L’aula CiL del CEIP L’Horta tindrà continuïtat a l’IES Andreu Alfaro a Paiporta – RiberaTV\nPaiporta aconsegueix la Unitat Específica d’Atenció a xiquetes i xiquets amb TEA i altres escolars en edat de secundària amb necessitats educatives especials per al pròxim curs\nL’aula de Comunicació i Llenguatge (CiL) que fins ara se situava al CEIP L’Horta de Paiporta, i que atenia xiquetes i xiquets amb Transtorn de l’Espectre Autista (TEA), tindrà continuïtat el pròxim curs a l’IES Andreu Alfaro de la localitat, segons ha confirmat oficialment la Conselleria d’Educació, Investigació, Cultura i Esports a l’Ajuntament de Paiporta.\nEn concret, a l’institut paiportí hi haurà a partir del pròxim curs una Unitat d’Atenció Específica. Aquestes unitats adapten les seues característiques a les necessitats de l’alumnat. En el cas de Paiporta, alguns xiquets i xiquetes potencials han estat usuàries d’aquesta unitat TEA i, per tant, el personal docent de la nova aula específica a l’IES Andreu Alfaro tindrà la formació necessària per garantir una escolarització de la màxima qualitat i amb totes les atencions per a xiquets i xiquetes amb aquestes necessitats educatives especials.\nAquesta concessió de la Unitat d’Atenció Específica per a Paiporta respon a la moció presentada per l’equip de govern en un ple municipal recent, iniciativa de l’equip de govern i aprovada per unanimitat; i també gràcies a la petició dels centres educatius del poble i les famílies de les criatures formalitzada en el Consell Escolar Municipal (CEM).\n“Des de l’Ajuntament, agraïm enormement les gestions de la Conselleria d’Educació per a facilitar en un temps récord aquest servei fonamental per a les famílies paiportines. També volem donar les gràcies als centres paiportins, que han fet una tasca encomiable i han estat disposats a tot pel benestar de les xiquetes, els xiquets i les famílies”, ha explicat l’alcaldessa, Isabel Martín.\nAl mateix temps, la dirigent paiportina ha lamentat “la falta d’escrúpols dels polítics que han sigut capaços d’utilitzar amb finalitat electoralista a xiquets i xiquetes amb necessitats específiques, i que pensen que tot val per intentar desgastar al govern i arrapar-li uns quants vots”.\nL’aula CiL del CEIP L’Horta tindrà continuïtat a l’IES Andreu Alfaro a Paiporta added by Ribera Televisió on 24 Maig, 2019


