Llull x Llull. Antologia de textos de Ramon Llull, de Ramon llull by L'Avenç - Issuu\nEdició a cura de Joan Santanach\nINSTITUCIÓ DE LES LLETRES CATALANES L’AVENÇ Barcelona, 2016\nLlull, Ramon, 1232 o 3-1315 o 6 [Seleccions] Llull per Llull : una antologia de textos de Ramon Llull Títol a la coberta: Llull x Llull ISBN 9788488839992 (Avenç). – ISBN 9788439394402 (ILC) I. Santanach, Joan, 1973- ed. II. Institució de les Lletres Catalanes III. Títol IV. Títol: Llull x Llull 821.134.1-97”12” 1Llull, Ramon\nBarcelona, setembre de 2016 © del pròleg, els davantals i l’edició: Joan Santanach © de les imatges: Biblioteca Ambrosiana, Biblioteca de Catalunya, Biblioteca Diocesana de Mallorca, Biblioteca Nazionale Marciana i Museu Nacional d’Art de Catalunya © d’aquesta edició: Institució de les Lletres Catalanes www.lletrescatalanes.cat L’Avenç, S.L., 2016 www.lavenc.cat www.elsllibresdelavenc.cat\nEs reserven tots els drets. Cap part d’aquesta publicació no pot ser reproduïda, emmagatzemada o transmesa per cap mitjà sense permís de l’editor. Disseny i composició: Mariona Garcia Imatge de la coberta: facsímil del Breviculum, f. 5r (Biblioteca de Catalunya) Correcció: Maria Toldrà BIC: JFF ISBN L’Avenç: 978-84-88839-99-2 ISBN Institució de les Lletres Catalanes: 978-84-393-9440-2 Ref.: AVEN080\nDipòsit legal: B 16003-2016 Imprès per: Liberdúplex\nUN MÓN PER A RAMON LLULL ......................................................\t9 LLIBRE DE CONTEMPLACIÓ Davantal ........................................................................................................\t31 1. Com hom se deu alegrar per ço car Déu és en ésser ....................\t35 111. Com hom se pren guarda de ço que fan los reis ni els prínceps d’aquest món ............................................................... 39 118. Com hom se pren guarda de ço que fan los joglars ..................\t46 354. Com hom, adorant e contemplant son Déu gloriós per moral e al·legoria e anagogia intel·ligència, intel·lectueja lo contrast que és entre el cors e l’ànima ............\t53\nLLIBRE DE L’ORDE DE CAVALLERIA Davantal ........................................................................................................\t67 Pròleg ............................................................................................................\t71 1. Del començament de cavalleria ..........................................................\t75 LLIBRE DEL GENTIL E DELS TRES SAVIS Davantal ........................................................................................................\t83 Del pròleg .....................................................................................................\t87 Flor I, 3, D’eternitat poder ..........................................................................\t95 Epíleg al llibre I ..........................................................................................\t96 De la fi d’aquest llibre ...............................................................................\t100 D’oració ................................................................................................\t101 Del comiat que els tres savis preseren del gentil .......................\t107 De les paraules que los tres savis deïen dementre se’n tornaven ..\t109\nROMANÇ D’EVAST E BLAQUERNA Davantal ........................................................................................................\t115 2. Del naixement de Blaquerna i del seu nodriment ........................\t119 48. De valor ..................................................................................................\t122 52. De penitència .......................................................................................\t129 76. De persecució .......................................................................................\t136 99. En qual manera Blaquerna ermità féu lo Llibre d’amic e amat .....\t143 100. Del Llibre d’amic e amat .....................................................................\t145 Del pròleg ............................................................................................\t145 Comencen les Metàfores morals ...................................................\t145 115. De la fi del llibre ................................................................................\t155\nLLIBRE DE MERAVELLES Davantal ........................................................................................................\t163 Pròleg ............................................................................................................\t167 1. Si és Déu ...................................................................................................\t168 29. De la batalla que fon feta denant los dos fills del rei ..................\t173 36. De l’alquímia ........................................................................................\t176 Inici del llibre viii, D’home ....................................................................\t179 44. Què és home .........................................................................................\t186 79. De veritat e falsedat ............................................................................\t189 107. D’intenció ...........................................................................................\t195 De la fi del llibre ................................................................................\t198 122. Del segon Fèlix ...................................................................................\t200 ARBRE DE CIÈNCIA Davantal ........................................................................................................\t205 Pròleg ............................................................................................................ 209 Arbre exemplifical .....................................................................................\t211 Pròleg ................................................................................................... 211 I, 2. La disputa de l’aigua i el foc per l’or ...................................\t212 I, 7. Les queixes de l’aigua a la pedra i al ferro ..........................\t213\nI, 10. La disputa entre la rosa i el pebre ......................................\t214 I, 12. El foc i l’aigua es conviden a visitar el Sol i la Lluna ....\t215 I, 15. El sastre que maleí les tisores i l’agulla .............................\t215 I, 18. El foc volia fer por a l’aigua .................................................\t216 II, 2. Dels proverbis del tronc vegetal .........................................\t217 II, 3. Dels proverbis del tronc sensual .........................................\t218 III, 3. Enemistats irreconciliables .................................................\t219 III, 5. El lleó envia un missatger a l’home ..................................\t220 III, 6. La disputa entre les tres potències ..................................\t221 III, 8. Del briant i l’home ................................................................\t223 III, 9. Honrament no volia menjar pa negre ..............................\t223 III, 10. L’astronomia no és fiable ...................................................\t225 V, 2. La flor que es queixava de l’ametller ..................................\t226 V, 9. El cercle, el quadrat i el triangle es disputen una poma d’or ...........................................................................\t227 V, 11. L’infern escarneix el paradís i l’infant criat pels llops ..\t228 V, 12. Les virtuts i sant Pere ...........................................................\t229 V, 13. La subtilitat dels exemples ..................................................\t230 VII, 4. La disputa entre el pretèrit i el futur .............................\t231 VII, 9. El Sol, el rei i el seu fill .......................................................\t232 VII, 13. L’avar que no volia prestar diners al rei .......................\t233 VII, 14. El filòsof i el bou .................................................................\t234\nCANT DE RAMON Davantal ........................................................................................................\t239 Versió original i versió adaptada ............................................................\t242 GLOSSARI ..................................................................................................\t251\nRamon Llull al capdavant del seu exèrcit es prepara per assaltar la torre de la falsedat, en una miniatura del Breviculum, f. 7r. Facsímil de l’Electorium parvum seu Breviculum Biblioteca de Catalunya, Barcelona\nUN MÓN PER A RAMON LLULL 1. El món de Llull\nLluny de la imatge estàtica que sovint tenim de l’edat mitjana, els temps de Ramon Llull van ser temps de canvis profunds. Amb les conquestes de Mallorca i de València, la Corona d’Aragó pràcticament va doblar la seva extensió. Llull formava part, doncs, d’un estat ambiciós i en expansió. Les conquestes, producte del dinamisme de sectors socials emergents, també van implicar la incorporació d’un nombrós contingent de població musulmana, sotmesa als nous dirigents cristians. Les notícies que arribaven de la Mediterrània oriental eren, en canvi, de signe contrari: la pressió sobre els territoris croats a Terra Santa es va agreujar, fins que l’any 1291 es van perdre els darrers enclavaments que hi tenien els cristians. Malgrat els conflictes, els contactes i intercanvis entre les diverses cultures i religions de la Mediterrània eren freqüents i productius. En la societat en què Llull va viure convivien, per bé que no sense tensions, jueus, cristians i musulmans. A l’exterior, a més, la Corona d’Aragó disposava de consolats i de colònies catalanes en els principals ports mediterranis. Viatgers i comerciants hi trobaven els suports necessaris per dur a terme les seves activitats. En aquest context, en què la vida urbana havia recuperat posicions respecte dels segles anteriors, els habitants de les ciutats s’interessaven per qüestions doctrinals, culturals o científiques que fins llavors havien estat patrimoni exclusiu del clergat. En el pas del segle xiii al xiv van proliferar les traduccions romàniques de llibres i tractats originalment escrits en llatí, des de vides de\nsants i obres religioses fins a textos científics i mèdics. I ben aviat es van començar a redactar llibres sobre matèries sàvies sense la intermediació del llatí, directament en les llengües vernacles, i adaptades als interessos i a les necessitats dels laics. Aquests textos se sumaven a les manifestacions pròpies de la cultura cortesana. A casa nostra la literatura cortesana estava representada sobretot per la poesia trobadoresca, escrita en occità i estretament vinculada al Casal de Barcelona. També hi tenien un espai, malgrat que menor, la narrativa cavalleresca i l’èpica franceses. Tot plegat conformava el bagatge cultural dels laics, especialment dels més benestants. En aquestes circumstàncies, es produeixen les primeres obres extenses en llengua catalana, inicialment sobretot jurídiques. Vers el 1259 es comencen a redactar els Furs de València i el 1272 s’escriu la versió més antiga del Llibre de les Costumes de Tortosa. Aviat se n’amplia la temàtica. Cap al 1282 Bernat Desclot comença l’elaboració de la seva crònica, en bona part centrada en el regnat de Pere el Gran. I no oblidem que el pare del rei Pere, Jaume el Conqueridor, havia dictat les seves memòries personals, el Llibre dels fets, pocs anys abans. És just en aquest període que Ramon Llull compon els seus primers textos, començant pel magne Llibre de contemplació, escrit vers els anys 1272-1274. Ja en aquesta obra inaugural constata tots aquells aspectes de la creació i, singularment, de la humanitat, que considera que han estat subvertits. La llista és llarga. Per això es planteja la necessitat de reordenar el món de dalt a baix. 2. Llull, català de Mallorca\nRamon Llull és un personatge excepcional per múltiples motius. És un laic que va decidir escriure sobre temes científics i, encara més, sobre teologia, en un moment en què el saber era bàsicament en mans dels eclesiàstics. I ho va fer en llatí, però també molt sovint en el seu vernacle, el català. Va escriure sobre una gran diversitat\nUN MÓN PER A RAMON LLULL\nde temes, sempre pensant en el benefici que els seus llibres podien reportar als lectors, ja fossin laics o clergues, illetrats o amb estudis, cristians o d’altres religions. I amb el mateix objectiu, afavorir la salvació de l’ànima dels seus semblants, va viatjar per tota la Mediterrània, i es va entrevistar amb reis, papes i altres governants, als quals volia convèncer de la bondat dels seus projectes. Llull va néixer a Mallorca cap a 1232-1233. És a dir, molt