls sobre el aguait Jenan.\n"La meva dona i m'encanta amics", va dir. "Vam veure Jennifer Aniston en una festa i estàvem molt inadequat. Nosaltres pel volíem conèixer-la que tipus de, literalment, aguaitats uns quatre metres darrere d'ella durant tota una nit."\n"Amb el temps crec que ella era com, 'Està bé!'", Va afegir. "Així que ens van donar a conèixer ella i ella era tan bella i meravellosa com és d'esperar que sigui. Ella podria haver donat la volta i ens va donar un copet per ser assetjadors".


Nom: TORRE SANTA LLÚCIA\nAltres noms: Torre Bassols\nAdreça: Avinguda J. de Barnola i Bassols, s/n Polígon de la Torre\nGòtic tardà Alguns elements decoratius i finestres.\nNúm. Registre / Catàleg: 13504-I\nData Disposició: 18/12/1991\nData publicació: 03/02/1992\nLa torre de Santa Llúcia s'aixeca entorn d'un pati rectangular, porticat en dos dels seus costats i amb escala recta exterior. El pati té, als baixos, arcades escarseres sobre columnes fe fust vuitavat i el pis té una galeria d'arcs el·líptics molt rebaixats sobre columnes de fust polilobulat. Els únics detalls escultòrics són els escuts dels Requesens i dels Calders, els seus procuradors. A la façana principal de la Torre hi ha el portal, fet amb grans dovelles, i diverses finestres gòtiques biforades tapiades. N'hi ha algunes, també tapiades, a la façana lateral. En aquesta façana hi ha dos altres cossos afegits: un és apaïsat, té balcons i finestres rectangulars i sembla obra posterior (segles XVII-XVIII) i l'altre és la capella del seu costat, neomedieval, de la fi del segle XIX. La torre de Santa Llúcia s'aixeca entorn d'un pati rectangular, porticat en dos dels seus costats i amb escala recta exterior. El pati té, als baixos, arcades escarseres sobre columnes fe fust vuitavat i el pis té una galeria d'arcs el·líptics molt rebaixats sobre columnes de fust polilobulat. Els únics detalls escultòrics són els escuts dels Requesens i dels Calders, els seus procuradors. A la façana principal de la Torre hi ha el portal, fet amb grans dovelles, i diverses finestres gòtiques biforades tapiades. N'hi ha algunes, també tapiades, a la façana lateral. En aquesta façana hi ha dos ...\nLa Torre de Santa Llúcia, també dita Torre dels Crossos, és l'antic palau dels Requesens. Hi visqueren els Calders, procuradors seus. Els Requesens posseïren la vila de Martorell i la baronia de Castellví de Rosanes des del 1474, quan Joan II, després de la capitulació de Barcelona, malgrat l'antiga promesa que la vila no seria alienada de la corona i la continua oposició dels seus habitants, vengué la baronia a carta de gràcia a Lluís de Requesens i de Soler per 15.000 florins d'or d'Aragó.\nLluís de Requesens i de Zúñiga, l'heroi de Lepant que prengué possessió de la baronia a la mort de la seva mare Estefania de Requesens l'any 1549, va fer construir la Torre de Santa Llúcia. La Torre de Santa Llúcia, també dita Torre dels Crossos, és l'antic palau dels Requesens. Hi visqueren els Calders, procuradors seus. Els Requesens posseïren la vila de Martorell i la baronia de Castellví de Rosanes des del 1474, quan Joan II, després de la capitulació de Barcelona, malgrat l'antiga promesa que la vila no seria alienada de la corona i la continua oposició dels seus habitants, vengué la baronia a carta de gràcia a Lluís de Requesens i de Soler per 15.000 florins d'or d'Aragó.\nLluís de Requesens i de Zúñiga, l'heroi de Lepant que prengué possessió de la baronia a la mort de l...


Lliurament d'els premis del concurs La fallera de la Casa de la Cultura\n• L'exposició de les obres presentades es podrá visitar fins el 8 de maig\nAhir per la vesprada va tindre lloc l'acte de lliurament de premis del Concurs de pintura i la inauguració de l'exposició dels dibuixos que estarà ubicada a la Casa de la Cultura.\nLa Regidoria de Cultura en col•laboració amb la Regidoria d'Educació i Infància han lliurat els 21 premis atorgats en este concurs que tenia com a objectiu decorar la figura fallera que ocupava l'entrada de la Casa de la Cultura.\nS'hi han presentat 840 dibuixos realitzats per alumnes de 1r a 6é de primària, d'Educació Especial i de participació lliure. Els estudiants han pintat el dibuix de la figura de la fallera de dos metres, dissenyada i fabricada per David Boluda, que serà pintada per l'alumnat i pel professorat de l'Escola Municipal d'Arts Plàstiques.\nEl jurat format per Alfred Aranda, Regidor de Cultura, Elisa Torremocha, directora de la Casa de la Cultura i Lambert Penalba, director de l'EMAP han lliurat un diploma a tots els guardonats. Els guanyadors dels huit premis han rebut una figureta de la fallera, pintures i un llibre; els finalistes, material de dibuix i un llibre.\nTambé han atorgat una menció especial al dibuix d'una fallera que rendeix un homenatge al personal sanitari i un premi per al nom de la figura de la fallera, triat per sorteig, que és Amparito.\nA l'acte de lliurament han assistit, entre altres l'alcalde d'Alzira, Diego Gómez,el Regidor de Cultura, Alfred Aranda, la Regidora d'Educació i Infància Maria Calvo, el regidor de Festes, Xavi Pérez, Leti Piquer, regidors de Joventuti representants dels centres educatius.\nL'exposició estarà oberta fins el dia 8 de maig. Cal destacar la qualitat de les obres així com la varietat de les tècniques decoratives emprades.\nACTA DEL CONCURS DE PINTURA LA FALLERA DE LA CASA DE LA CULTURA\nReunit a la Casa de la Cultura d'Alzira el dia 13 d'abril de 2021, el jurat del Concurs de pintura organitzat per la Regidoria de Cultura i amb la col•laboració de la Regidoria d'Educació, LA FALLERA DE LA CASA DE LA CULTURA, constituït pel regidor de Cultura Alfred Aranda i Mata, el director de l'Escola Municipal d'Arts Plàstiques Lambert Miquel Penalba Olivares i la directora de la Casa de la Cultura Elisa TorremochaSifre, procedeix a la selecció de les obres guanyadores i de les obres destinades a l'exposició.