Continua la insurrecció a l'Iraq. Ni la repressió ni les maniobres detenen el moviment\nMiguel Ángel Domingo · Comissió Executiva Estatal d'Esquerra Revolucionària\nL'1 d'octubre va començar el major aixecament popular de les masses iraquianes de les últimes dècades. Les imatges que arribaven a través de les notícies i les xarxes socials eren colpidores: milers de joves s'enfrontaven desarmats a la munició real de la policia i l'exèrcit. La salvatge repressió dels primers quinze dies va deixar més de 150 morts, més de 6.000 ferits i centenars de detinguts.\nHan passat setze anys des de la invasió imperialista que va desallotjar Saddam Hussein. El 60% dels 40 milions d'iraquians té menys de 30 anys i l'atur juvenil se situa entre un 25% i un 40%, segons algunes fonts. La majoria de la població només ha conegut les condicions de vida de malson de la postguerra. Segons xifres oficials, "des de 2004, prop de 450.000 milions de dòlars de fons públics s'han esvaït a les butxaques de polítics i empresaris".\n"El poble vol la caiguda de el Règim"\nLes consignes del moviment desemmascaren el règim capitalista iraquià: contra l'atur, contra la corrupció rampant, contra l'estat deplorable dels serveis públics, contra el Govern d'un país amb les cinquenes majors reserves de petroli del món que és incapaç de proporcionar electricitat a la seva població, contra el sectarisme i la ingerència de potències estrangeres -apuntant tant als EUA com a Iran- i, mostrant el cansament generalitzat cap a tot l'aparell institucional, es va recuperar la consigna de la primavera àrab de 2011: "el poble vol la caiguda de Règim”.\nAquest terratrèmol social va començar a Bagdad i es va estendre ràpidament cap al sud majoritàriament xiïta, emfatitzant el caràcter no sectari del moviment, quelcom que reflecteix les lliçons apreses d'anys de sectarisme promogut per l'imperialisme i les diferents potències regionals que han utilitzat el verí de la divisió religiosa.\nDavant el fracàs de la repressió, les primeres setmanes el Govern va intentar jugar la carta de la negociació. Va anunciar vagues reformes en un intent que les masses desallotgessin els carrers. Després d'una treva tàcita de dues setmanes, el divendres 25 de octubre van tornar a prendre els carrers, amb forces renovades i amb una disposició encara més gran d'arribar fins al final. La repressió va tornar també de forma brutal: gairebé vuitanta assassinats en tres dies i milers de ferits.\nL'1 de novembre, commemorant un mes de mobilitzacions, va tenir lloc a Bagdad una de les manifestacions més massives que hi ha hagut des de la caiguda de Saddam. La posició dels revolucionaris a la plaça Tahrir a Bagdad s'ha enfortit, fins i tot han avançat cap a la zona verda, el districte blindat on s'allotja el Govern. Al sud la lluita també s'ha endurit: a Karbala, 18 manifestants van ser assassinats en una sola nit per milicians encaputxats, sospitosos de formar part de les milícies pro-Iran; a Um Qasr, el Govern intenta reprendre el control del principal port petrolier de país, que des de fa dies està paralitzat.\nAl Sadr i les milícies pro-Iran\nTots els actors, nacionals i internacionals, estan intentant posicionar-se davant una explosió social que ningú havia previst. D'aquests, dos són especialment interessants, pel paper que han jugat i el que poden desenvolupar a partir d'ara.\nD'una banda hi ha el moviment del clergue xiïta Muqtada Al Sadr, amb una base de masses que va començar entre la població xiïta més oprimida però que ha crescut utilitzant una retòrica nacionalista iraquiana no sectària. Es va presentar al costat de el Partit Comunista a les últimes eleccions i van ser la candidatura més votada. Però encara que hagi pogut ser un termòmetre de l'ambient entre les masses en diferents moments, Al Sadr està molt lluny de ser un revolucionari.\nEstà intentant connectar amb les masses que han passat per sobre d'ell. Va assistir a una manifestació a Najaf però va ser rebutjat. Ha aconseguit que els seus milicians entrin desarmats a la plaça Tahrir a Bagdad "per defensar els manifestants", encara que molts van mostrar la seva hostilitat a qui ha estat un suport decisiu pel Govern.\nAra ha demanat la dimissió del primer ministre, alertant el risc d'una guerra civil si no ho fa. No li resultarà fàcil: el moviment no vol només la dimissió de Mahdi, vol un canvi radical en les seves condicions de vida, i aquest canvi comença amb "la caiguda de el règim".\nD'altra banda, les milícies pro-Iran van formar la coalició Fatah, que és el segon grup parlamentari. Fatah i Al Sadr han estat els principals sostenidors de l'actual Govern. Quan Al Sadr va exigir la dimissió de Mahdi, en un primer moment Fatah es va unir a aquesta l'exigència, quelcom que deixava sense suports al primer ministre. No obstant això, l'Iran ha mogut fitxa i va defensar amb fermesa l'actual Govern, igual que ha fet al Líban a través de Hezbollah. Fatah està amenaçant cada vegada més clarament amb "posar ordre" si les protestes no acaben. Segons diferents mitjans, durant els primers dies de la rebel·lió, el general Qasem Soleimani, responsable de l'activitat de la Guàrdia Revolucionària iraniana a l'exterior, va assistir a una reunió amb responsables de seguretat a Bagdad en què va dir: "a l'Iran sabem com tractar els manifestants". Després d'aquesta reunió, es van generalitzar els trets al cap i al pit i van fer la seva aparició milicians encaputxats.\nEl règim iranià ha acusat a "agents" recolzats pels EUA, l’Aràbia Saudita i Israel de ser els responsables de la situació a l'Iraq, exactament igual que ha fet al Líban. Té motius per alarmar-se. D'una banda, un moviment de masses està qüestionant la seva posició a l'Iraq -clau i acuradament construïda. D'altra banda, aquesta rebel•lió no sectària -que ja sacseja l'Iraq i el Líban- podria estendre’s a l'Iran i revifar les mobilitzacions que va protagonitzar la classe obrera iraniana al 2017-18 contra l'atur, la caiguda del nivell de vida i les retallades socials generalitzades, en un moment en què les sancions dels EUA a l'Iran estan colpejant durament la seva economia, amb efectes dramàtics per a les masses.\nLa revolució iraquiana està vinculada a l'ascens de la lluita de classes en el món àrab. Començant per l’Algèria i el Sudan i continuant amb la rebel·lió al Líban. El capitalisme s'encamina a una crisi econòmica que tindrà conseqüències molt profundes, més encara en zones com l'Orient Mitjà. Els diferents moviments dels treballadors, els joves, els pobres, les dones..., en aquests països durant els últims anys demostren com el moviment aprèn de la seva experiència, de les seves derrotes, però és necessari un pas més. Ni la burgesia d'aquests països ni l'imperialisme tenen res a oferir, excepte corrupció, misèria i guerres.\nUna de les consignes més corejades en les manifestacions a l'Iraq ha estat "Ni polítics ni religiosos", reflectint el rebuig a tota la classe dominant. Cap partit ha pogut erigir-se com a portaveu de les masses i fins ara això ha estat un factor molt positiu. Però des de tots els àmbits -Govern, partits oficials, autoritats religioses, imperialisme... - intentaran segrestar la revolució.\nPer fer front a això cal aixecar una alternativa revolucionària, basada en la classe obrera, el jovent i els oprimits, l'única força que s'ha demostrat capaç de posar cap per avall el règim capitalista iraquià.


El Museu recull la història del vidre i el cristall a la ciutat\nDring! Més de cent anys de vidre i cristall és el nom d'una exposició del Museu de Badalona (el Barcelonès) que serveix per oferir el llegat d'un dels sectors industrials de més tradició de la ciutat. Dues fàbriques certifiquen un passat d'esplendor en la producció de peces de col·leccionista, però també treballs de gran producció que encara estan en ús. Dues empreses, Cristall Badalona i Cristalerías San Miguel, que avui dia encara dediquen els seus esforços a la creació amb vidre i cristall. La mostra és un intent per fer un recorregut per la història industrial de Badalona tot i que posant l'accent en la producció del cristall, malgrat que la majoria de les fàbriques ja n'han desaparegut. Hi ha dues excepcions en aquesta ciutat que encara conserva un reducte d'aquell passat potent en la fabricació del vidre, possible gràcies a la permanència de dues empreses: Cristall Badalona i Cristalerías San Miguel, les autèntiques protagonistes d'aquesta exposició. Dring! Més de cent anys de vidre i cristall recrea l'espai de treball dels vidriers on hi podem observar les matèries primeres, els diferents motlles, els gresols, les canyes de bufar, les pedres per gravar a l'àcid i un munt d'estris més que apropa al visitant al descobriment d'un ofici artesanal gairebé extingit.\nEl Museu de Badalona recull un centenar de peces realitzades al llarg dels segles XIX, XX i XXI. Entre totes elles hi podem trobar autèntiques obres d'art que destaquen pels seus dissenys, per les seves talles i gravats o per la seva riquesa de formes i decoracions. Tot plegat queda recollit també en el catàleg de l'exposició editat pel mateix Museu.\nLa gran producció i el disseny al detall\nCristall Badalona, SAL, nascuda el 1866, és la indústria del cristall més antiga de l'estat espanyol mentre que Cristalerías San Miguel va ser fundada al segle XIX a Barcelona, posteriorment, al 1956, va ser traslladada a Badalona, convertida en cooperativa, ara ja fa cinquanta anys. Dring! Més de cent anys de vidre i cristall presenta la singularitat del treball del vidre bufat i altres tècniques artesanals que han arribat als nostres dies de la mà d'aquestes dues fàbriques.\nD'entre les peculiaritats que presenten, Cristall Badalona, guarda en el seu mostrari els dissenys de les cristalleries d'Alfons XIII, de la Casa Civil de Franco i de l'actual Casa Reial. L'artesania és el que defineix el treball d'aquesta empresa que actualment té dedicació completa a la creació de peces bufades, exclusives i de poca producció. La raó és que el vidre també ha estat susceptible a les crisis provocades pel baix preu de la matèria prima i per la invasió dels productes asiàtics.\nPer aquest motiu també Cristalerías San Miguel opta actualment per l'especialització i la creació de productes d'autor. Un caràcter que ja forma part de la seva història ja que Cristalerías San Miguel va dissenyar les balustres del Palau de la Música. Avui encara fabrica peces tant populars com les ampolles del brandy Honorable i del Gran Duque de Alba, o fins i tot el setrill antigoteig.\nL'exposició romandrà oberta al públic fins el 29 d'abril.


