El blog del Maurici: Coses de parella. Els fonaments\nCoses de parella. Els fonaments\n– T’ho dic de debò, creu-me, no saps com t’arribo a agrair que ho entenguis. No m’ha estat gens fàcil plantejar-te la situació però em semblava absolutament necessari fer-ho. Després d’haver passat per tantes males experiències amb diferents homes, ara vaig amb peus de plom. Ja t’he dit que m’agrades, que et trobo atractiu, interessant i, pel que et conec fins ara, crec que ets un bon home. Però com que m’he equivocat tantes vegades com cops m’he enamorat, he d’estar molt però que molt segura per tirar endavant una relació. Si a tu et sembla bé ens podem anar veient de tant en tant, com amics, per prendre un cafè, una cerveseta o fins i tot, si vols, podem anar a sopar plegats. I si veiem que la cosa va funcionant, que estem bé un amb l’altre, que ens complementem i que ens enriquim mútuament, doncs perfecte, sensacional. Però vull anar a poc a poc, sense presses i, a la vegada, sense pauses, doncs si no hi ha continuïtat tampoc arribarem enlloc, si és que hi hem d’arribar. Així, amb tranquil·litat i uns bons fonaments, la nostra relació es podrà anar solidificant i això és una garantia, no total però si bona, que més endavant ens puguem decidir d’anar a viure junts i vés a saber si casar-nos i tenir fills i tot. Però de moment ens ho prenem amb calma, d’acord? No sé, si tens alguna cosa a dir, alguna cosa que et preocupi, el que sigui, saps que pots confiar en mi, oi? Perquè, al cap i a la fi, aquesta és la base de tot: la confiança. Sense confiança i complicitat no hi ha parella que duri dos dies. Potser també tu tens alguns dubtes o alguna qüestió que et neguiteja i no saps com dir-m’ho. Jo et vull animar a que m’ho expliquis, si és el que desitges, naturalment; no vull forçar cap situació que et pugui molestar. Però saps tan bé com jo, que si ens obrim un a l’altre, si ens expliquem les coses amb sinceritat i procurem ser recíprocament empàtics, podem ajudar-nos i fer grans coses junts. És tan important parlar com saber escoltar i tinc la sensació que fa massa estona que parlo i que tens ganes de fer-me saber alguna cosa. Oi que sí? Oi que no m’equivoco? Ja m’ho semblava a mi. Au, digues, sense por, sense vergonya. Per mi també és molt important sentir dins meu que tu et refies de mi. Em fa sentir bé com a persona i segurament a tu et traurà un pes de sobre. T’escolto.\n– Bé, sí, hi ha una cosa que et volia comentar. Tot i l’entrenament continu per totes les cases de putes de la rodalia, no hi ha manera, no n’aprenc. Sento dir-t’ho així però jo també vull ser sincer amb tu. El cas és que follo fatal.\nConte escrit el 29 d’abril de 2006.\nRevisat el 4 de desembre de 2012.\nElfreelang 24 de desembre de 2012, a les 12:36\nun final que fa somriure si més no.....et desitjo unes bones festes Maurici!\nXeXu 24 de desembre de 2012, a les 23:58\nUna mica tòpic això que la dona doni mil i una voltes a les coses i que l'home vagi de cara a barraca pensant només en una cosa. Ens ho prenem a conya, però no sempre és així. Ara, que els homes som més simples, això em sembla una evidència...\nYáiza 25 de desembre de 2012, a les 13:47\nPAM! Hahahaha! Déu ni do.... I aviam quina dona salta dient que el sexe no és tan important... mentida! Per això penso que la dona del teu diàleg s'equivoca... més val anar coneixent a la parella al mateix temps a dins i a fora del llit, que les complicitats s'han de teixir a tot arreu per igual! =P\nTallat llarg de cafè\nUn pare responsable (XI). Ser conseqüent


«Reina Lucía», en La Finestra Digital - Impedimenta\nAmb un humor fi angles d’aquells que no deixen a ningú indiferent, irònic, satíric, burlesc i fins i tot agredolç que combina a la perfecció amb el retratisme pur i dur d’una societat anglesa venuda a tota Europa com la crem de la crem de l’aristocràcia i de l’alta societat, l’autor ens presenta la Emmeline Llucas o el que és el mateix, Lucía pels amics, amb tots els seus satèl·lits burgesos.\nLa Lucía viu a Riseholme, on és considerada la reina de l’alta societat local, fins que apareix una contrincant capaç, i amb moltes ganes, de prendre-li el seu tro. Aquesta cara nova és l’Olga Braceley, una cantant d’òpera sense escrúpols.\nLa Lucía s’envoltarà dels seus fidels amics, d’una banda en Georgie Pillson, un amant del petit point i xafarder a més no poder. Un personatge encantador, capaç d’entabanar al més sentit. D’altra banda la Lucia farà servir les virtuts de la seva veïna, que no amiga, Daisy Quantock, la qual està una mica anada i que adquireix un «guru» nadiu de l’Índia aficionat a les begudes espirituoses d’alta graduació i que introdueix a la comarca la febre pel Ioga.\nUn tríptic de personatges que no deixen punt sense embastar, ni xafarderia sense fer-ne mala sang.\nQui pensi que els rics estan de tornada de tot, que les classes socials imposen educació o que la gent “bé” juga en una altre lliga, s’equivoca. Són tant xafarders com qualsevol altre, son punyents, tenen mala llet i les seves llengües sense ossos en trenquen de molt grossos.\nPerò s’ha de reconèixer que l’autor els fa adorables, en el fons tots tenim una petita vena satírica i irònica. Ara jo també sóc una fan de la Lucía. Una personalitat fora d’un temps i un espai concret que mostra una gran intel·ligència\nSembla mentida com els capítols es fan curts, el temps et passa volant i quan et vols adonar tens un somriure discret a la cara. Realment és una novel·la britànica sobre els britànics, uns personatges sense el maquillatge rosa d’altres autors com Jane Austen.\nInspiradora d’una famosa sèrie de la BBC, Reina Llúcia és la primera de la mítica sèrie de novel·les de “Mapp i Lucía”. La sèrie consisteix en sis novel·les, Reina Lucía (1920), Miss Mapp (1922), Lucia in London (1927), Mapp and Lucia (1931), Lucia’s Progress (1935) i Trouble for Lucia (1939), a més de dues històries curtes, «The Male impersonator», que tradicionalment apareix com apèndix a la novel·la Miss Mapp, i «Desire Residences».\nUs ben asseguro que intentaré trobar la resta de la saga.\nE. F. Benson, Va néixer a Berkshire, l’any 1867 i ve deixar aquest món a Londres, l’any 1940. Va ser fill del director d’escola, i més tard arquebisbe de Canterbury, Edward White Benson, i de Mary Sidgwick Benson («Minnie»), descrita per William Gladstone com «la dona més brillant d’Europa».\nA la mort del seu marit, Minnie formaria un «matrimoni de Boston» amb Lucy Tait, filla de l’anterior Arquebisbe de Canterbury. Benson va ser germà d’una estirp d’escriptors: A. C. Benson, Robert Hugh Benson i Margaret Benson, que a més va ser egiptòloga. S’afirma que els tres germans eren homosexuals, inclòs E. F. Benson, de fet, cap d’ells es va casar. Va tenir dos germans que van morir joves. En la seva joventut, E. F. Benson va ser un excel·lent atleta i va representar a Anglaterra en diversos campionats internacionals en la modalitat de patinatge artístic. Així mateix, va ser un precoç i prolífic escriptor, i publicar el seu primer llibre quan encara era un estudiant. Encara que a ell li agradava considerar-se un escriptor de relats de terror, avui és conegut principalment per la seva famosíssima sèrie de novel·les protagonitzades per les dues heroïnes de la molt british burgesia rural, Elizabeth Mapp i Emmeline «Lucía» Lluc, Mapp i Lucía, que va escriure ja a edat força avançada i que constitueixen un dels exemples més notables de comèdia social anglesa de la primera part del segle XX.\nBenson, com tot escriptor victorià, és molt conegut també per les seves històries de fantasmes, les quals apareixen freqüentment en antologies del gènere. En elles, Benson evita els típics escenaris gòtics, buscant àmbits més quotidians.


Paterna és la primera ciutat espanyola amb un TikTok Tour - À Punt\nPaterna és la primera ciutat espanyola amb un TikTok Tour\nEs tracta d’una iniciativa per a promocionar els enclavaments turístics del municipi\nCartell promocional del TikTok Tour de Paterna / Ajuntament de Paterna\n19 de juliol 2021 - 17:43\nPaterna s'ha convertit en la primera ciutat espanyola que té un TikTok Tour, una iniciativa amb la qual es pretén donar a conéixer els enclavaments turístics del municipi a través de la xarxa social més popular entre la gent jove, amb més de 800 milions d'usuaris actius al mes a tot el món.\nLa iniciativa sorgeix de la regidoria de Turisme, Cultura i Foc i consisteix a realitzar i publicar vídeos en TikTok des dels llocs més emblemàtics de la localitat. La regidora, Teresa Espinosa, ha explicat que amb aquesta iniciativa pionera es propicia que es descobrisquen els llocs més emblemàtics del municipi al mateix temps que s'augmenta la seua visibilitat en una xarxa social que suposa un canal de comunicació immens per a popularitzar Paterna i el seu patrimoni.\nEntre les deu ubicacions proposades hi ha, a més dels monuments emblemàtics, punts com l'estàtua del Coeter o el mural de l'actor Antonio Ferrandis, símbols del patrimoni cultural i tradicional del municipi.\nSegon Espinosa, és fonamental promoure les tradicions tan nostres que ens han portat Paterna a ser reconeguda com Ciutat del Foc i a iniciar el camí perquè la Cordà siga Bé d'Interés Cultural Immaterial.\nLes persones interessades a participar-hi poden recollir la polsera identificativa del repte en l'Oficina de Turisme de Paterna, de dimarts a diumenge de 9:00 hores a 14:00 hores, i de dimarts a divendres de 18:30 a 21:00 hores.\nA través d'un codi QR es podrà accedir a les localitzacions que formen part del tour. L'objectiu és que qui hi paticipe grave i publique vídeos des d'aquests punts, etiquetant el compte @visitpaterna i afegint l'etiqueta #tiktoktourpaterna.\nQui compartisca almenys tres vídeos obtindran un suport pop-up per al mòbil, que podran recollir en l'Oficina de Turisme de Paterna mostrant el contingut audiovisual.\nA més, els perfils de les publicacions que més visualitzacions obtinguen podran guanyar un anell de llum amb trípode, un dels gadgets tecnològics de moda.\nTambé es farà un sorteig entre totes les persones que completen les dades de participació.\nTota la informació així com les bases del concurs estan disponibles en el web municipal.