\nUna vegada examinades les 840 obres presentades, el jurat acorda per unanimitat atorgar els següents premis:\nFinalista del curs de 1r de primària a ALEXIA QUINTANAR ENGUIXalumna del col•legi Federico García Sanchiz.\nPremi del curs de 1r de primària a AINHOA HERNÁNDEZ BOLUDAalumna del col•legi La Purísima.\n2n Finalista del curs de 2n de primària a VAIDA AMPOUMET ANSUalumna del col•legi Gloria Fuertes.\n1r Finalista del curs de 2n de primària a MAURO RAMÓN BISBALalumne del col•legi Alborxí.\nPremi del curs de 2n de primària a ANDREU PALOMARES GIMÉNEZalumne del col•legi Federico García Sanchiz.\n2n Finalista del curs de 3r de primària a SALSABIL ABBISI, alumna del col•legi Pintor Teodoro Andreu.\n1r Finalista del curs de 3r de primària a JAVIER TARANCÓN JIMÉNEZ, alumne del col•legi Blasco Ibáñez.\nPremi del curs de 3r de primària a ANNA VALERA MARUENDA, alumna del col•legi Tirant lo Blanc.\nFinalista del curs de 4t de primària a LEYRE RUIZ HERNANDO, alumna del col•legi Blasco Ibáñez.\nPremi del curs de 4t de primària a LEIRE FERRIS CANDEL, alumna del col•legi Federico García Sanchiz.\n2n Finalista del curs de 5é de primària a WISSAL KHALKHAL EL HADUDANIalumna del col•legi Tirant lo Blanc.\n1r Finalista del curs de 5é de primària a MAR MORENO LÓPEZalumna del col•legi Blasco Ibáñez.\nPremi del curs de 5é de primària a LIDIA REQUENA BLASCOalumna del col•legi Alborxí.\nFinalista del curs de 6é de primària a MAR CUCARELLA PIERAalumna del col•legi Alborxí.\nPremi del curs de 6é de primària a CARLOS SOARES EXPÓSITO, alumne del col•legi La Purísima.\nFinalista del C.P.C.E.E. Carmen Picó LUÍS SERRA.\nPremi del C.P.C.E.E. Carmen Picó ANDREI GOGNZA.\nFinalista de la modalitat de Participació lliure IVANA SELFA.\nPremi de la modalitat de Participació lliure MARTINA BÁGUENA VALERO.\nAixí mateix, el jurat, ha decidit atorgar una Menció Especial a un dels dibuixos presentats per la seua qualitat i per les referències al treball del personal sanitari en esta pandèmia. La menció ha estat atorgada a ZOILA MONTALVÁ BOLUDA.\nFinalment, el jurat ha volgut valorar l'alta participació que ha registrat el concurs, la gran qualitat de molts dels treballs presentats i traslladar la felicitació als guanyadors i guanyadores i a totes aquelles persones que, amb il•lusió, han participat.\nMás en esta categoría: « Alzira il•lumina la façana del MUMA de blau i amb la fletxa groga per a commemorar el Xacobeo 2021 La XXXIII edició dels Premis Literaris Ciutat d’Alzira es posa en marxa »


Catalunya té el sisè sistema universitari més car d'Europa, per sobre d'Espanya\nSegons un estudi de l'Observatori Sistema Universitari (OSU), el preu mínim dels màsters a les universitats catalanes i espanyoles és el doble que el preu màxim en 31 dels 38 països analitzats\n3 min. Barcelona 20/06/2014 17:53\nL'Observatori Sistema Universitari (OSU) ha presentat aquest divendres l'informe 'El cost d'estudiar a Europa. Preus, beques i altres ajuts a les universitats europees (2013-14)', el qual situa Catalunya entre els països europeus més cars per estudiar, també per sobre d'Espanya.\nConcretament, el territori català és el sisè més car, si es té en compte el poder adquisitiu, pel que fa als preus dels graus, i el quart en màsters, mentre que Espanya és el setè. Per contra, ambdós són els països que menys préstecs i ajudes aporten, lluny de països com Suïssa, Alemanya, Liechtenstein o Finlàndia, els quals superen de llarg l'import màxim de 6.000 euros per estudiant que ofereix Espanya en forma de beques.\nLa professora de la UPC i presidenta d'OSU, Vera Sacristán, ha presentat l'informe 'El cost d'estudiar a Europa. Preus, beques i altres ajuts a les universitats europees (2013-14)', en què s'han analitzat els preus "públics" de graus i màsters, en primera matrícula, que s'apliquen als estudiants nacionals de la Unió Europea. El document s'ha fet a partir de diferents dades i estadístiques d'altres publicacions de ministeris i entitats, en què destaca l'informe 'National Student Fee and Support Systems', de la Unió Europea.\nSacristán ha explicat que actualment hi ha tres grups de països: aquells on els estudis universitaris són gratuïts, un altre en què el preu és moderat, i finalment aquell en què el preu és alt, on es troba Espanya, amb una mitjana de 2.600 euros. Així mateix ha assegurat que a la majoria de països els preus de màster no estan diferenciats respecte als de grau, però sí a Catalunya i l'Estat, on els preus mínims són quasi el doble del preu màxim en 31 dels 38 països europeus.\nPel que fa a la relació de preus i rendiment acadèmic, pagar per repetir assignatures no és freqüent, ja que només en cinc països, a més d'Espanya i Catalunya, s'aplica aquest recurs. A diferència d'aquí, a la majoria d'aquests països es computa més globalment i no per assignatures. A més, els imports són inferiors als preus de Catalunya i l'Estat en primera matrícula, mentre que aquí poden arribar a costar entre un 23% i quatre cops més. Així mateix, s'ha demostrat que com més alts són els preus més baix és el percentatge d'estudiants que els paguen, exceptuant Espanya, Suïssa i el Regne Unit.\nPer altra banda, la presidenta d'OSU ha fet una reflexió sobre els dos models educatius establerts actualment. En un extrem hi ha aquells que creuen que els estudis universitaris són un bé per al conjunt del país i el seu progrés, i per tant aporten diners públics per evitar que els aspectes econòmics dificultin l'accés a la universitat. A l'altre extrem hi ha els països que creuen que aquells que estudien en trauran un profit personal i que per tant ha de ser cadascú qui es preocupi de poder estudiar, model del qual Espanya es troba cada vegada més a prop, segons els autors de l'estudi.