poc després de la conquesta cristiana de l’illa, de 1229. Sense cap mena de dubte, aquest fet va marcar-lo profundament, i explica la seva preocupació per la conversió dels no cristians. Malgrat tot, les tres primeres dècades de la seva existència van desenvolupar-se dins del que era esperable en el seu estament. Com a cortesà de l’infant Jaume de Mallorca, va tenir responsabilitats en l’administració de la cort, es va casar i va tenir fills. Pel que fa a la literatura, ell mateix ens explica que en aquests anys va compondre poesia amorosa, que de ben segur responia als codis trobadorescos. Devia ser, doncs, una poesia profana i sobre amors adúlters. Malgrat que no ens n’ha arribat cap mostra, la seva producció posterior evidencia una clara familiaritat amb els motius i gèneres propis dels trobadors. Arribat als trenta anys, cap al 1263, la seva vida va patir un canvi radical. Llull el qualificava de «conversió a la penitència». Segons el relat que ell mateix en va deixar, se li va aparèixer repetidament Jesucrist crucificat. Les visions es van produir, precisament, en moments en què duia a terme un acte tan profà i pecaminós com escriure una cançó amorosa. Davant d’aquestes aparicions, que va interpretar com una crida divina, però també com un advertiment si no en feia cas, va decidir abandonar el món i consagrar-se a la fe, a servir «Crist de tot cor», segons les pròpies paraules. El fet d’haver nascut en un territori de frontera, conquerit als musulmans de feia pocs anys i dins de les rutes que anaven i tornaven del nord d’Àfrica, degué condicionar una decisió tan dràstica, i sobretot la solució que va donar a aquesta crisi personal. D’aquí la seva preocupació per la salvació dels infidels, que a l’edat mitjana i des de la perspectiva de Llull volia dir treballar a favor de\nla seva conversió al cristianisme. Aquesta orientació no significa pas que prescindís dels seus conciutadans cristians. Són molts els llibres que va dedicar en els anys següents a la reforma de la cristiandat. Però a la Mallorca de 1263 Llull va concebre almenys dos projectes clarament orientats vers la conversió dels infidels, amb una atenció específica als musulmans: la creació de centres per a la formació de missioners, i, sobretot, la redacció d’un llibre, que volia que fos «el millor del món contra els errors dels infidels», tal com va narrar anys més tard a la Vida de mestre Ramon. No deixa de ser significatiu que les visions del Crist crucificat es produïssin durant l’acte d’escriure un text profà, i moralment condemnable, i que la seva reacció fos, precisament, dedicar esforços a escriure un llibre beneficiós per a la fe cristiana. Com si l’escriptura s’hagués d’esmenar amb escriptura. Era, igualment, una decisió sorprenent per a un laic com Llull, que no disposava dels coneixements necessaris per dur a terme una tasca d’aquesta naturalesa, molt més pròpia d’un teòleg que hagués passat per les aules universitàries. Tot i que en un primer moment va tenir la intenció de desplaçar-se a París, per tal de formar-se a la facultat de teologia, Ramon de Penyafort, amb qui es va entrevistar a Barcelona, li ho va desaconsellar i li va recomanar que tornés a Mallorca. És possible que encara hi quedessin algunes restes d’una antiga escola dominicana per a la formació de missioners. Ens consta que n’hi havia hagut una cap als anys cinquanta del segle xiii. Llull li va fer cas i va tornar a l’illa, on degué recórrer a les biblioteques dels ordes religiosos que s’hi havien instal·lat després de la conquesta. Així mateix sembla que durant aquests anys es va dedicar profusament a l’oració i a la contemplació. Entre els coneixements que es va esforçar per adquirir a Mallorca hi havia nocions d’àrab, suficients per escriure i disputar en aquesta llengua. Per tal que li fes de mestre, va comprar un esclau musulmà, que igualment li degué proporcionar coneixements sobre la fe de Mahoma. Una formació tan particular com la de Llull, aparentment àmplia però no reglada, va afavorir que la seva producció posterior\nfos poc assimilable a la d’altres intel·lectuals contemporanis seus. Aquesta originalitat, que en molts aspectes, i més des de la nostra perspectiva, pot ser considerada un valor en si mateix, a Llull li va comportar greus dificultats a l’hora d’aconseguir que la seva obra fos compresa i acceptada. Va ser cap al final dels anys que va dedicar a formar-se —es compta que van ser uns nou—, quan va començar a escriure. D’aquest període inicial, en destaca l’extensíssim Llibre de contemplació, ja esmentat, que primer va redactar en àrab, després en català i posteriorment, més de vint anys després d’haver-lo escrit, va fer traduir al llatí. Encara mancava, malgrat tot, un altre moment fonamental en la seva biografia. La il·luminació de Randa. L’any 1274, estant Llull en oració a la muntanya de Randa, va tenir una intuïció genial, que ell va interpretar com un do diví. Va concebre la seva Art, que és un mitjà per trobar i argumentar la veritat. A partir d’aquest moment, totes les seves activitats van estar orientades a explicar l’Art, a difondre’n el coneixement i a assegurar-ne la perdurabilitat. L’Art havia de permetre raonar les veritats de Déu i de la creació, evitar actituds excessivament materialistes en els cristians i afavorir la conversió dels infidels. Al llarg dels anys, va anar perfeccionant el sistema —en va elaborar diverses versions—, i va escriure desenes d’obres destinades a explicar-lo. Tota la seva extensa producció es vincula, en un grau o altre, amb l’Art. I no sols hem de parlar de llibres, sinó també de la recerca de suports, ja fos a la Universitat de París, on després de molts anys i de molts esforços va aconseguir que reconeguessin que el seu mètode era profitós per a la fe cristiana, ja fos entre els reis europeus de l’època. Va visitar i va dedicar obres a nombrosos papes i a altres governants; al llarg dels anys es va entrevistar en diverses ocasions amb el poderós Felip IV de França; va establir contactes amb Venècia, Gènova o Pisa, i va tenir, com no podia ser altrament, una relació privilegiada amb Jaume II de Mallorca, el seu rei, i així mateix amb altres membres del Casal de Barcelona. Va viatjar per bona part d’Europa. Fins i tot va arribar a la riba oriental de la Mediterrània. Va ser a l’illa de Xipre, a Armènia\nFigures de lâ€™Art demostrativa. Ms. Lat. VI, 200 Biblioteca Nazionale Marciana, VenĂ¨cia\nMenor i, molt possiblement, a Jerusalem. Va fer tres estades al nord d’Àfrica, dues a Tunis i una a Bugia, a l’actual Algèria, per disputar-hi sobre qüestions de fe amb savis musulmans. Quan va fer l’últim d’aquests viatges, a Tunis, tenia més de vuitanta anys, i hi va escriure diversos tractats polítics i teològics adreçats a les autoritats musulmanes. Va morir entre el desembre de 1315 i els primers mesos de 1316, no sabem si encara a Tunis, en el viatge de tornada a Mallorca o bé una vegada arribat a l’illa. És enterrat a l’església de Sant Francesc de Palma. 3. L’Art de Ramon\nL’Art és un sistema de base logicomatemàtica que Llull va concebre amb l’objectiu de trobar i demostrar la veritat. Tot i que la troballa de l’Art està lligada a la il·luminació de Randa, ja en el Llibre de contemplació s’observen intents de trobar una forma d’expressió capaç d’automatitzar la discussió i d’evitar l’ambigüitat del llenguatge humà. L’aspecte més vistós i característic de l’Art són les figures, que permeten visualitzar gràficament possibles combinacions de conceptes. Altres elements nuclears del sistema són els principis, que estableixen relacions entre ells (dels quals els més destacats són les dignitats divines, o atributs de Déu, recollits a la figura A); o bé l’Alfabet, que serveix per representar simbòlicament mitjançant lletres els principis i les figures de l’Art. L’Art és central en la biografia i en la producció de Llull, composta per més de dos-cents seixanta títols. Entre aquests hi ha diverses versions del sistema, que anava modificant per fer-lo més comprensible, com també nombrosos llibres auxiliars o destinats a adaptar l’Art a les disciplines científiques medievals —la medicina, el dret, la filosofia, la teologia, l’astronomia, la lògica, la retòrica. Al costat d’aquesta producció en bona part destinada a lectors sòlidament formats, va escriure obres més assequibles, en les quals aflora l’expressió literària, que li havien de servir per acostar les seves doctrines a un públic menys instruït.\nUn dels àmbits amb què s’associa l’Art més habitualment és el de les disputes religioses. L’Art havia de permetre que aquestes discussions es fonamentessin en argumentacions lògiques i racionals, i no en les autoritats, és a dir els textos sagrats, de cada religió. Perquè, com Llull mateix afirma, «disputar per autoritats no ha repòs». Basar el diàleg en les escriptures sagrades de cada fe i en les seves interpretacions, molt sovint divergents, està destinat a la incomprensió mútua i al fracàs. Així s’havia esdevingut en disputes religioses cronològicament ben properes. La de Barcelona de 1263, entre el rabí gironí Mossé ben Nahman i el dominicà convers fra Pau Cristià, no va afavorir cap acostament entre judaisme i cristianisme. Més aviat al contrari. En canvi, confrontar la validesa dels articles de cada religió mitjançant arguments lògics, allò que Ramon Llull anomenava «raons necessàries», podia revelar quins articles reflectien millor la bondat, la grandesa i el poder de Déu. I, doncs, demostrar la seva veritat o falsedat —o, si més no en alguns casos, la seva veritat mancada o incompleta. Ramon Llull va exemplificar l’eficàcia del mètode en el Llibre del gentil e dels tres savis, escrit poc després de la composició de la primera versió de l’Art, l’Ars compendiosa inveniendi veritatem (1274). Hi desenvolupa una disputa fictícia entre els savis del títol: un jueu, un cristià i un musulmà. Les argumentacions que s’esgrimeixen al Gentil es basen en els plantejaments de l’Art, per bé que es tracta, pròpiament, d’una versió reduïda del sistema, però útil per mostrar-ne el funcionament i les possibilitats. Al costat de la confiança en la raó per arribar a acords, per arribar a trobar la veritat, hi destaca el to de respecte i la cordialitat amb què els savis exposen i justifiquen davant del gentil els articles de les fes respectives. No hi ha confrontació, només exposició d’arguments racionals. Els savis ni tan sols arriben a discutir entre ells, ja que, precisament per evitar tota animadversió, han decidit no entrar directament en disputa, sinó limitar-se a provar els articles propis al gentil, de manera que, mentre un dels savis parla, els altres dos no hi intervenen. Res a veure amb l’agressivitat i l’esforç per anorrear els arguments del contrari, habituals en les disputes religioses que tenim documentades.\nAlhora que serveix per parlar de Déu i de les seves dignitats, l’Art és igualment útil per investigar sobre la realitat, gràcies al fet que en la creació hi ha vestigis divins, producte de la mateixa acció generadora de les dignitats. Des d’aquest punt de vista, els principis de l’Art esdevenen útils per a qualsevol branca del coneixement —d’aquí que Llull redactés aplicacions del sistema a múltiples disciplines—, fins al punt que l’Art pot ser interpretada com un mètode universal de coneixement. Una mena de ciència universal, o de ciència de ciències. Aquests rastres de la divinitat en la creació són igualment bàsics com a punt de partida per al procés de contemplació de Déu, d’acord amb la mística lul·liana. Així, l’Art seria també un mètode d’oració i de contemplació de la divinitat, en què de nou tenen un paper fonamental les dignitats divines de la figura A. 4. Ramon Llull, trobador de llibres Al Cant de Ramon, compost a Mallorca el 1300, Llull es qualifica a si mateix com a «de llibres trobador», gairebé com si hagués d’excusar-se per aquesta activitat i per la seva extensíssima producció. Això no va impedir que, fins a la seva mort, una quinzena d’anys més tard, encara escrivís uns quants llibres més. Es calcula que, en total, en va redactar més de dos-cents seixanta. Entre aquesta quantitat ingent de títols, hi ha tota mena de gèneres, des de tractats doctrinals i científics fins a poesies líriques i autobiogràfiques, passant per sermons, catecismes, proverbis, novel·les i narracions, obres enciclopèdiques o bé diàlegs, especialment útils per contraposar opcions ideològiques o religioses divergents. Llull va escriure en diverses llengües. Ho va fer en català, usantlo en àmbits en què fins llavors la llengua vernacla no havia accedit mai, i per això el va haver de dotar d’unes capacitats expressives fins llavors inèdites. I va compondre textos així mateix en llatí. L’ús d’una llengua o altra depenia en bona part del públic al qual s’adreçava. A grans trets, el