15a Trobada Gegantera de Blanes\nLa 15a edició de la Trobada Gegantera de Blanes que va tenir lloc dissabte va ser seguida per centenars persones. L’esdeveniment es va encetar a les sis de la tarda i es va allargar fins passada la mitjanit.\nLa trobada va aplegar més de 200 integrants entre grallers, timbalers, caps grossos, gegantons, gegants i músics que van aportar també el seu ingredient de gresca. A banda dels amfitrions, la trobada també va comptar amb la participació dels gegantons de l’Esbart Joaquim Ruyra, la Banda Musical de Blanes i quatre colles convidades: Santa Coloma de Farners, Poble Sec de Barcelona, Bescanó i Alella.\nPosted in: Noticias | Tagged: 15a Trobada Gegantera de Blanes\n“Las leyes de Hermógenes” una novel.la que transcorre íntegrament a Blanes\nEls comerciants de Blanes, en contra de les zones blaves


Canvi d’imatge corporativa – Portal del Montserratí – tot un món per descobrir\nL’Ajuntament dels Hostalets de Pierola aplica un canvi d’imatge corporativa que s’anirà implementant, mica en mica, en els diferents àmbits visuals de la corporació. La nova imatge, aprovada per sessió plenària, ha estat proposada des de la regidoria de Comunicació, s’ha fet amb mitjans interns i no ha representat cap cost addicional.\nLa imatge de l’Ajuntament serà més flexible i es presenta amb versió horitzontal i vertical. Es mantenen pràcticament els elements identificatius amb escut i les lletres ‘Ajuntament dels Hostalets de Pierola’. La proposta, feta internament des de la regidoria de Comunicació, presenta l’escut vectoritzat amb fons romboïdal amb els angles arrodonits -com s’identifica a la majoria d’ajuntaments-, i un canvi de color amb un to blavós inspirat en la muntanya de Montserrat, tal com ja s’havia registrat en expedients municipals anteriors. El tipus de lletra escollida passa a ser més actual, “Roboto», de llicència gratuïta.\nL’actualització de la imatge corporativa es farà gradualment i afectarà tots els àmbits visuals. La previsió és que abans d’acabar l’any ja estigui totalment instaurada.\nL’entrada Canvi d’imatge corporativa ha aparegut primer a Ajuntament dels Hostalets de Pierola.\nPrevious Canvi d’imatge corporativa\nNext Canvi d’imatge corporativa


Pablo López és el primer sold out del Festival Cap Roig\nEl Festival de Cap Roig penja ja el seu primer sold out esgotant les entrades pel concert que Pablo López oferirà a l'auditori del jardí botànic de Calella de Palafrugell el 19 d'agost. Fa només 2 setmanes que es van posar a la venda les entrades pels espectacles de Cap Roig i López ha arrasat. El malagueny s'atura aquest estiu a la Costa Brava presentant el seu darrer treball 'Camino, fuego y libertad' en una gira que porta el nom de Tour Santa Libertad. També Rosario, una fidel del Festival Cap Roig està a punt d'esgotar les entrades del concert que oferirà el 2 d'agost, tan sols queden una trentena de localitats per sentir els millors temes de l'artista en la gira Noches de Gloria. També s'ha venut molt bé l'espectacle d'Antonio Orozco, queden només unes 40 entrades per gaudir del directe d'aquest amant de la Costa Brava. L'artista que ha gravat 9 àlbums i és dels més premiats de la música espanyola pujarà damunt l'escenari de Cap Roig el 27 de juliol.\nQui vulgui gaudir dels directes a Cap Roig de Manolo García, Sting, Damien Rice o Els Catarres és millor que no s'encanti ja que tan sols queden unes 300 entrades.\nAquest estiu també actuaran a Cap Roig els internacionals Luís Miguel, James Blunt, Andrea Bocelli, Maná, Juanes, Morat o Joan Baez entre d'altres i artistes del panorma musical espanyol com Sergio Dalma a qui li queden unes 400 entrades pel seu concert del 8 d'agost o Luz Casal, Jarabe de Palo o Macaco.\nPocs dies per descobrir la programació del Festival Porta Ferrada\nA finals de mes es donarà a conèixer tot el cartell del Festival Porta Ferrada de Sant Feliu de Guíxols però ja s'han posat a la venda les entrades per una desena d'avançaments. Els que porten millor ritme de venda d'entrades són els espectacles de Jack Johnson o Pablo Alboran i Txarango, dos espectacles en els que només queden entrades per pista. Pel concert que Joan Manuel Serrat oferirà a l'Espai Port el 6 d'agost queden unes 700 entrades.


4 jugadores alcoianes, subcampiones d'Espanya de Roller Derby sense haver entrenat abans amb les seues companyes | ARA Multimèdia\nPòdium amb l'equip 'Vulcano' (de blanc) en segon lloc / Elena Boix\nEl campionat estatal de Roller Derby, celebrat en Saragossa, ha tingut presència alcoiana, però amb un toc peculiar. Quatre jugadores d'Alcoi (Lara Selva, Keka Sánchez, Karenth Perdomo i Elena Boix) i l'entrenador (Hermes Vélez) han participat en l'equip de Tenerife 'Vulcano Roller Derby'.\nEl motiu de jugar en l'equip canari és perquè el Campionat Nacional de Roller Derby s'ha obert per donar acollida a jugadores d'altres ciutats espanyoles, com és el cas de les alcoianes, que volien gaudir d'aquest esdeveniment amb l'única motivació de fer créixer el Roller i jugar amb les seues companyes.\nEl Vulcano Roller Derby ha estat format per gent d'Alcoi, Tenerife, Badalona, Madrid i Cantabria. El més curiós de tot és que moltes d'aquestes jugadores no s'havien vist mai en persona i, per descomptat, tampoc havien entrenat juntes. De fet el primer partit del campionat va servir com a entrenament.\nA l'inici del campionat, poca gent confiava en aquest equip amb representació alcoiana i de mitja Espanya, però la realitat és que han arribat a jugar la final. En aquest últim partit han perdut davant el Madrid Roller Derby, finalitzant el campionat estatal en segona posició. Les amfitriones de Saragossa, l'equip nomenat (atenció!) 'Las Sicarias del Cierzo', han quedat en tercera posició.