EUPV posa en valor el “gran treball” dels seus representants als ajuntaments del Camp del Túria – EUPV\nHome/Noticies/EUPV posa en valor el “gran treball” dels seus representants als ajuntaments del Camp del Túria\nLa coordinadora general d’Esquerra Unida, Rosa Pérez Garijo, dins la seua ronda de visites a diferents comarques i ciutats, ha estat hui al Camp del Túria on ha comparegut en roda de premsa junt amb la coordinadora comarcal, Carmen Veses, i els regidors de la formació d’esquerres Javier Descalzo (Pobla de Vallbona) i Rafa Gómez (Riba-roja) per a posar en valor el “gran treball” que fan “els nostres representants en els diferents ajuntaments d’aquesta comarca, ja siga al govern o en l’oposició.\nPérez Garijo, que ha tornat a incidir en què el principal objectiu de la formació d’esquerres es tornar a Les Corts Valencianes en 2019, ha remarcat que els regidors i regidores d’EUPV són els que estan marcant la diferència a les diferents administracions on estan. “Som garants de polítiques de clara ruptura democràtica i blindatge de drets socials. És en aquest punt on els representants d’EUPV treballen per a blindar eixos drets socials per què la ciutadania tinga cobertes les necessitats bàsiques”, ha explicat, qui ha afegit que, a més a més, “són els que estem treballant la memòria històrica, el laïcisme, la participació ciutadana i el feminisme, entre altres”.\nPer la seua banda, Carmen Veses, qui ha insistit en què als ajuntaments on està Esquerra Unida es nota ideològicament el seu treball d’esquerres, ha parlat de la polèmica sorgida al voltant del centre de menors que es vol construir a Llíria. “Se està creant un malestar innecessari totalment, odi contra persones que encara no han arribat sense cap motiu. Jo crec que les reivindicacions haurien de ser al revés, es a dir, garantir un bon treball en eixe centre, que els menors tinguen les millors condicions perquè els que són contraris van en contra de la convivència en el propi municipi i això és molt greu”.\nAixí mateix, Javier Descalzo s’ha referit al concepte de govern obert. “Estem treballant estretament amb les diferents administracions perquè aquesta pràctica política es consolide i, finalment, queden clars els conceptes de transparència, participació i rendició de comptes”. Tampoc s’ha oblidat el regidor de la Pobla de Vallbona de recordar les deficiències que pateix la comarca a nivell de mobilitat i de deficiències en infraestructures de carreteres.\nPer últim, Rafa Gómez ha parlat de la importància de la lluita dels drets socials i de la importància de tindre recursos per a implementar eixes polítiques d’esquerres. El regidor de Riba-roja ha manifestat que “les mancances a nivell de la diversitat funcional i la salut mental comencen a moure’s gràcies als partits d’esquerres” i ha recordat també el centre d’acollida que s’està impulsant a nivell comarcal per a aquelles persones sense sostre.\nReferèndum per les confluències\nRespecte al tema de la confluència de la formació d’esquerres amb altres forces, la coordinadora d’EUPV ha explicat que aquesta mateixa setmana comença el referèndum on la afiliació decidirà si està d’acord o no amb l’acord al qual ha arribat la direcció federal. “Si finalment guanya el sí, nosaltres començarem a treballar la confluència en els nostres territoris des de la nostra autonomia organitzativa per a construir candidatures d’Unitat Popular”, ha remarcat.


Holiday home Prilen Romo Kirkeby Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nConvenientment situat a Romo Kirkeby, Holiday home Prilen és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Holiday home Prilen, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'ambient de Holiday home Prilen es reflexa en cada habitació. calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Bany, sauna, solàrium, parc infantil de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Romo Kirkeby, el Holiday home Prilen és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