vernacle li servia per a aquelles obres\ndestinades als laics poc coneixedors de la llengua sàvia, mentre que usava el llatí quan es dirigia a auditoris universitaris i internacionals. Cal fer així mateix esment de l’occità, que llavors s’emprava a la Corona d’Aragó com a llengua poètica, i que Llull tendeix a adoptar quan escriu en vers. També ens consta, perquè ell hi fa referència en diverses ocasions, que va redactar obres en àrab, malgrat que no ens n’ha arribat cap. I va ser per adaptar-se a públics diversos i difondre al màxim la seva obra, que Llull va impulsar traduccions de llibres seus a l’occità, el francès i el llatí. S’observa un mateix esforç d’adaptació en la tria de continguts i de gèneres conreats, d’acord amb els coneixements, els hàbits i la formació dels lectors que preveia per a les obres, cosa que fa els seus llibres molt més eficaços a l’hora d’incidir en aquests destinataris. Així, a l’hora d’adreçar-se als laics, va servir-se igualment, després d’algunes vacil·lacions, dels gèneres literaris més llegits per aquests mateixos laics: la poesia trobadoresca i la narrativa cavalleresca. Sempre, és clar, al servei de Déu. Llull, que ja hem vist que havia estat trobador abans de la conversió a la penitència, rebutjava la literatura profana per pecaminosa i per incitar a l’adulteri i a la violència. Convenientment reformulada, en canvi, la literatura podia esdevenir un instrument magnífic per difondre el seu ideari i els seus objectius. Llull, doncs, promou unes obres alternatives, que oferien bons exemples i induïen els lectors a actuar i a viure d’acord amb la primera intenció per a la qual havien estat creats, que no era altra que estimar, servir i honorar Déu. Després d’escriure una obra originalíssima i sense precedents com és el Llibre de contemplació (1272-1274), de difícil accés per a molts lectors, va fer un esforç per acostar els seus llibres als gèneres que sabia que interessaven als laics. Així, va obrir el Llibre de l’orde de cavalleria amb una narració cavalleresca, la primera que conservem en català, i va situar en un context narratiu, amb bellíssimes descripcions, la disputa religiosa del Llibre del gentil, tots dos de vers 1274-1276. El Blaquerna, enllestit a Montpeller cap al 1283, i el Fèlix o Llibre de meravelles, compost a París durant la seva estada\nde 1288-1289, són dues obres, més la primera que la segona, en força aspectes properes a la novel·la cavalleresca. Ara bé, en compondre’ls Llull adapta el gènere als seus interessos i l’hibrida amb altres tradicions, alhora que farceix els llibres amb les idees i els continguts que volia difondre. Altres vegades va servir-se del vers per presentar-se, gairebé podríem dir que per explicar-se, i per insistir en uns mateixos objectius i anhels, com trobem en els autobiogràfics Desconhort, escrit a Roma el 1295, i l’esmentat Cant de Ramon. Aquests darrers són dos poemes en els quals l’autor se serveix de la seva pròpia imatge, convenientment estilitzada, amb finalitats autojustificatives i propagandístiques. La decisió és encara més remarcable si tenim en compte que, fins als anys noranta, Llull no havia signat cap de les seves obres. En aquest moment no sols comença a reivindicar-se com a autor, sinó que fins i tot crea un alter ego literari, que tindrà un ampli recorregut fins a la culminació que suposen, ara en llatí, la Vida de mestre Ramon, autobiografia que Llull va dictar l’any 1311, i la Disputa del clergue Pere i de Ramon el Fantàstic, en què contraposa el seu personatge, el laic incansablement al servei de la fe, i el clergue Pere, pertinaçment mundà. El personatge literari de Ramon és així mateix present al pròleg de l’Arbre de ciència. Es tracta d’un prefaci narratiu que li serveix per justificar la redacció d’una enciclopèdia com l’Arbre de ciència, destinada a lectors que no es veiessin amb cor d’enfrontar-se a l’Art directament. Després de catorze extenses parts de continguts savis i científics, Llull recupera la literatura a l’Arbre exemplifical. Aquesta part de l’obra és, probablement, la seva peça literària més original. Està composta exclusivament de proverbis i exemples, que tenen la particularitat d’estar protagonitzats per conceptes científics i filosòfics provinents de les altres parts del llibre. L’Arbre exemplifical, amb la seva aposta per una col·lecció de narracions breus i màximes més o menys morals, se situa de ple en una tendència vers la forma literària breu que Llull ja havia assajat en obres anteriors, però que cada vegada prendrà més volada. Després del Blaquerna i del Llibre de meravelles, dels anys vuitanta,\nPrimer viatge de Ramon Llull a Tunis en una miniatura del Breviculum, f. 9r. FacsĂmil de lâ€™Electorium parvum seu Breviculum Biblioteca de Catalunya, Barcelona\nno va tornar a escriure cap altra narració extensa i sostinguda, equiparable amb una novel·la. La tendència vers la concisió i la fragmentació textual, ja insinuada al Llibre d’amic e amat o, de forma encara més evident, en l’estructura exemplifical del Fèlix, adquireix a partir d’aquest moment un major protagonisme, amb obres com l’Arbre exemplifical, els reculls de proverbis o les col·leccions de sermons. Tot plegat assenyala que Ramon Llull, que era un escriptor extraordinàriament dotat i d’una capacitat creativa fora del comú, recelava de la literatura. O, si més no, d’una determinada literatura. Per això, quan escrivia obres en què es valia de l’expressió literària, la subordinava a una finalitat doctrinal superior. I és que l’objectiu de Llull no era compondre una producció literària que perdurés, i que li donés fama i reconeixement, sinó que les obres que escrivia, literàries, teològiques o científiques, contribuïssin a la salvació del proïsme. 5. Cristià aràbic\nA diferència de la majoria de pensadors i teòlegs medievals europeus, Ramon Llull va créixer en un medi en què el contacte de religions no era una realitat merament teòrica, sinó ben palpable. Aquest fet va condicionar bona part de la seva activitat i justifica la preocupació constant que mostra per la conversió dels infidels. De la mateixa manera que explica la compra de l’esclau sarraí per aprendre’n la llengua, necessària per escriure el llibre contra els errors dels infidels, però també per disputar amb savis musulmans. És en aquesta mateixa línia que hem d’interpretar l’adquisició de nocions sobre l’islam i el judaisme, prou aprofundides per escriure el Llibre del gentil i provar de fer-hi evidents, mitjançant argumentacions artístiques, els errors d’aquestes religions. Ell n’era conscient, d’aquesta especificitat seva, que el singularitzava enmig dels intel·lectuals europeus del seu temps, i per això no dubta de qualificar-se a si mateix de «christianus arabicus».\nLes tres ocasions en què Llull va viatjar al nord d’Àfrica, ho va fer per convertir els seus habitants al cristianisme. El mètode lul·lià passava per disputar amb musulmans formats en filosofia i en teologia, i per tant capaços d’entendre les argumentacions de l’Art, i mostrar-los amb raons necessàries les veritats del cristianisme. L’èmfasi de les seves demostracions requeia en els dogmes de la Trinitat i l’encarnació, específics de la religió que venera Jesucrist. Una vegada convertits els savis, aquests, al seu torn, haurien de convèncer el poble d’assumir la mateixa fe que ells. L’any 1293 Llull va anar per primera vegada al Magrib. Va partir de Gènova, després de superar una greu crisi psicològica, aterrit per la perspectiva d’encarar-se amb els sarraïns. A Tunis es va adreçar a la multitud oferint-se a abraçar el mahometisme si eren capaços de demostrar-n’hi la veritat. Aquesta era una actitud absolutament innovadora, encara que no fos, potser, del tot sincera, ja que Llull anava armat amb l’Art i no devia creure que poguessin tombar-li cap dels arguments que havia preparat. Fos com fos, el canvi respecte de mètodes de disputació anteriors, en què es pretenia humiliar el rival i anihilar-lo intel·lectualment, és realment notable. Llull, d’entrada, se situava al mateix nivell que els seus interlocutors i s’oferia a convertir-se a la seva fe si el convencien, mitjançant arguments racionals, de la seva veritat. Més d’un degué intentar-ho, perquè les autoritats del regne van acabar decretant l’expulsió de Ramon. Segons explica ell mateix, això va impedir que un grup de musulmans que ja tenia convençuts s’arribés a batejar. Abans de tornar al nord d’Àfrica, va viatjar per diversos indrets d’Europa. Va anar altra vegada a Roma, on va escriure l’Arbre de ciència (1295-1296), i a París, va fer estades a Barcelona i Palma i a altres llocs, sense deixar d’escriure i cercant infatigablement el suport dels governants. I va dur a terme, amb finalitats missioneres, per bé que aquesta vegada tenint com a destinataris els mongols, un viatge a la Mediterrània oriental. El 1301 van arribar notícies que el khan mongol Ghazan havia conquerit bona part de Síria als mamelucs. Amb l’objectiu de treure partit d’aquesta rivalitat i\nconvertir els mongols al cristianisme, cosa que hauria situat els musulmans en una delicada posició d’inferioritat, entre dos poders enemics, Llull se n’hi va anar. La victòria dels mongols, però, va ser pírrica, ja que el khan va haver de retirar-se i els mamelucs van tornar a ocupar els territoris dels quals poc abans havien estat foragitats. Llull, malgrat tot, va aprofitar el viatge. A Xipre va entrevistar-se amb Enric de Lusignan, i va tenir temps de ser víctima d’un enverinament, per sort no mortal, i de recuperar-se’n gràcies a l’hospitalitat de Jacques de Molay, gran mestre del Temple. Més tard va desembarcar a la costa del golf d’Iskenderun, segons l’actual nom turc, a l’Armènia Menor, i tot sembla indicar que va arribar fins a Jerusalem. Catorze anys després de la primera estada a Tunis, el 1307, va desplaçar-se a Bugia, població de l’actual Algèria. La reacció dels habitants de la ciutat va ser molt més agressiva que a la seva primera estada africana, possiblement perquè també l’actitud de Llull degué ser menys diplomàtica. Les autoritats, aquesta vegada, van haver d’arrencar-lo de les mans de l’enfurida multitud, que va estar a punt de linxar-lo. Va passar-se mig any empresonat, resistint temptadores ofertes de convertir-se a l’islam, abans de ser expulsat. Durant aquest període, va mantenir disputes amb savis musulmans, de les quals va sorgir la Disputa del cristià Ramon i d’Homer el sarraí, diàleg en llatí construït una vegada més damunt d’arguments basats en l’Art. La darrera estada lul·liana al nord d’Àfrica va ser, com el 1293, a Tunis. Les circumstàncies polítiques del país havien canviat i el seu rei, que necessitava el suport català, havia insinuat la possibilitat de convertir-se al cristianisme. Davant d’aquesta perspectiva, Llull, amb més de vuitanta anys, se n’hi va anar i va dedicar al monarca una llarga llista d’opuscles, alguns dels quals escrits en àrab, en què de mica en mica introduïa temes controvertits des del punt de vista religiós. Comença sobre el bon govern, passa a l’existència de Déu, i arriba a la Trinitat i l’encarnació. El darrer títol que va escriure, i que tanca el seu catàleg, el De Deo et mundo, és datat a Tunis el desembre de 1315.