Nomdedéu: "Confieu en mi, jo confie en vosaltres": de febrer 2011\n27 de febrer, 2011\n"EL PERQUE DE TOT PLEGAT" - COPE-Castelló- 28.02.11\nManolo té 45 anys i sap que des de que el van acomiadar de la fàbrica de taulell, ho té francament difícil per reincoporar-se al mercat de treball. Molts dels seus companys de la línia de producció estan en idèntica situació. I al seu germà Lluis ja se li han acabat fins i tot les prestacions socials i ha hagut de tornar a casa dels pares.\nCristina, la dona de Manolo treballa a temps parcial i al final de mes no cobra ni el salari mínim interprofessional. Quan a Manolo les coses li anaven millor, i feia hores extres, el sou d’ella servia per pagar la lletra del cotxe familiar nou i donar alguna ajudeta a Saray, la filla, que estudia a la UJI. Ella hagués volgut fer veterinària, però havia d’anar a Saragossa i Manolo i Cristina no s’ho podien permetre. Saray està en tercer de Enginyeria Agrícola, que en principi no era ni la seua segona opció. A Manolo el frustrava no poder donar a la seua única filla, el que ella volia.\nDe vegades Cristina i Manolo, al llit i a la fosca, parlaven de com estava de malament la cosa, i no entenien com des de la política no es feia res, i entenien menys encara la docilitat dels sindicats, la complaença amb un govern econòmicament inoperant i maldestre. “I jo que vols que faça?” deia Manolo. “No s’hi pot fer res, ací ningú no fa res”.\nEl cotxe que amb tanta il·lusió van comprar té un cartell de "SE VENDE". Saray no podrà anar el mes d’agost a Irlanda a aprendre anglés. Les coses estan francament fotudes. La iaia Paquita està esperant que l’avaluen perquè té una invalidesa important des de fa anys, i no pot valer-se per si sola. Manolo s’indigna quan veu que han nomenat a Camps candidat a la Presidència de la Generalitat, sabent que en breu, tot un President haurà de seure al banquet dels acusats. Terrible la feblesa de Rajoy, inacceptable la complicitat de tot el PP, partit al que s’havia plantejat votar, després de vore el desastre del Govern Zapatero.\nNo, definitivament les coses no van gens bé. Bé...sort que el Barça, l’equip dels seus amors, estan fent un futbol d’altíssima qualitat. Per això, eixes dues horetes del partit, per ell són una teràpia fantàstica que li permet abstraure’s d’un present més que difícil i un futur incert. I el dissabte, seu al seu sofà, li dóna al comandament a distància, i on hauria d’eixir el Camp Nou, ix una pantalla negra. Han tallat TV3!\nI Manolo decideix eixir al carrer a manifestar-se. No és que no isca en defensa del treball, ni contra la corrupció, ni contra un govern inútil, i en canvi isca per una televisió. No, no és això. És que els artífex del tall de les emissions han comés un error de manual. Li han tocat els collons, a un senyor que està cabrejat sis dies a la setmana, i els hi ha tocat al reducte més sagrat, el seu sofà, un dissabte de vesprada.\nEixa és la gent que va eixir al carrer dissabte a Castelló. Vet ací el perquè de tot plegat. Que en prenguen nota.\nPublicat per Nomdedéu a les 4:31 p. m. 4 comentaris:\n"COLOMER,TOLEDO, MARCO, CALLES" -Levante-EMV- 2.02.11\nSi els he de ser franc, tenia la insana intenció d'escriure sobre tot això del colp de timó de Colomer al socialisme de les nostres comarques en un to admiratiu per la valentia, però de colp i volta m'assabente que Francisco Toledo encapçalarà la llista.\nBen mirat, tampoc no és tan sorprenent, ja va estar a punt d'encapçalar la municipal, i només un conflicte de cronogrames (proclamació de candidatura socialista vs. eleccions al Rectorat), van evitar que hui Toledo sega on ara seu Calles, i Calles continués on ara seu Toni Lorenzo. Calles, diuen, no era la primera opció per a la Subdelegació, però... I sembla que tampoc per encapçalar la llista municipal, però...\nNo tinc referències de Toledo políticament, sé que és ambiciós i mediàtic. De fet, si em perdonen el símil, podríem dir que entre l'actual Rector (home discret i faener) i l'ex Rector Toledo (més aficionat a la premsa, inclosa la rosa), hi ha la mateixa distància que entre Laporta i Sandro Rosell. Jo no tinc res a dir, clar. Si és això el que l'home té ganes de fer, doncs enhorabona. I si el socialisme d'esta contornada el volen a ell... bé, això ho vorem en els propers dies, i sobretot a les eleccions.\nPerò... què passarà ara amb Colomer? Ha jugat fort i sembla que ha perdut. Va renunciar a encapçalar la llista municipal de Benicàssim, i acceptà el segon lloc tot pensant, deia, en la Diputació. Jo sempre vaig dir que la meua opinió era que si el PP revalidava majoria absoluta a la Diputació, Colomer no seria diputat provincial i es dedicaria en exclusiva a les Corts. Ja veuen que com a bruixot i llegint el futur tampoc no em guanyaré la vida.\nAlliberat doncs del pes d'haver d'encertar-ho, m'endinso en noves elucubracions. Què farà ara Colomer? Plegarà com a President Provincial després de tindre el 47% dels presidits en contra, i després de la severa desautorització d'Alarte? O encara hem de vore un altre gir en esta història? Queda alguna nova sorpresa d'envergadura pendent? I dels càrrecs institucionals, què me'n diuen? Sembla raonable pensar que Colomer serà regidor del seu poble. Dos els trauen segur. Voldrà anar a la Diputació? Voldran que vaja a la Diputació? Els municipalistes cabrejats, els “nacionalistes” enfadats, el d'IS decebuts? O voldrà Alarte compensar al President del partit, Óscar Tena, i fer-lo a ell portaveu? I sí és així... què passa amb Amparo Marco? Calles en una entrevista deia que el tàndem estava pensat per a que ell fóra Alcalde i ella Presidenta de la Diputació (i això quan encara no feia 15 dies que Colomer havia presentat el seu projecte per la província). Però... serà diputada de “a peu”? I Juli Domingo? Dos diputats del grup municipal de Castelló semblen massa. La veritat és que este castell de cartes que ara es desmunta sobre si mateix, ho canvia tot per no canviar res. Al més pur estil de Di Lampedusa.\nCalles ha d'estar incòmode vulgues que no. Si Marco “només” és regidora, Calles sentirà la respiració d'ella al bescoll tota la legislatura. Però no només això, després de les eleccions hi haurà congressos. I coneixent l'ambició de Toledo, sabent que Amparo Marco està ferida per les negociacions municipals i la seua exclusió (tret de sorpresa de darrer minut) de la llista autonòmica, si jo fóra Pep Lluís Grau seguiria entrenant maratons, però amb retrovisor, per vore qui li corre al darrera. Podria ser que Toledo o Marco, o més probablement tots dos, vulgueren ser Secretaris Generals locals, per tal de tindre lligat el partit i les llistes per al 2015. El que sembla segur és que hi ha moltes ambicions en un espai molt menut. Massa si et descuides.\nI després estan els danys col·laterals. Com queda la relació entre Ximo Puig i el seu tinent d'alcalde Ernest Blanch, que com el propi Colomer havia passat de recolzar a Puig al “colomerisme”? Que ara sembla una efímera nova religió dins del socialisme castellonenc.\nA mi el que més em sorprèn de tota esta història és com de malament ha mesurat les seues forces Colomer, un home que porta tota la seua vida adulta (i una part de l'adolescència) fent política. A Izquierda Unida primer, passant el PCPE del incombustible Paco Tendero després, per acabar recalant a Nueva Izquierda i des d'allí al PSOE, crec recordar. Vull dir que no ha fet un altra cosa que treballar en la política tota la seua vida, i li han fet el llit com a un nouvingut. Igual té raó un reputat periodista local que deia l'altre dia a la xarxa que el problema de tot això és l'ego que tenim els polítics, que sempre ens pensem que som els millors, que som tan bons que podem amb tot. Fins que poden amb nosaltres, afegiria jo.\nPublicat per Nomdedéu a les 6:17 p. m. 2 comentaris:\n23 de febrer, 2011\nA mi el que de veritat m'agradaria és que la televisió pública valenciana fóra tan bona que no tingués ganes de vore la catalana. Perquè sincerament, a mi el que passa a les Franqueses del Vallés o a Calella de Palafrugell, m'interessa molt menys que el que passa a Catí o a Almoradí. I sent cert que entre la pluralitat i el rigor informatiu de TV3 i el No-Do de Canal 9, hi ha el mateix camí que hi ha entre les noticies de la britànica BBC i l'Aló Presidente d'Hugo Chávez, a mi m'interessa més el que passa a les Corts Valencianes que el que puga passar a les Catalanes. Molt més.\nJo no vull TV3, jo vull una televisió (o dues o set) de qualitat i en la meua llengua. De fet, si fan Gormandia, no canvie el canal per vore Espai Terra, i si fan L'Alqueria Blanca, no ho canvie per La Riera.\nAra, això sí, preferisc Polònia a Walker Texas Ranger. I Àgora a DBT. Entre Isabel Durán i Xavier Bosch hi ha la mateixa distància intel·lectual que entre Belen Estéban i Eduard Punset. Entre la sèrie catalana Infidels, i el cap de Personal de Canal 9, perseguint xufa en mà a les empleades de la casa, hi ha la distància que hi ha entre la ficció i el fàstic de la realitat. I quan he de vore cinema, preferisc “L'edat de la innocència” o “El batalló perdut” a “Chato, el apache” o “Amores con un extraño”. Perquè per vore cinema en castellà ja hi ha els canals espanyols.\nAra, si el que els hi fa por a alguns és que perquè el mapa del temps de TV3 és més gran del que toca, no haurien de patir. Això no convencerà a ningú de que no som valencians. Perquè al final tot este enrenou de multes i tancaments, ha de ser fruit d'alguna por. Si no, no s'entén que jo que no pague cap plataforma de televisió puga vore MTV (sense por a convertir-me en un rapero), un canal on ensenyen anglés tot el dia (sense por a convertir-me en saxó), o Disney Channel (sense por a convertir-me en Pluto) i en canvi no puga vore la televisió catalana, per si de cas em compre una barretina..\nEl debat de TV3 és un parany. Una trampa per obviar que el PP governa malament i el PSOE no el millora. I una trampa per oblidar que Canal 9 és partidista i mediocre. Volem TV3, sí. Però volem més coses.\nPublicat per Nomdedéu a les 11:36 p. m. 8 comentaris:\n21 de febrer, 2011\nEl proper dia tres, a la llibreria Babel es presenta el monogràfic de la revista "Afers" que du per títol «Transició política i qüestió nacional al País Valencià».\nÉs tracta d'un interesantíssim recull d'articles multidisciplinars signats per diferents autoritats acadèmiques. Vull destacar al brillant historiador castellonenc Ferran Archilés, Premi Ciutat de Castelló d'Humanitats l'any 2001, pel seu treball “Parlar en nom del poble” sobre el republicanisme castellonenc.\nM'han convidat a presentar el llibre i a la taula rodona subsegüent, i em fa doble il·lusió.\nD'una banda, perquè compartiré taula amb Vicent Pitarch i Toni Porcar, dues persones que m'han precedit com portaveus del valencianisme a l'Ajuntament de Castelló, i dues persones per les que sent una profunda admiració personal.\nD'altra banda, perquè la transició és la primera època amb entitat històrica de la que guarde memòria personal. Vull dir que si hagués de presentar un llibre sobre la república no en sé pràcticament res, i no ho faria a gust. En canvi, la transició em va pillar amb una edat suficient com per poder parlar-ne en primera persona.\nHe de pensar un poc el que diré, però de moment se m'acut que algunes coses tampoc no han canviat tant. O dit d'un altra manera potser la transició valenciana no s'ha acabat del tot. Han passat 30 o 34 anys, i algunes coses estan exactament com estaven.\nL'any 1976 es va estrenar la pel·lícula “La ciutat cremada”, d'Antoni Ribas. Era una pel·lícula rodada en català, però a Castelló va arribar en castellà. Enguany, 35 anys després, la pel·lícula “Pa negre” d'Agustí Villaronga, rodada també en català, a Castelló va arribar en castellà. Res no ha canviat.\nFa més de 20 anys, cridàvem pels carrers de Castelló: “volem TV3, Aitana no val res”. Un crit que ressonava amb força al meu cap, la vesprada del dissabte, quan amb més d'un miler de persones ens concentràvem a la Plaça Santa Clara per reclamar poder continuar veienT TV3. Una reivindicació que hauria de ser, i és, incomprensible en ple segle XXI, i després d'un quart de segle de veure-la amb normalitat.\nTambé recorde amb nitidesa com el 1976 recollíem signatures a la Plaça la Pau o al Ribalta per la legalització dels partits polítics. Demanàvem signatures, suport popular per una cosa que hui sembla tan lògica (tret potser de al País Basc) com que la gent puga organitzar-se políticament a través de partits i triar a qui vulga que els governe. Este dissabte passat, amb altres membres de la candidatura municipal del BLOC, estàvem a la Plaça Major recollint signatures per posar en marxa una ILP que garantisca l'educació gratuïta de zero a tres anys. Qualitat de vida. Inversió social que trenque diferències, que concilie la vida familiar amb la laboral i que done a tots els xiquets i xiquetes idèntiques oportunitats davant la vida, amb independència de la família on han nascut. Coses que en plena transició, jove com era, pensava que faria el sistema democràtic, d'ofici.\nA la Plaça Major dic que érem, en aquella plaça on l'any 1979 aplaudíem a mans plenes quan veiem onejar la senyera tants anys després. Qui ens anava a dir que 25 anys després hauríem de batallar precisament els nacionalistes per tal que la bandera de la Unió Europea acompanyés les altres banderes a la Casa Consistorial. I 30 anys després encara no hem aconseguit que onege a la Casa dels Caragols, delegació del govern valencià a la nostra ciutat. Alguns tenen por de que es visualitze que més enllà d'Espanya hi ha una identitat col·lectiva, com hi és per davall.\nPublicat per Nomdedéu a les 7:50 p. m. 4 comentaris:\n20 de febrer, 2011\nLa demagògia, segons el concepte d'Aristòtil, és una forma impura de govern democràtic que consisteix a exercir el poder a profit de les masses indisciplinades. Avui en dia és considera una estratègia política que consisteix a apel·lar a emocions (sentiments, amors, odis, pors, desitjos) per tal d'aconseguir el suport popular, freqüentment mitjançant l'ús de la retòrica i la propaganda. També es pot considerar com un tipus pervers d'oratòria, que permet atreure cap als propis interessos les opinions dels altres utilitzant fal·làcies o arguments aparentment vàlids els quals, després d'una anàlisi de les circumstàncies, poden resultar invàlids o simplistes. Així més o menys defineix este mot tan recurrent la viquipèdia. Eixa enciclopèdia popular i col·lectiva que habita un espai intangible. Ho he mirat perquè, en poc més de quinze dies, m'han acusat d'usar eixe recurs discursiu dues vegades. Una Alberto Fabra, i un altra Ximo Torres. Tots dos del PP.\nEs pot fer demagògia acusant a algú de fer demagògia? Crec que sí, vegem-ho.\nAlberto Fabra, que encara no és candidat a l'alcaldia de Castelló i que encara és Alcalde, em va acusar de fer demagògia perquè vaig proposar estalviar un milió d'euros anuals en lloguers de dependències municipals. Si no ho recorden resumiré. Paguem més d'un milió anual per diferents oficines, que algun dia han de concentrar-se al nou Ajuntament. Eixe edifici tardarà anys i panys en fer-se. Mentre, l'Ajuntament té dret d'uns d'una part de l'edifici de l'antiga audiència, a la Plaça Borrull; un edifici d'oficines buit que es deteriora. Vaig proposar que es traslladen allí les oficines municipals disperses, perquè encara que ens haguérem de gastar un exagerat milió d'euros en l'adequació, ens en estalviaríem quatre en els propers quatre anys. La diferència són tres milions d'estalvi, que ens permetran, per exemple començar les obres del nou ajuntament, i donarà, sobretot, una miqueta d'aire a l'asfixiada economia municipal. Vostés veuen en la proposta fal·làcies, arguments invàlids, apel·lació a emocions...? Jo honestament només veig una proposta possible i vàlida. I com jo, molta gent i no poques associacions que ens han felicitat per la proposta.\nXimo Torres m'ha acusat de fer demagògia per dir que els mocadors verds de Magdalena que l'Ajuntament regala als nostres visitants estan fets a Itàlia (fet provat i que no nega), i que això perjudica la nostra indústria. Diu Torres que ho han comprat a un comerç local, i que “desde el Consistorio no nos metemos en si ese comercio adquiere las telas -siguiendo un criterio comercial, empresarial y económico- para confeccionar los pañuelos en Italia, en Singapur, en Francia o en La\nIndia”. Bé està.\nJavier Moliner, Marta Gallen, Vicent Sales i alguns populars més, en sessió plenària, declaracions públiques o articles d'opinió, han posat a parir al Govern Central perquè han usat ceràmica italiana en un edifici nou a Castelló. Obvien, però, que el Govern va contractar l'obra amb una empresa local, que paga impostos ací i crea llocs de treball ací (com el comerç on ells compren els mocadors), i a la que supose que se li haurà de respectar el dret a “siguiendo un criterio comercial, empresarial y económico” comprar el material “en Italia, en Singapur, en Francia o en La India”. Dic jo, vaja!\nEn el primer cas vaig presentar una proposició que implica que abans del debat tindrem un informe tècnic, un legal i un econòmic per saber si la nostra proposta és viable. Si hagués volgut fer demagògia hagués presentat una moció, el PP hagués votat que no, i jo els hagués acusat alegrement de malgastadors.\nRespecte al segon tema, és obvi que si el que jo he dit dels mocadors és demagògic, és una demagògia mimètica de la que fa el PP en el tema de la ceràmica.\nPerò ells ens acusen de demagògics. El més interessant és que el PP ens ha contestat més vegades en el darrer mes que en tot l'any passat. La darrera volta amb roda de premsa urgent i tot. Contesten, deu ser que els preocupem. No serà que estem creixent a les enquestes? A vore si al final no els hi ixen els números...\nPublicat per Nomdedéu a les 3:11 a. m. 1 comentari:\n"CASUCO, EL LLORO I UN PIRATA" -Mediterráno - 17.02.11\nI en això, va arribar Casuco i el Castelló va començar a funcionar. I el cas és que estos jugadors que ara il·lusionen són els mateixos que fa un grapat mal comptat de setmanes desesperaven a l’afició. Què ha passat? Realment és suficient amb canviar l’entrenador? Què els hi diu al vestuari? Com els motiva? Tantes diferències hi ha en la forma d’entrenar? A mi no em pregunten com poden passar estes coses, perquè em costa d’entendre, però com diria el clàssic, “el fútbol es así”. I tot i no saber explicar-ho, bé que me n’alegre de vore com el Castelló lluita diumenge a diumenge per esgarrapar llocs en la taula de classificació, i acostar l’esperança albinegra a la desitjada promoció.\nTambé és així a la política? Un equip que va perdent i no il·lusiona passa a il·lusionar i guanyar eleccions només amb canviar el cap de llista? No n’estic segur. Com tampoc no estic segur del contrari. És cert que en la política municipal es vota a les persones. Que és una manera de dir que el coneixement personal dels candidats té un cert pes en la decisió final. Però no absolut. Vull dir que si un partit que té una sòlida majoria canvia de candidat, i el pròxim no és tan valorat, poden perdre un xicotet marge de vots, però segueix pesant la marca de partit i la seua posició al mercat electoral. Això li passà a Alberto Fabra, que va perdre un regidor respecte als resultats de Gimeno.\nEsta teoria a mig formular val especialment per als que perden. Un partit pot portar anys i anys perdent eleccions, i pot anar canviant de candidat cada quatre o huit anys, però si no canvia de res més el fracàs perdurarà. Com deia aquell, ja pots canviar de pirata, que si el lloro que s’arrapa al muscle és el mateix i repeteix la mateixa cançoneta, el pirata seguirà desentonant i guiant el mar cap aigües tèrboles. Perquè al final la política és una cosa col·lectiva, és el discurs (o la falta d'ell), són les idees (o el desert programàtic). Les persones juguen un paper important, però no determinant. I sovint, no són les idees les que perden, si no el ús que se'n fa d'elles. Qui no sap governar acaba perdent, qui no sap fer oposició, mai no guanya.\nPublicat per Nomdedéu a les 1:59 a. m. Cap comentari:\nSec a escriure poques hores abans de que al Teatre Real de Madrid es celebre el vinté aniversari dels Premis Goya. Els premis que atorga anualment l’Acadèmia de les Arts Cinematogràfiques casolanes, en una còpia mimètica i segurament útil de la cerimònia americana dels Oscar.\nEs tracta de posar en relleu tot allò de bo que la indústria cinematogràfica ha fet al llarg de l’any, i premiar-se els uns als altres en les diferents categories de millors actors i actrius principals, de repartiment, novells, millor pel·lícula, banda sonora, efectes especials, maquillatge, direcció...\nPense que tindria la seua gràcia que una hipotètica Acadèmia de les (males) Arts Polítiques atorgués enguany els seus premis, coincidint que és any electoral. I se m’acut imaginar-ne les nominacions.\nHi ha alguns premis que tenen un clar favorit. Per exemple el Premi al millor vestuari, on Francisco Camps té tots els números (rojos) per guanyar. O el premi al millor “cameo”, que es dóna per segur recaurà en Elvira Fayos, per la seua breu aparició en la pel·lícula “GMS”.\nLa millor banda sonora serà sens dubte per les societats musicals valencianes, que no han deixat de posar música a les nostres festes i actes commemoratius, malgrat que el Consell tarde mesos i mesos en pagar les subvencions injustament retallades.\nEn la categoria de millor actor revelació la cosa està més disputada, hi ha un empat tècnic en les travesses entre Vicent Sales per “Trepa” i Mario Edo per “El follonero. The movi”. Per la seua banda, Juan Maria Calles és el màxim favorit per la categoria de curt metratge.\nEn la categoria de millor actriu, apareix amb força Amparo Marco, pel remake del clàssic “Durmiendo con el enemigo”. Tot i que tindrà forta competència en l’actuació de Beatriz Gascó a “La teniente O’Neil” i Carmen Albert en “Desaparecida”.\nEl premi al millor actor principal, serà un dels més disputats. La interpretació de Francesc Colomer en “La Sexta sentido” ha agradat molt als fans del intèrpret que es va donar a conèixer pel seu paper d’Actor Secundari Bob. Però també sona amb força Javier Moliner que després d’una interessant carrera com actor de repartiment (“Mestrets”, “Taxidèrmia”, “La grande bouffe”, etc) assumeix el seu primer protagonista en “L’adjunt”, de “Peramunt Comdy”.\nMentre que al BLOC sembla que se li reserva el premi extraordinari a la producció en versió original subtitulada. El millor maquillatge serà ex aequo per a JJ Pérez Macián i Pepe Masip, per la seua habilitat en maquillar els pressupostos municipals.\nOn sembla que la cosa està més que clara és en la categoria del millor guió original. El fiscal ho té tot a favor per alçar el màxim guardó per la trama de “Prescription”, pel·lícula protagonitzada per Carlos Fabra, dels Fabra de tota la vida; qui rebrà a més a més el Premi honorífic de l’Acadèmia per la seua llarga trajectòria.\nPublicat per Nomdedéu a les 11:34 a. m. 2 comentaris:\n12 de febrer, 2011\nNo sé si l'han vist, però fa uns dies es va estrenar un anunci publicitari d'una marca de cervesa que patrocina al Barça. La línia argumental és la pregunta “què tenim?” i la resposta és tot un seguit de coses de les que la societat catalana pot sentir-se, i hauria de sentir-se profundament orgullosa.\nÉs un anunci en positiu, sense criticar ningú, però posant en valor tot allò de bo que tenen. Paisatges, literatura, gastronomia, música, clima, la geografia, l'esport, l'arquitectura, tradicions de la cultura popular... L'anunci acaba amb una frase “coses nostres, coses bones que tenim aquí”. Em sembla d'una potència enorme, de fet, reforça valors de pertinença, d'orgull, d'il·lusió, d'optimisme... Molts d'ells oblidats en estos temps convulsos que vivim. La crisi econòmica ha arrossegat la societat a una mena de depressió col·lectiva, que unida a la vocació de criticar tot el que fan els altres, i fins i tot allò que tenim, deixa la societat sense esma per viure. Acotxant les orelles sota un cel gris plumbi que sempre embolcallar-nos a la fosca. Trist.\nAra, a un grapat de setmanes mal comptades de les eleccions, qui més qui menys ens temem que ens durà una campanya electoral tensa, dura, desagradable, ofenedora, a la contra i buida d'idees positives, un anunci com este es revela potent. Potentíssim. Com una llum d'esperança.\nJo tinc clar que este anunci sintonitza perfectament amb la manera de fer del BLOC. Ple d'esperança, de positivisme, de satisfacció per allò que tenim. Què tenim? Que què tenim? Tenim moltes coses.\nTenim una ciutat fantàstica, agombolada per un clima privilegiat, que ens hauria de permetre estar en els mapes del turisme internacional. Tenim una orografia que de la mà del bon temps ens permet circular amb bicicleta amunt i avall deixant el cotxe per als viatges llargs. Tenim una Universitat on s'està formant la generació de joves més preparada acadèmicament de la història. Tenim la situació geogràfica adequada per convertir-nos en melic del Corredor Mediterrani de Mercaderies, que ens ha de permetre enviar a la resta d'Europa els nostres productes agrícoles i industrials. Agrícoles, sí, perquè haurem de reviscolar el nostre camp abandonat per l'excessiva pressió urbanística. I industrial, i tant que sí. Perquè el clúster de la ceràmica té un dels seus vèrtex PortCastelló. Tenim una oferta sobre la taula per desenvolupar Parc Castelló. I tenim festes internacionals, tenim cultura, tenim una llengua pròpia que s'expressa en la literatura, en la música, en el teatre. Tenim jardins i tenim parcs. Tenim dansa i òpera de tant en tant. Tenim transport públic i sanitat. Tenim concerts, i encara queden alguns cinemes. Tenim una ciutat de la justícia i un munt d'edificis públics buits que hem de posar en valor. Tenim bons professionals de la medicina, la fusteria, l'arquitectura, l'ensenyament, l'enginyeria... Tenim gent que neteja el que nosaltres embrutem, i policia que vigila el compliment de la llei. Tenim un comerç potent que sap sobreviure a la crisi, tot i no tindre sempre l'ajuda que merita. Tenim la força de la voluntat, tenim emprenedors i treballadors. Tenim recerca i tenim capacitat d'innovació. Ho he vist esta mateixa setmana a CEVISAMA, on les nostres empreses aposten per la qualitat com valor afegit front a la competència del preu baix que ve de fora. Nanotecnologia amb patent pròpia en paviment ceràmic que estalvia fins al 16% del consum elèctric en climatització, o revestiment que és capaç d'absorbir contaminació millorant la nostra qualitat de vida. Ho fa Ceracasa (i ho dic per orgull de castellonenc, no em paguen per fer publicitat ni tinc cap relació amb l'empresa), i altres firmes aporten altres novetats que ens fan entrar amb força al segle XXI, i creure en el nostre futur col·lectiu.\nEns falten coses, sí, moltes coses. El TRAM acabat, que l'AVE passe per Castelló, la ronda de circumval·lació, la reforma de la Plaça Major i Santa Clara, espais esportius al Grau, cosir alguns barris amb la ciutat, l'ambulatori del Raval Universitari, els accessos ferroviaris al Port, la facultat de medicina, un servei de rodalia cap al nord, mestres en algunes escoles i instituts, que el CD Castelló puge de categoria, un clavegueram decent al Grau, canviar d'idea amb això de la Ciutat de les Llengües, resoldre justament el conflicte urbanístic de Mestrets i de la Marjaleria. I ens falten molts llocs de treball. Molts, molts llocs de treball.\nPerò tot això també ho podrem posar dintre del “tenim”, quan tinguem un govern de progrés, capaç de plantar-li cara a la Generalitat amb la mateixa contundència que alGovern Central. I plantar cara no vol dir fer declaracions, aprovar documents, reunir-se amb altres damnificats, fer proclames i ploriquejar. No. Plantar cara vol dir aconseguir\nper a Castelló les inversions que Castelló mereix. I necessita. Plantar cara vol dir que pese més la fidelitat a la ciutat que a les sigles del partit, i per tant aplaudir allò de bo que ens vinga, sense mirar d'on ve; i reclamar amb veu potent i nítida, tot allò que sent de justícia ara ni tenim ni reclamem.\nTenim molt i hem de tindre més. Perquè el que tenim, el que de veritat tenim, són 180.000 persones que viuen a la ciutat i tenen dret a un futur millor.\nPublicat per Nomdedéu a les 2:03 a. m. 6 comentaris:\nPublicat per Nomdedéu a les 1:46 a. m. Cap comentari:\n"URGÈNCIES DE CAP DE SETMANA" - COPE Castelló - 08.02.11\nNo sempre que dos homes queden a prendre un café acaben parlant de futbol, ni de política, ni tan sols de dones. De vegades parlem dels nostres fills, de la seua educació, de com ens fan de feliços, o de com resulta d’alarmant un termòmetre marcant 39’5. El fill del meu amic va tindre un d’eixos episodis de febre la nit del divendres passat. Dissabte de matí, conscients que amb els remeis habituals no aconseguien rebaixar la temperatura, van anar a urgències.\nEl dissabte, a mig matí, per les urgències pediàtriques de la Casa Gran, a l’Hort dels Corders, havien passat 30 infants malalts. 30 semblen molts. No és tracta d’un grip especialment agressiva amb els més menuts, no es tracta d’una pandèmia, no és tracta d’una mala ratxa... No és que ara els pares s’alarmen més, o que les malalties ataquen especialment en cap de setmana. No.\nEl problema és que cada colp més, li ho explicava el metge al meu amic, els pares i les mares, aguanten com poden la setmana amb els fills malalts i van el dissabte a urgències. Per què? Doncs perquè cada colp hi ha més gent que no gosa demanar permís al treball per dur als fills al metge. Hi ha por. Els llocs de treball són cada colp més precaris, cada colp hi ha més gent a la porta esperant que algú siga acomiadat.\nÉs terrible. La fragilitat del sistema laboral, no només causa una pressió inacceptable en els treballadors (que a la llarga provoca estrés i accidents laborals), sinó que té conseqüències en l’organització familiar, i fins i tot, ha ho hem vist, en la salut dels nostres fills. Hi ha més conseqüències, clar, la saturació dels serveis d’urgències en cap de setmana, que no compensa econòmicament (les guàrdies en cap de setmana es paguen més cares als metges) el ritme més distés dels dies laborables.\nI és que de vegades, trobe que no som del tot conscients de les conseqüències afegides, que la situació econòmica genera. És obvi que hui en dia ningú no està del tot segur al seu lloc de treball, i que l’excés d’oferta de mà d’obra precaritza les plantilles, però segurament no havíem pensat, confesse que jo no, en conseqüències com esta.\nAlguna cosa estem fent malament. Alguna cosa estem fent molt malament si per por a demanar permís al treball per dur al nostre fill al metge, els nostres fills han d’aguantar dos dies febrosos abans que no el veja un especialista. Alguna cosa falla, i no en la legislació laboral, que òbviament contempla els permisos, sinó en l’aplicació d’eixa legislació, que permet abusos i alberga pors. On està la conciliació familiar, que té una llei pròpia que la regula? On estan els inspectors de treball que haurien de vetllar per tal que estes coses no passen? Potser també fan les hores en dissabte, quan la majoria de les empreses estan tancades.\nPer cert el fill del meu amic està ja bé. Gràcies per preguntar.\nPublicat per Nomdedéu a les 10:42 p. m. Cap comentari:\n05 de febrer, 2011\nEsta setmana ha visitat l’Espanya perplexa Angela Merkel, la Cancellera Alemanya. La senyora Merkel representa un país amb una inqüestionable capacitat de redreçar la seua economia després de fets històrics que han capgirat el seu status quo. Ho va fer després de perdre la primera gran guerra. I això que al gener de 1921 va estar condemnada a pagar als guanyadors la quantitat de 226 bilions de marcs.\nPerò com la història es repeteix sempre, durant la Segona Guerra Mundial es va destruir bona part de la infraestructura del país. Amb els esforços de reconstrucció que van seguir a la fi de la guerra, es recuperà la indústria i amb això l'economia del país es van desenvolupar ràpidament, donant lloc al fenomen històric conegut com "miracle alemany". Menys d’una dècada més tard, Alemanya tornava a ser la primera potència d’Europa. Continua sent-ho.\nI cal recordar que després d’esta segona guerra li va tornar a tocar pagar en concepte de reparació als guanyadors de la guerra mundial. Quantitats que van ser exigides amb urgència, per permetre a la República Federal Alemanya absorbir a l’antiga RDA els anys 80. Un llast econòmic i democràtic. L’RDA portava 30 anys de retard en infraestructures i dotacions, respecte a la seua germana federal. Agela Merkel ho sap bé, es crià a la República Democràtica.\nAlemanya ha estat de sempre motor d’Europa. I ara ho torna a ser després d’una crisi que ha superat amb habilitat i esforç.\nJo no crec en els miracles. Menys encara que un país siga capaç de fer un miracle cada colp que la història li dibuixa un entrebanc. És, òbviament, un altra cosa. I vull recordar que Alemanya és un dels països més descentralitzats d’Europa. Ja voldria jo per al País Valencià algunes de les competències que tenen els länders alemanys. Els “mini estats” que diria el vigorèxic Aznar.\nDoncs bé, el cas és que la Senyora Merkel ens ha visitat i ha explicat la formula de la seua sorprenent capacitat de regeneració econòmica, amb una frase lapidària d’una simplicitat que la fa semblar genial: “no gastem més del que guanyem”! Au, lliçó d’economia primària!\nLa reacció de la caverna mediàtica, i de bona part de la classe política, no ha estat la d’escoltar atentament allò que puga dir qui representa el país econòmicament més exitós del nostre entorn. No, ha fet aflorar una mena de patrioterisme d’espardenyes d’anar per casa, i alguns s’han sentit ofesos. “Ens envien una tutora teutona” semblaven pensar. Sí que és cert que la Cancellera eclipsa al President de Torn de la UE (confirmen amb Viquipèdia, però jo diria que és el magiar Viktor Orbán), però una cosa és el poder formal i l’altre el poder que emana de l’autoritat moral i en este cas, de gestió. També hi ha els curts de mires, que ho consideren poc més que un muntatge de Zapatero. A estos els molesta infinitament que haja dit que les mesures van claríssimament en la bona direcció.\nJo estic content de la seua visita, però no m’importa tant el que puga dir, sinó el que es pot endur. I és una part de la generació de joves més preparada de la nostra història. La generació de coneixement, el feedback, el retorn social, d’una educació que hem donat a la nostra joventut. I no em preocupa gens ni mica què alguns vulguen marxar, m’exaspera que hagen de fer-ho perquè ací som incapaços d’oferir-los-hi ni present ni futur.\nPublicat per Nomdedéu a les 10:03 a. m. 5 comentaris:\n03 de febrer, 2011\nDe totes les fal·làcies, la que deixa en pitjor lloc a qui l’emet, és sense dubte l’ad hominem, consistent en replicar a una afirmació o a un argument referint-se a la persona que l'ha formulat en lloc de referir-se a la propi argument o afirmació. I dic que és la pitjor perquè evidencia no només la moral de qui ho fa, sinó també la seua falta d’arguments intel·ligents per refutar les idees exposades.\nAquesta setmana, a un diari digital me n’han dedicat una. Qui hi ha darrera és un personatge ben conegut per les seues vinculacions ideològiques, pels seus problemes laborals i les seues visites als jutjats arrossegat per la seua lleugeresa a l’hora d’escriure. Però només dient això, i sense relatar amb detall el seu currículum, ja estic en perill de contestar la seua fal·làcia ad hominem, amb igual manca d’estil. No ho faré.\nArgumentaré amb una imatge crec que el suficientment nítida per poder llegir que es tracta d'un títol propi de Segon Cicle, expedit per la Universitat d'Alcalá de Henares. Afegiré que en una cosa té raó, al títol no hi figura en lloc el mot “llicenciat”. Però és ben sabut (sembla que no per tothom) que el segon cicle universitari, t’acredita com llicenciat/ada, arquitecte o enginyer/a. Tractant-se d’estudis jurídico-econòmics, sembla que la tradició aconsella parlar de llicenciatura. No s’entendria un títol d’Arquitecte o Enginyer en Relacions Industrials...però si li agrada més.\nEn tot cas, si això és tot el que ha de criticar de la meva feina, ja em quede més tranquil. Espere que vosaltres també\nPublicat per Nomdedéu a les 8:11 p. m. 2 comentaris:\n02 de febrer, 2011\n"LLOGUERS I EDIFICIS BUITS" - Mediterráneo -02.02.11\nMostra un mapa més granL’Ajuntament de Castelló paga anualment prop d’un milió i mig d’euros en lloguers per diferents locals disseminats per la ciutat. Un dineral que dóna per a plantejar-se dues grans preguntes: És normal tindre repartits locals per tota la ciutat? I la segona: hem de comprar o llogar?\nÉs evident que els locals de les associacions de veïns han d’estar al seu barri, com hi han d’estar les d’associacions de gent gran o les tinences d’alcaldia. El que ja és més discutible és que Serveis Socials estiguen a un carrer, Comerç i Sanitat a un altre, Planejament i Gestió Urbanística a un tercer... i seguim... AMICS, SIO, Patrimoni. Quan els tres grups ens vam posar d’acord en la necessitat de fer un nou edifici municipal donàvem resposta a les dues preguntes. Centralitzar les dependències facilita les gestions a la ciutadania, i la propietat resulta a la llarga més còmoda i econòmica que pagar lloguers.\nEl que passa és que tardarem en tindre eixe edifici, perquè no tenim diners. I no en tenim perquè la situació econòmica general és duríssima; perquè el govern central i el valencià maltracten Castelló d’una forma tan continuada com injustificada; i finalment perquè l’equip de govern gestiona l’economia de manera manifestament millorable.\nPerò es dóna la circumstància que fruit d’una complexa negociació amb el govern central, l’antic edifici de l’Audiència Provincial ha estat cedit al 50% a l’Ajuntament i la Universitat. I ací és on entra el BLOC. Hem proposat que els serveis jurídics i econòmics estudien el cost del trasllat a l’audiència dels diferents serveis municipals esmentats més amunt. Per molts diners que puga costar l’adequació de l’espai, fins i tot si costés un milió d’euros, en els següents tres anys n'estalviaríem tres. Tres milions d’euros que ara paguem en lloguers, i que ixen, centimet a centimet, dels seus impostos. Paga la pena, no troben?\nQuan sec a escriure este article, encara no sé què contestarà el PP, però jo tinc clar que el sentit comú reclama que no cal seguir pagant lloguers d'oficines quan tens un edifici d'oficines buit. El trobar la formula per que la necessitat i l'oportunitat encaixen és el que es demana de la política.\nPublicat per Nomdedéu a les 11:48 p. m. Cap comentari:


