Athina: de gener 2017\nEtimologies del llatí: la política\nEn gairebé tots els àmbits podem trobar una part importantíssima de vocabulari que prové directament del llatí. Són els que anomenem mots patrimonials o cultismes, i la nostra llengua n´és plena. Representen el 80 per cent aproximadament dels mots que la conformen. Per tant, el deute lèxic amb el llatí, la nostra llengua mare, és innegable.\nAtenent a això, encetem en el bloc una sèrie d´entrades dirigides a mostrar-nos aquest vocabulari provinent del llatí exitent en diferents parcel.les de la nostra realitat: la política, el dret, la natura, l´economia, la societat, l´exèrcit, l´escola, etc. Esperem que aquestes aportacions us resultin útils.\nrei: prové de la paraula rex que vol dir "rei o sobirà". Roma va ser fundada per Ròmul com una monarquia, i va ser-ho fins l´any 509 aC en què els mateixos romans van expulsar Tarquini el Superb, el setè i l´últim rei. Com que aquest rei va actuar de manera deshonrosa, el mot rex va adquirir connotacions molt negatives, pròpies d´un tirà o d´un dèspota.\nActualment, un rei és la persona que exerceix la sobirania d'un regne.\nD´altres mots catalans derivats de rex són reial, reilesa, reialista, reialme, etc.\nrepública: prové dels mots res, "cosa", i publica, "publica". Per tant, la res publica, en oposició a la res privata, era tot allò que tenia a veure amb els assumptes o qüestions que atenyien a tots els ciutadans. Quan parlem de la història antiga de Roma, anomenem República al període que va des de l´any 509 aC fins al 27 aC, durant el qual Roma va ser governada per un sistema en què els ciutadans participaven activament en la gestió del govern a través de diferents òrgans, com són el senat, les assemblees i les magistratures. Després va ser substituïda per l´Imperi.\nActualment és una forma de govern representativa, en la qual el càrrec de cap d'estat no és hereditari ni vitalici, sinó resultat d'una elecció popular, directa o indirecta.\nAlguns derivats són republicà, republicanisme, republicanada, etc.\nsenat: prové de la paraula senatus, que volia dir "senat", però al seu torn és un derivat de senes, que vol dir "ancià". Això és degut a que els primers senadors foren triats entre els més ancians del poble romà. La seva funció, degut a la seva dilatada experiència, era aconsellar el rei i proposar-ne un altre, en cas de mort. Amb l´arribada de la República el senat es va convertir en el principal òrgan de poder polític, tant per l´autoritat com pel poder personal dels seus membres.\nEn els sistemes parlamentaris moderns, el senat constitueix la segona cambra, o cambra alta, que juntament amb la cambra baixa forma el parlament.\nAlguns derivats són senador, senatorial, senatconsult, senectut, etc\nimperi: prové del mot imperium, que en llatí volia dir "poder", i aquest al seu torn del verb imperare, que vol dir "manar, ordenar". La darrera etapa de la història de Roma es coneix com a Imperi, perquè el poder (imperium) estava en mans dels emperadors. Aquesta etapa va perdurar fins a la seva desaparició, al segle V.\nActualment, un imperi és un estat sotmès a la voluntat d´un emperador.\nAlguns derivats són imperar, imperatiu, imperatorial, imperatori, etc.\npríncep: prové de la paraula llatina princeps, que es composta de primus, que vol dir "primer", i capere, que vol dir "agafar, prendre". El primer a fer servir aquest títol a Roma va ser l´emperador August, el primer emperador de Roma. Aquest va ser anomenat princeps senatus, "el primer o el més preeminient del senat". August volia evitar fer servir paraules amb connotacions massa negatives entre els romans, com rex o dictator, i també va voler mantenir les institucions democràtiques, encara que buides de poder, per no atreure´s el recel dels seus compatriotes.\nActualment, és una persona que té al seu càrrec el govern d'un principat, o bé en alguns països, títol exclusiu del fill primogènit i hereu del rei o del cap de la casa reial.\nAlguns derivats són princesa, principal, principat, principesc, etc.\ncomicis: prové de la paraula comitium, que volia dir "assemblea del poble", i aquest al seu torn de comire, que significa "anar plegats". Els comitia es reunien, durant el període republicà, per a debatre i votar les lleis. També tenien la funció d´escollir els futurs magistrats. Les decisions es prenien per votació dels seus membres.\nActualment, els comicis són sinònim d´eleccions polítiques.\nCom a derivat tenim l´adjectiu comicial.\ncònsol: prové del mot consul i aquest del verb consulere, que volia dir "deliberar". Els consules, a l´antiga Roma, eren la màxima magistratura de l´estat i representants del poder executiu. Tenien la comandància de l´exèrcit. Sempre se n´elegien dos, i el seu càrrec durava un any.\nActualment, un cònsol és un agent diplomàtic encarregat per un govern de protegir els interessos dels súbdits d'un estat en un altre estat, on intervé especialment en afers comercials.\nAlguns derivats serien consulat, consultar, consulta, consultor, etc.\ncandidat: prové de l´adjectiu candidus, que vol dir "blanc". Això té a veure amb el fet que els aspirants a ser escollits per a exercir una magistratura es passejaven per Roma vestits amb una toga blanca, en llatí, tunica candida.\nActualment, es tractaria d´una persona que aspira a un càrrec, a una dignitat, a un honor, etc., o que hi és proposada.\nAlguns derivats serien candidatura, càndid, candidesa, etc.\ncens: provés del llatí census, que volia dir "cens", i al seu torn del verb censere, que significa "fer una valoració". A l´antiga Roma, el cens dels ciutadans es feia cada 5 anys. Un cop realitzat, es feia una cerimònia anomenada lustrum, d´on prové la paraula "lustre". Els encarregats de fer-lo eren els censores. Aquests magistrats prenien nota de tots els ciutadans i dels seus béns i, en funció d´aquests, els assignaven a una tribu. Cada tribu gaudia d´uns privilegis així com d´unes obligacions (pagar impostos, defensar la pàtria, exercir càrrecs polítics, etc) en funció de la seva riquesa. A més, els censores tenien atribucions pel que fa a la supervisió de la moralitat pública.\nActualment, és la llista oficial de la població, total o parcial, o de la riquesa d'un territori.\nAlguns derivats serien censar, censurar, censura, censurable, etc.\nPublicat per Yolanda serra otero a 12:17 Cap comentari:\nLes Saturnalia i el Carnestoltes\nNo falta molt perquè arribi la setmana més desenfrenada i esbojarrada de l'any dins el nostre calendari. El carnestoltes, com moltes de les nostres celebracions i tradicions, té els seus orígens en el món clàssic. Així doncs l'imperi Romà també celebraven les Saturnalia en honor a Saturn, déu de l'agricultura, que han anat evolucionant fins a arribar a ser el nostre carnestoltes.\nAquesta era una setmana on hi regnava el descontrol i el permís per fer tot allò que durant la resta de l'any no estava permès. Amb això volien recrear l'edat d'or de la humanitat, on Saturn hi governava i no existien les diferències socials, hi regnava la pau i sempre hi havia menjar per tothom. El primer dia s'escollia entre cada comunitat un rei de la festa, Rex Saturnaliorum, que regnava durant la setmana. S'organitzaven banquets, jocs d'atzar (que estaven prohibits durant la resta de l'any) i balls que solien acabar en orgies. A part d'això, era habitual que els rols d'esclau i amo fossin intercanviats.\nDurant els set dies, la distància entre la realitat i la ficció es feia més curta, cadascú es disfressava i es posava màscares d'allò que li agradaria ser i junt amb els canvis de rols donaven un respir festiu a una societat plena de jerarquies, normes i prejudicis. Era una espècie de desfogament consentit i controlat, per després tornar a la quotidianitat i obeir les normes.\nEn l'imperi Romà eren celebrades del 17 de desembre al 23 del mateix mes. Però amb l'arribada del cristianisme es va canviar al Febrer, ja que no consideraven correcte la proximitat de les dates amb les del Nadal, una festa sagrada dins el cristianisme. Aquesta és una de les diferències que té amb el nostre carnestoltes, les dates de celebració.\nUna semblança entre les Saturnalia i el carnestoltes la trobem en què les dues celebracions consisteixen a sortir de la rutina i per uns quants dies poder fer un seguit de coses que en dies ordinaris no podries realitzar. I tot i que han passat dos mil anys, des del meu punt de vista, no ha canviat molt el fet que aquesta setmana existia per després tornar a tenir a tothom controlat i acatant les normes.\nPublicat per MIREIA ARGELÉS RUIZ a 10:35 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: festes, Roma\nL'Areòpag i l'Heliea\nAreòpag és literalment en grec Areios Pagos, Άρειος Πάγος; «el turó d'Ares.» Era el tribunal suprem d’Atenes i també el tribunal més antic de tota Grècia. Va rebre el seu nom perquè la llegenda diu que va ser en aquest lloc, al turó d'Ares, al costat de l'acròpoli, on el déu de la guerra, Ares, va ser jutjat per la mort d'Halirrothios, un dels fills de Posidó.\nNomés hi podien pertànyer els individus de les grans famílies aristocràtiques. El legislador Soló li va transferir la jurisdicció dels èfetes, i la supervisió de l'administració pública, la direcció de magistrats, transaccions de l'assemblea popular, religió, lleis, moral i disciplina. Estava format pels ex-arconts, cosa que li conferia un gran prestigi i feia que molts atenesos el veiessin com a guardià de la constitució. Des de les reformes d'Efialtes la seva jurisdicció estava limitada a delictes de sang. Va conservar una suprema autoritat nominal encara sota dominació romana.\nL'Areòpag a l'actualitat.\nEl tribunal principal era l'Heliea (en grec antic: Ήλιαία), el tribunal popular, el qual té un nom que provenia del verb ηλιάζεσθαι, del grec antic, que significa congregar-se. Una altra possibilitat és que el tribunal rebés aquest nom perquè les audiències es duien a terme a l'exterior, sota el sol. L'Heliea també s'anomenava gran ekklesia. El tribunal estava constituït per sis mil dikastaí (dikastes), ηλιασταί (heliastes) o jutges que eren tots ciutadans majors de 30 anys, i repartits en deu classes de 500 ciutadans (1.000 en quedaven de reserva), sortejats anualment. L'acusació era sempre una iniciativa personal d'un ciutadà o d’un sicofanta. En cas de condemna, rebien una part de la multa o dels béns confiscats, com a indemnització i recompensa per tots els grans esforços per a la justícia, per això alguns ciutadans feien de la delació un ofici i ho tractaven com un enriquiment personal. Segons el cas que s’havia de jutjar, hi assistien un número de jutges: per a un procés privat, 201 jutges es reunien normalment, i 401 excepcionalment. Per als processos públics, eren 501, 1.001 ó 1.501 jutges. Gairebé tots els veredictes acabaven amb la mort de l’acusat i eren immediatament executables. Hi havia prop de 200 reunions anuals, cadascuna sota la presidència d'un magistrat que no prenia part en la votació.\nRestes de l'Heliea.\nLa diferència més gran entre l’Heliea i l’Areòpag és que l’Heliea era un tribunal on hi podia participar tot tipus de gent independentment de la classe social que tingués i a més a més hi podia participar molta gent, quan en canvi, a l’Areòpag només hi podia participar l’aristocràcia i a més a més hi participava molt poca gent.\nPublicat per Lourdes Mera a 11:52 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: dret, Grècia, justícia\nJocs Olímpics a l'antiga Grècia\nA l'antiga Grècia els exercicis físics eren, al costat de l'aprenentatge de les lletres i de la música, una part fonamental de l'educació dels nois. A partir dels dotze anys, a les famílies benestants, el noi tenia un preparador que l'instruïa en el gimnàs o la palestra (espai cobert de sorra a l'aire lliure quadrat, al seu voltant hi havien vestidors, banys i altres sales).\nEsportistes cobrint-se amb oli\nEls que practicaven esport ho feien despullats (el mot gimnàstica ve del grec gymnós, que significa "nu"); abans de començar es cobrien d'oli i sorra per protegir-se de la intempèrie. Un cop acabaven es treien la capa de sorra, oli i suor amb un instrument metàl·lic anomenat estrígil.\nCada ciutat celebrava competicions esportives als principals festivals que dedicaven als seus déus.\nD'aquests jocs locals sortien seleccionats els millors atletes que representaven la seva ciutat en els jocs de tot Grècia.\nEnòmau amb el seu carro\nOlímpia, situada al Peloponès, era un santuari consagrat als déus de l'Olimp. Pèlops, després de ser expulsat del seva ciutat, va arribar a Pisa, on regnava Enòmau. Enòmau no volia casar la seva filla Hipodàmia a causa d'un oracle que deia que el seu gendre el mataria. La gran bellesa de la seva filla atreia a molts joves; per evitar que s'hi cassessin, els desafiava a una cursa de carros amb la condició que, si perdien serien executats. Gràcies a la gran velocitat dels seus cavalls, Enòmau va vèncer a molts joves que volien la mà de la seva filla. Però Pèlops, en arribar s'enamorà d'Hipodàmia i va reptar al rei. Hipodàmia també estava enamorada de Pèlops i va subornar el cotxer del seu pare. Durant la cursa el carro del rei es va trencar i va ser arrossegat pels cavalls i va morir. Pèlops es va casar amb Hipodàmia i va esdevenir el rei de Pisa. En honor del rei mort va instaurar un jocs a Olímpia.\nSegons la tradició el 776 aC. els jocs d'Olímpia es van començar a celebrar de manera fixa, entre finals de juliol i d'agost. Els atletes participants havien de ser homes, grecs, lliures i no culpables de cap crim ni afectats per cap maledicció religiosa. Les dones no podien accedir al recinte.\nSalt de llagarda\nEls jocs s'iniciaven amb el jurament dels atletes i jutges de respectar les regles. Tot el primer dia estava dedicat a cerimònies religioses, ofrenes, sacrificis i actes culturals. Durant els cinc dies següents es celebraven totes les proves esportives i els jocs acabaven amb una processó i coronació dels vencedors al temple de Zeus. Se'ls atorgava una branca d'olivera i unes cintes de llana.\nLes diferents modalitats esportives es celebraven a l'estadi, si eren a peu, o l'hipòdrom, si eren hípiques.\nCurses a peu: córrer una vegada la longitud d'un estadi (192 metres), també hi havia una altra modalitat que era la cursa d'hoplites, on els corredors anaven carregats d'escuts i armes.\nHi havia diferents tipus de lluites.\nPentatló: contava de cinc proves; cursa d'un estadi, salt de llargada, llançament de disc i javelina i lluita.\nCurses a l'hipòdrom: es realitzaven curses de genets i carros, els carros podien ser bigues (tirats per dos cavalls) o quadrigues (tirats per quatre cavalls).\nL'any 393 dC, l'emperador cristià Teodosi I va prohibir els Jocs Olímpics perquè eren un ritual pagà dedicat a Zeus. Olímpia va ser abandonada, les seves ruïnes van ser enterrades i se'n va oblidar de la seva localització.\nPerò l'any 1896 es van restablir els jocs amb la finalitat de fomentar la unió entre tots els pobles, les anelles entrellaçades simbolitzen els cinc continents units per l'esport.\nPublicat per Marina Barrera a 2:06 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: educació, esport, Grècia, jocs, Olímpia\nEl hammam, o bany àrab o turc, era un edifici destinat a la higiene personal. Allà, fent servir el vapor de l´aigua calenta, es netejaven en profunditat. A més, era un lloc de trobada social. En aquest sentit, són hereus de les termes romanes (thermae).\nPrimer es desvestien i es posaven un tros de tela lligat a la cintura, que també els hi servia com a tovallola. També es calçaven uns esclops de fusta, que els protegien de la intensa escalfor que desprenia el terra. A continuació, passaven a la sala tèbia, ubicada la part central, on es relaxaven una estona abans de passar a la sala calenta. Aquesta sala era la més important. Allà, s´estiraven sobre una gran pedra calenta i suaven una llarga estona mentre els empleats dels banys els friccionaven enèrgicament per tal d´estimular-ne encara més la sudoració. Després el banyista era ensabonat de cap a peus i esbandit amb aigua ben calenta. Després, tornaven a la sala tèbia per a reposar una estona abans de tornar a la sala calenta, on s´esbandien aquest cop amb aigua ben freda. Per últim, tornaven a la sala tèbia on rebien massatges amb olis i perfums. Després, xerraven llarga estona amb els amics que hi trobaven i, fins i tot, prenien alguna cosa o sopaven plegats.\nQuan les condicions ho permetien, feien servir aigües termals. Si no, escalfaven l´aigua amb un forn de llenya. L´ambient al hammam era molt acollidor. La il.luminació s´aconseguia mitjançant petits forats al sostre amb forma d´estrella, coberts amb vidres de colors que tenyien la llum que hi entrava.\nA l´estat Espanyol es conserva un gran nombre de restes de hammam, especialment al sud de la península. Un dels millors exemples el trobem a Jaen, als banys del palau del comte de Villardompardo. Daten del segle XI i tenen una extensió de 500 metres quadrats.\nA Granada també hi trobem els banys coneguts aom el Bañuelo, que es consideren els banys més antics de tota la península.\nBanys del palau de Villardompardo, a Jaen\nBany turc, Istanbul\nPublicat per Yolanda serra otero a 2:56 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: hammam, oci, termes, urbanisme\n"Ahora mismitos", una comèdia mitològica\nEns complau anunciar-vos que el proper dia 6 de febrer, a les 9 del matí, tindrem el gran honor de rebre a la nostra Sala d´Actes l´actor andalús Antonio Blanco que ens oferirà la seva obra Ahora mismitos. Aquesta obra, inspirada a la mitologia grega i, més concretament, en les Metamorfosis d´Ovidi, ha estat representada a desenes d´institut de tot l´Estat Espanyol i ara arriba per primer cop a les nostres terres.\nLes crítiques han estat fantàstiques. Alumnes i professors gaudeixen amb aquesta escenificació en clau d´humor d´alguns dels mites grecs més coneguts. No us podem avançar de quins mites es tracta: l´Antonio ens ho ha prohibit.\nPrepareu-vos per disfrutar amb aquesta comèdia, a riure de valent, i prepareu-vos també per a més sorpreses que no us podem desvetllar fins el dia de la representació... Valete!\nPublicat per Yolanda serra otero a 5:30 4 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: metamorfosis, mitologia, Ovidi, teatre\nPanem et circenses al segle XXI\nFa pocs dies ens va sorprendre a tots la notícia que hi ha previst el rodatge d´un reality show a Rússia inspirat en la famosa pel.lícula Els jocs de la fam. De seguida que me´n vaig assabentar, no vaig poder evitar pensar en les lluites de gladiadors i en les venationes que tant agradaven als romans. Quantes vegades, després d´explicar aquest tema a classe, hem debatut sobre com eren de violents els nostres avantpassats i com gaudien contemplant la sang i la mort a l´arena del Colosseu. En aquells moments, ens sentim a segles de distància dels descendents de Ròmul i ens permetem el luxe de criticar-los per la seva salvatgia, i amb tota la raó.\nCom podem justificar, doncs, en ple segle XXI, un espectacle tan terrible com el que es proposar gravar la televisió russa, si finalment el govern dóna la seva aprovació i es tira endavant el projecte? Com es possible que ja hi estiguin inscrites 400 persones, disposades a deixar-se violar o a perdre una extremitat a canvi d´un hipotètic premi? I el que és més inquietant per a mi. Quants espectadors gaudiran amb el martiri d´aquests éssers humans? Per desgracia, la resposta ens faria estremir.\nSi voleu llegir-ne més detalls, cliqueu a l´enllaç de sota\nPublicat per Yolanda serra otero a 4:13 5 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: civilització, espectacles, gladiadors, notícies, premsa, Roma\nLa tradició Grega de trencar plats\nAquest costum de trencar plats a les festes (tradició "kefi"), te el seu origen a les festes de casament i es realitza quan algú balla "zebékiko" (una mena de dansa tradicional ballada en casaments).\nUn membre de la família dels casats és el primer a trencar un plat a la pista de ball, i després es seguit per la resta de convidats.\nEls plats trencats simbolitzen bona sort i felicitat i llarga vida per al matrimoni. També representa que els esperits malignes s'allunyin, i és per això que ho fan en actuacions i àpats amb familiars i amics.\nPosteriorment es va portar a d´altres festes i, fins i tot, bars i restaurants.\nActualment els establiments necessiten una llicència perquè els clients puguin trencar els plats, ja que hi ha hagut varis aldarulls.\nPublicat per Gala Huertos a 10:49 3 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: cultura, festes, gastronomia, Grècia\nAtalanta era la filla d'un rei anomenat Iasos, pero aquest volia tenir hereus masculins, i no desitjava tenir una nena, així que quan Atalanta va neixer l'abandonà al mig d'un bosc situat al mont Parteni, on va ser criada per una óssa fins que uns caçadors la trobaren i s'encarregaren d'educar-la.\nElla també va participar en els jocs fúnebres organitzats en nom de Pèlias on va obtenir el premi de la cursa després de vèncer Peleu, pare d'Aquil·les, heroi del cicle troià.\nAl sentir sobre les seves proeses, els seus pares van decidir acceptar-la de nou, però la volien obligar a casar-se. Per fidelitat a Àrtemis, la seva patrona, ella volia mantenir-se verge, però, assetjada pels pretendents, va decidir que es casaria amb aquell que la pogués vèncer en una cursa, i qui no ho aconseguís seria executat.\nAtalanta era molt àgil i corria molt ràpida. Es diu que començava la cursa donant un lleuger avantatge al contrincant. Vencia sempre, fins que un dels pretendents, Hipòmenes, implorà l'ajuda d'Afrodita. La deessa li donà tres pomes d'or procedents del Jardí de les Hespèrides, i així quan la noia se li avançava, només n'havia de llançar una fora de pista i, mentre ella s'entretenia a collir-la, ell podia agafar avantatge. Ho va fer tres vegades, i així va arribar el primer a la meta. Van ser una parella feliç, que passava els seus dies caçant en el bosc. Atalanta va donar a llum un fill, Partenopeu, que va participar en la primera expedició dels set Cabdills contra Tebes. Pero un dia van cometre la imprudencia de mantenir relacions en un recinte sagrat que pertenyia a Cibele. la qual, per castigar aquella profanació, els transformà en lleons.\nA més de transformar-los en lleons, els va condemnar a estirar el seu carro com figura a la famosa estàtua d'aquesta deessa a Madrid.\nPublicat per Aida Izquierdo Tornés a 2:40 Cap comentari:\nRecepta grega: Pastís de iogurt\n- 1 tassa i mitja de les de té de sucre.\n- 1 tassa de les de té de mantega o margarina.\n- 2 iogurts.\n- 3 tasses de les de té de farina.\n- 1 cullerada sopera rasa de llevat pastisser.\n- Una mica de mantega pel motllo.\nAbans de començar a fer res, posar a escalfar el forn per ternir-ho preparat, a 180ºC.\nFondre tota la mantega "al baño María" o en el microones.\nBatre el sucre amb la mantega.\nAfegir un a un els ous al mateix bol on hi havia la pasta de mantega i sucre sense deixar de batre.\nEn un altre bol, posar la farina, afegir-li el llevat pastisser i barrejar.\nIncorporar després el iogurt al bol de la mantega i fer el mateix amb la barreja de l'altre bol.\nBatre tota la mescla molt bé.\nGreixinar un motlle per pastís amb mantega i buidar la barreja en ell.\nFornejar el pastís durant 45 minuts.\nDeixar refredar en el mateix motlle.\nTreure'l del motllo i decorar.\nJa està llest per ser menjat!!!\nAquest és el pas 3.\nAquest és el pas 6.\nAquest és el pas 7.\nResultat de la recepta.\nPublicat per Lourdes Mera a 8:18 3 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: gastronomia, Grècia, recepta\nEl mite de Níobe\nNíobe era la muller del Rei de Tebes, Amfíon, i juntament amb ell va tenir set fills i set filles, un total de 14. Níobe estava tan orgullosa de la seva fertilitat que, un bon dia, va decidir burlar-se de Leto per només haver tingut dos fills, els bessons Diana i Apol·lo.\nL'obsessió de les burles a Leto va ser tal, que Níobe fins i tot va prohibir que li rendissin culte o que s’aixequessin temples en el seu honor. Diana i Apol·lo estaven tan ofesos que van decidir venjar-se de la reina Níobe. Primerament, Apol·lo va encarregar-se de matar a tots els fills homes de Níobe i després la seva germana va fer el mateix amb totes les germanes deixant així sense fills a la Reina. Ambdós germans van matar als 14 fills mitjançat fletxes, ja que són els atributs principals dels déus.\nEl final del mite te dues versions, La primera en que Níobe desolada en veure els cadàvers dels seus fills i filles va quedar petrificada a l'instat i un remolí va transportar la seva figura inerta a les muntanyes de Lídia.\nI la segona versió en que Níobe en veure els cossos dels seus fills sense vida i adonar-se'n que no li quedava res, va emprendre camí cap a Lídia on va plorar tant que de les llàgrimes va sorgir el riu Aquelou.\nEl mite de Dèdal i Ícar\nDèdal va ser un arquitecte i artesà d'Atenes que va aprendre el seu art de la mateixa deessa Atena. Es va casar amb Ariadna, una dona de Creta amb la qual va tenir dos fills, Ícar i Yápige.\nDèdal tenia un nebot que es deia Talos, aquest era molt intel·ligent, fins i tot mes intel·ligent que ell, aixó li provocava molta enveja fins el punt que arribá a matar-lo. Quan es va adonar del seu error, va tenir molta por i va decidir fugir a Creta, a la cuitat de la seva dona per no rebre el càstig.\nAllà va ser molt ben rebut pel rei Minos, que li encarregá molts treballs. El rei Minos, que havia ofès al déu Posidó, va rebre com a venjança que la reina Pasífae, la seva dona, s'enamorés d'un toro. Fruit d'aquest amor va néixer el Minotaure, un monstre meitat home i meitat toro. Per desapareixa el Minotaure, el rei Minos va demanar a Dèdal i Ícar que construeixin un laberint molt complicat, perque el Minotaure mai pugui sortir d'allà. Al acabar la construcció, el rei no només va tancar al Minotaure en el laberint, sinó que a Dèdal i Ícar també.\nAquests per poder escapar d'allà, van decidir construir unes ales amb plomes d'ocells i cera d'abelles. Abans de començar a volar, Dèdal li advertí al seu fill que no s'acosti gaire ni al sol, perque la cera es desferia ni a l'aigua, perque les plomes es mullarien i cauria. Ícar no li va fer cas i es va acostar tan al sol, que la cera es va desfer i va caure mort.\nPublicat per Hakima Hammoudi a 4:47 Cap comentari:\nEl mite de NíobeNíobe era la muller del Rei de Teb...