L’escalada bèl·lica entre Israel i l’Iran amenaça tot el Pròxim Orient\nTel Aviv diu que ha colpejat “quasi tota la infraestructura iraniana” a Síria\n4 min. Jerusalem 11/05/2018 00:00\n651x366 Imatges dels míssils llançats ahir a la matinada, captades des de Damasc. / OMAR SANADIKI / REUTERS Imatges dels míssils llançats ahir a la matinada, captades des de Damasc. / OMAR SANADIKI / REUTERS\nEls bombardejos israelians de dijous a la matinada han sigut els més intensos que ha patit Síria des de la guerra de l’octubre del 1973. En termes generals, la situació a la zona és cada dia més volàtil, tot i que les versions de les dues parts no permeten saber qui ha obert la confrontació més recent. Els últims incidents, inclosos els bombardejos israelians de dimarts, apunten que Israel té un interès manifest a provocar una escalada que impliqui els Estats Units.\nDe totes les versions se’n pot deduir que els fets van començar deu minuts després de la mitjanit, quan Israel va atacar un objectiu “iranià” a l’àrea de la ciutat de Quneitra, al Golan sirià. Israel diu que els iranians hi van respondre disparant una vintena de coets contra Israel: quatre van ser abatuts i la resta van caure dins de Síria. L’Iran diu que qui va disparar els coets va ser Síria, i que Teheran no té bases militars en aquest país.\nSegons els russos, poc després 28 avions F-15 i F-16 israelians van disparar 70 míssils, però la majoria van ser abatuts pels sistemes antimíssils sirians. Ciutadans de Damasc van penjar a les xarxes socials desenes de vídeos en què aparentment es veu el funcionament del sistema antimíssils interceptant la majoria dels míssils israelians.\nPer la seva banda, el ministre de Defensa israelià, Avigdor Lieberman, va dir que el seu país no permetria que ningú l’ataqui “o construeixi infraestructura per atacar-lo en el futur”. “Hem colpejat quasi tota la infraestructura iraniana a Síria [...]. Si a nosaltres ens plou, ells tindran una tempesta. Espero que aquest episodi s’hagi acabat i que tots ho hagin entès”, va afegir.\nIsrael va acusar el general iranià Qassem Soleimani, comandant de la Força al-Quds, d’orquestrar l’atac. En les hores prèvies, Israel es va posar en estat d’alerta i va ordenar l’obertura dels refugis antiaeris del Golan ocupat. Els atacs israelians de les últimes setmanes, amb la mort d’una quinzena d’iranians, semblen respondre a un patró d’incrementar la tensió amb l’Iran, una política que ha continuat i s’ha reforçat arran de la decisió del president dels EUA, Donald Trump, d’abandonar l’acord nuclear amb l’Iran aquest dimarts.\nUn conflicte armat i econòmic\nNaturalment, una pregunta que es fan molts és si estem a les portes d’un nou conflicte armat regional, una guerra que sembla buscar Israel d’una manera clara, i en la qual vol que s’hi impliquin també els Estats Units. La resposta és que la guerra no és imminent, sinó que ja està en marxa, i que no és només un conflicte armat, sinó també una guerra econòmica en la qual participen els Estats Units al costat d’Israel.\nEl que està en joc és l’hegemonia militar, política i econòmica al Pròxim Orient, que es disputen l’Iran, per una banda, i Israel, l’Aràbia Saudita i els Estats Units, per l’altra. A diferència del que va passar durant el mandat de Barack Obama, Israel ha aconseguit que Donald Trump li faci costat i va d’una provocació a una altra buscant una reacció de Teheran que justifiqui una intervenció militar nord-americana.\nUn funcionari del departament d’Estat nord-americà, Andrew Peek, no descarta un nou acord nuclear amb Teheran, tot i que assenyala que hauria de ser ben diferent del que va negociar Obama, un acord que no fos únicament nuclear sinó que hauria d’incloure altres qüestions regionals, un plantejament que l’Iran descarta.\nPer a Teheran és vital mantenir un estret vincle amb les comunitats xiïtes de la regió, unes minories que sovint han sigut maltractades per les majories sunnites. És el cas de la comunitat xiïta libanesa, que només amb el suport de l’Iran ha adquirit una importància que abans no tenia. És veritat que les milícies de Hezbol·lah són una amenaça per a Israel, però la superioritat militar de Tel Aviv és aclaparadora.\nQue és una guerra oberta entre Israel i l’Iran ho ha deixat clar el mateix funcionari del departament d’Estat, que ha admès que l’abandonament de l’acord nuclear amb l’Iran va ser coordinat amb Israel. És un detall important, perquè manifesta la poca influència que té la Unió Europea en totes les qüestions relacionades amb el Pròxim Orient, així com la gran influència que té Israel a Washington.\nLa cancellera alemanya Angela Merkel ha tornat a repetir que Europa ha d’assumir la seva defensa. Ho ha dit hores després que el president Trump abandonés unilateralment l’acord nuclear del 2015. Naturalment, Merkel té raó quan diu que els interessos dels Estats Units no són els mateixos que els d’Europa, però ha sigut precisament la passivitat de Merkel el que ha permès que la situació al Pròxim Orient hagit arribat a aquest punt.


Som Energia - IniciativaVerds\nArrel de la web > Utopies Quotidianes > Som Energia\nDes del moment en que sona el despertador els matins, fins que apaguem el darrer llum (o l’ordinador) a l’hora d’anar a dormir, l’energia que arriba a les nostres llars és una de les comoditats a les que estam acostumades... i que fins ara estava en mans d’unes poques grans empreses.\nUn mercat elèctric blindat i opac i grans interessos econòmics dificultaven una alternativa energètica que fos social i ambientalment ètica. Però recentment va néixer Som Energia, una cooperativa energètica transparent, democràtica, propietat dels seus membres, amb l’objectiu de desenvolupar capacitat de generació d’energia renovable pròpia per tal subministrar el 100% de les necessitats elèctriques dels membres.\nA més, la cooperativa ofereix als i les membres la possibilitat d’invertir diners a llarg termini per tal de finançar els nous projectes de generació: és a dir, que permet estalviar amb uns interessos superiors als de qualsevol compte d’estalvis de la banca convencional mentre es recolza la producció d’energies netes i renovables.\nLa cooperativa és totalment oberta a la participació dels membres i a noves propostes, i amb els seus quasi 5.000 sòci(e)s, s’ha convertit en un nou referent de la industria energètica arreu de tot l’estat.\nMés informació a la seva pàgina web: http://www.somenergia.coop/