La avería, teatre jurídic al Romea |\nLa avería, teatre jurídic al Romea\n6 Mai 2011 in Filosofia del dret, Literatura, Notícies i novetats\nLa avería, l’obra que es representa al Teatre Romea (c. Hospital, núm. 51) fins al 15 de maig, està basada en un conte de l’escriptor suís Friedrich Dürrenmatt (autor que, per cert, enguany vam escollir per al post de Sant Jordi), adaptat per Fernando Sansegundo. Llegim al web del Romea:\n“Alfredo Traps és viatjant de comerç. De tornada a casa seva, el seu flamant Studebaker vermell pateix un desperfecte que no podrà ser reparat fins el matí següent. Traps resol passar la nit al poble i sol.licita allotjament en una casa veïna. L’amo de la casa on s’allotja té amics per sopar aquella nit i el convida a acompanyar-los. Aviat arriben els seus amics i li proposen participar en un curiós joc de tribunals, en el qual li correspondrà el paper d’acusat”\nL’obra, dirigida per Blanca Portillo i protagonitzada per Daniel Grao, Emma Suárez i Fernando Soto, proposa, entre d’altres temes, un inquietant debat sobre els conceptes de la llei i el de la justícia. Segons la directora, es tracta d’”un viatge àcid, crític, irònic i, per moments, tràgic, cap a les profunditats de l’home i de la societat en què ens ha tocat viure”.\nLes funcions són a les 21 hores, de dimecres a divendres; a les 18 i 21.30 hores els dissabtes; i a les 18.30 hores, els diumenges. Les entrades valen de 22 a 28 euros. Podeu consultar els preus especials al web del teatre.\nButlletí Exprés del 6 de maig de 2011 »