\n6. Les posteritats\nL’esforç de Llull per difondre i assegurar la perdurabilitat de la seva obra va assentar les bases de la seva posteritat. En vida, va dedicar i va fer arribar múltiples llibres a reis i papes, va encarregar-ne còpies i, fins i tot, per garantir que els seus textos no desapareixerien amb ell, va concebre tres dipòsits d’obres a Palma, París i Gènova, ciutats en les quals disposava de suports. Després de la seva mort no van trigar a sorgir grups de seguidors, moltes vegades connectats. En trobem als territoris de la Corona d’Aragó i a França, que sovint va exercir com a punt d’irradiació, i de seguida a Itàlia, amb cercles lul·listes destacats a Pàdua i Venècia. Així mateix n’hi va haver a Castella, que van gaudir de la protecció de diversos monarques ben bé fins al segle xviii i l’accés dels Borbons al tron. El lul·lisme va tenir igualment una presència important a Alemanya, on es van compondre nombrosos comentaris de l’obra de Llull i es van impulsar edicions de llibres seus; entre aquestes, la més destacada es va dur a terme a la ciutat de Magúncia entrat el segle xviii; dels deu volums, de grans dimensions, que havien de contenir tota l’obra de Llull en llatí, en van aparèixer vuit. També van sorgir grups de lul·listes en països eslaus, com Txèquia, Polònia o Rússia. La difusió dels llibres de Llull va haver de lluitar amb les acusacions d’heretgia formulades a final del segle xiv per l’inquisidor Nicolau Eimeric. Malgrat que el lul·lisme va aconseguir rebatreles, els atacs inquisitorials van estendre una ombra de sospita sobre tota la producció del mallorquí. Aquest fet explica que molts pensadors europeus destacats, que van llegir i es van interessar per aspectes del llegat lul·lià, tendissin a citar-lo poc. A causa d’aquest silenci, el pes de la seva influència, molt més sostinguda i activa del que habitualment es tendeix a pensar, ha estat de vegades negligit. Els recels doctrinals tampoc no van contribuir gens a afavorir la causa de la seva canonització. La devoció per Llull, sorgida ben poc després de la seva mort, va plantejar dos processos de cano-\nnització a Roma, als anys 1605-1613 i 1747-1749, que, malgrat els esforços esmerçats, no van arribar a bon port. Respecte a la recepció de Llull, hi ha un altre aspecte que cal tenir en compte, i és el de l’existència de múltiples obres apòcrifes, que van circular amb el seu nom. Es tracta de diversos centenars de títols, que doblen el nombre dels autèntics. N’hi ha molts que versen sobre qüestions que ell va tractar, però també n’hi ha una bona colla de dedicats a àmbits del tot aliens a les activitats i interessos del Llull històric, com la càbala o, sobretot, l’alquímia. Aquesta atribució il·legítima, malgrat tot, els fa indeslligables de la lectura que van fer de Ramon Llull nombrosos intel·lectuals de l’època moderna. En aquests casos, doncs, molt sovint, el Llull autèntic és indestriable de l’espuri. La influència que Llull va tenir des del punt de vista del pensament és molt superior a la que va exercir des de la perspectiva literària. Fins a les primeres dècades del xvi hi ha alguns exemples, mal que escadussers, de creacions literàries inspirades en la seva producció. És prou conegut que Joanot Martorell va emprar el pròleg del Llibre de l’orde de cavalleria al Tirant lo Blanc. El 1515 es va publicar, a Barcelona, l’anònim Espill de la vida religiosa, text devot i espiritual que prenia com a model la narrativa al·legòrica lul·liana, i que va gaudir d’una amplíssima circulació en diverses llengües. Entre la descendència literària de Llull hi podríem afegir, amb prevencions, i no sense sorpresa, el Diàleg contra els lul·listes (1389) de Nicolau Eimeric, en què l’inquisidor, amarat de la literatura que combatia, va emprar un gènere tan lul·lià com el diàleg per rebatre i ridiculitzar els seguidors del beat. Potser no tantes prevencions, però també algunes, caldria prendre respecte dels versicles apòcrifs, fins a una cinquantena, que es van incorporar a l’edició llatina del Llibre d’amic e amat publicada a París el 1505, i que més endavant, ara ja en versió catalana, Joan Bonllavi va contribuir a difondre a través de la seva edició del Blaquerna de 1521. Després ja cal anar fins a la Renaixença per trobar les primeres reivindicacions explícitament literàries de la producció lul·liana, per bé que moltes vegades l’interès dels creadors ha\nrecaigut més en la seva biografia excepcional que en la seva producció literària. Amb algunes excepcions, entre les quals la més significativa és la del Llibre d’amic e amat, font d’inspiració per a autors com Jacint Verdaguer o Joan Vinyoli. 7. Sobre la present antologia\nÉs gairebé un tòpic del gènere haver de justificar la parcialitat de les antologies. Si qualsevol selecció és per definició incompleta, les dimensions de la producció de Llull agreugen la situació. La selecció que proposem fa èmfasi en el vessant literari, sense renunciar, però, a les qüestions doctrinals o intel·lectuals, molt sovint indestriables de l’expressió literària. Als davantals que precedeixen els passatges triats de cada obra, complementaris de la introducció, s’ofereixen algunes claus per interpretar i contextualitzar els textos. Per ampliar la informació, es pot consultar el capítol dedicat a Ramon Llull, a càrrec de Lola Badia, Albert Soler i qui signa aquestes ratlles, dins la Història de la literatura catalana, I, Dels orígens al segle xiv (Barcelona, Enciclopèdia Catalana - Editorial Barcino - Ajuntament de Barcelona, 2013), amb dades i bibliografia actualitzades. Com a introducció a Llull també és molt recomanable la Vida de mestre Ramon, a cura d’Anthony Bonner (Barcelona, Barcino, 2013). Els textos recollits en aquest volum s’han regularitzat ortogràficament d’acord amb els criteris del Taller d’Anotació de les Obres de Ramon Llull (TAORL). Els textos provenen de les edicions que s’assenyalen a continuació. Els passatges del Llibre de contemplació s’han pres de l’edició publicada en set volums per Mateu Obrador, Miquel Ferrà i Salvador Galmés dins la sèrie Obres de Ramon Lull (ORL) (Palma, Comissió Editora Lul·liana, 1906-1914), llevat del capítol 1, procedent de l’edició crítica en curs de publicació a cura d’Antoni I. Alomar (dir.), Montserrat Lluch, Aina Sitjes i Albert Soler, de la Nova Edició de les Obres de Ramon Llull (NEORL) (Palma,\nPatronat Ramon Llull, 2015). També s’hi han tingut en compte lectures de l’antologia de Josep E. Rubio (Barcelona, Barcino, 2009). Els textos seleccionats del Llibre de l’orde de cavalleria provenen de l’edició crítica d’Albert Soler, dins la col·lecció Els Nostres Clàssics (ENC) (Barcelona, Barcino, 1988). Les edicions crítiques emprades del Llibre del gentil e dels tres savis, el Romanç d’Evast e Blaquerna i el Llibre de meravelles són les de la NEORL; la primera, a cura d’Anthony Bonner (2015; 3a ed. revisada), la segona a cura d’Albert Soler i Joan Santanach (2009), i la tercera, en dos volums, a cura de Lola Badia (dir.), Xavier Bonillo, Anna Fernàndez Clot, Eugènia Gisbert i Montserrat Lluch (2011 i 2014). Cal assenyalar, respecte al Blaquerna, que el text del capítol 2 és fruit d’una reconstrucció moderna, tal com es justifica a l’edició crítica esmentada, perquè els capítols inicials de l’obra no s’han conservat en cap dels manuscrits catalans medievals que ens n’han arribat. L’Arbre de ciència va ser editat per Salvador Galmés (ORL; 1917, 1923 i 1926), i el Cant de Ramon, per Josep Romeu, al volum Poesies de Ramon Llull (Barcelona, Enciclopèdia Catalana, 1986; l’adaptació moderna és meva). L’elaboració d’aquesta antologia no hauria estat possible sense la intervenció d’unes quantes persones, a les quals vull agrair l’esforç i la confiança. En primer lloc, a Maria Toldrà, atenta i pacient revisora dels textos. També he d’esmentar l’equip de la Institució de les Lletres Catalanes, i sobretot Míriam Romeu i Laura Borràs, la seva directora. A la Mariona Garcia devem el disseny i la composició del llibre. I, és clar, a L’Avenç que s’hagi animat a publicar-la.\nLlull x Llull. Antologia de textos de Ramon Llull, de Ramon llull


El robatori de pastors elèctrics, un problema afegit pels ramaders — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / El robatori de pastors elèctrics, un problema afegit pels ramaders\nFilat elèctric (Foto: ACN)\nEls pagesos i ramaders han denunciat a l'ACN que als problemes provocats per la fauna salvatge en el sector, ara s'hi afegeix el robatori de pastors elèctrics. Ignasi de Castellarnau, ramader d'Alins i membre d'Unió de Pagesos (UP), ha explicat que són equips cars que es deixen a l'exterior de les finques per guardar el bestiar i que a vegades "acaben desapareixent".\nCastellarnau ha fet una crida als companys de sector i els demana que no comprin aquests aparells al mercat de segona mà si no estan segurs de la seva procedència, "perquè moltes vegades són robats". Els Mossos d'Esquadra han explicat que cada any tenen més d'una denúncia d'aquests tipus de robatoris. Durant els primers tres mesos de l'any ja se n'ha compatibilitzat dos al Pallars.\nIgnasi de Castellarnau reitera que aquests robatoris s'afegeixen als danys de la fauna salvatge que pateixen. "L'herba dels prats comença ara a rebrotar i animals com cabirols, cérvols, porcs senglars o muflons, no deixen que creixi ufanosa perquè se la mengen abans de fer-se gran". Això s'agreuja en el cas dels porcs senglars, ja que no sols es mengen l'herba "sinó que també fan malbé els sistemes de reg". En aquest cas, a les pèrdues econòmiques s'hi ha d'afegir les hores destinades a les reparacions.


Llums i ombres d’una remuntada\n"El futbol és un esport que, definitivament, té alguna cosa a dir en el panorama esportiu dels Estats Units"\nEls New England Patriots, flamants guanyadors de la Super Bowl (NFL) d’aquest any, després que el FC Barcelona remuntés el 4-0 al PSG van piular: “Benvinguts al club de les remuntades”. De fet, els Patriots van aconseguir el seu títol després d’una remuntada històrica contra els Atlanta Falcons: 34-28, quan en el tercer quart el marcador encara senyalava un 3-28 advers a la franquícia del gran Boston. L’artífex de la remuntada, Tom Brady, quarterback dels Patriots, ha estat el primer en la seva posició a tenir cinc anells de campió. Res gaire diferent, per l’èpica del moment, al què el FC Barcelona va fer al Camp Nou davant dels parisencs la setmana passada. No obstant, aquesta remuntada també ens ha de servir per poder reflexionar sobre altres aspectes col·laterals de la realitat culer: i més havent tornat a tocar de peus a terra a Riazor (2-1).\nPrimer. El futbol és un esport que, definitivament, té alguna cosa a dir en el panorama esportiu dels Estats Units. Que els campions de la Super Bowl, el principal espectacle de la temporada a Nord-Amèrica –un anunci de 30 segons durant el show pot arribar a costar entre 3 i 4 milions de dòlars–, empatitzin obertament amb el què passa a l’altra banda de l’Atlàntic diu molt de com les franquícies s’estan mirant (potser amb preocupació?) el desembarcament dels clubs europeus al nou món. El primer clàssic de la propera temporada també serà a Miami, un símptoma significatiu de la gran importància que les grans multinacionals del futbol –llegeixis FC Barcelona o Real Madrid– donen al mercat americà.\nSegon. Multinacionals del futbol, multinacionals de l’entreteniment. La lògica del futbol europeu s’està aproximant a com les franquícies funcionen des de fa molts anys: la maximització de l’èxit esportiu, màxima que havia guiat històricament la manera de ser dels clubs europeus –amb les conseqüents crisis que els va comportar– s’està substituint paulatinament per una gestió basada en la maximització dels beneficis, al més pur estil americà. El rotatiu conservador britànic The Telegraph, en un flamant reportatge de Jonathan Liew el passat 8 de març, ho explicava amb tot luxe de detalls, i a més ho feia fabricant un títol més que provocador però ben proper a la realitat: “The Madrification of Barcelona: How Barça went from ‘Més que un club’ to just another global superbrand“.\nTercer. Una flor no fa estiu. La culerada tendeix a ser tribunaire, tant els més joves com els veterans. La sensació d’eufòria després de la victòria contra els d’Unai Emery va tornar a fer despertar els clams que reivindiquen un nou triplet per acomiadar a Lucho. Riazor va fer tocar de peus a terra els culers, i sobretot a la política de fitxatges de Robert Fernández: els jugadors de sèrie B no són dignes d’entrar a l’Olimp. La plantilla de Luís Enrique aquesta temporada ha estat curta i mal compensada. Malgrat saber que el Barça és capaç de tot, el proper entrenador tindrà molta feina a fer.\nQuart. A l’Olimp hi serà sempre Messi, però també s’hi ha fet un lloc Sergi Roberto! Per què després del 6-1 la foto del partit era la del argentí celebrant el sisè gol amb el puny alçat envoltat d’aficionats a la banda, quan el de Reus havia obrat el miracle? Malauradament per Leo Messi, segurament l’única cosa que va fer bé el PSG va ser anul·lar-lo del matx. Però Messi és un déu, i fer-li ombra costarà anys. La capacitat de la premsa per crear un relat que distorsiona la realitat queda exemplificada per la magnífica instantània del freelance Santiago Garcés, que a l’Instagram del Barça va tenir 1,6 milions de likes en les primeres 36 hores després de ser publicada. Felicitats al company, però no oblidem que aquell dia la glòria va ser pel jugador del planter. El periodisme és còmplice de crear una realitat paral·lela capaç de distorsionar la realitat: l’objectiu d’una càmera exemplifica la subjectivitat innata en l’exercici de la nostra professió.\nCinquè, i per acabar. Espanya està farcia de diaris d’equip (advocacy press) al més pur estil d’una premsa política que era corrent durant el primer terç de segle XX. Per què L’Equipe és capaç de tenir una mirada crítica sobre la tornada de vuitens, mentre que la premsa que s’embolica amb la bufanda blanca només sap buscar complicitats entre l’arbitratge i els culers? Ho fan a Madrid, però d’altres vegades ho hem fet a Barcelona. La reflexió sobre què suposa fer periodisme esportiu a Espanya és necessària; tenir una audiència responsable davant dels mitjans que volen adoctrinar enlloc d’informar –també en l’anàlisi de l’actualitat esportiva– és essencial per una democràcia que vol sentir-se solidificada.