COSA by Petiso - 12-1-2022\nProgramació del dia 12-1-2022\nNomés a partir de la data 12-1-2022\n15:37 Cuines - Vedella amb bolets\nFem un tall rodó amb la part davantera de la peça, una mica més eixuta. Però la farem molt tendra.\nEn David s'emporta l'Èric de l'escola quan no l'hi toca. La Noe s'emprenya amb ell i discuteixen fortament davant del nen, que acusa en Miquel de tenir la culpa de tot. Cal fer alguna cosa o serà la guerra. En Jordi i la Gina han anat a una fira de comerciants que ha deixat la Gina bocabadada. Jordi es queixa que la fira que fan al seu barri és molt senzilla i està feta de qualsevol manera. Per impressionar la Gina, decideix implicar-se en l'organització. Necessitarà ajuda. Trist perquè no pot veure en Jan, l'Ismael ha passat les festes molt dependent de la Júlia. La noia l'anima a quedar amb l'Alba. Mentre l'Alba i Ismael passegen, el nen veu Lluís fent-se un petó amb una dona que no és Aurora.\n22:14 Pel.lícula - La promesa\nGuió: Terry George, Robin Swicord\nProducció: Coproducció Estats Units-Espanya; Wonderful Films, Survival Pictures\nIntèrprets: Oscar Isaac, Charlotte Le Bon, Christian Bale, Shohreh Aghdashloo, Alicia Borrachero, James Cromwell, Daniel Giménez Cacho, Jean Reno, Angela Sarafyan, Numan Acar, Chico Kenzari, Abel Folk, Yigal Naor, Jean Claude Ricquebourg, André Marques, Lino M. Gomes, João Sirgado, Julián Villagrán, Luis Callejo, Alain Hernández, Simón Andreu\nS'acosta la Primera Guerra Mundial i el poderós Imperi Otomà s'esfondra. Michael Boghosian arriba a Constantinoble decidit a convertir-se en metge per obrir una clínica al seu poble del sud de Turquia, on musulmans turcs i cristians armenis fa segles que conviuen en pau. El Michael coneix l'Ana, una artista d'origen armeni que acompanya el periodista nord-americà Chris Myers, i la seva vida es trasbalsa. Quan els turcs formen una aliança amb Alemanya i l'Imperi intenta esclafar les seves pròpies minories ètniques, la supervivència passa per davant de la passió i les promeses fetes, se les endú el vent...\n22:16 Quèquicom - El vol parabòlic\nL'Agència Espacial Europea organitza vols parabòlics extrems per assajar tecnologia espacial i estudiar la resposta del cos humà a la ingravidesa. Pere Renom s'hi embarca i viu una experiència pròpia d'un astronauta.\n22:43 Quèquicom - Gravetat, una qüestió de pes\nEl 1915, Einstein va predir l'existència de les ones gravitacionals. Un segle més tard es va demostrar la seva existència al laboratori LIGO. Entendrem què és la gravetat i com es transmet en forma d'ones.\n23:14 Quèquicom - QQC i...gravetat, Einstein i relativitat\nCom pot ser que el temps i l'espai es dilatin? Einstein va revolucionar la ciència amb la Teoria de la Relativitat i va preveure les ones gravitacionals, detectades gràcies a l'experiment LIGO, cent anys després de la seva formulació.\n23:46 L'animal interior - Els químics\n00:33 Horitzons - Japó, les illes desconegudes\nJapó, les illes desconegudes\nLluny del Japó urbanitzat i futurista, format per les seves quatre illes principals, hi ha milers de petites illes perdudes enmig del mar on sembla que el temps s'hagi aturat. Entre la naturalesa i el món sagrat, el descobriment de quatre d'aquestes petites illes desconegudes porta el viatger cap a un periple emocionant i inoblidable. Centres espirituals o paradisos salvatges, oasis tropicals o guardianes de la tradició, cadascuna d'aquestes illes ofereix, a la seva manera, un Japó sorprenent.\n01:24 Quèquicom - El vol parabòlic\n01:51 Quèquicom - Gravetat, una qüestió de pes\n02:22 Quèquicom - QQC i...gravetat, Einstein i relativitat\n02:52 L'animal interior - Els químics\n03:37 Per les teulades de les ciutats - Los Angeles\n04:28 Karakia - Johnny (Chanchamayo, Perú)\n04:58 Blogs Europa\n05:07 Blogs Europa\n05:17 Blogs Europa\n05:24 L'illa del tresor - Joan Manuel Serrat\n06:00 Tork - L'amiga d'en Tork\n06:07 Tork - Malabars hipnòtics\n06:22 Tork - Sols al bosc\n06:27 Tork - El concurs de bellesa\n06:33 Tork - Fes-te gran\n06:39 L'abella Maia - Fruita prohibida\n06:52 Zoom, el dofí blanc - SOS Manta\n07:04 Zoom, el dofí blanc - Sola al món\n07:16 Xavier Enigma i el Museu Secret - Soc la Helen Keller\n07:27 Xavier Enigma i el Museu Secret - Soc l'Alexander Graham Bell\n07:38 Els Mini Ninges - Ballar sobre el tall de la navalla\n07:51 Els Mini Ninges - El gigasamurai - Les formigues (1a part)\n08:02 Bola & Bill - Un gos chic\nUn gos chic\nEl Rocket i la Lulú van amb uns collars molt virolats, que són moda. El Ming i el Pelut primer se'n riuen, però després se'n busquen uns d'iguals. I deixen de racó el Bill, perquè diu que són uns esnobs. Llavors el Bill es troba que s'ha quedat sense companys per jugar. Però quan li cau un pot de pintura rosa a sobre i queda amb la pell a clapes, la reportera de la revista "Gos de Luxe" se n'enamora.\n08:17 Comptem amb la Paula - Salvem en Billy!\n08:28 Comptem amb la Paula - L'aniquilador de castells de sorra\n08:38 Els o-o-ossets - El millor per fer memòria\n08:43 Els o-o-ossets - El menjar d'abans\n09:01 Els mixets - Metges!\n09:05 Els mixets - Perdonar i oblidar\n09:10 Els mixets - El lladre emplomallat\n09:15 Misha, la gata violeta - El súper xef\nEl súper xef\nL'Hilari té un àlbum de cromos del seu heroi preferit. És el superxef. Un cuiner amb una gorra gegant que fa uns plats boníssims. Quan està a punt d'acabar la col·lecció, tot nerviós... s'adona que... oh, no. Li falta l'últim cromo. Però precisament el cromo que li falta és el plat: just al centre de l'àlbum de cromos. L'Hilari intentarà desesperadament trobar el cromo que li falta, però a les botigues s'han acabat els cromos... i ningú sap com pot trobar-lo. Els seus amics, preocupats perquè el seu amic està molt trist, trobaran la solució gràcies a la Sra. Canitx: cuinaran el plat i en faran una foto perquè pugui acabar la col·lecció.