DA i sindicats acosten posicions per introduir més canvis a la llei\nDA i sindicats acosten posicions\nBallestà veu “marge” per arribar a acords amb els representants dels funcionaris i destaca que ara serà el grup parlamentari que portarà les negociacions\nEl grup parlamentari de DA va reconèixer que hi ha “prou marge per apropar posicions” amb els sindicats i fer de la Llei de la Funció Pública “el millor text possible que respongui a les expectatives de tothom”, va dir el conseller general de la formació taronja, Marc Ballestà, després de la reunió que va mantenir ahir, juntament amb Carles Jordana, Sofia Garrallà i Maria Martisella, amb els representants dels treballadors, Gabriel Ubach, Joan Torra i Lluis Barajas. Per Ballestà, hi ha “temes com són els triennis o quinquennis sobre els quals tenim visions molt diferents”, però en canvi n’hi\nJosep va dir..Sóc funcionari i em sembla lamentable que les nostres condicions laborals s'hagin de negociar segons si hi ha eleccions o no. És una vergonya aquest joc clientelista que juguen polítics i sindicats. No m'estranya que la població tingui desafecció cap als funcionaris, tenen tota la raó del món.\nÉs el joc de la democràcia... Si coneixes un sistema millor...\nVigila amb el transfuga, Ballestà.\nSóc funcionari i em sembla lamentable que les nostres condicions laborals s'hagin de negociar segons si hi ha eleccions o no. És una vergonya aquest joc clientelista que juguen polítics i sindicats. No m'estranya que la població tingui desafecció cap als funcionaris, tenen tota la raó del món.\nReunió entre els sindicats i DA