El conseller de Cultura presidirà la Gala de Nit del Concurs de Vestits de Paper de Mollerussa - VilaWeb\nJoves del Camp de Treball de Mollerussa fan de voluntaris a l’ACUDAM\tJoves del Camp de Treball de Mollerussa fan de voluntaris a l’ACUDAM\nEls Amics i Amigues de la Banqueta organitzen una nit d’astronomia al Salt del Duran pel dissabte\tEls Amics i Amigues de la Banqueta organitzen una nit d’astronomia al Salt del Duran pel dissabte\nEl conseller de Cultura presidirà la Gala de Nit del Concurs de Vestits de Paper de Mollerussa\nLa Xarxa de Televisions Locals emetrà un programa en directe dissabte a la tarda\nEl conseller de Cultura, Ferran Mascarell, serà present enguany a la Gala de celebració del L Concurs Nacional de Vestits de Paper de Mollerussa, que tindrà lloc avui dissabte a les deu de la nit al Teatre L’Amistat i en la que també assistirà el president de la Diputació de Lleida, Joan Reñé.\nEl concurs, que serà presentat per l’actriu Sílvia Bel i comptarà amb l’actuació de la soprano Anna Borrego acompanyada del pianista Pedro Pardo, comptarà amb la participació de 85 vestits, dels quals 40 ho faran en Moda Actual, 17 en la modalitat d’Època i 28 en la de Fantasia. Pel que fa a l‘XI Concurs de Vestits de Paper per a Barbie, tindrà 35 nines concursants. Els participants procedeixen de diferents punts dels Països Catalans i Espanya a més d’un concursant de Mèxic que ho fa per tercer any consecutiu.\nA banda de les prèvies que s’han fet en altres canals, la Xarxa de Televisions Locals emetrà el seu programa del cap de setmana, 1mon.cat, en directe des del Teatre L’Amistat i el Museu dels Vestits de Paper. El programa serà presentat per Albert Lijarico, de Mollerussa TV, i Glòria Trullàs i s’emetrà en directe de sis de la tarda a les vuit per les diferents emissores locals de la Xarxa.\nD’altra banda, el Museu de Vestits de Paper acull fins a principis de gener l’exposició que, sota el títol Orígens, presenta un recorregut per la història dels primers anys del Concurs de Vestits de Paper de Mollerussa.


Una resolució que arriba després que el Sindicat Autònom de Policia (SAP-FEPOL) denunciés la situació tant a la Subdirecció General de Riscos Laborals com al mateix Departament. El sindicat advertia de l’estat “lamentable” en què es trobaven les instal·lacions i, finalment, Inspecció de Treball els ha acabat donant la raó. En concret, la resolució desgrana onze deficiències entre les quals la falta d’extintors a l’aparcament, la poca il·luminació d’emergència en algunes dependències, cablejat sense recollir, i especialment, forats en tapes i esquerdes en les marquesines d’obra de l’entrada.\nEn aquest punt, Inspecció de Treball exigeix que cal una revisió acurada i estructural per tal de garantir que no es desplomin les marquesines. A més, l’informe també obliga a reparar la il·luminació en alguns garatges o garantir el subministrament d’aigua calenta als lavabos.\nAixí mateix, la resolució també determina la necessitat de reposar el material necessari de les farmacioles per cobrir primers auxilis (el poc que quedava estava més que caducat), realitzar el manteniment preventiu a la porta de l’aparcament i la necessitat de mantenir en perfecte estat d’ordre i neteja l’espai destinat al material fungible, així com també la sala de calderes.\nDes del sindicat lamenten que Interior no els hagi fet cas i que finalment hagi estat Inspecció de Treball qui obligui ara al Departament a prendre les mesures pertinents. Si passats els 60 dies no s’ha condicionat la comissaria, Inspecció de Treball imposarà mesures per incompliment en matèria de prevenció de riscos en l’àmbit de l’Administració de la Generalitat de Catalunya.


Els britànics recorden més els anuncis publicats en digitals de pagament - comunicació21\nEls britànics recorden més els anuncis publicats en digitals de pagament\nRedacció|2011-03-09T18:56:22+01:009 març 2011|Comunicació21\nEls usuaris recorden fins a un 21% més la marca de les companyies que s’anuncien en diaris digitals de pagament que no pas les que ho fan en mitjans digitals que ofereixen el seu contingut de manera gratuïta. Aquesta és la principal conclusió d’un estudi realitzat per l’empresa Promise i encarregat pel diari The Times, propietat del magnat Rupert Murdoch, un dels principals abanderats de fer pagar per continguts periodístics a internet.\nDurant tres mesos, d’octubre de 2010 a gener de 2011, la companyia ha comparat l’efecte que ha generat entre un grup d’usuaris la publicitat inclosa a la versió de pagament de The Times, amb un diari digital de notícies de “qualitat” gratuït, la identitat del qual no s’ha revelat, i amb un portal d’internet.\nL’estudi, publicat per MediaWeek, conclou que els usuaris del mitjà de pagament “tendeixen a involucrar-se” més amb el contingut, dipositen més expectatives sobre la qualitat del producte i tenen una resposta més positiva cap a les marques.\nL’estudi destaca la diferència en record de marca i missatge dels anuncis entre la publicitat de The Times i els portals gratuïts. Així, els usuaris de la pàgina de pagament recordaven un 21% més la marca i un 18% més el missatge de l’anunci que els internautes que veien l’anunci a través del diari digital gratuït i del portal d’internet.\nSegons l’informe, The Times va ser considerat “més exclusiu, digne, creïble i clar”. El diari britànic que fa pagar pels seus continguts a internet “genera més fidelitat” als seus usuaris que els altres mitjans analitzats.\nL’estudi es basa en una enquesta realitzada a un miler de subscriptors de la versió de pagament de The Times i 900 usuaris d’internet no subscriptors del diari.