\n09:21 Misha, la gata violeta - La pilota de l'avi\n09:29 Leo, el guardabosc - La civeta de palmera comuna\n09:39 Leo, el guardabosc - El clau becfalçat oriental\n09:50 Kazoops - Monstres\nUna nit, el Monty i el Jimmy Jones juguen a pilota a la seva habitació i el Jimmy Jones no es vol ficar a sota el llit a buscar una pilota perquè té por dels monstres, i el Monty li diu que no s'ha de preocupar perquè no hi ha monstres a sota el llit. I llavors es pregunta si, fins i tot en el cas que hi hagués monstres a sota el llit, haurien de tenir por.\n09:56 Kazoops - Segueix les regles\nSegueix les regles\nLa Jeanie ensenya al Monty i al Jimmy a jugar a "Tobogans i arcs iris" i, quan comencen a jugar-hi, el Jimmy Jones no para de guanyar. El Monty se sent frustrat i li proposa al Jimmy que canviïn les regles, i llavors es pregunta si és necessari que els jocs tinguin regles o si s'hi pot jugar de qualsevol manera. I la seva imaginació li donarà la resposta...\n10:02 Kazoops - Desaparellats\n10:08 Kazoops - El millor regal\nÉs el dia de l'aniversari de la mare i el Monty encara no sap que regalar-li. Veu que el pare li regala un rellotge preciós, la Jeanie un àlbum de fotos i la iaia un gran pastís, però al Monty no se li acut res. Després de fer un viatge amb la imaginació, descobreix que no cal gastar-se diners per fer un bon regal a una persona que estimes, i per fi troba el regal ideal per a la seva mare.\n10:15 Històries dels caçadors de monstres: A cavalcar! - El drac del mar de foc\n10:39 Set nans i jo - La festa zombi\n11:00 Set nans i jo - Les noies només volen telefonar-se\n11:19 Mike el magnífic - Un cadell d'os rentador\n11:26 Mike el magnífic - Bombardeig fotogràfic\nLa Louise li fa una foto al Mike abans de marxar a l'escola i la posa a imprimir. Però, quan surt de la impressora, el Mike s'adona que la nena ha fet servir un filtre del mòbil i que hi surt amb perruca, corona de princesa i maquillat, de manera que decideix llençar-la per por que la vegi l'Iris. Malauradament, un accident farà que comencin a sortir-ne còpies i a volar per tot arreu.\n11:33 Mike el magnífic - Abracatàstrofe\n11:39 Mike el magnífic - Un malalt imaginari\n11:46 Mike el magnífic - Nous companys de joc\n11:53 Mike el magnífic - Un gos vergonyós\n11:59 Mike el magnífic - El xèrif Mike\n12:07 Els bons ossos bruns: Dies de neu - A cegues\nEl Vick té tant de fred que fa una foguera al bosc per escalfar-se. Però es queda adormit i el foc es comença a escampar. El Barzer veu la fumera i va corrents a apagar l'incendi i ajudar el Vick. Però quan tot ha passat, el llenyataire s'adona que ha perdut la vista per culpa del fum. Sort del Barzer, que s'oferirà per acompanyar-lo a casa perquè no li passi res.\n12:19 Els bons ossos bruns: Dies de neu - Bosc endins\nL'amo del Vick el truca per dir-li que el preu de la fusta ha pujat molt i que es podria fer molt ric si treballés més. El llenyataire, molt atabalat per la presència constant dels dos ossos, decideix agafar la tenda de campanya i anar-se'n bosc endins a talar arbres amb tranquil·litat. Però el Bruc i el Barzer estan al corrent dels seus plans i el segueixen per impedir que faci res.\n12:29 Els bons ossos bruns: Dies de neu - Petit i eixerit\nEn una persecució pel bosc entre els dos ossos i el llenyataire, el Vick cau, pica molt fort contra un arbre i perd el coneixement. El Bruc i el Barzer el porten cap a casa seva perquè fa molt de fred i, a mig camí, el Vick es desperta i es comença a comportar d'una manera molt estranya: no recorda qui són els ossos i es pensa que és un nen petit.\n12:41 Els germans Kratt - Ponis salvatges\n13:02 Els germans Kratt - El vol dels pol·linitzadors\n13:24 Espies de veritat - Les gomes d'esborrar\nLes noies detenen Bora Bora per investigar les estranyes "criatures de bombolla" que han sorgit de l'oceà i han xuclat, literalment, la memòria dels científics més importants del món. Les espies descobreixen que el Dr. Aldous Crowley, un brillant biòleg marí, rebutjat per la comunitat científica, vol un bilió de dòlars i utilitza tots els mitjans possibles per aconseguir-ho. Ho poden parar les espies o és massa tard?\n13:45 Espies de veritat - Atrapades a l'edat mitjana\n14:08 El xou de la Pantera Rosa - Dieta rosa/El mos de la discòrdia/Remullada rosa\nDieta rosa/El mos de la discòrdia/Remullada rosa\nLa grua Potes Boges rep la visita d'un gran amic seu, el Crumley, i tots dos es dediquen a empaitar el petit drac per cruspir-se'l. Però el que comença com un joc es va complicant perquè cap dels dos ocells vol compartir la presa amb l'altre. Entre mentides i males jugades, l'amistat entre totes dues grues es comença a ressentir.