«Aquarius» - Diari de Girona\neduardo jordá 13.06.2018 | 06:00\nFa quatre anys, quan Israel va atacar la franja de Gaza –en un d'aquests conflictes recurrents que es repeteixen com les fases de la lluna–, una església ortodoxa de Gaza va acollir milers de palestins que havien fugit de les seves cases i que no tenien on anar. Recordo que vaig apuntar el nom de l'església –era l'església de Sant Porfiri– i que vaig guardar una foto que vaig trobar a internet. L'església era una construcció modesta, molt bella, amb un aire romànic i al mateix temps bizantí, que semblava ficada amb calçador entre els minarets i els edificis de la superpoblada franja de Gaza. Però aquella església, que era la més antiga del territori, tot just tenia espai per acollir tanta gent. On es ficarien els refugiats? El cas és que l'arquebisbe Alexios, el responsable de l´església, va saber trobar un forat i va aconseguir ficar mil refugiats entre els vells murs de pedra grisa. Com ho va fer? Impossible saber-ho. Però el cas és que ho va fer. I això és el que importa.\nExplico això perquè les coses es poden fer si hi ha ganes de fer-les. I si algú comença a rondinar pensant en els sis-cents refugiats africans que arribaran a València en l'Aquarius –gràcies a una decisió que honora qui l'ha pres–, que abans es pari a pensar en el que va fer l'arquebisbe Alexios en la seva petita església de Sant Porfiri. Per descomptat que aquesta decisió d'acceptar refugiats tindrà conseqüències i que aquestes conseqüències no sempre seran agradables. És molt probable que les màfies que transporten immigrants il·legals canviïn de ruta i comencin a portar-los a Espanya en lloc de portar-los a Itàlia. És molt probable que algun dia, potser molt aviat, comenci a haver-hi moviments xenòfobs entre nosaltres i que aquests moviments guanyin molts milions de vots. És molt probable que aquests moviments ens facin por i en molts casos ens posin els pèls de punta. Això és innegable. Però l'actitud de fatxenderia xulesc del govern euròfob d'Itàlia, en què conviuen l'extrema dreta de la Lliga Nord amb els antisistema igualment xenòfobs del Moviment 5 Estrelles, era tan repugnant que és bo que algú s'hagi comportat amb decència. I si per una vegada aquest algú ha estat el govern d'Espanya, molt millor per a tots nosaltres.\nEn qualsevol cas, convé tenir algunes coses clares. Quan l'arquebisbe Alexios va acollir els milers de refugiats palestins que fugien de la guerra, sabia que allò anava a representar un problema molt seriós. Sabia que hauria de viure en unes terribles condicions d'amuntegament envoltat de gent famolenca i malalta. Sabia que hauria de compartir molts dels patiments d'aquella gent. I sabia que això li costaria un gran esforç i una gran quantitat de recursos econòmics, que no imagino gaire pròspers en una església que amb prou feines tenia fidels a un territori on gairebé no hi ha cristians. Però l'arquebisbe Alexios sabia al que s'enfrontava i estava disposat a fer-li front. I fins a les últimes conseqüències.\nEl problema –no ens enganyem– és que entre nosaltres no abunden les persones com l'arquebisbe Alexios. Si comencen a arribar grans quantitats d'immigrants –i mig Àfrica està fent cua per fugir a Europa–, tot això es notarà en els serveis públics, a les escoles bressol, als hospitals. No convé oblidar que encara hi ha tres milions d'aturats al nostre país i que molts milions més tenen una ocupació molt mal pagada i estan condemnats a viure enmig de la precarietat. I és aquesta gent, la més feble, la que depèn dels serveis socials i dels ajuts públics, la que acusa de seguida l'arribada de milers i milers d'immigrants que van a viure en els seus mateixos barris i usen les seves guarderies i els seus serveis públics. I aquesta gent, la més fràgil, la més vulnerable, és la que al final acaba votant massivament els moviments xenòfobs i racistes. A França, a Bèlgica, a Alemanya, són justament els antics votants de l'esquerra comunista i socialista els que ara voten massivament aquests polítics perdonavides que a Itàlia es diuen Salvini i DiMaio (els seus rostres, per cert, fan por, fins i tot Berlusconi sembla al seu costat un patrici romà digne de Sèneca).\nÉs una molt bona notícia que l'Aquarius vingui a Espanya. Sense cap dubte. Però convé saber si estem disposats a fer els sacrificis que vindran darrere. Perquè tot té un preu en aquesta vida. Fins i tot la bondat, fins i tot la compassió. Fins i tot la misericòrdia.