Opinió d’ Aleix Sarri, assessor al Parlament Europeu | CATALUNYA NORD per la INDEPENDÈNCIA - www.catalunyanord.cat\n← Nació Digital.cat\nLa Clau.cat →\nDegut al seu potencial comercial, deixar Catalunya fora de la UE seria un risc massa gran per a la mateixa Unió. Una Catalunya pròspera i exclosa de la UE enviaria una senyal perillosament positiva per als euroescèptics d’arreu.\n2. La independència pot forçar Espanya a fer reformes\nAvui, les elits d’algunes regions espanyoles i italianes poden pensar que el seu desenvolupament econòmic no és necessari per a donar serveis de qualitat als seus ciutadans. Es pot aconseguir el mateix gràcies a les milionàries transferències que reben d’altres regions més pròsperes i dels subsidis europeus per a les regions amb rendes més baixes.\nLa independència de Catalunya pot ser el primer moviment d’una corrent de fons per acabar amb aquest subdesenvolupament racional que pateixen moltes regions dels Estats de l’arc mediterrani i, particularment, d’Espanya.\nAquesta és una situació que preocupa a molts europeus, doncs l’estat espanyol, per exemple, haurà completat l’any 2020 35 anys ininterromputs com a receptor net dins la UE. Ni tan sols ha col·laborat quan han entrat a la UE països tan pobres com Romania i Bulgària.\nUna Catalunya-Estat doncs, significaria la pèrdua de transferències cap a algunes regions espanyoles i podria generar una reacció que incentivi polítiques que apostin per l’economia productiva.\nNo poder disposar dels 16.000 milions del dèficit fiscal català pot ser per a l’estat espanyol l’oportunitat per a què moltes regions espanyoles es facin responsables de la seva pròpia despesa i reformin les seves finances fent-les més sostenibles.\n3. Dóna incentius a la UE per acabar amb el dèficit democràtic\nPer altra banda, l’entrada a la UE d’una Catalunya-Estat ajudarà a fer encara més visibles les contradiccions i ineficiències inherents a la manera com funciona avui la UE.\nA la vegada que un nou Estat i nous interessos s’afegirien al taulell de joc europeu, es remarcarà la necessitat de reformar-lo i serà més imperatiu que mai que les institucions europees es democratitzin. L’entrada d’un 29è membre farà més clar que les decisions no es poden seguir prenent ni per unanimitat entre 29 governs ni en cimeres nocturnes. Caldrà donar poder real a la Comissió Europea i al Parlament Europeu per a fer funcionar la Unió.\nFinalment, remarcar que només cal veure l’exemple nord-americà (50 Estats) per comprovar que aquell discurs que diu que “una UE amb molts Estats es debilita” és poc menys que una fal·làcia.\n4. Reforça el soft power d’Europa\nÉs molt possible que l’existència exitosa d’una Catalunya-Estat dins de la UE serveixi com a exemple pacífic i democràtic per a aquelles comunitats nacionals d’arreu del món que aspiren a la independència.\nEl fet d’acceptar amb normalitat que els catalans (i els escocesos) escullin a les urnes quin ha de ser el seu futur com a país serà un generador de prosperitat i pau. La via armada quedarà tocada, i la celebració de referèndums pot acabar per convertir-se en el nou estàndard democràtic que Europa exporti al món.\nAquest fet revertiria positivament en el prestigi de la UE com a font de pau, així com la seva capacitat de mediar en tota mena de conflictes internacionals.\n5. Catalunya, un Estat aportador net i solidari\nPel que fa a l’aportació econòmica, Europa no s’ha de preocupar. El tarannà solidari de Catalunya ha estat històricament notable i pot assumir sense cap problema els requeriments europeus.\nAgafant l’exemple de Finlàndia, veiem que el país nòrdic té un dèficit fiscal amb la UE que és de tan sols 520 milions d’euros anuals. Pel que fa a la seva participació en els fons de rescat de la zona euro, els finlandesos garanteixen (que no aporten) fins a 12.581 M d’euros que només haurien de pagar en un cas de crisi excepcional. En comparació, la Catalunya autonòmica col·labora amb 16.000 M anuals per pertànyer a Espanya. Unes 32 vegades més que l’aportació finlandesa al pressupost de la UE.\nÉs més, segons l’economista Oriol Amat la contribució que ja fa ara Catalunya a la UE és de 1355 milions/any.\nEuropa hi té molt a guanyar amb l’acceptació d’una Catalunya independent. Les qüestions aquí plantejades són només algunes de les moltes que hauran de valorar les institucions comunitàries per decidir què ha de passar amb Catalunya. N’hi ha d’econòmiques, però també de polítiques amb un gran calat.\nAquests dies, per exemple, en Xavier Sala i Martin n’ha exposat una molt clarament amb el seu enfrontament verbal amb Barroso. La UE prefereix reconèixer abans una independència per les armes que per les urnes?\nMés enllà del previsible histerisme del govern espanyol, les institucions comunitàries i els 28 Estats que les conformen faran un anàlisi molt fred i racional abans de decidir quina relació ha de tenir una Catalunya independent amb la UE.\nEtiquetes: balances fiscals, comerç internacional, Comissió europea, dèficit fiscal,independènica, mediterrani, Parlament Europeu, sort power, Unió Europea


Novron Villa Antalya Turquia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n39 Sokak, Belek, Antalya, Turquia - Veure al mapa\nMés informació sobre Novron Villa\nConvenientment situat a Belek, Nowron Villa és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Nowron Villa és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com transport hotel/aeroport, instal.lacions de barbacoa, lloguer de cotxes, servei de llançadora, lloguer de bicicletes.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen camp de golf (a 3 km), piscina exterior, jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Nowron Villa és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Belek.