\n14:30 La Pantera Rosa - La píndola rosa\n14:36 En Grizzy i els Lèmmings - Festa de crispetes\n14:43 En Grizzy i els Lèmmings - Ballant amb óssos\n14:50 En Grizzy i els Lèmmings - Canvi de papers\n14:56 En Grizzy i els Lèmmings - El tònic lèmming\n15:03 El xai Shaun - Salva la cabra\n15:10 El xai Shaun - Bitzer, l'astronauta\n15:16 El xai Shaun - L'esquirol veloç\n15:22 El xai Shaun - L'estrella de la granja\n15:28 El xai Shaun - El robatori de l'osset de peluix\n15:34 Les Tres Bessones - Els cavallers de la taula rodona\n15:58 Leo, el guardabosc - El pigarg ventreblanc\nEl pigarg ventreblanc\nEl Leo surt a fer volar l'estel al jardí i s'hi troba un ocell gros que no coneix. La Katie llegeix a internet que és un pigarg ventreblanc, un rapinyaire que s'alimenta de peixos i que viu amb la mateixa parella tota la vida. Els germans decideixen portar el pigarg a casa seva perquè es retrobi amb la parella, però pel camí entren al territori d'una àguila pescadora molt enfadada.\n16:08 Leo, el guardabosc - La Junonia Orithya\n16:19 El dia que el Henry va conèixer... - El dia que el Henry va conèixer un microscopi\nEl dia que el Henry va conèixer un microscopi\nEl Henry coneix un microscopi que acaba de descobrir un remei contra els rots pudents, però l'esquelet del laboratori l'aboca sense voler. El Henry es converteix en científic per ajudar el microscopi a repetir l'experiment.\n16:24 El dia que el Henry va conèixer... - El dia que el Henry va conèixer un avió\n16:29 El dia que el Henry va conèixer... - El dia que el Henry va conèixer una tetera\n16:34 Els mixets - La migdiada\n16:39 Els mixets - Inventar un invent\n16:44 Els mixets - El partit\n16:48 Els mixets - El cafè dels Mixets\n16:53 Els mixets - Diumenge!\n16:58 Comptem amb la Paula - La revenja\n17:08 Comptem amb la Paula - Posar-se trist és normal\n17:18 Els o-o-ossets - Un esperit a casa\n17:24 Els o-o-ossets - Insomni\n17:29 Els o-o-ossets - Escalfament global\n17:34 El Mic i els seus amics - M'expliques un conte?\n17:59 Una mà de contes - El Ferroviari i el cabirol\n18:09 Una mà de contes - La llibreta de l'avi Celestí\n18:16 Mironins - La Ro i el zumzeig\nLa Ro juga amb un mosquit. A la Low li molesta el brunzit que emet, així que el captura i el tanca en un quadre. La Ro entra corrent per a alliberar-ho i allí coneix a altres insectes els brunzits dels quals li meravellen. Aconseguirà la Ro que la Low i en Blu també apreciïn l'increïble espectacle sonor dels insectes?\n18:23 L'abella Maia - El pol·len de tots els gustos\n18:35 L'abella Maia - En Willy fa morros\n18:47 Aquest conte no s'ha acabat - El príncep granota\nEl Riqui i els seus amics caminen perduts pel bosc quan, de sobte, es troben una granota molt presumida i mal educada, que diu ser un príncep encantat. La granota els proposa un intercanvi: ella els ajudarà a trobar el camí i els portarà a casa a canvi que ells li trobin una princesa que li faci un petó per trencar l'encantament i deixi de ser granota per convertir-la en un príncep ben plantat.\nEl Riqui no veurà gens fàcil trobar una princesa que faci un petó a una granota tan arrogant.\n19:00 El llibre de la selva - La picor del Kaa\n19:13 Dracs: Els genets de l'illa del Fred - L'estable\n19:35 Zoom, el dofí blanc - El tiki robat\n19:47 Sadie Sparks - La traïció\nEls guardians del Món de la Màgia volen saber quin mag jove serà el qui farà que el món real i el màgic perdurin. És per això que convoquen un duel entre la Saide i en Blaine: cadascun d'ells ha de crear un arc de Sant Martí nocturn. Com que en Blaine no se'n surt fàcilment, envia la seva serp Cornelius que espiï la Sadie i els seus amics. Els tres joves acullen la serp, malgrat que en Gilbert no hi està d'acord, i aconsegueixen crear un arc de Sant Martí nocturn. La serp, però, els traeix, i s'emporta el pergamí on hi ha escrita la fórmula.\n20:17 L'Ernest i la Rebecca - El desafiament d'en Pierrick\nEl desafiament d'en Pierrick\nLa Rebecca és molt fan de la Capitana V, la Reina del Volant, una pilot de curses rapidíssima, i li agrada imitar-la amb un cotxe de joguina. Un dia l'Ernest la vol cronometrar, però es fa un embolic i li dona un temps molt més baix que el real. La Rebecca, pensant-se que és una campiona, està disposada a enfrontar-se al pilot més ràpid del barri, en Pierrick.\n20:30 L'Ernest i la Rebecca - El bosc maleït\nEl bosc maleït\nEn Freddy, el nòvio de la Coralie, vol anar a jugar a paintball al bosc. La Coralie no hi vol anar perquè creu que la pintura perjudica els arbres. En Freddy hi va amb una altra noia, la Jennifer, i la Coralie està desesperada. La Rebecca, com a bona germana, decideix anar al bosc per evitar que passi res entre en Freddy i la Jennifer.\n20:42 Les Sisters - La festa del corconet\n20:56 Les Sisters - Hipnotitzada\n21:09 El detectiu Conan - El cas de l'esquelet i la mestra nova (1a part)\nEl cas de l'esquelet i la mestra nova (1a part)\nUn dia, a l'hora de dinar, la nova mestra de suport de la classe d'en Conan i els seus amics els demana si la poden acompanyar a un cobert vell que abans es feia servir de magatzem perquè necessita guix. Confessa que li fa una mica de por anar-hi sola. Els amics de la Lliga de Detectius Júnior l'hi acompanyen i, mentre busquen guix, troben una altra cosa del tot inesperada.\n21:32 Bestial! - El cangur albí\nEl cangur albí\nAquesta missió serà tan difícil com trobar una agulla en un paller. Tot comença en un vol amb globus per la regió de Canberra, la capital d'Austràlia. Des de dalt veuen molts grups de cangurs; allà el Kamil li revela al Kayne la seva missió: ha de trobar un cangur albí en llibertat, però no li resultarà gens fàcil. A més de ser una característica molt poc freqüent, com que són més visibles, són preses fàcils dels depredadors.