El 71 % de la població considera de risc baix acudir a petits comerços, segons l'enquesta de la Generalitat sobre la COVID-19\n- La sisena onada de l'estudi realitzat pel grup de treball Data Science for COVID-19 analitza la percepció de la ciutadania sobre el risc que impliquen diverses activitats\n- "És important transmetre que aquelles activitats que es poden tornar a fer, ho faran amb les mesures de seguretat necessàries", subratlla la directora general d'Anàlisi i Polítiques Públiques, Ana Berenguer\nEl 70,9 % de la població considera de risc baix fer la compra en petits comerços mantenint la distància de seguretat i el 82,3 % afirma que percep com a segur fer esport de manera individual, segons la sisena onada de l'enquesta elaborada pel grup de treball Data Science for COVID-19, dirigit per la comissionada de la Presidència per a l'Estratègia Valenciana per a la Intel·ligència Artificial, Nuria Oliver.\nL'enquesta, que es fa de manera periòdica des de l'inici de l'estat d'alarma, ha inclòs en aquesta onada una pregunta referent a la percepció de risc en diverses activitats que es tornaran a fer com a conseqüència de l'avanç en la desescalada una vegada estiguen permeses.\nLa directora d'Anàlisi i Polítiques Públiques, Ana Berenguer, considera positiu que la major part de la ciutadania perceba com a segur acudir a petits comerços per l'impacte que tindrà en la reactivació de l'economia. "El petit comerç ha resultat especialment castigat per la situació i és molt important que tinga la confiança dels valencians i les valencianes", ha indicat.\nL'assistència a locals xicotets, com perruqueries, amb cita prèvia, també és percebuda com una activitat de risc baix per al 59 % de les persones enquestades. Altres activitats, com reunir-se a casa amb amistats, és de risc baix per a un 27 %; menjar o sopar en restaurants amb limitació d'aforament, per a un 23,2 %, o estar en terrasses de bars en grup, per a un 21,9 %; són indicadors que reflecteixen la prudència de la ciutadania respecte a aquestes activitats.\n"Hem iniciat el camí de tornada a la normalitat sanitària, econòmica i social, i és important transmetre que les activitats que es poden tornar a fer ho faran amb les mesures de seguretat necessàries per a minimitzar-ne el risc", explica Berenguer.\nFer viatges en transport urbà o interurbà, amb un 19,7 %; acudir a cines, teatres o espectacles, amb un 16,8 %; participar en oficis religiosos, amb un 14,88 %; assistir a l'escola o l'institut, amb un 7,9 %, i viatjar amb avió, amb un 5,4%, tenen els percentatges més baixos sobre les activitats que la població considera que serà possible fer amb un risc baix de contagi una vegada estiguen permeses.\nAquestes són algunes de les conclusions de l'enquesta duta a terme pel grup de treball Data Science for COVID-19 l'objectiu del qual és l'aplicació de tècniques d'intel·ligència artificial (IA) i l'anàlisi de dades per a ajudar en la presa de decisions públiques en el context de la pandèmia del coronavirus.\nEl qüestionari, que disposa de 180.000 respostes acumulades, ha sigut dissenyat pel grup de treball liderat per Nuria Oliver, del qual formen part persones expertes de la Universitat Jaume I, la Universitat de València, la Universitat Politècnica de València, la Universitat Miguel Hernández, la Universitat d'Alacant, la CEU Cardenal Herrera i Fisabio.\nLa sisena ronda de l'enquesta sobre la COVID-19 es va fer entre l'1 i el 7 de maig i es van obtindre 9.177 respostes a Espanya, el 41 % a la Comunitat Valenciana.\nEl 71% de la población considera de bajo riesgo acudir a pequeños (...)\n- Declaracions de la directora d'Anàlisi i Polítiques Públiques, Ana Berenguer


València introdueix l'esquirol roig en el Jardí del Túria\nUn projecte pilot de l'Ajuntament de València introduirà pròximament exemplars d'esquirol roig a la ciutat\nEls Jardins del Túria albergaran aquesta primavera una nova espècie que serà sens dubte benvinguda per la seua activitat i la seua simpatia. Quatre exemplars juvenils d'esquirol roig seran les primeres a trepitjar el Jardí del Túria, com a part d'aquest projecte pioner que, segons la seua creadora Nerea Marín de la consultora ambiental Càdec, ajudarà a entendre aquests jardins no solament com a espais verds ornamentals, sinó com a ecosistemes complexos.\nAquests mamífers a més, poden ser beneficiosos per al medi ambient ja que està demostrada la seua “col·laboració” a l'hora de dispersar llavors d'arbres i arbustos.\nEl jaulón previst per a l'aclimatació dels primers quatre exemplars ja està instal·lat en l'edifici Naturia del Jardí del Túria i en pocs dies els animals, després de no menys de 4 setmanes d'aclimatació, seran soltats per a començar la seua nova vida a la nostra ciutat. A més els quatre esquirols estaran dotades d'un collaret emissor per a fer un radi seguiment i poder així observar i recollir dades de les zones que els resulten més atractives i dels seus costums en llibertat.\nAquests animals procedeixen del Centre de Recuperació de Fauna del Saler, al qual van arribar enguany recuperats del medi natural; són juvenils perduts o lesionats que, una vegada reposats, tindran amb aquesta acció de naturalització del Jardí del Túria una nova llar.\nEl projecte té a més finalitats educatives, perquè representa un nou recurs d'educació ambiental, tant en el que fa al coneixement de la vida i costums d'aquesta espècie nativa, com de la importància dels nostres parcs i jardins en la conservació de la biodiversitat; aquesta possibilitat es plantejarà principalment entre les escoles de la ciutat.


Política de privacitat - Efectiva Comunicació\nA Efectiva Comunicació és una prioritat el respecte i la protecció de les dades personals dels usuaris. Com a usuari ha de saber que els seus drets estan garantits en aquesta pàgina web.\nEfectiva Comunicació ha adequat aquesta web a les exigències de la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de protecció de dades de caràcter personal (LOPD), i al Reial Decret 1720/2007, de 21 de desembre, conegut com el Reglament de desenvolupament de la LOPD. Compleix també amb el Reglament (UE) 2016/679 del Parlament Europeu i del Consell de 27 d’abril de 2016 relatiu a la protecció de les persones físiques (RGPD), així com amb la Llei 34/2002, d’11 de juliol, de serveis de la Societat de la Informació i Comerç Electrònic (LSSICE o LSSI).\nIdentitat del responsable: Efectiva Comunicació\nNom comercial: Efectiva Comunicació\nNIF / CIF: 77628888R\nDirecció: Carrer Montserrat, 75, 08760 Martorell, Barcelona\nCorreu electrònic: hola@efectivacomunicacio.com\nActivitat: Comunicació empresarial i corporativa\nLes dades personals que tracta Efectiva Comunicació procedeixen de:\nQualsevol persona té dret a obtenir confirmació sobre si a Efectiva Comunicació estem tractant dades personals que ens concerneixen o no.\nEn determinades circumstàncies i per motius relacionats amb la seva situació particular, els interessats podran oposar-se al tractament de les seves dades. Efectiva Comunicació deixarà de tractar les dades, excepte per motius legítims imperiosos, o l’exercici o la defensa de possibles reclamacions. També podran sol·licitar la portabilitat de les seves dades.\nQuan un usuari es connecta amb aquesta web per enviar un formulari de contacte al titular, subscriure’s o realitzar alguna contractació, està facilitant informació de caràcter personal de la qual és responsable:Efectiva Comunicació. Aquesta informació pot incloure dades de caràcter personal com poden ser la teva adreça IP, nom, adreça física, adreça de correu electrònic, número de telèfon i altra informació. En facilitar aquesta informació, l’usuari dóna el seu consentiment perquè la seva informació sigui recopilada, utilitzada, gestionada i emmagatzemada per Efectiva Comunicació només com es descriu en l’Avís Legal i en la present Política de Privacitat.\nA Efectiva Comunicació hi ha diferents sistemes de captura d’informació personal i tractem la informació que ens faciliten les persones interessades amb la següent finalitat per cada sistema de captura (formularis):\n1. Formulari de contacte: Sol·licitem les següents dades personals: nom, e-mail i telèfon, per respondre als requeriments dels usuaris d’Efectiva Comunicació. Per exemple, podem utilitzar aquestes dades per respondre la seva sol·licitud i donar resposta als dubtes, queixes, comentaris o inquietuds que pugui tenir relatives a la informació inclosa al web, els productes i serveis que informem a través del web, el tractament de les seves dades personals, qüestions referents als textos legals inclosos a la web, així com qualsevol altra consulta que pugui tenir. L’informo que les dades que em facilita estaran ubicades als nostres servidors (físicament en els emplaçaments CPD del nostre proveïdor de hosting) dins de la UE.