Actualitzat 07/01/2022 16:36\nSerena Williams és una de les icones més importants de l'esport mundial. La tenista de Michigan és una llegenda per tots els èxits que ha aconseguit en les pistes i és considerada per molts experts com la millor de tots els temps en la seva disciplina.\nLa seva carrera en la WTA es resumeix amb una dada espectacular, ha jugat 1007 partits i ha guanyat 855. Fa molts anys que domina el tenis mundial i en l'actualitat, amb 40 anys, continua sent una de les personalitats més influents del planeta.\nÉs la segona persona que més Grand Slams ha guanyat en l'àmbit individual amb 23, sent superada únicament per Margaret Court (24). Malgrat això, Williams ha sumat diversos títols més d'aquesta categoria que engloba als tornejos més rellevants, ha guanyat en la categoria de dobles 16 vegades, sumant un total de 39.\nTambé ha participat en els Jocs Olímpics, aconseguint quatre medalles d'or, una en la categoria individual i tres en dobles. Va assolir el 2008 el Golden Slam, al guanyar un or olímpic, l'US Open, Wimbledon, Roland Garros i Open d'Austràlia el mateix any.\nDiners i patrimoni de Serena Williams\nLa tenista és una esportista d'èxit i les marques més importants del món volen comptar amb ella. De fet, segons Forbes, és la segona atleta femenina més ben pagada del planeta. La nord-americana guanya anualment 36 milions de dòlars (31,7 milions d'euros).\nA la seva carrera en el circuit de la WTA ha guanyat 75 tornejos. Els seus resultats esportius i la seva llarga trajectòria han aconseguit que guanyi 94,5 milions de dòlars en premis aconseguits en el tenis professional des de 1997 fins ara.\nSerena Williams / Europa Press\nTot i que fa molts mesos que té problemes físics que no li han permès participar en diversos tornejos i continuar augmentant el nombre de trofeus a les seves vitrines, ha aconseguit una enorme fortuna. La revista Forbes estima que el patrimoni de Williams és d'uns 225 milions de dòlars (198,5 milions d'euros).\nHa treballat amb diverses marques, sent la imatge de molts projectes empresarials. La tenista guanya aproximadament 18 milions de dòlars a l'any per contractes publicitaris, ha col·laborat amb marques com Intel, Gatorade, Pepsi, Delta, Beats, Lincoln, Chase Bank, Wilson, IBM i Mission Athletecare.\nEls negocis de Willams\nLa tenista ha declarat en diverses entrevistes que es considera una persona estalviadora. Malgrat això, ha decidit aventurar-se en diversos projectes empresarials per generar noves fonts d'ingressos. El 2014 va fundar Serena Ventures, una empresa que de dedica a invertir en noves companyies. Ha donat suport amb aquesta entitat a prop de 30 empreses emergents, moltes d'elles dirigides per dones.\nS'ha interessat també pel comerç de roba a través d'internet. El 2018, va crear la seva pròpia marca amomenada 'S by Serena' i és membre de la junta directiva de Poshmark, una empresa que es dedica a comerciar roba de segona mà.\nTambé ha invertit en diversos immobles amb què ha aconseguit augmentar el seu enorme patrimoni. El 2017 va decidir comprar una mansió a Beverly Hills per 6 milions de dòlars, els experts creuen que el valor de l'habitatge ha augmentat fins a assolir els 7,5 milions. Actualment, té en venda una casa a Bel-Air que va adquirir el 2019, la tenista demana 10 milions de dòlars per ella.\nLa seva última compra va ser una mansió de gairebé 1.000 metres quadrats en Palm Beach, lloc en el qual resideix i entrena habitualment. Li va costar 7 milions de dòlars i té amb tota mena de comoditats com una pista de tenis, vuit habitacions, gimnàs, cinema, spa i fins a un embarcador.\nLa fortuna de Rafa Nadal no para de créixer: els negocis TOP del tenista en restaurants i hotels


Què ha passat? Gir radical en el cas de l'adeu de Messi al Barça\nLa relació entre Bartomeu i Messi ha estat un dels detonants de la marxa de l'argentí del Barça. | Europa Press\nMessi estudia continuar un any més al Barça i marxar el pròxim estiu amb un gran comiat\nHo ha avançat el mitjà argentí TyC\nper Júlia Navarro 03/09/2020 09:49h | Actualitzat a 2020-09-03 10:05h\nEl desenllaç del 'cas Messi' podria tenir un final inesperat. Segons ha informat un dels periodistes del programa argentí 'Presión Alta' de TyC Sports, Martín Arevalo, «hi ha un 90% de possibilitats que Messi segueixi a Barcelona. Demà tindrà una decisió definitiva. Leo està avaluant seriosament quedar-se a Barcelona fins al 2021 i marxar per la porta gran en finalitzar el seu contracte».\nD'altra banda, cal destacar que ahir a la tarda es va produir una nova reunió entre la junta directiva presidida per Josep Maria Bartomeu i l'entorn de Leo Messi. La trobada, que va durar una hora i mitja aproximadament, va comptar amb el president Bartomeu, el director Javier Bordas, el pare de Leo Messi, Jorge Messi, el seu germà Rodrigo i l'advocat del despatx Cuatrecasas, Jorge Pecourt.\nLes dues parts es van mantenir fermes en les seves posicions i no es va arribar a cap acord. El Barça té clara la seva postura i no cedeix en el fet que Messi acaba contracte l'any 2021 i que té una clàusula de rescissió de 700 milions. Per un altre costat, l'entorn de Messi defensa que l'astre argentí té dret a la carta de llibertat.\nEl pla de Leo Messi\nL'idea de Messi seria finalment quedar-se al Barça i marxar a l'estiu del 2021, moment que s'acaba el seu contracte, per sortir gratis al Manchester City. D'aquesta manera, l'astre argentí podria marxar amb un gran comiat al Camp Nou i davant, possiblement si el Covid-19 ho permet, tota l'afició blaugrana. Una idea que Messi no veuria amb mals ulls.\nSegons informa Deportes Cuatro, les pròximes hores son molt importants per conèixer el desenllaç del 'cas Messi', amb la possibilitat que inclòs hi hagi un anunci oficial per part de l'argentí. De fet, expliquen que la directiva del Barça ja estaven convençuts que s'acabarà quedant un any més i que la seva tornada als entrenaments de Ronald Koeman serà en qüestió de dies. Inclòs diuen que podria ser el pròxim dilluns.\nAnar a portada Última hora Actualitat Última hora Leo Messi Última hora Josep Maria Bartomeu Última hora FC Barcelona\nÚltima hora: Un hospital català, atacat per hackers russos en plena pandèmia


Elena de Borbó té nou xicot: “Empresari important del món de les finances” Elena de Borbó té nou xicot: “Empresari important del món de les finances” – El Món\nElena de Borbó té nou xicot: “Empresari important del món de les finances”\nLa filla gran de Joan Carles torna a trobar l'amor, la seva primera parella coneguda des del divorci\nElena de Borbó, en un acte públic / Europa Press\nRedacció 16/01/2021 9:32 am\nDes que Elena de Borbó se separés de Jaime de Marichalar, que s’ha especulat molt sobre la vida amorosa de la filla gran de Joan Carles. No se li ha conegut xicot oficial des de llavors, encara que la premsa rosa l’ha relacionat amb diversos personatges coneguts.\nAvui, però, s’ha filtrat a la premsa que la Infanta podria haver donat una nova oportunitat a l’amor. Així ho expliquen els seus veïns a Informalia, que dona detalls sobre la seva misteriosa parella en exclusiva.\n“L’han vist un parell de cops acompanyada pel mateix home. Un dels veïns m’explica que semblen molt còmplices. Oficialment hi ha silenci al voltant d’aquest personatge “divertit” que “tant fa riure” a la germana del rei Felip VI”, escriuen.\nElena de Borbó, captada pels ‘paparazzi’ / Europa Press\nQuè se sap sobre la nova il·lusió d’Elena? Diuen que podria tractar-se d’un empresari important en el món de les finances, “algú molt respectat en el sector”. Alt, prim i al voltant dels 50 anys: “Sempre va molt elegant“. Unes qualitats que recorden a les del seu exmarit, que tampoc no ha tornat a tenir parella.\nEls paparazzi ja fan cua a les portes de la casa d’Elena, disposats a fer guàrdia fins aconseguir la fotografia que confirmi la relació.


El manteniment de la pau és una "eina essencial" per prevenir conflictes\n"Avui en dia, el personal de manteniment de la pau de les Nacions Unides té un paper crucial de prevenció en els llocs en què està desplegat i protegeix milions de persones vulnerables a tot el món", va destacar al Consell de Seguretat Jean Pierre Lacroix, el Secretari General de les Nacions Unides per a les Operacions de Pau.\nONU, 10 setembre 19\nUn any i mig després del llançament de la iniciativa d'Acció per al Manteniment de la Pau (A4P) per enfortir l'eficàcia de les operacions de pau, Lacroix va passar revista als progressos realitzats i als pendents.\nEl funcionari va subratllar que les solucions polítiques són un requisit previ per a una pau duradora i són al centre del programa la iniciativa A4P. "A cada país on ens despleguem i dins dels límits del nostre mandat, les nostres missions són proactives i mantenen un marge per buscar solucions polítiques", va dir.\nL'èxit a la República Centreafricana\nA tall d'exemple, va destacar que, a la República Centreafricana, la Missió de les Nacions Unides al país (UNAMID), juntament la Unió Africana (UA) i la Comissió Econòmica per als Estats de l'Àfrica Central (CEEAC), va aprofitar l'oportunitat per enfortir el seu mandat polític i consolidar la capacitat de seguretat de les seves forces de manteniment de la pau, per tal de crear un entorn que va permetre als governs i a 14 grups armats signar un acord de pau el febrer passat.\n"Els efectes positius de l'acord són evidents, sobretot en el marcat descens de la violència durant l'últim any", va dir. Lacroix va visitar, al costat del Comissionat de la Unió Africana per la Pau i la Seguretat, Smail Chergui, la República Centreafricana en dues ocasions durant aquest any i té previst tornar a l'octubre.\nUn altre èxit a la República Democràtica del Congo\nAlhora, ha destacat que el suport aportat per la Missió d'Estabilització de l'ONU a la República Democràtica del Congo, la MONUSCO, a l'aplicació de l'acord polític del 31 de desembre de 2016 va ser crucial i va afegir que va permetre crear l'espai polític necessari per a la "primera transferència pacífica del poder democràtic al país al febrer de 2019".\nLacroix també va instar els Estats membres a assegurar l'assignació de recursos corresponents a les noves prioritats de manteniment de la pau. "Per exemple, la inestabilitat al centre de Mali ha comportat l'establiment d'una segona prioritat estratègica perquè la Missió Multidimensional Integrada d'Estabilització de les Nacions Unides a Mali (MINUSMA) doni suport al restabliment de l'autoritat de l'Estat i protegeixi els civils a la regió, però sense el corresponent augment de recursos", va dir.\nOperacions de manteniment de la pau més àgils\nA aquestes accions se li ha d'afegir que les Nacions Unides van centrar els seus esforços en l'enfortiment de les capacitats amb l'objectiu de garantir un enfocament operacional més mòbil, sòlid, coherent i integrat.\nA la República Democràtica del Congo, la MONUSCO va substituir les bases fixes per batallons de desplegament ràpid. "Aquests augmenten la nostra mobilitat i fortalesa", va dir, per tal de prevenir, mitigar i gestionar les amenaces a mesura que sorgeixen.\nEn canvi, a la República Centreafricana, la MINUSCA va establir unitats militars amb una alta capacitat de preparació i protecció per mitigar els problemes de mobilitat que imposen els entorns hostils.\nDisminució de pèrdues mortals\nGràcies a aquestes mesures es va aconseguir una considerable reducció de pèrdues fatals del personal de manteniment de la pau. Així, durant 2018 van ascendir a 27 i durant aquest any es mantenen en 21. Unes xifres llunyanes als 57 morts de l'any 2017 anteriors al llançament de la iniciativa A4P.\nFinalment, ha subratllat la importància d'entaular associacions amb organitzacions regionals i subregionals, així com amb el sistema de l'ONU en el seu conjunt. "Les associacions constitueixen el nucli de les activitats de manteniment de la pau. I aquestes aliances comencen dins de les pròpies Nacions Unides", va dir.