març | 2013 | IE Sant Jordi\nCOMIAT LLEGIM EN PARELLES\nDijous 14 de març vam acomiadar el “Llegim en parelles” entre P5 i 1r nivell de cicle inicial. Els nens i nenes han compartit estones de lectura treballant, entre d’altres, la comprensió.\nPer això hem gaudit tots plegats acomiadant-nos amb danses i cançons.… Llegeix més»\n32 alumnes de l’Institut Escola Sant Jordi de 6è de primària, 1r i 2n d’ESO han participat al concurs “FEM Matemàtiques”. Aquest concurs consta de tres fases. En la primera fase els alumnes han de resoldre uns problemes que es proposen per grups de 4… Llegeix més»\nDimarts 12 de març, per als alumnes de 1r d’ESO, i dimecres dia 13 de març, per als de 2n d’ESO, va venir un mosso d’esquadra, el Joan, a fer-nos una xerrada sobre els perills d’Internet. La… Llegeix més»\nCONFERÈNCIES DE 3r DE PRIMÀRIA A ESO\nAvui, el Jan Puigdellívol Catllà de 3r de primària, acompanyat per l’Anna Rubio i la Carla Galiot, ha visitat els alumnes de 2n d’ESO B per fer-los una conferència sobre Etiòpia.\nEls ha explicat des de la situació geogràfica del país, fins a la climatologia, els… Llegeix més»\nThe Fonix és un concurs on s’avaluen els coneixements que els alumnes tenen de la llengua anglesa. El concurs es divideix en tres fases – local, territorial i nacional. El guanyador absolut será premiat amb una estada en unes colònies en anglès… Llegeix més»\nDijous passat el Gabriel Martín i l’Ester Arnau del CAP Navàs van venir a fer-nos una xerrada de prevenció del consum de tabac als alumnes de 1r d’ESO. Ens van explicar les substàncies que contè el tabac, com funciona l’addicció, els perills que comporta fumar,…… Llegeix més»