\n06:17 324 Esports - + info\n06:37 Onze - Supercopa a l'Aràbia Saudita, el representant de Dembélé ataca Xavi i "la punyalada"\nSupercopa a l'Aràbia Saudita, el representant de Dembélé ataca Xavi i "la punyalada"\nÚltima hora des de Riad del clàssic de la Supercopa espanyola que es juga a l'Aràbia Saudita. És aquesta competició el blanqueig d'un règim que atenta contra els drets humans? Tema polèmic a la taula de l'Onze, com també les declaracions del representant de Dembélé contra l'entrenador del Barça, Xavi Hernández. El Xavi Cazorla monitoritza l'Onze amb la seva "punyalada".\n08:03 Aire Lliure - Empordanet, amb Bruno Oro\nEmpordanet, amb Bruno Oro\n08:50 Dakar - Dakar 2022: Etapa 9\nDakar 2022: Etapa 9\nMatthias Walkner se situa líder de la general de motos i Nasser Al-Attiyah es consolida en la de cotxes\n10:06 Onze - Supercopa a l'Aràbia Saudita, el representant de Dembélé ataca Xavi i "la punyalada"\n11:33 GR Terres del sud - Tarraco viva\nAvui descobrirem Tarragona, la nova i l'antiga.\nComençarem vivint la Tarragona actual: passejant pel nucli antic, visitant els carrers del centre. I en arribar al Serrallo, un tarragoní de soca-rel ens durà a fer un trajecte en "golondrina".\nA continuació ens allunyarem una mica del centre pel camí de Ronda, un recorregut fantàstic que ens durà fins al Castell de Tamarit, just a la desembocadura del riu Gaià on, per causes de força major, descobrirem un hort amagat, molt especial. I acabarem fent nit en un bungalou.\nL'endemà, de tornada, ens endinsarem de ple a l'antiga Tarraco: baixarem a les profunditats de la seva cova urbana; gaudirem del Festival Tarraco Viva; cuinarem un plat típic romà dalt del Pretori i, finalment, saltarem a l'arena de l'amfiteatre per saber com eren realment les lluites de gladiadors, amb autèntics gladiadors.\n12:17 Xarxa Natura - Mas de Melons-Alfés\n12:23 Karakia - Nadia, set vides en una\n13:32 Sala de Premsa - Xavi Hernández\n14:01 Esport Club - + info\n14:35 E3 - Against all odds ep.5\n14:59 Dakar vintage - Dakar vintage 1992\n15:30 Dakar - Dakar Express 2022: Etapa 10\nDakar Express 2022: Etapa 10\n16:00 Horitzons - Japó, les illes desconegudes\n16:53 Futbol Femení - Barça-Sporting Huelva\n17:47 Sala de Premsa - Xavi Hernández\n17:57 Futbol Femení - Barça-Sporting Huelva\n18:55 Gol a gol - Gol a Gol Prèvia Supercopa\n19:56 E3 - NBA: Els fitxatges dels Bulls\n20:00 E3 - Targa Great Barrier Reef 2021\n20:45 Dakar - Dakar 2022: Etapa 10\nDakar 2022: Etapa 10\n21:54 Dakar vintage - Dakar vintage 1985\n22:19 Dakar vintage - Dakar vintage 1986\n22:33 Gol a gol - Gol a Gol Post Supercopa\n00:23 Gol a gol - Gol a Gol Post Supercopa\n02:54 Dakar - Dakar 2022: Etapa 10\n04:03 324 Esports - + info\n04:28 Bàsquet: Eurocup - Joventut-Lokomotiv Kuban


El dia de l’abdicació des de Catalunya (4 idees) - Olor de tinta - Time Out Barcelona\nEl dia de l’abdicació des de Catalunya (4 idees)\ndilluns, 2/06/2014 | Uncategorized\n1) Ho disfressaran tant com podran, però jo tampoc no tinc cap dubte que la clau principal de l’abdicació és Catalunya. Com ha explicat molt bé avui Vicent Partal en el seu editorial a Vilaweb, la gran operació de la tercera via s’ha posat avui en marxa. L’estat ho fia tot a la figura de Felip VIè. Un monarca jove, sobradament preparat, dialogant i modern que té l’encàrrec de l’Ibex 35 d’emparar una refundació constitucional capaç de trencar per la meitat el bloc social i polític sobiranista i arruinar el procés.\n2) Ja veurem, però, en quines condicions arriba Felip a la data de la seva coronació, d’aquí a un parell o tres de setmanes. Tornem a estar davant d’una operació d’estat fet a corre-cuita i a esquenes –una vegada més– de la voluntat popular, com l’episodi de la reforma de l’article 135 de la Constitució, però aquest cop amb una transcendència simbòlica absoluta. El republicanisme espanyol no té prou força per impedir la successió i forçar la caiguda de la monarquia, però a Espanya hi ha prou mala llet social acumulada i prou massa crítica política com per convertir els pròxims dies en un via crucis per als grans partits i per al propi aspirant a la Corona. No és descartable que la imatge renovadora del Príncep ja s’hagi socarrimat el dia que li posin la corona a la testa i Felip VIè esdevingui el gran símbol de la no-democràcia.\n3) Mentre la successió no hagi culminat, el bloc català per la consulta patirà, perquè un dels seus components, ICV-EUiA, s’implicarà a fons en la política espanyola en clau republicana. És normal que ho faci perquè aquest és el seu programa, República federal plurinacional, i no tornarà a haver-hi en molt de temps una oportunitat com aquesta. Estan obligats a empènyer i a agafar la pancarta de la III República. No fer-ho seria trair el seu programa, la seva tradició i la seva pròpia essència. Ja tornaran.\n4) Si entenem la 3a via com una política de gestos, podem comptar que començarà el mateix dia de la coronació de Felip VIè. Parlarà en català, vindrà a Barcelona, dirà paraules boniques i es fabricaran moltes portades de laboratori. Si en canvi entenem la 3a via com una oferta concreta, per escrit i firmada pels dos grans partits espanyols, trigarà molt més a arribar si és que arriba. Les eleccions han deixat KO el PP i el PSOE, i en el cas del PSOE, a més, s’ha obert un periode de greus turbulències internes. Fins que no es consolidi una nova direcció i no s’aclareixi la candidatura a la presidència del govern espanyol, el PSOE no estarà en condicions de fer cap pacte d’estat sobre Catalunya. Això ens porta a després de l’estiu, que és quan l’independentisme tornarà a agafar la iniciativa amb la immensa V que ha de desbordar Barcelona.