Strauss-Khan, en llibertat condicional sense fiança - VilaWeb\nDivendres 01.07.2011 17:47\nStrauss-Khan, en llibertat condicional sense fiança\nEs mantenen els càrrecs contra l'ex-director gerent de l'FMI sis setmanes després de la seva detenció\nL'ex-director gerent del Fons Monetari Internacional (FMI), Dominique Strauss-Kahn, ha quedat en llibertat sense fiança avui pel tribunal de Nova York, sis setmanes després d'haver estat detingut per un presumpte cas de violació i abús sexual. El jutge ha aixecat l'arrest domiciliari d'Strauss-Kahn, que no podrà marxar, tanmateix, dels EUA. Segons fonts pròximes a la investigació, se li mantenen els càrrecs.\nLes acusacions contra Strauss-Kahn per presumptes delictes sexuals perden força per les contradiccions i les llacunes que els investigadors han trobat en el testimoni de l'empleada de l'hotel que el va denunciar. Segons que publica avui el diari The New York Times, els fiscals resten credibiltat a la versió de la víctima. El diari cita dues fonts pròximes al cas que apunten que tot plegat podria ser un muntatge.\nSegons aquestes fonts, la dona va tenir una conversa telefònica amb un home empresonat el dia que va mantenir la trobada amb Strauss-Kahn sobre els possibles beneficis que obtindria si posessin càrrecs contra ell.\nLa teoria d'un complot per perjudicar la carrera del director de l'FMI va començar a circular el mateix dia dels fets i la detenció. De fet, Strauss-Kahn era un dels possibles candidats més ben situats per guanyar la cursa de les primàries socialistes a les presidencials franceses de l'any vinent. D'entre els candidats socialistes, les enquestes el situaven com el millor per derrotar Nicolas Sarkozy.\nChristine Lagarde, successora de Strauss-Kahn al Fons Monetari Internacional (29.06.2011)\nConnexions entre el cap de la policia de Nova York i Sarkozy (07.06.2011)\nStrauss-Kahn es declara no culpable dels delictes sexuals que se li imputen (06.06.2011)\nStrauss-Kahn queda sota arrest domiciliari després de pagar la fiança d'un milió de dòlars (21.05.2011)\nEl PS francès aguanta el sotrac del cas Strauss-Kahn (18.05.2011)\nEuropa pressiona perquè Strauss-Kahn dimiteixi (18.05.2011)\nLa detenció de Strauss-Khan sacseja la política francesa (15.05.2011)


La proposta, presentada a l’Ajuntament de Barcelona, té com a objectiu capacitar els agents de la Guàrdia Urbana perquè resolguin les possibles situacions de crisi amb animals des del coneixement del comportament i el respecte absolut pel benestar animal.\nEl Col·legi Oficial de Veterinaris de Barcelona (COVB) s’ha ofert a formar els agents de la Guàrdia Urbana perquè sàpiguen com actuar davant d’un animal que pot representar una amenaça, en una reunió amb els responsables municipals dels cossos de seguretat i els serveis de protecció d’animals que s’ha realitzat aquest matí de dijous 3 de gener a l’Ajuntament de Barcelona.\nLa presidenta del COVB, Marta Legido, ha posat el coneixement veterinari sobre el comportament dels animals a disposició de l’Ajuntament de Barcelona per col·laborar en la formació de la Guàrdia Urbana amb l’objectiu de preveure i resoldre possibles situacions de crisi amb animals, des del coneixement del comportament i el respecte absolut pel benestar animal.\nLa proposta dels veterinaris de Barcelona, que també es podria traslladar a altres municipis de la demarcació del Col·legi, preveu formació en el benestar animal, des del respecte i bon tracte cap als animals de companyia, així com formació en el reconeixement de llenguatge corporal dels animals, amb l’objectiu d’anticipar les situacions de conflicte i tenir més criteris per acostar-se a un animal.\nSituacions de tensió amb animals de companyia\nPer gestionar les possibles situacions de tensió amb animals de companyia, el COVB també proposa la participació de psicòlegs, ja que moltes de les situacions conflictives tenen lloc amb persones que viuen al carrer que conviuen amb animals de companyia. Les situacions de tensió s'encomanen a l'animal i poden provocar reaccions defensives i ofensives.\nPer garantir actuacions de respecte pel benestar animal, el COVB també proposa una col·laboració més estreta amb el personal veterinari del Centre d'Acollida d'Animals de Companyia (CAACB) i de l'Oficina de Protecció dels Animals (OPAB), ja que aquests espais es treballa colze a colze amb la Guàrdia Urbana en les intervencions que es realitzen per garantir el benestar animal, com ara en els decomisos.\nEls atacs dels gossos es poden preveure\nLa presidenta del COVB, Marta Legido, ha apuntat que, si els agents de la Guardia Urbana tenen formació sobre el benestar animal, poden conèixer i preveure millor quin serà el seu comportament davant determinades situacions. Segons Marta Legido, “als animals els passa com a les persones, que es poden defensar amb un atac quan interpreten que viuen una situació de perill, i per evitar que ens puguin veure com una amenaça, cal conèixer-los per saber com acostar-nos-hi”.


Generació 2003 - Premis i beques d'art Caja Madrid | la Capella | Barcelona - Ajuntament de Barcelona\nGeneració 2003 - Premis i beques d'art Caja Madrid\nDel 14 de març al 27 d'abril de 2003\nEl projecte Generacions, en la quarta convocatòria, continua suscitant l'interès dels artistes joves espanyols i residents. Les més de mil sis-centes obres i projectes presentats, i també la trajectòria de molts dels artistes que acudeixen a aquesta cita anual, confirmen la seva consolidació i el fet que es tracta d'una bona plataforma per donar a conèixer el treball dels artistes. Així mateix, continua sent un calaix de sastre en el qual conviuen múltiples aproximacions a la creació contemporània i un barem de les inquietuds, tant socials com estètiques, dels joves creadors, més enllà de les disciplines en què s'agrupen.\nLes obres seleccionades, juntament amb el gran nombre d'artistes que s'han presentat en la disciplina de pintura, aprofundeixen en els diversos plantejaments, preocupacions i estils característics d'un mitjà que, envaït per l'expansió i l'actualitat d'altres registres expressius, es resisteix i mostra que encara té moltes coses a dir. Entre les obres seleccionades, algunes reflexionen sobre el que és natural i el que és artificial, sobre la relació entre la naturalesa i la cultura, i sobre els problemes derivats de la representació de la naturalesa, un tema amb una gran tradició pictòrica les arrels del qual arriben fins al romanticisme. Així mateix, altres obres subratllen els aspectes narratius i plantegen la seva ambigüitat a partir de la tria, l'elaboració i la posada en escena; i trobem també treballs sobre la memòria com a arxiu de la imatge, i la confusió entre inventar i recordar. La hibridació actual de tècniques també és present en aquesta disciplina, en la qual trobem obres que parteixen d'un treball directe sobre l'espai i combinen la tècnica mixta d'acrílic i fotografia digital. Gerardo López, guanyador del primer premi amb l'obra titulada Neó (2002), s'interessa per la multitud de variacions de la llum i la coincidència d'aquesta gamma amb els nostres estats d'ànim. Intenta provocar en l'espectador un efecte òptic i, en darrera instància, defensa el plaer de la contemplació.\nLes obres seleccionades en l'apartat d'escultura són un reflex de la varietat de poètiques que caracteritzen una disciplina amb uns límits de definició cada vegada més difícils. Destriar el que és escultòric dins la fotografia, el vídeo, la instal·lació i la performance sembla una tasca impossible a causa de l'explosió de mitjans que, al llarg del segle XX, ha caracteritzat aquesta disciplina. Per això, entre les obres seleccionades, tan sols una minoria s'adscriuen a una tradició escultòrica més d'acord amb el que seria una manera clàssica d'abordar aquest mitjà artístic. Entre aquesta minoria hi ha l'obra de la guanyadora del primer premi, Mar Solís. La seva peça, titulada Pensaments de racó (2002), respon a un plantejament que parteix d'una recerca i un enfrontament contra les parets, les cantonades, el terra i les columnes per omplir-los de fantasies. No obstant això, en la major part de les obres seleccionades aquesta aproximació a l'escultura, des d'una perspectiva clàssica, ha desaparegut totalment, i tan sols en trobem un ressò o un record llunyà.\nPotser és en la disciplina de fotografia on s'observa més clarament un gir respecte d'altres edicions pel que fa als treballs que s'hi han presentat i que han estat seleccionats. Mentre que fins aquesta quarta convocatòria la representació d'una aproximació documental a la fotografia, fonamentalment en blanc i negre, ha estat una constant, en aquesta edició la línia de treball esmentada ha deixat pas a una fotografia en la qual es planteja el problema de la imatge des de la pròpia construcció i hi ocupa un lloc important el qüestionament dels llenguatges. Més d'acord amb la tendència predominant en l'art contemporani, la major part de les obres aborden aspectes com ara la narració, la manipulació digital, la intervenció en espais arquitectònics, la relació de l'ésser humà amb l'entorn, el diàleg entre la ficció i la realitat, la revisió del gènere del paisatge i altres relacionats amb el qüestionament de la identitat. En aquesta línia, l'obra de Jon Mikel Euba, guanyador del primer premi amb Zugastieta [Ankaz Gora] (2001), és un exemple més del centre d'interès tant de les seves obres fotogràfiques com dels seus vídeos: la construcció de la imatge, la ficció com a suposat document i la investigació de la relació entre l'acció i el document tot incloent-hi l'element de ficció.\nEl canvi de denominació de la disciplina de gravat per la d'art gràfic en aquesta convocatòria tenia com a objectiu respondre a la necessitat d'incloure en la denominació una cosa que ja succeïa en la pràctica, ja que els artistes, en l'intent de saltar barreres, presentaven obres que se sortien del concepte clàssic del gravat i s'inserien en aquesta denominació més àmplia que representa l'art gràfic. No obstant això, aquest canvi de denominació obeeix a l'ànim d'eixamplar les possibilitats, d'incloure-hi, i en cap cas excloure'n, treballs que continuïn utilitzant tècniques com l'aiguafort, la litografia, la punta seca, etc. En aquest sentit, encara que en comparació amb anys anteriors, en els quals els processos eren més variats, en les obres presentades i en la selecció final s'observa un predomini de treballs que utilitzen l'estampació digital, la guanyadora del primer premi, Esther Rivas, ho ha fet amb una obra (Sense títol, 2002) en la qual continua utilitzant tècniques clàssiques com la xilografia sobre paper japonès i tintes a l'aigua. Perquè, en definitiva, més enllà de les tècniques que es fan servir, el que importa és el resultat final de l'obra presentada.\nTambé s'ha pogut observar un cert canvi en les obres presentades en la disciplina de noves tendències, altres anys més centrades en els vídeos com a via de presentació de performances i accions, o en peces interactives i instal·lacions. En qualsevol cas, la tendència en aquesta edició, que recorda alguna altra d'anterior, és a presentar treballs videogràfics documentals en els quals el tractament de problemes socials és una constant. En aquest sentit, es pot dir que aquesta disciplina s'adiu amb les tendències exposades a la passada Documenta 11 de Kassel, en la qual es van veure nombrosos projectes documentals amb un gran interès pel tema social. Entre els treballs seleccionats, n'hi ha que aborden la problemàtica de les condicions de treball dels immigrants al nostre país; els maltractaments a què són sotmeses moltes dones per pares, marits i fills; la denúncia dels mecanismes i les actituds totalitàries en un intent d'analitzar la dialèctica entre els papers del poder i de la submissió, de l'amo i de l'esclau. En aquesta línia documental es troba també el projecte de María Ruido, guanyadora del primer premi, que a La memòria interior (vídeo de 32 minuts i 40 segons), i a partir d'un relat de la història de la seva família, indaga en el record de la recent emigració espanyola a Europa als anys seixanta i setanta. Hi reflexiona sobre els mecanismes de l'oblit i el record, i defensa la necessitat de construir la història.\nEn aquesta disciplina també trobem treballs amb altres pressupòsits, com el d'Isabel Ivars-Sancho, que planteja una indagació sobre conceptes com ara el temps, l'espai i la comprensió de l'univers, en un anhel de recerca de l'eternitat. Per fer-ho, parteix de la dissolució del temps i de l'estudi dels elements que configuren l'espai que ens envolta. O com el d'Adrià Julià, el qual, a partir de la construcció d'escenes d'una gran ambigüitat en les quals destaca la ficció i la no acció, converteix els espais quotidians de la "realitat" corporativa en observatoris "etnològics" de comportaments socials.Així mateix, l'apartat de noves tendències acull una gran varietat de mitjans i tècniques, com ara el vídeo, el dibuix, la impressió digital, l'aquarel·la sobre paper, la porcellana vidriada, la terracota policromada i la fotografia.\nEl conjunt de les setanta-tres obres premiades i seleccionades en aquesta convocatòria, juntament amb els vuit projectes que han obtingut una beca perquè es puguin dur a terme al llarg de l'any, mostren la riquesa de propostes, però també la deriva de la creació contemporània i, alhora, la gran diversitat de mitjans, la fragmentació i l'atomització de les arts al començament del segle XXI.