Partit sobiranista, estat propi i centralitat social, eixos de la proposta fundacional de la nova CDC – Cornudellaweb / PrioratDigital / Segle21.cat 1998-2017\nCDC ha enviat a militants i simpatitzants registrats en el Torn Obert els dos documents que serviran de base per al congrés fundacional del 8, 9 i 10 de juliol\nLa portaveu de CDC, Marta Pascal, i la directora del procés congressual, Clara Tarrida, en roda de premsa, ahir divendres.\nACN Barcelona .- La proposta de document de bases fundacionals de la nova CDC defineix la formació que ha de sortir del proper congrés com un partit “demòcrata, catalanista, sobiranista, europeista i humanista”, per després afegir que el seu objectiu serà “convertir Catalunya en un estat de la UE i dirigir el futur estat amb vocació de centralitat política i d’esperit social, liberal i humanista”. El partit aspira a més a representar la “centralitat social”. Pel que fa a la part més organitzativa, els participants en el congrés del proper 8, 9 i 10 de juliol hauran de respondre una bateria de preguntes que plantegen, per exemple, si aposten per una direcció de dotze membres votats en bloc, amb una presidència representativa.\nCDC ha enviat aquest divendres a militants i simpatitzants registrats en el Torn Obert els dos documents que serviran de base per al congrés fundacional del 8, 9 i 10 de juliol. Es treballaran primer en dues comissions i després passaran al plenari, per a la seva aprovació definitiva. El primer, dit de bases fundacionals, serà presentat per Artur Mas i funcionarà per conceptes, de forma que les persones que participin en la comissió podran votar la inclusió, supressió o modificació de cada terme.\nLa proposta qualifica el partit de sobiranista però no d’independentista, tot i que es marca com a objectiu aconseguir que Catalunya sigui un nou estat de la UE. De fet, imagina el futur amb una “nació catalana amb estat propi, un estat independent, amb la mateixa sobirania que les nacions de la UE, que es doti d’una Constitució que garanteixi drets i protegeixi el compliment dels deures”. Afegeix que la nova CDC ha de ser “transversal, oberta, permeable i flexible”. “Naixem des de la societat per a tota la societat, més preocupats per les persones que presoners de les doctrines, allunyat de plantejaments dogmàtics, de prejudicis o d’extrems ideològics del passat que pretenen tenir respostes per a tot”, remarca.\nTambé aspira a representar la “centralitat social”, la majoria de la societat catalana, i per tant, a ser “decisius” en els moments històrics del país. És per això que subratlla la seva “mentalitat de govern i vocació de transformar la realitat per la via dels fets”. Així mateix, defensa un funcionament plenament democràtic, on els associats participin en la decisió dels plantejaments ideològics i en l’elecció dels candidats externs i interns. En matèria de finançament, s’aposta per un sistema mixt d’aportacions públiques vinculades a resultats electorals i aportacions dels associats i donacions de particulars, totes elles sotmeses a la màxima transparència i control.\nUn aspecte destacable és que el document fundacional aposta per un país que “defensi i promogui el castellà com a patrimoni comú de bona part de la població catalana i com a patrimoni compartit amb la resta de pobles hispano parlants”.\nUna enquesta per ordenar el debat\nPel que fa al document de bases organitzatives, planteja una enquesta per tal d’organitzar el debat, amb diferents opcions de resposta, però les preguntes certament marquen quina és l’aposta inicial. Per afegir alguna proposta o opció de resposta caldrà votar-ho primer. Així, les persones que participin en el congrés hauran de respondre si volen una estructura amb cinc nivells: una assemblea nacional (que substitueix el congrés), un consell nacional, un Comitè Nacional Executiu, una direcció i una presidència representativa sense tasques executives (que tot apunta que recauria en Artur Mas).\nPel que fa a la direcció, es pregunta si es vol que sigui horitzontal o vertical, i en el primer cas, si s’està d’acord amb una dotzena de membres votats en bloc, de forma que les primàries no siguin càrrec per càrrec, sinó que es votin equips. També es planteja la creació d’un Consell per a la Qualitat Democràtica, d’on pengi, d’una banda, una Comissió per a la Transparència, el Compliment Ètic i les Garanties, i de l’altra, una Comissió Econòmica.\nAquí també es plantejarà la qüestió de les incompatibilitats, així com la limitació de mandats, la possibilitat de fer consultes internes per prendre certes decisions, i com es regula la figura de l’associat (abans militant) i la del simpatitzant. Capítol apart mereix l’apartat de sancions, de lleus a molt greus, amb conseqüències que van des de l’amonestació, passant per la multa econòmica fins a l’expulsió.\nCarles X. Cabós 2 de Juliol de 2016 CDC, política\nAnterior Entrada anterior: Comencen els «Sopars a la Fresca» d'estiu al Priorat\nSegüent Entrada següent: Bàsic: Què i quant sabem realment sobre internet?


Ràdio Balaguer - Aprovats els ajuts per a la instal·lació a l'activitat agrària de 319 joves de la convocatòria 2019 per un import de 8,9 milions d'euros. A la comarca de la Noguera s'han aprovat 29 expedients i es destinaran 770 mil euros.\nAprovats els ajuts per a la instal·lació a l'activitat agrària de 319 joves de la convocatòria 2019 per un import de 8,9 milions d'euros. A la comarca de la Noguera s'han aprovat 29 expedients i es destinaran 770 mil euros.\nEl Departament d’Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació (DARP), dóna suport als joves emprenedors catalans que en la convocatòria 2019 van sol•licitar l’ajut per instal•lar-se en una explotació agrària. Un cop garantit el bon funcionament de l’ajut, s’han resolt favorablement un total de 319 expedients - 9 dels quals es van avançar per exigències normatives d’altres tràmits.\nCom preveu la normativa, s’ha prioritzat aquest ajut vers la resta d’ajuts de Contracte Global d’explotació (CGE), i s’ha resolt favorablement la totalitat dels projectes sol•licitats que compleixen amb els requisits de la convocatòria.\nD’acord amb el pressupost plurianual, s’han concedit ajuts per un import total de gairebé 9 milions d’euros en forma de subvenció directa. Aquests ajuts s’emmarquen dins el PDR.cat2020, amb el cofinançament del Fons Europeu Agrícola de Desenvolupament Rural (FEADER).\nEn l'àmbit territorial dels ajuts concedits, a la comarca de la Noguera s'han aprovat 29 expedients i es destinaran 770 mil euros.\nBen aviat, coincidint amb la convocatòria d’aquests ajuts per al 2020, el DARP posarà en marxa un espai dedicat exclusivament al jove que es vol incorporar a l’activitat agrària amb tota la informació necessària de l’ajut i tota mena de tràmits, dels agents que intervenen en el procés d’instal•lació, projectes d’èxit de joves emprenedors, jornades, notícies, observatori de joves, publicacions, etc., per tal d’impulsar el relleu generacional.


La fiscalia demana 22 anys de presó per l’acusat de matar un gitano en un bar del Port Olímpic | VilaWeb\nLa fiscalia demana 22 anys de presó per l’acusat de matar un gitano en un bar del Port Olímpic\nLa possible venjança entre famílies va generar un èxode massiu dels barris de Sant Roc i La Mina\nACN Barcelona.-La fiscalia demana 22 anys de presó per l’acusat de matar un jove el gener de l’any passat en un bar musical del Port Olímpic de Barcelona. Dos grups de joves es van involucrar en una baralla i la víctima va rebre cops i talls al cap, el coll i l’esquena. Però un dels agressors, Luis C.F., li va clavar un ganivet que li va perforar l’artèria toràcica, segons el fiscal, aprofitant la superioritat numèrica del grup i que l’agredit anava ebri.\nEl crim va generar una amenaça de venjança entre clans gitanos dels barris de La Mina i Sant Roc, cosa que va provocar un èxode massiu de nombroses famílies per temor a represàlies, tot i que algunes de les quals ja han pogut anar tornant a mesura que han passat els mesos.Els fets es remunten a la matinada del 24 de gener, quan un jove de 28 anys va ser apunyalat al bar musical ‘Nirvana’, situat a la zona d’oci del Port Olímpic. Els Mossos d’Esquadra van rebre l’alerta a les 4.35 hores de què hi havia una persona greument ferida a l’interior de la discoteca. La víctima formava part d’una colla de joves que s’havia barallat amb un altre grup i va rebre una ganivetada al costat, que li va fer perdre molta sang. La víctima –de 28 anys i nacionalitat espanyola- va ser traslladada a l’Hospital del Mar, on va acabar morint.Durant el judici amb jurat popular, la fiscalia demanarà 22 anys de presó pel principal implicat pels delictes d’assassinat amb traïdoria i lesions amb instrument perillós, i cinc anys de presó pels altres dos acusats pel delicte de lesions. A més, també els demana 10 i 8 anys d’allunyament i d’incomunicació respecte la família de la víctima, 3.500 euros per les lesions i 600.000 euros per a la família del mort.


Gunter Demnig - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n27 octubre 1947 (73 anys)\nArtista, Conceptual artist (en) , Artista d'actuació artística\n(2014) Ós de Berlín\n(2009) Erich Mühsam Award (en)\nGunter Demnig (Berlín, 27 d'octubre del 1947) és un artista alemany. És conegut pel seu projecte Stolpersteine (pedres de topada), llambordes que es posen davant de l'última casa on va viure una víctima del nazisme.\nEl 25 de gener de 2018, Demnig va col·locar una llamborda davant de la casa que Neus Català, antiga deportada al camp de concentració de Ravensbrück, té a Els Guiamets, a la comarca catalana del Priorat.\nDemnig va criar-se a Nauen i Berlín. El 1967 va començar els estudis d'educació artística a la Universität der Künste Berlin (Universitat de les Arts de Berlín). Després va estudiar un any de disseny industrial i continuà a Kassel on va acabar els estudis amb l'examen de l'estat. De 1980 a 1985 va treballar com a assistent a la mateixa universitat a Kassel. El 1985 va inaugurar el seu taller.\nEl seu projecte més conegut són els stolpersteine: llambordins en commemoració de totes les persones deportades o assassinades pel règim nazi. Al febrer de 2011 ja hi havia més de 28.000 llambordins a 616 municipis de set països, i al juliol de 2018, Demnig s'havia desplaçat a una vintena de països europeus i clavat 69000 pedres als llocs on el règim nazi va detenir, perseguir o assassinar milers de persones pel seu origen, nacionalitat o ideologia.\nDemnig posa un stolperstein a Königswinter al maig de 2007\nPosada de la pedra de topada per a Esther i Herschel Grünspan a Hannover\n↑ «La casa de Neus Català farà memòria de l'holocaust». Diari de Tarragona.\n↑ Web del projecte, Technik, 30 de juny de 2011\n↑ «"Qui vulgui llegir la inscripció s'haurà d'inclinar davant la víctima"». Directa, 25-07-2018, pàg. 32.\nGunter Demnig et al., Vor meiner Haustür. „Stolpersteine“ von Gunter Demnig, ein Begleitbuch, Gelsenkirchen, Editorial Arachne Verlag, 2010, 133 pàgines, ISBN 978-3-932005-40-4 (alemany)\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Gunter Demnig\nStolpersteine Web oficial del projecte\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Gunter_Demnig&oldid=28189451»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 4 set 2021 a les 21:11.


El Castelló brilla a Castàlia en una primavera albinegra (1-0) - VilaWeb\nEl Castelló brilla a Castàlia en una primavera albinegra (1-0)\nEl Castelló se situa al lloc 16 de la classificació de la lliga de Segona, amb 39 punts\nEl Club Esportiu Castelló ha aconseguit una sorprenent i treballada victòria (1-0) contra el Mallorca a l’estadi Castàlia, segon classificat de la Lliga de Segona i un dels favorits a pujar a Primera. La victòria albinegra apropa l’equip un poc més a l’objectiu de la permanència. Amb aquest triomf, els orelluts han sumat 9 dels últims 12 punts en joc, i ja han aconseguit 39 punts.\nEl Castelló va competir amb vigilàncies defensives, d’acord amb un esquema inicial de 4-4-2, amb Ortuño i Fernández com a davanters. El Mallorca es va llançar a l’atac i aleshores al minut 22′ va arribar el gol del Castelló, en la primera acció de perill. En una gran conducció, Arturo Molina va passar el baló a Rubén Díez, que des de la dreta va penjar una centrada perfecta perquè Juanto Ortuño marcara de cap l’1 a 0. El gran Juanto, el de Iecla, l’autor del gol definitiu de l’ascens del Castelló a Segona, va tornar a ser un jugador determinant.\nEl reforç psicològic del marcador favorable va animar els albinegres a trobar més espais en atac i a no dedicar-se només a defendre. Però la gran qualitat del Mallorca suposava un perill constant i en els últims minuts de la primera part va tindre dues ocasions clares, una falta i una rematada, que va bloquejar el porter Óscar Whalley.\nA poc de començar la segona part, en el 57′, l’entrenador del Mallorca va buscar un revulsiu per a continuar atacant l’àrea del conjunt albinegre. La possessió del baló pel Mallorca va arribar al 69%. Però la intensitat de la defensa del Castelló desbaratava totes les ocasions. Bona prova d’això és que la concentració albinegra va produir dos fores de joc del Mallorca. També Óscar Whalley va fer aturades de mèrit, com al minut 83′. Cal dir que el Castelló va xutar 9 vegades a l’àrea contrària, més que en els darrers partits, i 3 vegades entre els tres pals, mentre que el Mallorca va xutar-ne 6, justament el doble, i va servir 9 còrners, i el conjunt de la Plana només 2.\nAmb aquest triomf, el Castelló suma tres victòries en els últims quatre partits, se situa de manera momentània en setzena posició i suma 39 punts, amb 3 punts sobre els llocs de descens. El Castelló del tancat i forellat està fent partits de mèrit.