Sant Andreu serà el nou focus festiu de la Mercè 2016\nLa Mercè d’enguany aposta per desplaçar actes a nous espais com el Parc de la Trinitat per aconseguir que pels barcelonins “no sigui un pont” i “s'hi quedin per gaudir-ne”\n6 min. Barcelona 07/09/2016 15:12\n651x366 Un dels actes de cultura popular de la Mercè 2015 Un dels actes de cultura popular de la Mercè 2015\nLa festa de tots els barcelonins i les barcelonines serà aquest any més “sorprenent, atrevida, participativa i descentralitzada”, segons Jaume Collboni, tinent d’Empresa, Cultura i Innovació. Aquest matí, Collboni ha donat a conèixer el programa definitiu de la festa major de Barcelona d’aquest 2016 que se celebrarà del 22 al 25 de setembre. Amb un pressupost de 3,6 milions d’euros, 500 mil euros més que l’any passat, la Mercè tindrà els mateixos tres pilars fonamentals: les arts al carrer, la cultura popular i tradicional i la participació ciutadana.\nCollboni ha explicat que espera que la gent de la ciutat no se’n vagi per la Mercè, sinó que es “quedin i gaudeixin de la ciutat, que es facin la festa seva” i aprofitin la varietat d’ activitats per a tots els públics.\nL’edició d’enguany compta amb dos nous escenaris: el Parc de la Trinitat, que acollirà teatre, dansa i circ; i la Fàbrica Fabra i Coats, espai per a noves tecnologies, ambdós al districte de Sant Andreu.\nLa cultura tradicional i popular també serà present en aquests quatre dies de festa. Xavier Cordomí, director artístic de l’apartat de cultura tradicional de la Mercè 2016, ha explicat que la festa seguirà tenint actes tradicionals però amb novetats com la segona edició de la Jornada Internacional de Folklore, que se celebrarà a la plaça Sant Jaume els dies 23 i 24, i comptarà amb grups convidats del Nepal, Macedònia i el Perú, entre d’altres.\nL’acte central serà un any més la Cavalcada que començarà dissabte a les 17.30 h i que enguany “té més grups convidats de fora de Barcelona”, segons Cordomí. La festa de la tradició la tancarà el Correfoc, diumenge 25, amb la incorporació d’un nou grup de metalls per al toc final de festa. Cordomí ha apuntat que “serà una posada en escena i un final de festa potent”.\nCastells, sardanes i bastons\nLa diada castellera de diumenge, que tindrà com a colles convidades per a aquest any i per al 2017 els Minyons de Terrassa i la Colla Joves Xiquets de Valls, s’espera de màxim nivell. Cordomí fins i tot s’ha mostrat confiat de veure “algun castell de nou”. El diumenge la cultura popular estarà plena d’activitats perquè, a banda de l’actuació castellera, també tindrà lloc el 66è concurs de colles sardanistes a l’avinguda de la Catedral i la cercavila i actuació dels grups de bastons a la Plaça Sant Jaume.\n540x306 La diada castellera de la Mercè 2015 La diada castellera de la Mercè 2015\nEl Festival Pirotècnic i el Piromusical\nEl foc també serà protagonista durant la Mercè. Divendres i dissabte a les 22 h, la platja de la Barceloneta, s'omplirà de llum i color amb els espectacles pirotècnics de la companyia francesa Soirs de Fêtes i la colombiana El Vaquero Pirotécnicos. La cloenda de la Mercè anirà a càrrec del Piromusical, diumenge 25 a les 22 h a l'Avinguda Maria Cristina, que aquest any estarà amenitzat per música francesa, cançons de David Bowie i Prince.\nMAC: Mercè Arts de Carrer\nLa cap de Festes de l’Institut de Cultura de Barcelona, Marta Almirall, ha presentat els dos nous escenaris dins del Mercè Arts de Carrer (MAC): la Fabra i Coats i el Parc de la Trinitat. El MAC “és un aparador immillorable tant pel talent local com internacional que aconseguirà fer créixer artistes del nostre país”, per Almirall. Més de 101 artistes i 92 companyies es donaran cita en tres escenaris diferents: el Parc de la Ciutadella, el Castell de Montjuïc i el Palauet Albéniz. Per aconseguir que la Mercè sigui compartida i participativa, Almirall ha remarcat que és un programa “pensat per a tots els públics, des dels 0 fins als 100 anys”.\nEl Parc de la Trinitat\nAmb el nou escenari instal·lat al Parc de la Trinitat, s’intentarà “fer arribar la Mercè més lluny i més gran”, tasca que Almirall ha reconegut que no els ha estat fàcil. Creu, però, que el parc és “un lloc ideal per a espectacles amb molts detalls que el fan adient per fer-hi un festival de carrer” i és quelcom que, segons la cap de Festes, “el barri es mereix”. La zona s’entregarà a les ' street art' més famoses, com són el ' beatbox' o el ' roller skate' per intentar crear unes pistes d’art urbà com les de Nova York. Al Castell de Montjuïc s’hi instal·larà un cabaret de circ en què es presentarà, entre d’altres, Street Squad, grup barceloní de dansa urbana que va néixer l’any passat.\nLa tecnologia també serà present durant aquesta festa major ja que al recinte de Fabra i Coats, al Parc de la Ciutadella i al Pati de les Dones del CCCB es podran veure els projectes guanyadors del programa de la Unió Europea, CreatiFi, en què amb l’ús de la tecnologia 'fiware' es crearà un espectacle tecnològic connectat entre aquests tres escenaris. En aquesta mateixa línia, el mapatge de la façana de l’Ajuntament d’aquest any barrejarà imatges en color amb d’altres en blanc i negre de la ciutat comtal.\n540x306 El mapatge a la façana de l'Ajuntament de Barcelona de la Mercè 2015 El mapatge a la façana de l'Ajuntament de Barcelona de la Mercè 2015\nUn any més, la Mercè també tindrà un espai destinat a les associacions de la ciutat. En substitució de la Mostra d’Associacions però amb el mateix esperit, l’ Associa’t a la Festa! vol posar de manifest, en paraules de Fernando Pindado, comissionat de Participació de l’Ajuntament, “l’energia de Barcelona que passa desaparcebuda”, l’associativa. Des de Plaça Catalunya i durant tot el cap de setmana, es buscarà fer evident que aquesta “energia existeix i que fa que Barcelona sigui viva”. A la plaça s’hi esdevindran més de 200 activitats programades, diferents mostres i es crearà un espai relacional al centre en què tots els membres de les associacions puguin intercanviar opinions, i sigui alhora un lloc des d’on fer una “mirada ràpida” a tot el que s’oferta. Pindado ha remarcat que aquest replantejament de l’anterior mostra ha fet que més entitats hagin decidit sumar-s’hi.\nParís: la ciutat convidada\nAquest 2016, la ciutat convidada serà, a proposta de l’alcaldessa Ada Colau, la ciutat de les llums: París. El consistori ha decidit aprovar la proposta per la “relació [de la ciutat] amb el país veí i l’admiració per les seves polítiques culturals”, segons Collboni. A més, també s’ha volgut acollir els artistes, la cultura i l’alcadessa de París, Anne Hidalgo, aquests dies de festa com a mostra de solidaritat després dels atemptats que ha viscut la capital francesa. “París és una ciutat germana”, ha conclòs Collboni.\nJaume Collboni ha tancat l’acte demanant als barcelonins, les barcelonines i a tots els visitants que per gaudir al màxim de la festa vagin, sempre que sigui possible, en transport públic, moment en què ha aprofitat per agrair als treballadors de TMB la feina extra que faran aquests dies. Ha recordat també que ja està disponible l’ app de la Mercè per tal de poder planejar millor els actes a què es vol assistir d’aquesta festa “tan densa i concentrada “en tan poc temps”.\nSant Pau utilitza unes noves mascaretes adaptades per als professionals