Durant la vetllada es van recollir més de 200 euros en donacions a l’ANC\nDimarts, 14 novembre 2017. 13:00. Redacció AnoiaDiari.\nPel seu patró, Sant Martí, els sesgueiolencs es van regalar una mostra fotogràfica de l'episodi de l'1 d'octubre, el dia del referèndum. L'entrada d'efectius de la Guardia Civil en aquella jornada va causar contusions a tres persones i danys materials d'un miler d'euros.\nSant Martí de Sesgueioles va inaugurar el passat divendres l'exposició '1 d'octubre. La força d'un poble', dins el marc de la Festa Major d'hivern de la població. L'acte va comptar amb la presència d'Alba Vergés i Maria Senserrich, diputades al Parlament, Jordi Badia, alcalde de Calaf, Cristina Mas, alcaldessa de Prats de Rei, Montserrat Noguera, alcaldessa de Sant Pere Sallavinera i Jordi Servitge, alcalde de Veciana. Unes 170 persones van assistir a la inauguració.\nLa mostra és un recull fotogràfic de la repressió rebuda el passat 1 d'octubre, amb motiu de la celebració del Referèndum per a l'autodeterminació de Catalunya, a més d'un audiovisual amb la veu en off del testimoni de persones que s'hi van veure involucrades. Es va inaugurar a les 8, i seguidament va tenir lloc l'espectacle 'Els 4 barres' un espectacle d'humor irònic a càrrec de quatre còmics catalans. En acabar, es va celebrar el sopar popular de Festa Major.\nEn aquesta jornada, es va posar a disposició de tothom una guardiola per a la Caixa Solidària de l'ANC, amb l'objectiu de que qui volgués col·laborar a fer front a les sancions econòmiques del procés pogués aportar el que desitgés. Divendres es van aconseguir 208 euros, però tothom qui encara vulgui col·laborar, ho pot fer a l'Ajuntament, on hi romandrà durant uns dies.\nDavid Andrés reté la corona de millor xef jove de la Península


El periodista balaguerí Francesc Canosa, pregoner de la Festa Major del Sant Crist\nEl balaguerí Francesc Canosa, periodista, guionista i escriptor, va donar el tret de sortida oficialment a la Festa Major, amb el pregó. Canosa va signar, també, el Llibre d’Honor\nEl periodista balaguerí Francesc Canosa, ha estat l’encarregat de realitzar el pregó de les Festes del Sant Crist. Canosa, és periodista, guionista i escriptor, i, actualment, treballa com articulista i cronista al diari ARA. A més a més, forma part, també, de l’equip de Catalunya Ràdio, així com de Televisió de Catalunya i del Punt Avui.\nEl pregó, havia de tenir lloc dimecres però, a causa de la vaga general, es va dur a terme aquest dijous a la Sala d’Actes de l’Ajuntament, que estava pràcticament completa. A més a més, Canosa va signar, també, el Llibre d’Honor.\nAmb el pregó es va donar el tret de sortida oficialment a la Festa Major, que culminarà el proper diumenge amb el Piromusical del Sant Crist.


Reivindiquen que la fàbrica del plom sigui una biblioteca\nDemanen que l'edifici es destini a equipaments per al barri i que es faci un arranjament general de la zona\nÍngrid Colomer | Sandra García Prat | diumenge, 22 de maig del 2022, a les 14.27\nCinc anys de reivindicació veïnal podrien arribar aviat a bon port. L’edifici conegut popularment com la fàbrica del plom, al carrer de la Verneda, ja és de titularitat municipal. L’any 2017 l’entitat Biciclot va anunciar que marxava i des d’aleshores, l’Associació de Veïns del Clot – Camp de l’Arpa demanen treballar en un projecte d’equipaments per al barri: entre els quals, una biblioteca.\nDes de l’associació recorden que l’any 2013 es va inaugurar la Biblioteca el Clot – Josep Benet. Aquesta biblioteca, però, pertany al barri del Parc i la Llacuna del Poblenou i, per tant, pocs residents del Clot la fan servir perquè els queda lluny de casa.\nReclamen el trasllat de la Biblioteca el Clot – Josep Benet de l’edifici Disseny Hub al centre del barri\nEn Miquel Catasús, vocal d’urbanisme de l’AV Clot – Camp de l’Arpa, destaca que estan esperant poder fer una visita de l’espai i que s’encarregui un estudi patrimonial i arquitectònic. Insisteix, però, que “al districte les coses van terriblement lentes”. En aquest sentit, Catasús explica que volen agilitzar les decisions dels projectes futurs perquè “un cop es decideixi el que es vol fer, tardaran mínim 3 o 4 anys a tenir-ho enllestit“.\nDemanen un arranjament de la zona\nEl veïnat del barri ha organitzat un esmorzar col·lectiu aquest diumenge, 22 de maig, per celebrar que l’edifici ja és municipal i també per reivindicar que l’antiga fàbrica esdevingui una biblioteca i equipaments. A més, també reclamen l‘arranjament de la zona, des del carrer del Municipi fins al carrer de Monturiol o Bilbao, “com a mínim”. Per exemple plantegen el soterrament del transformador elèctric d’Escultors Claperós-Soler i Rovirosa, l’arranjament de solars i una urbanització general, entre d’altres.\nEquipaments de gestió pública\nDurant el matí s’ha informat el veïnat de la situació actual de la finca i s’han compartit diferents propostes per aquest espai, com la biblioteca, un local per a l’Ateneu o un centre de dia per a gent gran. En tot cas, insisteixen que han de ser de gestió pública i no privatitzada, dedicats a projectes socials i que “siguin viables tenint en compte el condicionants urbanístics i de l’entorn”.\n— biblioteques — equipaments — patrimoni


Venda d'edificis a Mataró, Maresme i Vallès Oriental - Comajuan\nLlistat d’ edificis en venda a Mataró, Maresme i Vallès Oriental:\nVenda d’edificis a Mataró, Maresme i Vallès Oriental\nEl nostre servei és totalment personalitzat. Estudiem les teves necessitats i t’oferim l’opció que compleixi les teves expectatives. Si el que estàs buscant és un edifici sencer en venda a Mataró, el Maresme o el Vallès Oriental, has arribat al lloc adequat.\nEdificis en venda a la comarca del Maresme\nTenim una àmplia oferta d’edificacions en venda a la Costa del Maresme, a les poblacions de Mataró, Alella, Arenys de Mar, Arenys de Munt, Argentona, Cabrera de Mar, Cabrils, Caldes d’Estrac, Calella, Canet de Mar, Dosrius, Malgrat de Mar, El Masnou, Montgat, Òrrius, Palafolls, Pineda de Mar, Premià de Dalt, Premià de Mar, Sant Andreu de Llavaneres, Sant Cebrià de Vallalta, Sant Iscle de Vallalta, Sant Pol de Mar, Sant Vicenç de Montalt, Santa Susanna, Teià, Tiana, Tordera, Vilassar de Dalt i Vilassar de Mar.\nEdificis en venda disponibles a la comarca del Vallès Oriental\nA la nostra cartera d’edificacions en venda al Vallès Oriental trobaràs edificis a les poblacions de Canovelles, Cardedeu, Granollers, L’Ametlla del Vallès, La Garriga, La Llagosta, La Roca del Vallès, Les Franqueses del Vallès, Lliçà d’Amunt, Lliçà de Vall, Llinars del Vallès, Martorelles, Sant Celoni, Vallromanes i Vilanova del Vallès.\nSi el que necessites és llogar un edifici sencer a Mataró, el Maresme o Vallès Oriental, també tenim opcions per tu. Consulta la nostra oferta de lloguer d’edificis.