Aprovada una proposta per garantir la cobertura de telefonia mòbil al Pirineu — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Aprovada una proposta per garantir la cobertura de telefonia mòbil al Pirineu\nEl Parlament de Catalunya insta el Govern de la Generalitat a iniciar "un pla de xoc" per fomentar les iniciatives que millorin la cobertura de telefonia mòbil a les zones on aquesta encara no és prou bona i, especialment, a les diferents valls del Pirineu, "on és deficitària". La proposta vol que s'augmentin els recursos per a fer-ho possible, "incrementant en la mesura que sigui possible les assignacions pressupostàries".\nLa iniciativa, presentada pel Partit dels Socialistes de Catalunya i Units per Avançar, s'ha aprovat aquesta setmana a la Comissió de Polítiques Digitals. En la petició es denuncia "la manca d'inversió per garantir la cobertura de la telefonia mòbil de fibra òptica al Pirineu". En aquest sentit, el diputat socialista Òscar Ordeig afirma que "el govern té l'obligació de garantir una bona comunicació a tot el territori".\nOrdeig s'ha felicitat per l'aprovació de la proposta, "que suposa emprendre accions per garantir les connexions de telefonia mòbil al Pirineu, un incentiu més per combatre el despoblament rural". I ha afegit: "Totes les facilitats tecnològiques i comunicatives que es puguin donar als indrets poc habitats o de difícil accés són benvingudes".


Jessica Hirst i Eliú Almonte, Avis possibles – Altacapa\nAquest dissabte s’ha presentat a la galeria The Grey Square (al carrer Sant Llorenç 3 de Tarragona) l’acció Avis Possibles. Els performers eren Jessica Hirst i Eliú Almonte. L’Eliú embolica amb cinta d’embalar els braços i la panxa de Jessica, després disposa una sèrie de tasses i platets de porcellana blanca al terra. Jessica demana als espectador que escriguin els cognoms dels seus avis sobre la cinta d’embalar o als platets de porcellana. Alguns espectadors ho fan. Després, dins de la galeria, tots dos trenquen tasses i plats i guarden els trossos en una caixa amb compartiments. M’ha costat entendre el concepte de “fragilitat de la memòria” que volien posar de manifest.


Festa de Sant Jordi - Visit Barcelona\nQuè fer / Agenda / Main Events 2018 / Festa de Sant Jordi\nFesta de Sant JordiMain Events 2018, Festes Populars\nEl dia de Sant Jordi, patró de Catalunya, és un dels més festius a Barcelona. En tota la comunitat se celebra com el dia de l'amor i la literatura, i mana la tradició que els homes regalin una rosa a la seva estimada mentre que les dones donen un llibre a la seva parella. Els carrers de la ciutat s'omplen de parades de llibres i flors, i la gent passeja gaudint de l'especial ambient.\nMoltes organitzacions celebren la festivitat a la seva manera: aquest any la Casa Batlló cobreix la façana de flors, mentre que la Casa de les Punxes ofereix activitats al voltant de la llegenda de Sant Jordi i el drac. Es pot provar també el pa de Sant Jordi, elaborat amb formatge, sobrassada i nous per recrear els colors de la bandera catalana.\nBarcelona és una ciutat literària. No només és un important centre d'editorials de llibres tant en català com en castellà, sinó que la UNESCO la va incloure el desembre de 2015 en el programa com a Ciutat de Literatura. Pots apreciar aquesta faceta de la ciutat fent una ruta literària o acudint a un dels esdeveniments especials de Sant Jordi: Món Llibre, el cap de setmana abans de Sant Jordi (14, 15 abril), un festival literari infantil i juvenil al MACBA i CCCB; Diàlegs de Sant Jordi (19-21 abril), converses amb autors nacionals i internacionals, i la Nit del Drac (22 abril), que celebra l'aniversari del naixement o la mort d'autors catalans.


Notícies - La Plataforma de Can Busquets demana a ERC que pressioni a CiU per reobrir el debat sobre la protecció de la zona\nLa Plataforma de Can Busquets demana a ERC que pressioni a CiU per reobrir el debat sobre la protecció de la zona\nL'entitat vol que s'aturi la tramitació de la modificació del PGM\nel 16/set/04 Josep Gimeno Societat PDF\nLa Plataforma Cívica per la Defensa de Can Busquets torna a demanar a l'equip de govern que obri un debat ciutadà sobre la modificació del PGM de La Floresta abans que es completi definitivament la tramitació de l'expedient. L'entitat insta ERC a pressionar el seu soci de govern, CiU, perquè impulsi un diàleg en profunditat i reconsideri la seva postura de permetre la construcció de 64 habitatges a Can Busquets.\nLa plataforma es mostra preocupada perquè el text refós de l'expedient de modificació del PGM passi pel ple municipal sense que hi hagi hagut, abans, un diàleg entre les diverses parts. Els membres de l'entitat lamenten el que consideren un actitud de 'silenci' de l'equip de govern. El portaveu de la plataforma, Josep Serra, tem que es perdi una ocasió d'establir un debat sobre la protecció de Can Busquets.\n"Volem ques s'iniciï el diàleg abans que arribi el text refós al ple"\nL'associació de defensa de Can Busquets insta a ERC, que forma part de l'equip de govern, perquè pressioni el seu soci de govern i faciliti que s'estableixi un diàleg entre les diverses parts. Josep Serra explica que els republicans encara no han definit la seva posició respecte Can Busquets després del retorn del text refós de l'expedient modificat del PGM.\n"ERC s'ha de pronunciar"\nD'altra banda, la plataforma lamenta que l'alcalde barregi qüestions com la legalització de cases ja construïdes anteriorment amb la construcció de 64 xalets, inclosos en l'expedient de modificació del PGM de la Floresta.


Mollet a mà regala entrades per la gran gala dinauguració de Il Circo di Venezia - Mollet a mà\nMollet a mà regala entrades per la gran gala dinauguració de Il Circo di Venezia\nPassa per la nostra redacció, al carrer Gaietà Ventalló 1, a recollir les entrades pel debut del circ a la ciutat, divendres al parc de Ca l’Estrada\n‘Mollet a mà' et convida aquesta setmana a l'estrena de Il Circo Di Venezia que es situarà entre els dies 20 i 23 al parc de Ca l'Estrada. Per participar només has de venir a la redacció, situada al carrer Gaietà Ventalló, número 1, i recollir les entrades gratuïtes per la gran gala d'inauguració que tindrà lloc aquest divendres.\nEl circ oferirà una gala d'inauguració aquest divendres, a les 20.30 hores. Dissabte, l'espectacle tindrà lloc a les 17 i a les 19.30 hores i, diumenge, a les 12, 17 i 19.30 hores. Finalment, l'autèntic Il Circo di Venezia s'acomiadarà dels molletans el dilluns amb una actuació a les 19 hores.


Deu quilòmetres de solidaritat amb AVAPACE - À Punt\nDeu quilòmetres de solidaritat amb AVAPACE\nLa sisena edició de la prova solidària ha sigut tot un èxit al qual han contribuït al voltant de 800 participants.\nÈxit de participació en la sisena edició de la carrera AVAPACE\n13 de maig 2018 - 18:15\nEl repte no era fàcil, però una vegada més (i ja en van sis), el club d'atletisme Avapace Corre ha aconseguit implicar prop de 800 participants en les carreres que s'han celebrat al llit vell del Túria des de divendres passat. Sobre una distància de 10 quilòmetres, s'ha donat l'eixida a un total de 50 proves que s'han completat en 50 hores. Molts aficionats han volgut estar al costat dels alumnes de l'Associació Valenciana de Paràlisi Cerebral (AVAPACE) per a mostrar el seu suport a una organització que treballa amb un objectiu molt clar, la inclusió. Les proves no tenien cap intenció competitiva ja que l'única finalitat marcada per l'organització era impulsar els valors de solidaritat i convivència.\nSegons el vicepresident del club d'atletisme Avapace Corre, Javier Gordo: ''Busquem que ens coneguen, que la gent veja que l'esport també pot ser practicat per persones amb paràlisi cerebral i entenguen el que significa per a ells, com disfruten i com els afecta de manera positiva". En aquest sentit, en cada carrera hi ha hagut algun membre de l'associació que ha participat amb la cadira de running.\nGran resposta dels aficionats\nEls organitzadors han quedat molt satisfets amb la resposta mostrada pels corredors aficionats, ja que molts aficionats han decidit sumar-se a aquesta iniciativa. Per a ells, l'experiència és increïble com li ha passat a Anabel Gavila, una jove que està molt contenta per haver tingut l'oportunitat de col·laborar: "M'adone que sóc privilegiada i em motiva a pensar que ho tinc tot i que els problemes que tinc del dia a dia no són res".\nEls que més agraeixen l'ajuda i la solidaritat de la gent són els familiars. Juan Miguel Villalba té un germana, M. Luz, que pateix aquesta malaltia i llança un missatge clar: "Són persones que necessiten molt d'afecte, veure's incloses en la societat i que no se'ls deixe de costat pel fet d'estar així".


La companyia d'assegurances paga la minuta íntegra a l'advocat de l'assegurat | Revista\nLa companyia d’assegurances paga la minuta íntegra a l’advocat de l’assegurat\n: La companyia d'assegurances paga la minuta íntegra a l'advocat de l'assegurat\nUn conductor va tenir un accident de circulació per la qual cosa es va celebrar un judici de faltes. Per al plet va recórrer als serveis d’un lletrat, al qual va abonar una minuta de 458.000 pessetes. Atès que el conductor tenia contractada una pòlissa d’assegurança de defensa jurídica, va reclamar l’import de la minuta a la seva companyia d’assegurances, però aquesta es va negar a pagar-l’hi, al·legant que la pòlissa limitava la cobertura de defensa jurídica a 250.000 pessetes.\nPlantejat l’assumpte davant els tribunals, l’Audiència provincial d’Alacant, el 10 de maig de 2000, dóna la raó a l’assegurat perquè entén que l’annex de la pòlissa, que certament incloïa la limitació de la cobertura per tenir efectes vinculants, hauria d’estar signat per l’assegurat i, atès que no ho estava, no tenia cap efecte limitador.\nL’Audiència assenyala que, per aplicació de la Llei del contracte d’assegurança, si es volia limitar la cobertura s’hauria d’haver destacat aquesta qüestió de manera especial i haver estat acceptada específicament per escrit. D’acord amb la sentència, la companyia d’assegurances queda obligada a pagar qualsevol quantitat reclamada, atès que el contracte d’assegurança cobria la seva defensa jurídica sense cap límit.