\nPer gestionar les xarxes socials. Efectiva Comunicació pot tenir presència en xarxes socials. El tractament de les dades que es dugui a terme de les persones que es facin seguidores a les xarxes socials de les pàgines oficials d’ Efectiva Comunicació, es regirà per aquest apartat. Així com per aquelles condicions d’ús, polítiques de privacitat i normatives d’accés que pertanyin a la xarxa social que procedeixi en cada cas i acceptades prèviament per l’usuari d’ Efectiva Comunicació. Tractarem les seves dades amb les finalitats d’administrar correctament la seva presència a la xarxa social, informant d’activitats, productes o serveis d’Efectiva Comunicació. Així com per a qualsevol altra finalitat que les normatives de les xarxes socials permeten. En cap cas farem servir els perfils de seguidors en xarxes socials per enviar publicitat de manera individual.\nEfectiva Comunicació, no ven, lloga ni cedeix dades de caràcter personal que puguin identificar a l’usuari, ni ho farà en el futur, a tercers sense el consentiment previ. No obstant això, en alguns casos es poden realitzar col·laboracions amb altres professionals, en aquests casos, es requerirà consentiment als usuaris informant sobre la identitat del col·laborador i la finalitat de la col·laboració. Sempre es realitzarà amb els més estrictes estàndards de seguretat.\nPer prestar serveis estrictament necessaris per al desenvolupament de l’activitat, Efectiva Comunicació, comparteix dades amb els següents prestadors sota les seves corresponents condicions de privacitat.\nE-mail màrqueting: The Rocket Science Group LLC (Mailchimp), amb domicili als EUA. Més informació a www.mailchimp.com The Rocket Science Group LLC (Mailchimp) tracta les dades amb la finalitat de realitzar els seus serveis de gestió de e-mail màrqueting a Efectiva Comunicació.\nGoogle Analytics: un servei analític de web prestat per Google, Inc., una companyia de Delaware l’oficina principal a 1600 Amphitheatre Parkway, Mountain View (Califòrnia), CA 94043, Estats Units ( “Google”). Google Analytics utilitza “cookies”, que són arxius de text ubicats al seu ordinador, per ajudar a Efectiva Comunicació a analitzar l’ús que fan els usuaris del lloc web. La informació que genera la cookie sobre el seu ús d’Efectiva Comunicació (incloent-hi la teva adreça IP) serà directament transmesa i arxivada per Google en els servidors d’Estats Units.\nEn navegar per Efectiva Comunicació es poden recollir dades no identificables, que poden incloure, adreces IP, ubicació geogràfica (aproximadament), un registre de com s’utilitzen els serveis i llocs, i altres dades que no poden ser utilitzats per identificar l’usuari. Entre les dades no identificatives estan també els relacionats als teus hàbits de navegació a través de serveis de tercers. Aquesta web utilitza els següents serveis d’anàlisi de tercers:\nQualsevol persona té dret a obtenir confirmació sobre si a Efectiva Comunciació s’estan tractant dades personals que els concerneixin, o no.\nEfectiva Comunicació deixarà de tractar les dades, excepte per motius legítims imperiosos, o l’exercici o la defensa de possibles reclamacions.\nVostè podrà exercir materialment els seus drets per correu electrònic adreçant-se a hola@efectivacomunicacio.com.\nEfectivaComunicació es compromet a l’ús i tractament de les dades personals incloses dels usuaris, respectant la seva confidencialitat i a utilitzar-los d’acord amb la finalitat d’aquests, així com a acomplir a la seva obligació de guardar i adaptar totes les mesures per evitar l’alteració, pèrdua, tractament o accés no autoritzat (Com els protocols Https que fem servir), de conformitat amb el que estableix la normativa vigent de protecció de dades.\nEfectiva Comunicació no pot garantir l’absoluta inexpugnabilitat de la xarxa d’Internet i per tant, la violació de les dades mitjançant accessos fraudulents a ells per part de tercers.\nCom a usuari, és l’únic responsable de la veracitat i correcció de les dades que faci arribar a Efectiva Comunicació exonerant a EfectivaComunicació, de qualsevol responsabilitat referent a això. Els usuaris garanteixen i responen, en qualsevol cas, de l’exactitud, vigència i autenticitat de les dades personals facilitades i es comprometen a mantenir-les degudament actualitzades. L’usuari accepta proporcionar informació completa i correcta en el formulari de contacte o subscripció.\nL’usuari declara haver estat informat de les condicions sobre protecció de dades de caràcter personal, acceptant i consentint el tractament dels mateixos per part d’Efectiva Comunicació en la forma i per a les finalitats indicades en aquesta política de privacitat.\nEfectiva Comunicació, es reserva el dret a modificar la present política per adaptar-la a novetats legislatives o jurisprudencials, així com a pràctiques de la indústria. En aquests supòsits, el prestador anunciarà en aquesta pàgina els canvis introduïts amb raonable antelació a la seva posada en pràctica.\nD’acord amb la LSSICE, Efectiva Comunicació no realitza pràctiques de SPAM, pel que no envia correus comercials per via electrònica que no hagin estat prèviament sol·licitats o autoritzats per l’usuari. En conseqüència, a cada un dels formularis que hi ha hagut a la web, l’usuari té la possibilitat de donar el seu consentiment per rebre el butlletí, amb independència de la informació comercial puntualment sol·licitada.\nD’acord amb el que disposa la Llei 34/2002 de Serveis de la Societat de la Informació i de comerç electrònic, Efectiva Comunicació es compromet a no enviar comunicacions de caràcter comercial sense identificar-les degudament.


ES LLIUREN ELS IV PREMIS PLA D’EMPRESA IQS |IQS\nES LLIUREN ELS IV PREMIS PLA D’EMPRESA IQS\nEls accèssits són TFC7 de Marc Boixasa, Lluís Corbera i Astrid Julià, i Minut Car, mobilitat elèctrica de Gala Gasset i Laura Vivas\nGran Participació: 130 alumnes per a 60 projectes Pla d'Empresa IQS i 11 Treballs d'Investigació\nBarcelona, 29 de novembre de 2010.- El passat dijous es van lliurar els IV Premis Pla Empresa IQS per als alumnes de 5è dAdministració i Direcció dEmpreses i Enginyeria Industrial dIQS. L'encarregat d'obrir l'acte va ser el Dr. Enric Julià, director general IQS, que va valorar positivament l'esforç dels alumnes. A continuació, en nom del jurat, Francesc E. Ruiz i Armengol va expressar la gran professionalitat dels treballs presentats enguany. Finalment, el veredicte del jurat va ser llegit per José Luis Diloy, professor especialitzat en Plans d'Empresa IQS.\nEnguany, tot i haver-se presentat, aproximadament, 60 projectes i haver augmentat la participació als Premis Pla dEmpresa fins a 130 alumnes i, també 11 alumnes de Treball dInvestigació, el primer premi Pla d'Empresa IQS, dotat amb 6.000 euros, ha estat declarat desert.\nEl jurat està constituït per Francesc E. Ruiz i Armengol, director de l'àrea de Cartera Pròpia i Participacions de "la Caixa", Jeroni Farnós, director general de Technip i Lluís Sanglas, PDN Finançament de Projectes Empresarials. El tribunal que concedeix els premis és extern i independent dIQS, per tal de facilitar una valoració dels treballs examinats des dun punt de vista estrictament empresarial, tecnològic i, en especial, de la seva viabilitat econòmica.\nDesprés de realitzar una lectura profunda de tots els Plans dEmpresa defensats aquest curs, el jurat es va reunir el passat dijous 18 de novembre per deliberar i decidir quins eren els Plans dEmpresa finalistes que optaven al Premi. Principalment es va avaluar loriginalitat del treball, la viabilitat del projecte, lanàlisi prèvia de lentorn, així com els plans de vendes i de màrqueting. Com a resultat de les llargues deliberacions es van declarar dos accèssits, valorats en 3.000 euros cadascun, que van recaure en Marc Boixasa, Lluís Corbera i Astrid Julià pel projecte TFC7, i en Gala Gasset i Laura Vivas pel projecte Minut Car, mobilitat elèctrica.\nTFC7, Pla dEmpresa realitzat sota la tutoria de Francesc Banqué, professor del Departament de Gestió Empresarial IQS, és un software que permet lemmagatzematge per a la seva posterior gestió, consulta, recuperació i explotació de tots els continguts multimèdia i audiovisual, al qual accedeix una entitat esportiva durant la seva feina diària. [Veure resum executiu]\nMinut Car, mobilitat elèctrica, Pla dEmpresa realitzat amb el suport del tutor Claudio Carasso, proposa un servei de lloguer de cotxes elèctrics per minuts amb una facturació minut a minut, per poder circular per una de les ciutats més cares dEspanya, Barcelona. [Veure resum executiu]\nEls Premis Pla dEmpresa IQS reconeixen els millors Treballs Finals de Carrera (TFC) i Treballs d'Investigació amb lobjectiu dincentivar les noves idees de les joves promeses abans de la seva incorporació a la vida laboral. Daquesta manera, pretenen generar idees innovadores amb el repte de promocionar una activitat emprenedora i que es puguin dur a terme pels mateixos estudiants dúltim any de carrera o per inversors que tinguin interès a participar en aquestes iniciatives. És rellevant destacar la capacitat dels estudiants dADE de treballar amb eficiència en ambients tecnològics en col·laboració amb alumnes de l'Escola Tècnica Superior IQS. [ info. Què és un Pla dEmpresa?]