Selecció d'assignatures i formalització del learning agreement. Oficina de Relacions Internacionals - Facultat de Ciències Econòmiques i Empresarials\nSelecció d'assignatures i formalització del learning agreement Oficina de Relacions Internacionals - Facultat de Ciències Econòmiques i Empresarials\nSelecció d'assignatures i formalització del learning agreement\nQUÈ PUC ESTUDIAR? Elaboració de l'Acord d'Aprenentatge\nAbans d'iniciar la teua estada fora de la UA, has d'elaborar el teu Learning Agreement o Acord Acadèmic, que és el document oficial que conté tant les assignatures de la universitat de destinació com les corresponents en la UA. Per a la seua formalització, has de seguir els següents passos:\n1. Reunió inicial obligatòria\nLa Facultat de Ciències Econòmiques i Empresarials compta amb un grup de TUTORS I TUTORES DE MOBILITAT, que en col·laboració amb el Vicedegà d'Internacionalització i Mobilitat i el personal de l'Oficina de Relacions Internacionals, s'ocupen de l'assessorament dels nostres estudiants. Quan tingues assignada una plaça de mobilitat, se t'adjudicarà un tutor/al fet que t'acompanyarà durant tot el procés del teu intercanvi i t'assessorarà prèviament en la selecció d'assignatures.\nDesprés de l'assignació de destinacions, el teu tutor/a se posarà en contacte amb tu mitjançant correu electrònic per a citar-te a una reunió presencial de caràcter obligatori. Si no pots assistir, comunica-ho al teu tutor.\n2. Elaboració i enviament del PEI inicial al tutor\nCom a estudiant de mobilitat és la teua responsabilitat emplenar un document inicial, el PEI (Proposta d'Estudis d'Intercanvi), que pots descarregar-te ací: PEI per a I2ADE // PEI per a la resta d'estudis. En aquest document hauràs d'incloure la relació d'assignatures a cursar en destinació i els seus equivalents en la UA, seguint les següents indicacions:\n- Assignatures UA: Pots incloure les assignatures del teu pla d'estudis que tingues arracades de superar o no hages aprovat de qualsevol curs independentment d'aquell en què gaudisques la mobilitat. En principi, sempre que trobes assignatures amb contingut i nombre de crèdits similars en destinació, podràs reconèixer qualsevol assignatura del teu pla d'estudis. A més, tens la possibilitat de reconèixer assignatures que no es troben en el teu pla docent i tinguen relació amb el teu àmbit acadèmic com a assignatures optatives ("Assignatures de Mobilitat"), i en aquest cas rebràs el mateix nombre de crèdits que tinga l'assignatura en destinació. Si la teua universitat de destinació t'ofereix la possibilitat de dur a terme pràctiques i estàs interessat en el seu reconeixement, hauràs de consultar si reuneixen tots els requisits per a això amb l'Oficina de Pràctiques Externes del nostre centre.\n- Assignatures i crèdits en destinació: Estudia amb deteniment l'oferta acadèmica en la teua universitat de destinació, que podràs trobar normalment en la seua pàgina web o en l'email que rebràs amb tota la informació per a formalitzar el teu registre allí. Tria assignatures en destinació que tinguen una càrrega lectiva similar. Excepcionalment, si la càrrega lectiva no és anàloga, una assignatura de destinació pot servir per a reconèixer dues de la UA i viceversa.\nLa majoria d'universitats europees funcionen igual que la UA amb el sistema de crèdits ECTS, amb algunes excepcions com és el cas d'universitats de Regne Unit, que utilitza el sistema de crèdits CATS, que equivalen al doble dels ECTS. En el cas d'universitats no europees, la casuística és més àmplia i el nombre de crèdits dependrà en moltes ocasions del nombre d'hores cursades per assignatura, amb les següents particularitats:\n- la Xina: s'estudiarà el curs de xinès, que es reconeix per un semestre complet a Alacant (30 ECTS) i addicionalment és possible incloure 2 assignatures obligatòries més amb el seu equivalent en destinació (seleccionades del paquet oferit en anglès)\n- els EUA: es reconeix assignatura per assignatura, podent cursar 4-5 assignatures en destinació, depenent de la universitat\n- Crèdits mínims i màxims: Has d'incloure un mínim de 12 ECTS per a un quadrimestre i 24 ECTS per a curs complet. En el cas d'estudiants SICUE, el mínim serà de 24 crèdits per a un quadrimestre i 45 per a un curs complet, podent optar també a l'intercanvi si et falten per a finalitzar els teus estudis menys crèdits que el mínim exigit en cada tipus d'estada. Els crèdits mínims a realitzar durant l'intercanvi han de formar part del currículum obligatori per a completar els teus estudis, per la qual cosa no podràs incloure crèdits optatius addicionals si has superat totes les assignatures necessàries per a l'obtenció del títol.\nRespecte al màxim de crèdits, encara que l'equivalent a un semestre en la majoria d'universitats són 30 ECTS per semestre, es permetrà cursar fins a 36 crèdits per a estades semestrals i 66 per a anuals (en el cas d'estudiants de doble grau fins a 42 crèdits per a estades semestrals i 72 per a anuals).\n- Treball Fi de Grau: No està permesa la seua inclusió en el PEI, però això no impedeix que el pugues dur a terme mentre estàs cursant un programa de mobilitat. Conforme a l'article 6.10 del Reglament sobre els Treballs de Fi de Grau/Màster per als estudis impartits en la Facultat de CC. Econòmiques i Empresarials, "a fi d'incentivar i facilitar la mobilitat dels nostres estudiants, aquells que participen en un programa de mobilitat i opten per matricular-se en el Treball Fi de Grau/Màster de la Universitat d'Alacant, se'ls aplicarà un criteri de flexibilitat a través dels mitjans que permeten la comunicació a distància entre tutor/estudiant. Així, no li serà exigible la seua presència física en qualsevol sessió d'orientació per part del tutor ni en la presentació oral a aquest, si n'hi haguera, prèvia a la defensa del Treball de Fi de Grau/Màster".\nEn conseqüència, a l'alumnat que estiga participant en aqueix moment en programes de mobilitat i, per tant, es trobe en la universitat de destinació, no li serà exigible la seua presència física, sent aquesta substituïda per una presentació a distància usant mitjans telemàtics (bé siguen síncrons o asíncrons). Es recomana que els estudiants participants en un programa de mobilitat que vulguen realitzar el TFG sol·liciten la PREASSIGNACIÓ en el període establit per a això conforme al calendari i instruccions establides pel nostre centre.\nUna vegada emplenat el PEI, envia-ho al teu tutor/a per a la seua aprovació. Tingues en compte que el PEI no és un document oficial, sinó un esborrany per a la posterior elaboració de l'Acord d'Aprenentatge.\nSi eres estudiant SICUE, consulta ací la normativa específica sobre reconeixement d'assignatures.\n3. Formalització de l'acord d'aprenentatge\nL'Acord d'Aprenentatge (learning agreement o acord acadèmic per a estudiants SICUE) és el document oficial que conté les assignatures que cursaràs en destinació i les corresponents en la UA. S'emplenarà a través de l'aplicació Programes de Mobilitat de l'UACloud utilitzant com a base els reconeixements plasmats en el PEI aprovat pel teu tutor/a amb anterioritat.\nLa formalització de l'acord d'aprenentatge comporta els següents passos:\n1. Aprovació de la proposta inicial pel teu coordinador erasmus, que en el cas de la Facultat d'Econòmiques és el Vicedegà d'Internacionalització i Mobilitat. Quan el teu acord d'aprenentatge siga correcte rebràs un missatge confirmant-te que ja tens l'acord d'aprenentatge signat.\n2. Descarrega't l'acord d'aprenentatge, imprimeix-lo i signa'l. Necessites a més una tercera signatura: la de la universitat de destinació, que ha d'aparèixer juntament amb el segell corresponent. Envia-ho per email al teu coordinador en la universitat de destinació, utilitzant per a això els contactes que pots trobar en la pàgina web de l'Oficina de Mobilitat per a erasmus , mobilitat global i SICUE (en cas que no hagen contactat prèviament amb tu i no tingues el contacte del teu coordinador).\n3. Abans d'iniciar el teu intercanvi, quan tingues la proposta inicial d'acord d'aprenentatge amb les 3 signatures, hauràs de pujar el document a través de l'eina Gestor de Documents d'UACloud, seguint les instruccions de l'Oficina de Mobilitat de la UA.\n4. Abans de finalitzar el teu intercanvi, hauràs de pujar al Gestor de Documents d'UACloud l'acord d'aprenentatge definitiu, amb les tres signatures i els segells corresponents, incloent la selecció final d'assignatures. Si no has fet cap modificació, bastarà que puges de nou la proposta inicial, però el més habitual és que hages de fer canvis. En aquest cas, només quan tingues la selecció final d'assignatures i l'acord d'aprenentatge definitiu, hauràs de pujar-lo al Gestor de Documents.\nGuia per a completar el learning agreement/acord acadèmic a través d'UACloud\nModificacions en la selecció inicial d'asignatures\nSovint sorgeixen dubtes sobre la possibilitat de fer canvis en la selecció inicial d'assignatures. Ací pots trobar les situacions més freqüents:\nModificacions per canvis o incompatibilitats en assignatures de destinació\nEls assignatures en la universitat de destinació poden variar d'un curs acadèmic a un altre, tenir plaus limitades o solapar-s'en horaris, així que pot ocórrer que quan t'incorpores a la teua destinació no pugues inscriure't en algun dels cursos que vas incloure en el teu learning agreement. En aquests casos hauràs d'enviar un nou PEI al teu tutor o tutora i una vegada aprovat, modificar el learning agreement. Pots enviar fins a un màxim de 4 propostes per a estades d'un sol semestre i 6 propostes per a estades anuals, per la qual cosa et recomanem enviar els possibles canvis sol quan disposes de la màxima informació sobre els assignatures en destinació.\nModificacions per pròrroga\nUn altre supòsit habitual de modificació del learning agreement és el cas de les PRÒRROGUES, que se sol·licitaran en el termini establit per a això pel Secretariat de Mobilitat UA. A més de modificar el learning agreement prèvia aprovació del PEI, els estudiants que hagen obtingut una pròrroga tindran la possibilitat de modificar la seua matrícula fins a la fi del termini d'ampliació de matrícula per a segon semestre establit per la UA.\nModificacions en matrícula per canvis en el learning agreement\n- Si després del termini ordinari de matrícula inclous noves assignatures en la teua learning agreement, aquestes seran incloses d'ofici en la teua matrícula, incrementant-se el teu rebut en l'import corresponent\n- Si després del termini ordinari de matrícula elimines assignatures que havies inclòs en la teua learning agreement, hauràs de sol·licitar a l'Oficina de Relacions Internacionals si vols eliminar-les de manera definitiva de la teua matrícula o mantenir-les per a examinar-te en la Universitat d'Alacant.\nEn cap cas podran dur-se a terme modificacions de matrícula després de la data límit de pagament de l'últim rebut de matrícula.\nIMPORTANT: Tota modificació en l'Acord d'Aprenentatge i matrícula ha d'estar degudament justificada.


Màgia per finalitzar el curs del Servei Ocupacional » Organització Mater\nActualitat, Família Mater, Serveis Diürns\nMàgia per finalitzar el curs del Servei Ocupacional\nEl dimarts, les persones del Centre Ocupacional de Palma van celebrar la tradicional festa de final de curs amb totes les mesures sanitàries i de protecció necessàries però també amb moltes ganes de passar-ho bé.\nLa celebració ha tingut lloc al pati del Molí amb l’actuació d’Alexander Magia i Adrinalina un espectacle ben divertit que ha agradat a tothom. A més, la festa va acabar amb el berenar d’uns gelats boníssims. Ja des de dies abans l’emoció es palpava al centre ocupacional, on les persones dels diferents tallers van participar en la decoració de la zona del molí amb un gran mural i globus de colors.\nLa festa es va celebrar per torns per així garantir la distància de seguretat i mantenir els grups bombolla. Després, les persones de cada taller van tornar a les seves aules per assaborir els gelats i continuar la festa amb música i ball.\nTant l’espectacle com els gelats són una aportació de l’associació de famílies de les persones del Centre Ocupacional, entitat a qui agraïm infinitament la seva col·laboració per aconseguir que la festa d’avui hagi estat tot un èxit.\nBon estiu a tots i totes les que començau les vacances!