Presentació de documents de més de 15 Mb - Seu electrònica de l'Ajuntament de Palafrugell\nOmpliu aquest formulari per tal d'enviar documents relatius a sol·licituds, que ocupin més de 15 Mb, i que no els hàgiu pogut enviar a través de la plataforma de tràmits en línia. Mitjançant aquest formulari podeu enviar un màxim de 3 documents (amb format PDF o ZIP) amb un límit de 100 Mb cadascun, és a dir, 300 Mb en total.\nNom de la persona interessada(*)\nNúmero de registre d'entrada(*)\nAdreça electrònica de contacte(*)\nL'adreça electrònica no és vàlida\nAquest camp és numèric\nDocument 1 (pot ser PDF o ZIP i la mida màxima 100 Mb)(*)\nDocument 2 (pot ser PDF o ZIP i la mida màxima 100 Mb)\nDocument 3 (pot ser PDF o ZIP i la mida màxima 100 Mb)\nÉs necessari acceptar la política de protecció de dades de l'Ajuntament\nLa verificació no s'ha fet correctament.\n(*) Els camps marcats amb un asterisc són obligatoris\nPrèviament a la presentació de documents de més 15 Mb, heu hagut d'iniciar algun tràmit amb l'Ajuntament. Per això en el formulari trobareu un camp obligatori on us demana el número de registre d'entrada.\ndimarts, 18 gener 2022 11:26


La Flama del Canigó - SocPetit.cat\nEntradaAutor: Toni » dt. juny 22, 2021 2:41 pm\nLa Flama del Canigó es va disseminant a peu, amb cotxe, bicicleta, barca, cavall o amb qualsevol mitjà de transport possible, i arriba a tots els racons gràcies a una gran diversitat de col·lectius i entitats. Cada poble, vila o ciutat organitza la rebuda de la Flama a la seva manera: amb música, diables, dansa... però amb un ritual compartit: a tot arreu, quan ja és a la destinació, abans d’encendre les fogueres, es llegeix un missatge comú per recordar el significat de la iniciativa.\nTota aquesta mobilització requereix una gran tasca de coordinació de les rutes de la flama, de tràmits i gestions per a obtenir permisos i autoritzacions i de comunicació per fer més visible i contribuir a l’extensió del moviment. Tota aquesta feina, és clar,comença molts mesos abans de Sant Joan. Des de fa uns quants anys, aquest paper vertebrador l’ha assumit l’entitat Òmnium Cultural, que s'encarrega d’organitzar i dinamitzar les activitats entorn de la flama promogudes per centenars de persones, institucions i entitats.\nhttps://www.barcelona.cat/culturapopula ... del-canigo


Un de cada quatre xiquets valencians pateix sobrepès i el problema no és només alimentari\nEl Col·legi de Nutricionistes està fent el primer mapa de l'obesitat infantil a València, un projecte pioner a nivell europeu\nHora de fer la compra i tenim poc temps i poques idees. Avui els xiquets soparan salsitxes, pizza, sant jacobo o varetes de lluç? Els hem donat de berenar galetes perquè cada cop que els oferim fruita comença una batalla? Si la resposta a aquestes preguntes és afirmativa, l'alimentació que estan rebent els xicotets no és la millor i així ho desvetlla un estudi del Col·legi Oficial de Dietistes-Nutricionistes de la Comunitat Valenciana (CODiNuCoVa).\nL'entitat ha llançat un projecte (Avaluació Nutricional de la Població Infantil a València) pioner a nivell europeu per dibuixar el primer mapa de l'obesitat infantil amb totes les causes i condicionants entre xiquets de 5 i 14 anys. El projecte s'està realitzant a la ciutat de València des del novembre, concretament als barris de Sant Marcel·lí, Font de Sant Lluís i Lluís Oliag-Monteolivete i està llançant conclusions molt interessants.\nI és que l'alimentació del present és la salut del futur i és per això que és tan important prevenir l'obesitat en edats tan primerenques. Actualment, 1 de cada 4 xiquets valencians pateix sobrepès i al voltant del 12% obesitat. Entre els menors que els nutricionistes estan veient a la consulta, més del 80% té un excés de massa corporal.\nQuè hi ha darrere aquesta xifra tan alarmant? La forma d'alimentar-vos, moure'ns i el nivell socioeconòmic també és responsable. Tal com explica Ruth García, a les consultes estan veient com la dieta de la majoria dels menors és a base de pasta, arròs i ultraprocessats: “Els pares ens diuen que als seus fills els agraden les galetes i les prefereixen a la fruita o la verdura. De fet, la majoria d'aquestes famílies van a menjadors escolars i gràcies a això prenen racions de fruites i verdures”.\nEn aquest sentit, moltes de les famílies enquestades reconeixen que van una vegada a la setmana a restaurants de menjar ràpid. A més, una altra situació que s'estan trobant a la consulta és que l'obesitat o l'excés de pes van relacionats amb problemes econòmics. De fet, dins dels mateixos barris, es veu aquesta diferència per zones: “L'accés a productes frescos i saludables cada vegada és més complicat per a les classes baixes”, ha detallat Luis Cabañas, secretari del CODiNuCoVa.\nEn la presentació del Projecte ENPIV també han comptat amb la participació d'Isaura Navarro, secretària de Salut Pública de la Conselleria de Sanitat, qui ha reconegut la manca de nutricionistes en el sistema públic valencià. En aquests moments només n'hi ha tres per a tota la ciutat de València, cinc en total a la Comunitat Valenciana, encara que l'objectiu és ampliar-lo, diu: “Parlem d'un problema terrible de sobrepès i per fer-hi front necessitem comptar amb dietistes a la salut pública” .\nDes de CODiNuCoVa demanen les ràtios de nutricionista per població que exposa l'OMS: 1 dietista per cada 100 llits d'hospital i un per cada 50.000 targetes sanitàries.\nCom participar a l'estudi de l'obesitat infantil a València?\nDe moment, el projecte compta amb mig centenar de xiquets participants i l'objectiu és arribar a 900 i estendre's a altres zones perquè siga una mostra representativa de la societat valenciana. Les famílies interessades a participar-hi poden contactar a través del telèfon 672 63 64 50, el correu projectes@codinucova.es i la web https://www.codinucova.es/servicios/actualidad/3324-ayudanos-a-conocer-la- situació-de-l'obesitat-infantil-en-valència.\nUna dona resulta ferida després de bolcar el seu cotxe a València


Ja està disponible el programa definitiu del Recercat 2020 | Institut Ramon Muntaner\nJa està disponible el programa definitiu del Recercat 2020 09/10/2020\nEnguany transformem la tradicional carpa en una carpa digital que es podrà visualitzar en el tercer número de l'APP que va posar en marxa l'Institut Ramon Muntaner amb motiu de Sant Jordi. El darrer número de l'aplicació inclourà les novetats editorials dels centres d'estudis d'entre abril i setembre de 2020; les presentacions dels pòsters de projectes dels centres d'estudis i d'ateneus; i visites virtuals a les exposicions que s'havien programat per a aquesta edició. També es facilitarà l'enllaç a aquells audiovisuals que estaven programats i que estan disponibles a la xarxa.\nPel que fa a les publicacions es presentarà una mostra de les publicacions editades des dels centres d'estudis entre els mesos d'abril i setembre de 2020.\nEn l'apartat de les exposicions es podran visualitzar les següents cinc exposicions:\n20 anys de l'Associació d'Història Rural\nLa vida i l'obra del músic vendrellenc Benvingut Socias Mercadé (1877-1952)\nIndustrialització contemporània al Segrià Nord\nPer aquest edició, pel que respecta als pòsters, s'han presentat 34 projectes en format pòster proposats per centres d'estudis i ateneus. Com cada any, els pòsters s'editaran i seran enviats als centres perquè els serveixin com a eina de difusió.\nPer altra banda, presentem cinc audiovisuals que recullen treballs elaborats des de diverses entitats i institucions i ofereix una radiografia de les múltiples recerques i accions de reivindicació d'aquest patrimoni que s'està realitzant al voltant de l'art de la pedra seca.\nFinalment, en l'apartat d'activitats, es portaran a terme a través de l'aplicació Zoom i es començarà amb a presentació: "Protocol de suport als arxius d'entitats i associacions culturals". No faltarà la tradicional taula "Patrimoni a debat: reflexions des de la societat civil", espai conduït per les Comissions Cíviques del Patrimoni del\nBaix Llobregat i les Terres de l'Ebre, amb el títol: " Memòria de l'abandonament. Com el patrimoni abandonat ens ajuda a entendre el passat i a projectar-nos cap al futur. Pot el patrimoni ser un element de desenvolupament sostenible per revertir el despoblament?". I també tindrà el seu espai les taules de presentacions: "Mosaic Recercat: presentació de projectes".\nPer poder participar a les activitats a Zoom caldrà omplir el formulari i enviar-lo a: merce@irmu.org\nL'únic acte que es manté presencial serà el lliurament dels Premis Recercat 2020, el qual tindrà un aforament limitat i, per tant caldrà, fer la inscripció prèvia amb el formulari i enviar-lo a: merce@irmu.org


IB3N | Oriol Junqueras i Raül Romeva sortiràn de la presó 3 dies a la setmana per treballar\nIB3 Notícies > espanya > Oriol Junqueras i Raül Romeva sortiràn de la presó 3 dies a la setmana per treballar\nLa junta de tractament de la presó de Lledoners ha decidit permetre que Oriol Junqueras i Raül Romeva puguin sortir tres dies a la setmana, sis hores cada jornada, per fer feina. La decisió s’ha acordat en virtut de l’article 100.2 del reglament penitenciari, que flexibilitza el règim a la presó. Segons ha informat la Conselleria de Justícia, Junqueras i Romeva podran sortir sis hores cada dia de dilluns a divendres. Els dos estan condemnats per un delicte de sedició. Junqueras, a tretze anys i Romeva, a dotze.


Conjunt Barroc dels Dolors de Mataró, tardor 2020, visites regulars i visites concertades | La Clau - Revista gratuïta del Maresme\nConjunt Barroc dels Dolors de Mataró, tardor 2020, visites regulars i visites concertades\nPublicat el 20/09/2020\nEl proper dissabte 26 de setembre s’inicia el calendari de tardor de les visites guiades regulars al Conjunt dels Dolors de la Basílica de Santa Maria de Mataró\nL’objectiu és promoure el turisme, l’oci i la cultura a la ciutat, i donar a conèixer la rellevància del conjunt barroc de primer nivell obrat pel pintor Antoni Viladomat.\nUn espai, a prop de casa, amb la sumptuositat de principis del mil set-cents que es conserva íntegre!!!\nDes de la Basílica i el Museu Arxiu de Santa Maria de Mataró s’ha preparat un pla de treball per programar visites guiades per a públic general tenint en compte les normatives d’higiene i seguretat marcades per les autoritats sanitàries, el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya i l’Arquebisbat de Barcelona.\nPer aquest motiu es redueix l’aforament a un màxim de 15 persones, respectant la distància de 2 metres de seguretat. En la mateixa línia, l’ús de mascareta és obligatori i cal fer reserva prèvia i pagament anticipat per transferència bancària.\nS’han intensificat els protocols de neteja i desinfecció dels espais. A més, els visitants trobaran dispensador de gel higienitzant a l’accés de la basílica.\nSegons el nou Pla d’Accions de 2020: Estratègia Zer0 del Cercle de Turisme de la Diputació de Barcelona, ens trobem davant d’un nou comportament del turista, l’usuari és més proper i coneixedor.\nEl Conjunt dels Dolors també vol ser un lloc més a descobrir a prop de casa.\nLa voluntat per part de la Basílica i del Museu Arxiu és acostar a l’usuari un barroc de primer nivell al costat de guies experts per explicar dos dels espais més sumptuosos del barroc català: la capella dels Dolors i la sala de juntes (on s’hi accedirà amb grups de 5 persones màxim). Començades abans de la Guerra de Successió i finalitzades dues dècades després, capella i sala conformen un extraordinari conjunt pictòric conservat íntegrament i sorgit del taller d’Antoni Viladomat (1678-1755), considerat el millor pintor del barroc català.\nVisites regulars i concertades\nLa parròquia i el Museu Arxiu de Santa Maria volen donar resposta als nous hàbits del turista arran de la pandèmia del COVID-19 pel que fa al turisme local/comarcal, programant visites regulars (un dissabte al mes) i visites per a grups concertats (adults i escolars). Aquest estiu hi ha hagut una bona acollida perquè han visitat la Capella 29 persones en grups regulars i 12 en grups concertats. En l’activitat dels primers mesos de 2020, es van acollir un total de 7 grups que representaren un total de 97 usuaris i es van anul·lar 4 grups (66 usuaris) amb motiu del confinament.\nDes d’avui mateix està disponible el servei de reserves per poder visitar el Conjunt. Cal doncs reservar prèviament i fer el pagament per transferència bancària de forma anticipada.\nCalendari de visites guiades tardor 2020:\n– Dissabte 26 de setembre a les 11 h\n– Dissabte 24 d’octubre a les 11 h\n– Dissabte 28 de novembre a les 11 h\nPreu: 8 € (gratuït menors de 12 anys)\nInformació i reserves: 627 77 18 78 | reserves.museuarxiu@gmail.com\nTambé es poden fer reserves per a grups d’entre 10 i 15 persones concertant dia i hora.