L'advocat de Convergència renuncia als testimonis polítics del cas Palau, entre ells Jordi Turull\nDiversos càrrecs i excàrrecs del partit no declararan en el judici per l'espoli del Palau i el presumpte finançament irregular de CDC, i evitaran, així, l'exposició mediàtica\n5 min. Barcelona 01/03/2017 13:30\n651x366 Fèlix Millet, Jordi Montull i la filla, Gemma, al banc dels acusats en la primera sessió del judici pel cas Palau / VIOLETA GOMÀ/POL ACN Fèlix Millet, Jordi Montull i la filla, Gemma, al banc dels acusats en la primera sessió del judici pel cas Palau / VIOLETA GOMÀ/POL ACN\nLa defensa de Convergència ha renunciat a la declaració de 36 testimonis en la primera sessió del judici per l'espoli del Palau de la Música i el presumpte finançament irregular del partit d'Artur Mas. Entre els testimonis que renuncia el partit hi ha l'actual president del grup de Junts pel Sí, Jordi Turull, però també els exconsellers Felip Puig i Pere Macias. El partit al·lega que no són necessaris per provar la legalitat de les adjudicacions d'obres públiques a Ferrovial, però renunciant-hi eviten exposar-los a un judici llarg i mediàtic i després de les declaracions dels acusats, entre ells Jordi Montull, que està disposat a confessar el desviament de diners al partit per salvar la seva filla Gemma.\nLa primera jornada del judici ha arrencat amb el plantejament de les qüestions prèvies de les parts, tot i que la sessió està marcada per l'ombra de la possibilitat de la confessió de Montull. Abans que comencés el judici, a Millet i Montull se'ls ha pogut veure parlant amb el gest seriós i de manera reservada fora de la sala. També hi ha hagut converses entre els advocats de tots dos, així com d'altres acusats.\nConvergència no vol que declarin els pesos pesants del partit\nEntre els testimonis als quals ha renunciat la defensa de Convergència hi ha el president del grup parlamentari de Junts pel Sí, Jordi Turull, que havia de declarar com a membre de la mesa de contractació d'un pavelló a Sant Cugat adjudicat a Ferrovial i els exconsellers Felip Puig, Pere Macias, pel seu paper en la cartera d'Obres Públiques en l'època dels fets, o l'exconseller Joan Ignasi Puigdollers, membre llavors del consell d'administració de l'empresa d'infraestructures GISA, juntament amb Enric Ticó, Brauli Duard, Josep Mir, Ramón Massagué, Martí Carnicer, David Vegara o Antoni Segarra, entre d'altres.\nL'advocat de Convergència, Xavier Melero, ha al·legat per renunciar als testimonis que ja ha quedat demostrat que les adjudicacions es van fer de manera legal. Com que el partit era l'únic que els havia citat a declarar, renunciant a les compareixences s'estalvia exposar pesos pesants del partit en un judici llarg i mediàtic i obligar-los a respondre preguntes després d'una hipotètica confessió de Montull implicant-hi el partit.\nEntre els testimonis renunciats també hi havia excàrrecs d'altres partits, com l'exconseller Joaquim Nadal o l'exdiputat de Ciutadans, Jordi Cañas –també membre del consell d'administració de GISA en el moment dels fets–, o els exsecretaris de Política Territorial, Josep Antón Grau, Josep Arqués, Josep Mir i Carmina Llumà.\nLa renúncia retallarà en quatre dies la durada del judici, ja que no caldrà efectuar les sessions previstes entre el 24 i el 27 d'abril. Melero, que també representa l'extresorer del partit Daniel Osàcar, ha demanat exculpar-lo del principal delicte que li atribueixen les acusacions –tràfic d'influències– pel temps que el cas ha trigat a arribar a judici. Osàcar s'enfronta a una condemna de set anys i mig de presó.\n540x306 Imatge dels 16 acusats del cas Palau seguint la primera jornada del judici, amb Daniel Osàcar, l'extresorer de Convergència a l'extrem dret de la segona filera / MANOLO GARCIA Imatge dels 16 acusats del cas Palau seguint la primera jornada del judici, amb Daniel Osàcar, l'extresorer de Convergència a l'extrem dret de la segona filera / MANOLO GARCIA\nPer la seva banda l'advocat de l'exdirector general a Catalunya de l'empresa Ferrovial –a qui s'acusa de pagar 6,6 milions d'euros de comissions al partit a canvi d'adjudicacions–, Cristóbal Martell, ha intentat tombar les principals proves de les acusacions sobre el suposat finançament irregular de Convergència. Igual que l'advocat del partit, també s'ha referit a la prescripció dels delictes que s'atribueixen a l'exdirectiu de la constructora Pedro Buenaventura, que s'enfronta a una condemna de quatre anys i mig de presó.\nL'advocat d'un dels assessors jurídics del Palau acusats, Miguel Capuz, també ha demanat que els acusats declarin al final del judici i no al principi, com està previst en el calendari marcat per la sala. Entén que fer-ho al final garanteix millor el dret de defensa dels processats. Aquest dijous, continuarà el tràmit de qüestions prèvies i després el tribunal decidirà si n'admet alguna. Alguns dels lletrats han demanat que els seus clients puguin absentar-se de les sessions on no tinguin cap paper actiu. De moment no ho han fet els principals acusats, que podrien demanar-ho un cop passats els seus interrogatoris.\nMontull, disposat a confessar per salvar la filla\nEl judici del Palau pot patir un gir inesperat, per la voluntat de Montull de buscar una sortida per a la seva filla Gemma. L’ex número dos del Palau de la Música i mà dreta de Fèlix Millet estaria disposat a confessar el presumpte finançament il·legal de Convergència per rebaixar la seva condemna i la de la filla –s'enfronten a 27 i 26 anys de presó–, segons han confirmat a l’ARA fonts properes al cas. Fins ara Millet i Montull havien confessat –tot i que parcialment– haver posat la mà a la caixa del Palau però mai hi havien implicat Convergència.\nLes mateixes fonts expliquen que l’acord no està tancat i que dependrà del que estiguin disposats a declarar els Montull dimecres vinent. L'elevada pena a què s'enfronten pare i filla també implica que hauran de posar tota la carn a la graella perquè la fiscalia i la resta d’acusacions estiguin disposats a rebaixar-los la condemna. El principal punt passa pel que expliquin sobre el finançament del partit d’Artur Mas i si el “Daniel” que apareix a l’agenda de Millet és l’extresorer del partit Daniel Osàcar.\nCaldrà que la confessió vagi acompanyada de garanties patrimonials per assegurar que els acusats poden fer front als diners presumptament desviats. Fins ara Millet i Montull han consignat 5,5 milions d’euros als jutjats, però la fiscalia xifra l’espoli en 29,7 –dels quals 6,6 haurien anat a CDC. Primer les acusacions escoltaran què tenen a dir els Montull i en el tràmit de conclusions definitives, al final del judici –previst per al juny–, si la seva confessió ha estat suficient, podrien estudiar la rebaixa.\nEl 'qui és qui' i altres trucs a l'espera de Millet\nMontull, en un recés del judici: "La setmana vinent serà més divertit"\n#CasPalau, vuit anys d'espera: l'actualitat en 10 tuits\nMas referma la confiança en Osàcar i veu “prematur” valorar un pacte de Montull per implicar-hi CDC


Quan els genis són genis perquè pateixen una malaltia - Diari de Girona\nQuan els genis són genis perquè pateixen una malaltia\neuropa press 25.05.2019 | 00:12\nLeonardo da Vinci va produir part de l'art més icònic del món, però els relats històrics mostren que va haver de lluitar per completar les seves obres. Quan fa 500 anys de la seva mort, el professor Marco Catani, investigador de l'Institut de Psiquiatria, Psicologia i Neurociència del King's College de Londres, a Regne Unit, suggereix que la millor explicació de la incapacitat de Da Vinci per finalitzar els projectes és que el gran artista va poder patir un trastorn de dèficit d'atenció i hiperactivitat (TDAH).\nEn un article en la revista Brain, el professor Catani exposa l'evidència que dona suport a la seva hipòtesi, basant-se en relats històrics de les pràctiques i el comportament laboral del geni italià. A més d'explicar la seva postergació crònica, el TDAH podria haver estat un factor en l'extraordinària creativitat i els assoliments de Leonardo en les arts i les ciències.\n«Encara que és impossible fer un diagnòstic post mortem d'algú que va viure fa 500 anys, el TDAH és la hipòtesi més convincent i científicament plausible per explicar la dificultat de Leonardo per acabar les seves obres. Els registres històrics mostren que Leonardo va passar massa temps planificant projectes, però va mancar de perseverança. El TDAH podria explicar aspectes del temperament de Leonardo i el seu estrany geni volàtil», assegura el professor Catani.\nEl TDAH és un trastorn del comportament caracteritzat per l'ajornament continu, la incapacitat per completar les tasques, la confusió mental i la inquietud del cos i la ment. Encara que és més comunament reconegut en la infància, el TDAH es diagnostica cada vegada més entre els adults, inclosos estudiants universitaris i persones amb carreres reeixides.\nEls relats de biògrafs i contemporanis mostren que Leonardo estava constantment en moviment, sovint saltant de tasca en tasca. Com molts dels que pateixen de TDAH, dormia molt poc i treballava contínuament dia i nit alternant cicles ràpids de migdiades curtes i temps despert.\nJuntament amb els informes de comportament erràtic i projectes incomplets d'altres artistes i patrocinadors, inclòs el Papa León X, hi ha evidència indirecta que suggereix que el cervell de Leonardo es va organitzar de manera diferent en comparació amb la mitjana. Era esquerrà i probablement era dislèxic i dominava el llenguatge en el costat dret del seu cervell, trets comuns entre les persones amb TDAH.\nPotser el costat més distintiu i, no obstant això, pertorbador de la ment de Leonardo va ser la seva voraç curiositat, que va impulsar la seva creativitat i també el va desconcentrar. El professor Catani suggereix que el TDAH pot tenir efectes positius. Per exemple, vagar per la ment pot alimentar la creativitat i l'originalitat. No obstant això, si bé és beneficiós en les etapes inicials del procés creatiu, els mateixos trets poden ser un obstacle quan l'interès canvia a una altra cosa.\nEl professor Catani diu que «hi ha una idea errònia que preval sobre el fet que el TDAH és típic dels nens amb poca intel·ligència, destinats a una vida problemàtica». «Espero que el cas de Leonardo mostri que el TDAH no està vinculat a un baix coeficient intel·lectual o falta de creativitat, sinó a la dificultat de capitalitzar els talents naturals. Espero que el llegat de Leonardo ens ajudi a canviar alguns dels estigmes entorn del TDAH», conclou.


EDR : Santa Salut: «Cal ser lliures, per sentir i aprendre del que és dolç i del que és amarg a la vida»\nEntrevistem la rapera de Sabadell sobre el seu segon treball d'estudi, 'Discordia'\nSanta Salut: «Cal ser lliures, per sentir i aprendre del que és dolç i del que és amarg a la vida»\nLa rapera Salut Cebrià Santa Salut llança el segon àlbum, 'Discordia' (Yuukii Records, 2022), sobre la davallada de l’amor a l’infern. La jove artista sabadellenca de 23 anys mostra la nova faceta urbana més melòdica jugant amb diversos gèneres, que van de la balada al tecno i del mètal a la rumba. En parlem amb ella\nDes del seu debut amb Conversaciones íntimas (autoeditat, 2019), Santa Salut no ha parat de créixer fins a consolidar-se com una de les noves promeses femenines del rap català. En aquest darrer any, l’artista ha gravat “Un altre petó” i “(No)cima” amb Colors Studios, un estudi de fama internacional que, conegut per la seva estètica minimalista, promou els artistes emergents, i per on han passat María José Llergo, Nathy Peluso, Sen Senra, Billie Eilish, Jorja Smith o Doja Cat, entre altres. A més, ha llançat “Fantasmas del pasado” amb Estrella Damm: “Jo sempre he estat d’Estrella, així que em va fer molta il·lusió”, declara.\nEl nou disc és més melòdic que el teu debut i has passat de la denúncia social a l’amor. Com has assumit el canvi?\nÉs l’evolució que he fet com a artista. He anat agafant confiança, tant en el pla compositiu com vocal, i cada cop m’agrada més experimentar. Volia fer un disc sorprenent, que aportés i que expressés un concepte i un trajecte personal. Volia aprendre a fer música i a rodejar-me d’altres artistes.\nCantes sobretot en castellà, però no és estrany que en una mateixa cançó hi hagi versos en català, anglès o francès. Et sents igual de còmoda amb tots els idiomes?\nCada cop em sento més còmoda cantant en català i anglès, perquè m’hi vaig acostumant amb noves idees. Cantar en castellà té a veure amb el fet d’haver escoltat, en general, més rap en aquesta llengua, per falta d’altre material que amb el temps he anat descobrint. En aquest disc hi he volgut incorporar més cançons en català, i en algun cas és l’idioma predominant.\n'Discordia' és un viatge per una relació més o menys tòxica (“Oasis” o “Sense tu”), passant per l’infern, i un ressorgiment a base de l’amor propi. L’has concebut com un àlbum conceptual?\nSí, perquè des del principi ja volia explicar una història que passés per diverses fases. I en cadascuna he jugat amb uns sons i unes temàtiques diferents.\nDe fet, les bases també estan farcides de detalls, hi ha moltes instrumentals amb canvis de ritme i jocs sonors. Com ho heu treballat?\nAmb els productors, Hug Sound, Juan Galan i Roots, hem escoltat molta música i ens hem inspirat els uns en els altres. Quan vaig proposar al Hug de gravar el disc, vam fer una pluja d’idees per apuntar alt. Li vaig dir que volia fer cançons tecno i trap, una balada o buscar una sonoritat acústica. Vam deixar fluir les idees per veure on ens portava la inspiració.\n“La minifalda” és un dels primers temes que vas presentar, replet de referències a temes emblemàtics, com “Muchas flores” de Rosario o “Obi obá” d’El Príncipe Gitano.\nSí, crec que això li dona un aire divertit i em serveix de punt d’unió amb l’oient perquè és impossible no cantar-les de manera compartida. I també és un tribut als músics que m’agraden.\nA “Three” s'hi senten les veus d’Elane i Sofia Gabanna (també als cors de “Trocito de paz”).\nSí, al disc hi ha col·laboracions amb persones properes, perquè volia ajuntar qui ha estat rellevant per mi. L’Elane la vaig conèixer fa quatre anys en un Micro Obert. Vam començar a cantar juntes i ens hem fet molt amigues. I amb la Sofia ens vam conèixer just després que es mudés de l’Argentina a Barcelona, i ja vam ajuntar-nos les tres per rapejar.\nA partir de la cançó “Self Love” el to del disc es torna més fosc, tant en les lletres com en la sonoritat.\nÉs el primer tema de la davallada a l’infern, i volia expressar el sentiment ofegat de dir-se a una mateixa que ja n’hi ha prou de ser dins el món obscur que comporta la baixa autoestima, el mal d’amor, les crítiques externes... La suma de totes les forces negatives que t’acaben enterrant. Vull que qui l’escolti senti també la seva lleona interior.\nAquest ‘infern’ encara es fa més patent en les lletres de cançons com “Cadena de plata” o “Cha cha cha”, creant una contradicció entre el nom de Santa Salut i l’avern.\nEl meu nom artístic sempre ha significat una sàtira de com se suposa que han de ser les coses. Santa Salut vol ser desafiant i contundent. La dualitat entre el bo i el dolent dona molt de joc.\nL’infern del qual parles sembla un terrabastall emocional que va de l’amor a la 'Discordia' del títol del disc, tal com deixes entendre a l'“Outro”: ‘Es el amor el que trae la discordia’.\nLa conclusió final del disc és que per molt que et sentis al fons del pou més profund, l’amor per una mateixa sempre és el principi d’un nou dia. En aquest mateix sentit, la cançó “Outro”, que tanca l’àlbum, vol ser el desenllaç de la història i anima a ser lliures per sentir i aprendre del que és dolç i del que és amarg de la vida. La dualitat sempre existirà, perquè sense la foscor no pot haver-hi llum.\nCom traduireu 'Discordia' al directe?\nA les actuacions volem mesclar l’estil més clàssic dels instruments orgànics amb la modernitat i underground del rap amb un discjòquei. A l’escenari el Daax (Flashy Ice Cream) farà de PD, la Sofía Roma 'Ultra' s’encarregarà dels cors i el beatbox, Fran Massareli tocarà la guitarra i, finalment, quan pugui venir, Andrea Beardo ens acompanyarà amb el saxo.