Notícia: El Ple de l’Ajuntament aprova el pressupost 2012.\nNoticia publicada a la web el 06/09/2012\nEl ple extraordinari celebrat el dijous 7 de juny per l’Ajuntament de Blanes va aprovat el pressupost per aquest 2012 amb els vots a favor del PSC i CiU. Per la seva banda, tant EUiA-ICV com el PP ho van fer en contra.\nEl regidor d’Hisenda i Patrimoni, Nicolás Laguna, va presentar els pressupostos definint-los com de realistes i realitzables, explicant que d’una banda els ingressos es preveu que siguin de 42.884.354,59 €, i de l’altra la despesa 42.040.653,41 €.\nPel que fa als ingressos, 16.806.752,37 € provenen d’impostos directes com ara l’IBI o l’impost de vehicles; mentre que 298.419,17 € són d’impostos indirectes, com per exemple l’ICIO, l’impost sobre construccions, instal·lacions i obres.\nD’altra banda, 14.036.015,48 € corresponen a les taxes i ingressos corrents, com ara l’aigua i les escombraries; i 9.107.659,73 € a transferències corrents. Per últim, els interessos, concessions i arrendaments es preveu que suposaran uns ingressos de 2.635.507,84 €, sumant com dèiem, uns ingressos de més de 42,88 M€.\nPel que fa a les despeses, 12.872.411,72 € corresponen al personal de l’ajuntament, i més de 21.077.119,86 € a la compra de bens corrents i serveis. Les despeses financeres suposen 1.457.672,77 €, mentre que les transferències corrents es preveu que suposaran un cost de 1.586.704,90 €\nPer últim, el pagament d’interessos bancaris està pressupostat que suposarà un cost de 5.046.744,16 €, sumant tot plegat més de 42,04 M€.\nEl debat polític dels pressupostos va quedar centrat principalment en l’acord signat entre el PSC i CiU perquè la federació nacionalista donés el seu recolzament.\nTant l’alcalde de Blanes, Josep Marigó, com el portaveu de convergència i unió, Josep Trias es van referir en les respectives intervencions a aquest acord, remarcant que s’hi havia arribat per responsabilitat i coherència.\nTambé s’hi va referir en un altre sentit totalment oposat el portaveu d’EUiA-ICV, Joan Salmeron, qui va censurar l’actitud del PSC al no culpabilitzar CiU pel deute econòmic deixat per l’anterior mandat.\nPer la seva banda, el portaveu del PP va anunciar el seu vot en contra qualificant el pressupost de poc ambiciós i amb unes despeses que, majoritàriament, serviran per pagar crèdits i al personal.\nEntre els compromisos pressupostaris que s’han pres en l’acord signat entre el PSC i CiU, destaca augmentar la partida d’ajuts assistencials; diverses mesures per garantir les escoles bressol municipals obertes, així com la possibilitat de poder rebaixar el cost mensual per plaça.\nTambé inclou assegurar la viabilitat de la piscina del Centre d’Educació Especial Ventijol i el compromís d’oferir un local municipal perquè la Generalitat pugui contractar i oferir el suport de la Unitat d’Escolarització Compartida.\nRespecte la Ciutat Esportiva, l’acord preveu la creació d’una comissió paritària del PSC i CiU per potenciar-la, així com buscar el finançament per construir els camps de futbol. En l’àmbit dels impostos, s’inclou el compromís de reduir la pressió fiscal de l’IBI en l’exercici del 2013. Respecte a inversions, hi ha l’acord que es tingui present, per quan les circumstàncies econòmiques ho permetin, la construcció de la rotonda de Ca la Guidó i el Local Social de Mas Florit.\nFinalment, pel que fa a turisme i economia, s’inclou mantenir la dinamització dels sectors turístics i econòmics de Blanes de manera regular i participativa i la creació d’una comissió econòmica paritària del PSC i CiU per impulsar, plantejar i implantar mesures econòmiques.\nData de realització: 06/06/2012 | Data de la darrera actualització: 06/08/2012


El Cercle de Directors TIC es reunirà al IOTSWC\nEl Cercle de Directors TIC es reunirà al IOTSWC el dia 26 d’Octubre\nEls propers dies 25, 26 i 27 d’octubre de 2016, la capital catalana acollirà la segona edició del congrés més important del món dedicat a tecnologies i processos relacionats amb Internet de les Coses d’aplicació industrial i en aquest marc es farà la segona reunió del cercle de Directors TIC.\nEl Cercle de Directors TIC es reunirà al IOT Solutions World Congress (IOT SWC) el dia 26 d'octubre per debatre el nou rol del CIO i per conèixer les problemàtiques de ciberseguretat relacionades amb el IOT. A més els membres del cercle podran conèixer de primera mà l’impacte que els últims avenços en IOT orientat a la indústria del transport col·lectiu, la distribució energètica, la sanitat, la logística aplicada als processos industrials, l’univers empresarial, la transformació de les fàbriques gràcies a la IA, la seguretat de sensors i xarxes, o els últims avenços en big data i analítica de dades, entre d’altres temes. Després de la jornada els membres del cercle gauiran d'una visita guiada pels Testbed de la fira.\nIoTSWC comptarà enguany amb la presència de 120 líders globals de les principals companyies TIC, i dels protagonistes que marquen tendència abordant, així mateix, solucions tecnològiques d’avantguarda que estan donant lloc a l’obertura d’una nova era de creixement econòmic i competitivitat empresarial.\nMés informació: http://cercledirectorstic.com/2016/09/19/reunio-del-cercle-de-directors-tic-a-iotswc-barcelona/


Lo Celso, objecte de desig de Barça i Madrid | We Love Barça\nLo Celso, objecte de desig de Barça i Madrid\nSolari: "Si Messi espanta? Aquesta paraula no existeix per als que competim"\nEl Tribunal de la UE avala el règim fiscal del Barça\nBarça i Madrid podrien entrar en disputa pel fitxatge d'un futbolista. Segons publica El Confidencial, els dos clubs estan interessats en la contractació...\n26 Febrer, 2019 - 15:51\nBarça i Madrid podrien entrar en disputa pel fitxatge d'un futbolista. Segons publica El Confidencial, els dos clubs estan interessats en la contractació del migcampista del Betis Giovani Lo Celso. L'argentí de 22 anys està sent un dels jugadors més destacats del conjunt andalús aquesta temporada amb 12 gols i 4 assistències i s'ha convertit en una peça clau del conjunt dirigit per Quique Setién.\nLo Celso està cedit pel PSG a raó de 3 milions d'euros però el Betis té una opció de compra de 25 milions. El club andalús té previst executar aquesta clàusula per quedar-se el jugador en propietat o per traspassar-lo per una quantitat més alta.\nSegons aquestes informacions, Barça i Madrid estarien disposats a incloure futbolistes en l'operació per abaratir l'operació. El club blaugrana podria posar els noms de Rafinha o Miranda sobre la taula i el conjunt blanc té en cartera propostes com les de Theo Hernández, Achraf o Mariano.