Torna l’activitat als camps de plantes aromàtiques • Sambucus Cooperativa\nDesprés de la natural parada hivernal, amb l’arribada de la primavera, les plantes aromàtiques recuperen la seva activitat. Això vol dir que nosaltres ja podem tornar a les nostres tasques de camp. Cal desherbar, segar l’herba que apareix als passadissos, repassar el sistema de reg, podar i, a la que comenci el període de collita (entre maig i octubre) començar a collir, assecar i seleccionar i triar l’herba per envasar. Tot això ho fem de forma molt manual, per garantir el màxim la qualitat del producte final.\nAquesta setmana ja s’ha incorporat la Yasmina, jove de Sant Pere de Torelló, que ja va estar treballant amb nosaltres a l’àrea d’aromàtiques les dues darreres temporades. Estarà amb nosaltres durant tota la campanya, aproximadament fins a l’octubre.\nTot això ho fem a la finca Mas Vinyoles, a Sant Pere de Torelló. A la mateixa finca tenim els camps de cultiu ecològic certificats, l’assecador solar i l’envasat. És a dir que cultivem les herbes i ja surten envasades amb les bosses que vosaltres podeu comprar. Més proximitat i garantia d’origen impossible. Són herbes mediterrànies no viatjades.\n← Fa dos anys que gestionem la cuina de la llar residència de Manlleu La Hafida finalitza la seva estada a Sambucus →\nSambucus Cooperativa © (2021)


discos del cuchitril: THE BEATLES "Please please me" (1963, Parlophone)\nTHE BEATLES "Please please me" (1963, Parlophone)\nPlease Please Me va ser el primer àlbum gravat pels Beatles, editat el 22 de març de 1963 al Regne Unit a arrel de l'èxit dels singles “Please please me” (núm. 2) i “Love me do” (núm. 17). De les 14 cançons del disc, huit van ser compostes per John Lennon i Paul McCartney, va arribar al lloc número 1 i es va mantindre en eixe lloc durant 30 setmanes, data en què va ser substituït pel segon LP del grup.\nPerquè l'àlbum tinguera 14 cançons es van haver de gravar altres deu més per a afegir als temes ja apareguts en les quatre cares dels dos primers senzills publicats prèviament. Al principi, la idea original de George Martin era la de gravar el LP Please Please Me amb els Beatles en el Cavern Club, però va decidir finalment gravar-ho en els estudis pràcticament en viu.\nLa primera a gravar-se va ser “There's a place”, amb Lennon com a vocalista principal a continuació “I saw her standing there” que va ser cantat per McCartney. Per a “A taste of honey”, cantada per Paul McCartney, es va usar per primera volta la gravació a dos pistes per a “doblar” la veu de McCartney. George Harrison es va estrenar com a vocalista amb “Do you want to know a secret”, composta per Lennon i McCartney per a ser cantada per ell. “Misery” va ser la següent en la llista, cantada duo per Lennon i McCartney va ser composta originàriament per a Helen Shapiro, encara que va acabar sent rebutjada pel seu mànager. Per a les versions John Lennon va estar com a vocalista principal en el tema d'Arthur Alexander “Anna (Go to him)”, igual que a "Baby it's yoy" de Burt Bacharach, Ringo Starr es va estrenar com a cantant amb “Boys” de The Shirelles, George Harrison, junt amb Lennon i McCartney, va interpretar “Chains” de Carole King i “Twist and Shout” dels Isley Brothers, que es va haver de gravar en últim lloc, a l'estar John Lennon afectat en la veu per un refredat.\nCom a nota curiosa dir que este disco va ser l'únic de tots els LPs del grup en què les composicions de John Lennon i Paul McCartney van aparéixer firmades com McCartney-Lennon, en els següents álbums, els crèdits estarien configurats ja definitivament com Lennon-McCartney.\nPublicat per àngel a 4:00\nDesprestigiat per alguns puristes. Fonamental per comprendre moltes coses. Una abraçada, amic.\n14 de desembre de 2010, a les 2:55\nPersonalment m'agrada més la seva segon època, discos com White Album, Let It Be, Sgt Pepper's i demés, però també li tinc molt d'afècte a totes aquelles primeres cançons de la seva carrera, cançons que les escolte des de que era menudet en casa, és de la poca música de trellat que feien sonar els meus pares quan jo era xiquet. Els Beatles foren tan grans que tot el que tenen és or pur.\n14 de desembre de 2010, a les 4:38\nJohnny, els puristes son els mateixos que despreciaven una maravella com Omega del desaparegut Enrique Morente? Com deia Schuster "No tengo nada mas que decir".\nJuanvi, el White Album ja saps que pera mi i crec que pera tu i pera molts molts més és com la Biblia (o millor dit una de les Biblies) de la música amb general. Esta primera época, igual que amb els Stones, Elvis etc.. és molt més....espontanea, més desenfadà i a voltes ve be recordarla.\n17 de desembre de 2010, a les 3:58\nBEN & JASON "Emoticons" (1999, Go Beat!)\nBEEF "España a las ocho" (1998, Elefant Records)\nBARBARA STANN "Another girl" (1992, Tres Cipreses)


Mare de Déu de l'Esperança del castell de Cartellà\n42º 00,738'N ; 2º 45,804'E\nEra la capella del Castell de Cartellà, situada just davant de l'accés al recinte fortificat. La nissaga dels Cartellà apareix documentada des de l'any 1107. No és però fins l'any 1238 que trobem documentat el seu castell i la capella de Santa Maria.\nÉs un edifici d'una sola nau coberta amb volta de canó, reforçada per tres arcs doblers. Aquesta volta és de perfil rebaixat, probablement corresponent a la reforma que va patir el temple, quan es va sobrealçar.\nCom el castell, actualment l'església és utilitzada per a usos agrícoles, motiu pel qual ha patit nombrosos afegitons, especialment visibles en el sector de ponent i en la capçalera, totalment deformada per la part exterior. Aquests afegitons ens impedeixen veure el perímetre complert de l'absis semicircular.\nLa porta d'accés es situa en el mur sud. Originàriament estava formada per un arc de mig punt adovellat, que va ser parcialment mutilat en modificar la porta i donar-li forma rectangular.\nEncara es conserven dues de les finestres originals del temple, de mig punt i doble esqueixada. Una està situada en el mur sud, prop de la porta d'entrada. L'altra es troba en el mur oest.


Grup Hiper Pas | Descobreix les noves marques a The Pretty Hair\nDescobreix les noves marques a The Pretty Hair\nL’any 2016 Grup Hiper Pas va inaugurar The Pretty Hair, un establiment especialitzat en productes capil·lars professionals, on es poden trobar les marques més punteres del sector com L’Oréal, Kérastase, Moroccanoil, GHD, Wella o Redken.\nDe la mà de les seves expertes conselleres en bellesa i, després d’un diagnosi personalitzat, els clients reben el consell que millor s’ajusta a les necessitats del seu cabell.\nDurant 2019 i, amb la finalitat d’oferir un ventall més ampli de productes, s’han incorporat marques de maquillatge professional com Essence, Catrice i Sleek, així com d’accessoris com UBU, Ecotools i Real Techniques. El punt de venda compta amb una estació de maquillatge on les clientes poden descobrir tota la gamma, provar les novetats i rebre cursets d’auto- maquillatge, així com també sessions formatives.\nAquesta nova aposta ha tingut molt bona acceptació per part de la clientela del Grup i suposa un pas més a l’hora d’oferir la màxima qualitat de servei i una àmplia varietat de productes, als preus més competitius del mercat.