Unes 50 persones vam celebrar els 25 anys d'Amics de la Terra i de la reforestació de Son Torrella - Amics de la Terra\nUnes 50 persones vam celebrar els 25 anys d’Amics de la Terra i de la reforestació de Son Torrella\n26 de març de 2019 4 d'abril de 2019\nEl passat diumenge 24 de març, l’associació ecologista Amics de la Terra Mallorca va celebrar el 25 aniversari no només del seu naixement, sinó també de la posada en marxa del projecte de reforestació de la finca Són Torrella del Puig Major.\nUnes 50 persones, entre persones sòcies, voluntàries i simpatitzants, de totes les edats, es van reunir per a fer un recorregut pel bosc que, gràcies a l’esforç de tantes persones, es va plantar fa 25 anys en una zona de cobertura vegetal degradada, en Sa Coma de Son Torrella, i que ara és un bosc consolidat.\nLa jornada va consistir també a realitzar unes labors forestals de protecció d’algunes de les alzines plantades en els últims anys, adaptant reixetes i mallado més alt per a evitar que les cabres danyin aquesta reforestació.\nFinalment, van brindar en una torrada celebrant els 25 anys del treball que Amics de la Terra Mallorca realitza, del local al global, promovent campanyes per a involucrar a la ciutadania i donar a conèixer les alternatives més sostenibles i respectuoses, per a les persones i el planeta.\nAmics de la Terra Mallorca vol animar a la participació durant el 2019, organitzant diferents activitats especials per a continuar celebrant aquest quart de segle en actiu, culminant en una festa a la fi d’any. També han estrenat una nova web, un logo específic per a celebrar aquest aniversari, i llançat una nova quota específica durant el 2019: “25 € pels 25 anys” per a convidar al fet que més persones s’associïn i aquesta labor conservacionista continuï sent possible.\nAquí podeu veure algunes de les imatges de la jornada, aviat posarem aquí l’àlbum complet!\nGràcies a tots els Amics i les Amigues de la Terra!


Obert per vacances 11 d'agost del 2017 | Andorra Difusió\nObert per vacances 11 d'agost del 2017\nEn Josep Tomàs avui ens recorda episodis de neu, que de ben segur recordeu. Ens trasllada a l'any 2001 i 2003. Aprofitem per fer una pinzellada de Les llàgrimes de Sant Llorenç o Pluja de Perseids!!\nEls Think Twice a l'Esquella Incles walking music festival\nAquest cap de setmana podrem gaudir d’una nova entrega d’una de les cites musicals més màgiques del nostre país. En un entorn privilegiat i de luxe com és la Vall d’Incles, podrem escoltar un munt de bandes i artistes del país a l’ «Esquella Incles walking music festival». Una d’aquestes formacions és Think Twice, formada per Ishtar Ruiz i Marc Mas que avui ens visiten als estudis de RNA per fer-nos una prèvia del seu esperat concert al festival de demà.\nEsports amb Cesc Sanjuan\nCesc Sanjuan ens apropa l'esport. Agenda del cap de setmana on parlem de la situació de Jaime Fernández (Morabanc Andorra), una cursa que ens portarà riu amunt, futbol platja i motocross.\nCartellera cinematografica amb Meri Picart\nMeri Picart ens porta l'estrenes d'aquesta setmana i les pel·lícules que continuen en cartellera. Pel que fa a les estrenes, en són dues, El rey Arturo i Emoji. Continuen la tercera part de Cars i Gru, mi villano favorito, així com també Spiderman i Atómica.


Butlletí 76 - Butlletí\nAviat farà 10 anys que Edu21 començà el seu trajecte per a bastir un espai de reflexió i esperonament de l’acció sobre l’educació. Començàrem a Terrassa, aplegant quasi 100 mestres que respongueren a les preguntes que Edu21 els plantejà amb el propòsit d’esbrinar quins eren els grans reptes educatius del país.\nVull seguir estudiant, però no em deixen\nL’educació és un dret fonamental garantit per la Constitució i per l’art. 21 de l’Estatut d’Autonomia de Catalunya. El capítol I de la Llei d’Educació reitera de nou aquest dret, també ho fa la Llei d’Educació estatal. Però a mesura que es van concretant aquests preceptes marc de la normativa educativa, aquest dret es va difuminant amb normativa d'inferior rang, fins al punt que a un cert col·lectiu del nostre alumnat els quedarà totalment vetada la possibilitat de poder seguir estudiant una vegada acabada l’Educació Secundària Obligatòria.\nAutor: Francesc Xavier Moreno Oliver, professor del Departament de Pedagogia Aplicada de la Universitat Autònoma de Barcelona\nPer un sistema educatiu propi i sobirà\nSigui quin sigui el desenllaç del procés ja endegat, s'apropen hores decisives per a tots nosaltres i per a Catalunya. Amb tota seguretat, aquest serà recordat com un punt d'inflexió en la nostra història com a poble. Tindrem al nostre abast, segons el resultat, l'oportunitat de decidir quin sistema educatiu volem. I si l'educació ha de convertir-se en l'eix de la nostra acció política i de país.\nAutor: Marc Gijón, mestre i secretari d'Edu21\nL'assistència és gratuïta, però cal reservar lloc omplint el formulari que trobareu al nostre web.\nTots som fills del nostre temps, i en aquest sentit Jaume Sarramona ha vist transformar-se el país d'una manera completa els darrers anys: des dels foscos anys del franquisme fins a la il·lusió col·lectiva del procés sobiranista. I ha viscut aquesta transformació en primera persona perquè ell n'ha estat un dels protagonistes.\nCom ens diu ell mateix al pròleg: "Pretenc deixar constància del que s'anomena una 'història de vida', és a dir, un conjunt de vivències personals al llarg de la trajectòria vital, en aquest cas vinculades específicament a l'educació, àmbit de reflexió i d'actuació de la meva vida professional".\nSEE Coaching - serveis per a l'excel·lència educativa\nEspai de formació i acompanyament per ajudar a millorar les relacions personals en l'àmbit familiar i escolar.


ᐅ Posicionament web Balsareny - Posicionament Google SEO Balsareny\nLi oferim un servei de posicionament web Balsareny potent i eficaç, que garanteix els millors resultats de posicionament a Google.\nExperts en posicionament web Balsareny\nEl nostre posicionament web Balsareny va de bones pràctiques, metodologia contrastada i experts en estratègies SEO nacional i internacional. El nostre equip professional a Balsareny analitza i confecciona en cada cas una proposta a mida sobre l’estratègia SEO On-page i Off-page més adient i que millor encaixa amb les necessitats del client i els seus objectius en aquest sentit.\nPosicionament web Balsareny amb màximes garanties\nEls nostres resultats en posicionament web Balsareny els podem demostrar amb els nostres casos d’èxit reals i vigents, gràcies a la nostra gran experiència en aquest sector i gran quantitat de clients que confien en el nostre posicionament web Balsareny.\nEstratègies SEO Google de Gestinet. El millor posicionament web Balsareny\nEl nostre objectiu a l’hora de crear una estratègia SEO Balsareny és aconseguir els millors resultats en la generació de trànsit potencial i sa des dels cercadors, sobretot el posicionament Google, cap a la pàgina web del client. La conversió d’aquest trànsit nou potencial en client nou aconseguit, és l’estratègia On-page que també cal abordar per assegurar-nos l’èxit i tancar el procés consolidant l’estratègia dissenyada.\nA l’igual que el Manteniment informàtic és vital per a qualsevol empresa avui dia, la seva estratègia SEO de posicionament web Balsareny també forma part de quelcom vital i necessari per a la seva supervivència o en cas contrari, òbviament pot tenir els dies comptats.\nMetodologia pròpia en posicionament web Balsareny\nEl nostre secret és tractar el posicionament web Balsareny com a metodologia i filosofia dins el nostre ADN i plasmar-ho a l’hora de crear i optimitzar les pàgines web que realitzem. Utilitzem en tot moment metodologia pròpia, tècniques i estratègies SEO contrastades i vigents, amb les màximes garanties d’èxit i sense riscos. Mai hem tingut una pàgina web penalitzada i en tots els casos realitzem una estratègia SEO a mida amb les màximes garanties per a consolidar els objectius marcats.\nAixí doncs, el posicionament web Balsareny és una forma de fer les coses, una metodologia constant i una filosofia que cal desenvolupar en cada disseny web, optimització web i projecte en aquest sentit. Aquesta metodologia i filosofia de treball és el resultat de tants anys d’experiència en el servei de posicionament web Balsareny, i només es pot assolir entenent i transpirant durant tant de temps els paràmetres, motius i estratègies de posicionament web Balsareny òptimes i exitoses que Google contempla en el seu posicionament natural, en evolució constant.\nMetodologia de posicionament web Balsareny pròpia, tècniques i estratègies SEO contrastades.\nEls millors resultats en la generació de trànsit potencial mitjançant el posicionament web Balsareny.\nPropostes de posicionament web Balsareny a mida sobre l’estratègia SEO On-page i Off-page.\nBones pràctiques, metodologia contrastada i experts en estratègies posicionament web SEO Balsareny.\nBalsareny i el seu posicionament web\nCada ubicació i zona geogràfica te un tractament específic a nivell SEO Google i això afecta directament en una gran majoria d’estratègies de posicionament web Balsareny que desenvolupem, tant sigui pel volum i tipus de competència, com tipus de sector, activitat, etc... Cal tractar cada projecte i estratègia de posicionament web Balsareny de forma personalitzada i a mida, només així es pot garantir l’èxit de la mateixa i aconseguir els resultats en posicionament web Balsareny esperats.\nGestinet ❤ Posicionament web Balsareny\nSi, ho reconeixem, som addictes i ens apassiona el cercador Google des dels seus inicis, i les estratègies de superació constant que dissenyem per tal que cada client sobresurti dins el Posicionament dins Google, evolucionant-les amb el temps per tal de millorar i optimitzar resultats constantment. Val a dir que a Balsareny comptem amb clients que són models de negoci online i gairebé la única captació de client potencial és via posicionament Google, amb l’exigència i pressió que això comporta.