BLOG DE L'ASSUMPTA: Apagueu la ràdio una estona!!\nAnònim 26 de setembre de 2012, a les 21:23\n...i si podeu voteu dos cops per mi en cada categoria xD\nAssumpta 26 de setembre de 2012, a les 21:25\nSí, fins i tot si voleu votar en PONS007, voteu!!! :-DDD\nAlba 26 de setembre de 2012, a les 21:27\nQueda poquet per acabar el mes!!! Que ningú s'oblidi de C@TS!! Fas molt bé de recordar-ho Assumpta!\nElfreelang 26 de setembre de 2012, a les 21:46\njo ja vaig votar.....a c@ts, ui sabrem el resultats d'aviat ...ui quina emoció, ara espero poder votar un referèndum....i aquí ja d'emoció i expectació en tinc molta\nAssumpta 26 de setembre de 2012, a les 21:54\nALBA.- És molt emocionant cada any!! I fan una gala i tot, molt divertida ;-))\nELFRI.- Molt ben fet!! ;-))\nI siiiii... estic súper il·lusionada amb el procés que estem vivint! :-))\nXeXu 26 de setembre de 2012, a les 22:04\nSempre s'ha de votar, sempre. És l'opció que tenim per expressar la nostra opinió, oi? Doncs mira, el 25 de novembre votarem per la independència, i ara tenim quatre dies per votar els nostres blogs preferits, per tal que el 12 d'octubre estiguem celebrant una festa del català a la xarxa, i no altres coses que celebren en altres països. Gràcies pel recordatori, Assumpta.\nCarme Rosanas 26 de setembre de 2012, a les 22:07\nEi, ei, ei... votar dos cops no, eh?\nQue jo vinc a posar ordre!\nQue després hi ha una feinada immensa a esborrar vots duplicats!\nJo també estic pendent de les notícies com feia anys i panys que no n'estava... també tinc un cuquet de nervis i molta il·lusió.\nI escolto el President i m'adono que jo no pensava poder sentir mai unes paraules com les que diu institucionalment i des d'un lloc com el seu. Hem posat les coses sobre la taula i ben clarament. Ara hem de guanyar...\nsa lluna 26 de setembre de 2012, a les 22:15\nHi ha temps per a tot,de vegades;)\nAferradeta i ànims!!\nrits 27 de setembre de 2012, a les 0:11\nAquesta vegada no ho vaig deixar per últim moment i ja he votat!!\nAssumpta 27 de setembre de 2012, a les 0:19\nXEXU.- I és clar que sí! No deixem de manifestar les nostres opinions, tant en els temes més importants com en allò que fa referència a la nostra addicció bloguera :-DD\nCARME.- És aquest PONS!! Que, la veritat, hi posa tanta il·lusió que ben bé se'n mereix, com a mínim, un ;-))\nAvui, quan he sentit dir a en MAS que si es podia fer un referèndum dins de la llei millor, però que sinó es faria IGUALMENT, m'he sentit tan feliç!! :-)))\nLLUNETA.- Sí, sí, ja ho tenim aquí!! El temps vola!! ;-))\nRITS.- Així m'agrada, ets una bona ciutadana de la nació catosfèrica ;-))\nMcAbeu 27 de setembre de 2012, a les 9:26\nEstem vivint uns moments històrics en la política del nostre país i és clar que hi hem de dir la nostra quan sigui el moment de votar. No podem renunciar al nostre dret a decidir.\nPel que fa als C@ts, segur que no són tan històrics però també ens donen l'oportunitat de decidir quins són els blogs que més ens agraden i no hauríem de deixar de fer-ho. :-))\nCarles Casanovas 27 de setembre de 2012, a les 9:51\nAssumpta, em passo el dia veient el televisor i la nit enganxat a la radio. Als meus 70 anys, mai no havia sentit un esclat de joia com aquest. El meu casament, la naixença dels meus fills... la millor cosa que em podia passar. Sóc immenssament feliç.\nMBosch 27 de setembre de 2012, a les 21:24\nCom ens coneixes! Estem tots enganxats a l'actualitat. Això sí que no m'havia passat mai. I el millor de tot plegat és que cada pas que es fa des d'aquí és en la direcció encertada mentre que cada declaració des de Madrid és una evidència més que l'entesa no és possible. S'aferren a la por sense presentar un sol argument.\nI els premis c@ts! M'havien fugit del cap! Gràcies pel recordatori!\nGlo.Bos.blog 28 de setembre de 2012, a les 0:59\nBocachanclas 28 de setembre de 2012, a les 2:21\nI em pregunto: per què cal un referèndum?\n...la part que pertany a l’estat espanyol- no és Espanya, ÉS D’ESPANYA, fruit d’una conquesta militar. No va ser una adhesió o una unió voluntària de la qual ara ens en penedim...\nAssumpta, como te escuche uno que yo me se... te fulmina en la hoguera JAJAJAJA\njomateixa 28 de setembre de 2012, a les 11:24\nja he votat fa dies.\nAssumpta 29 de setembre de 2012, a les 1:14\nMcABEU.- Jo intento no perdre'm res de res, perquè sé que són uns moments històrics! És molt emocionant!! ;-))\nI els C@ts també són molt emocionants :-))\nCARLES CASANOVAS.- Jo també, CARLES, jo també... estic pendent de tot, busco premsa internacional, no em separo del Twitter dels diaris, Catalunya informació... Estic feliç!! ;-))\nMBOSCH.- Estic pensant en aquell escrit teu, de l’estudiant anglès a qui preguntarien els Estats membres de la Unió europea ;-))\nDes d’Extremadura també ens ajuden molt... arriba cada declaració!!\nMira que bé, pensava que potser el recordatori no serviria per a ningú, però veig que a tu t’ha anat bé ;-))\nGLO.BOS.BLOG.- Molt bé!! ;-)))\nERNESTO.- ¡Caramba! El texto que pones sí que es radical :-) A mi ya me iría bien que, si de las próximas elecciones sale una amplia mayoria de partidos soberanistas, se proclame la independencia desde el balcón de la Generalitat y ya está ;-))\nNoooo, no creo que CARLOS entre en mi blog ;-))\nJOMATEIXA.- Molt ben fet!! ;-))\nBocachanclas 29 de setembre de 2012, a les 13:56\nPerpinyà Lipdub pel català: un rècord mundial per la llengua, per una llei, per un dret\nEl porquet 5 d’octubre de 2012, a les 8:31\nJa estic esperant la gala amb candeletes!!!! Corbata o corbatí?


Per europeisme (Salvador Cardús)\nSALVADOR CARDÚS 10/07/2011 00:00\nJa fa temps que Europa, de manera insistent, ens assenyala l'únic camí possible per ser-hi reconeguts amb veu pròpia: tenir un estat propi. La darrera vegada ha estat aquesta setmana, quan el Parlament d'Estrasburg ha aprovat una normativa que permet al govern espanyol forçar l'etiquetatge en espanyol dels productes que ho fan només en català pel fet que no és llengua oficial a Europa. Hi ha qui ho ha volgut veure com un greuge de l'Eurocambra contra el català, però no: és de sentit comú que Europa té altra feina que posar el dit a l'ull d'una llengua mil·lenària i viva com la nostra, la tretzena més parlada als 27 estats de la Unió Europea. Els diputats catalans de Catalunya, inclosos alguns del PSC i el PP -oh, miracle!-, han corregut a presentar-hi una esmena per evitar-ho, però han fet salat: el gener del 2008, quan s'havia començat a discutir, ningú no hi va parar esment (o sí, i no va dir res). Tres anys i mig després -a Europa, algun dia, hauran d'acabar fent una llei òmnibus per accelerar els processos legislatius-, només Ramon Tremosa hi ha votat en contra, Junqueras s'ha abstingut i la resta -Badia, Romeva, Fisas i Obiols- hi han votat a favor perquè es veu que les virtuts generals de la nova norma han pesat més que aquesta "minúcia" de posar en risc l'etiquetatge només en català. Per si a algú li ha passat per alt, val la pena conèixer la reacció sarcàstica d'Aleix Vidal-Quadras, que ha assenyalat "el ridícul" que ha fet la "tropa tribal" que ha volgut presentar l'esmena inútilment, a la qual també ha escarnit com a "comando identitari català a Brussel·les".\nCom he dit, estic absolutament segur que Europa no té res contra el català. Però la Unió Europea ho té tot a favor dels estats que en formen part. És per això que quan pensa en els drets d'un ciutadà no pot ni vol deslligar-ho de les prerrogatives sobiranes de l'estat al qual pertany. I si Espanya no vol fer del català llengua oficial a Europa, per coherència amb el fet que no sigui oficial a tot Espanya, la Unió Europea li ho respecta escrupolosament. Té raó Vidal-Quadras: la Unió Europea és un club de "tropes estatals" -no pas tribals- disposades a actuar com a "comandos identitaris nacionals a Brussel·les". I si per Espanya la nació només és una i la llengua de coneixement obligat també, doncs el comando vigila atentament per tal que no en siguin dues o més.\nFa un temps, un alt càrrec europeu em feia veure una evidència: la Unió Europea només se salvarà si serveix als interessos dels estats que en formen part, no pas si els debilita. La Unió Europea, doncs, no es proposa crear un suprapoder que dilueixi progressivament la sobirania dels estats. Tot el contrari, els estats cedeixen sobirania -no la regalen- a Europa per conservar, acomodar i, tant com es pugui, reforçar el seu poder estatal en un marc global més competitiu. Per això, idees com la de l'Europa dels Pobles són pura poesia romàntica al costat de l'aspra prosa legislativa de l'Eurocambra. I les dreceres inventades per saltar-se els estats han acabat en res. Qui recorda a hores d'ara aquella Assemblea de les Regions Europees que havia presidit Jordi Pujol a principis dels anys 90?\nTornem, doncs, al fons de la qüestió. La Unió Europea sempre ha gaudit d'una magnífica mala salut de ferro i, es digui el que es vulgui, té el futur absolutament garantit perquè és una pòlissa d'assegurances per als estats que en formen part. Però, això sí, a la Unió Europea, qui no és estat, és "tribu". De manera que tant és que el català tingui molts parlants, que sigui una llengua de cultura o que tingui un paper decisiu en la garantia de la convivència. Tot això ja ho saben. Ara bé: el maltès, amb poc més de 300.000 parlants, és llengua oficial a Europa, i Vidal-Quadras mai dirà dels maltesos que són una tribu, perquè tenen estat. És per això que perdem el temps reclamant un reconeixement que Europa no ens pot donar encara que vulgui. El combat pel català a Europa només tindria valor com a pedra d'escàndol per als espanyols si Espanya s'avergonyís del tracte que ens dóna. Però Espanya vol ser allò que és, i fa els impossibles per fer desaparèixer el català del País Valencià, de les Illes Balears i, més discretament però sense afluixar, de Catalunya.\nAixí doncs, tots aquells que ens sentim hereus de la llarga tradició europeista de Catalunya, tots aquells que seguim creient en la contribució decisiva de la Unió Europea en la pau del món i en el benestar i el progrés dels seus ciutadans, tots els que pensem que no hi ha salvació fora d'Europa, sabem quin és el camí que ella mateixa ens marca per al reconeixement mutu: només serem veritablement europeus el dia que ens haguem guanyat la independència.


Rubén Fresneda dissenya el cartell del 9 d’Octubre\nEl pintor alcoià de 28 anys ha fet ja diverses exposicions\nCultura | 06-09-2016 |\nL’elecció que aquest any ha fet la regidoria de Cultura per al disseny del cartell que anuncia la celebració del 9 d’octubre, ha caigut en el pintor Rubén Fresneda, de 28 anys. L’autor compta amb diverses exposicions, d’entre les que ha destacat més recentment, "Alfanumèrics".\nL’obra està formada exclusivament per números i, amb el roig, el groc i el negre com els únics colors protagonistes del disseny.\nEl regidor de Cultura, Raül Llopis, comenta: «El cartell d’enguany està inspirat en la col·lecció ’Alfanumèrics’ que Rubén Fresneda ha exposat a diferents llocs. Ens trobem, per tant, davant d’un disseny plenament integrat en la seua obra, fruit de la investigació i treball que va realitzar per aquest conegut treball».\nRecordem que aquest any, l’Ajuntament vol donar «més entitat» a la festa del 9 d’Octubre a la ciutat. Ja s’ha anunciat que el manifest tindrà lloc al Teatre Calderón i que, per primera vegada, es crearan els Premis 9 d’octubre. En la seua primera edició, els guardons recauen en el poeta Joan Valls, a títol pòstum, i el premi col·lectiu en el 40 aniversari de les associacions de veïns. També hi haurà altres novetats que s’anunciaran les pròximes setmanes.


Els itineraris “Trencant barreres” d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici - Notícies sobre accessibilitat\nEls itineraris “Trencant barreres” d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici\nEls camins que creuen el Parc Nacional d'alta muntanya queden fora de l'abast de moltes persones. Malgrat tot, s'han desenvolupat un conjunt d'actuacions per facilitar l'accés a algunes de les zones més emblemàtiques d'aquest espai.\nD'aquesta manera, es minimitzen algunes de les barreres físiques que imposa l'alta muntanya a les persones amb mobilitat reduïda o amb alguna discapacitat.\nHan adaptat el parc amb passarel·les de fusta amb apartadors, pendents suaus, cartells interpretatius amb Braille, maquetes tàctils, lavabos adaptats, places d’aparcament reservades… perquè tots puguin gaudir dels paisatges del Parc en la mesura de les seves possibilitats.\nAmb caràcter excepcional, s'autoritza l'entrada als vehicles de les persones amb mobilitat reduïda que ho hagin sol·licitat prèviament a les Cases i centres d'informació. Així mateix, també existeix un transport públic que pot apropar-los fins a l'interior del Parc i de la zona perifèrica.\nAigüestortes i l'Estany de Sant Maurici és patrimoni de tots i, per tant, tots mereixem l'oportunitat de descobrir-lo.\nSi vols més informació sobre aquest meravellós lloc entra al següent enllaç: www.mapama.gob.es