CESM alerta de la saturació en els centres de salut i hospitals de costa\n25 de juliol de 2019 (11:52 CET)\nEl Sindicat Mèdic de la Comunitat Valenciana (CESM-CV) ha alertat aquest dijous de la saturació que estan patint els centres de salut de la costa per "la falta de metges" que substituïsquen als quals estan de vacances, segons ha advertit el sindicat mèdic en un comunicat.\nAixí, ha constatat que en la majoria de centres de salut, els metges d'Atenció Primària estan assumint els SIP dels seus companys de vacances pel que els contingents "ja alts per si mateix, són encara majors". D'aquesta manera, alguns facultatius tenen a veure fins a 40 pacients en un dia. Aquesta saturació es dóna a Benicarló, Orpesa, Benicàssim, Cullera, Gandia, Benidorm i Xàbia, entre altres.\nA més, "les Urgències dels hospitals de les zones de vacances també tenen problemes amb esperes que oscil·len entre les 6 i les 10 hores", ha apuntat. "En reduir-se les plantilles, disminueix irremeiablement la qualitat assistencial. El problema és generalitzat en tots els hospitals i s'accentua en la costa", destaquen les mateixes fonts.\nDe fet, ha afirmat que "el col·lapse en Urgències ha portat al cap de secció d'Urgències de l'Hospital d'Alcoi a dimitir" i els responsables del servei d'Urgències dels diferents centres hospitalaris valencians "han alertat per carta a Sanitat de la saturació de les seues àrees per manca de plantilla".\nPer això, ha instat a la Conselleria que aborden els problemes existeixes de recursos i d'organització en centres de salut i hospitals que estan "portant a aquest caos", lamenten des de CESM-CV.


El primer nanosatèl·lit de Catalunya es dirà "Enxaneta"\nEl primer nanosatèl·lit de Catalunya es dirà “Enxaneta”\nEl nom ha estat escollit entre els 10.000 participants en un concurs de l'Info K\nLes 5 participants del concurs que van proposar el nom d'Enxaneta\n“Enxaneta”. Així s’ha batejat el primer nanosatèlit de Catalunya, que s’enlairarà el pròxim 20 de març. La proposta, que porta el mot casteller més popular, ha estat la guanyadora entre els 203 noms presentats en un concurs organitzat per l’Info K, l’informatiu infantil del Súper3. En total, es van presentar 203 noms diferents i prop de 10.000 nens i nenes d’arreu de Catalunya han participat en aquest concurs.\nAquest “Enxaneta” s’enlairarà des d’un cosmòdrom del Kazakhstan i en aquesta ocasió no coronarà cap castell, sinó que tindrà com a objectiu permetre la comunicació i l’obtenció de dades de sensors ubicats arreu del territori, fins i tot en zones de difícil accés o que no tenen cobertura de les xarxes de telecomunicacions terrestres convencionals.\nL’acte per presentar el nom escollit s’ha celebrat aquest dimecres al CosmoCaixa, presidit pel conseller de Polítiques Digitals, Jordi Puigneró, que ha volgut agrair la tasca divulgativa de ‘l’Info k’ i la feina dels nens i nenes que han presentat les seves propostes, als quals s’ha referit com “el futur del país”.\nEn aquest acte també s’han lliurat els premis del concurs a les cinc nenes que van proposar el nom d’Enxaneta, provinents de Girona, Vilassar de Mar, Terrassa i Sant Feliu de Llobregat.


Home » Posts tagged "PEUAT"\nTag Archives: PEUAT\nBy Javier de la Sotilla gener 23, 2017 febrer 28, 2017 Batec institucional, Notícies\nLa mesura, que es portarà a votació aquest divendres, és vista per l’Ajuntament com “un instrument imprescindible per garantir una ciutat per viure-hi”\nDivisió per zones de Barcelona que estableix el Pla Especial Urbanístic d’Allotjaments Turístics (PEUAT). Font: Ajuntament de Barcelona.\nEl Pla Especial Urbanístic d’Allotjaments Turístics (PEUAT) es troba actualment en el centre del debat polític a Barcelona. La seva finalitat és regular els allotjaments turístics a la ciutat per “garantir els drets fonamentals dels ciutadans”, assegurant un model de turisme “sostenible i responsable”, segons afirma el propi Ajuntament. La mesura, que pretén ser aprovada al ple municipal el divendres 27 de gener, vol “aturar la bombolla turística”. En paraules de Janet Sanz, tinenta d’alcaldia d’Ecologia, Urbanisme i Mobilitat, “calia aturar-nos i posar ordre perquè la ciutat avançava cap a un caos sense concert”. Llegeix més\nTagged Habitatges d'ús turístic, Javier de la Sotilla, PEUAT


Junt de dilatació o junta de moviment per ceràmica DILEX-AKWS\n> Juntes d’expansió i moviment>Juntes d’expansió estructural>DILEX-AKWS - Juntes de dilatació per a ceràmica\nPerfil per juntes de dilatació o juntes de moviment amb banda de PVC tou per ceràmica per a terres de rajoles o pedra natural.\nSchlüter DILEX-AKWS és un perfil per a juntes de moviment que no necessita manteniment i que ha estat concebut per a aquells sòls de rajoles o de pedra natural que estan sotmesos a un desgast normal.\nSchlüter DILEX-AKWS proporciona una eficaç protecció als cants d'aquells sòls que suporten un important trànsit de vianants o que són utilitzats per vehicles d'ús industrial lleugers. Els perfils laterals de fixació, fabricats en alumini i proveïts de perforació trapezoïdal, van units a una zona de moviment tova de 6 mm d'ample, fabricada en plàstic. Els cants de pis obtenen una protecció eficaç gràcies a l'especial disseny dels perfils de fixació laterals.\nDe l'ample relativament estret de la zona de moviment resulta una capacitat limitada d'absorció de moviment, que s'ha de tenir en compte segons l'aplicació desitjada. Schlüter DILEX-AKWS provoca una interrupció de la ressonància en el material de revestiment, reduint d'aquesta manera la transmissió de l'retrunyir de les petjades.\nSchlüter DILEX-AKWS consta de dos perfils / suports laterals d'alumini equipats amb ales de fixació amb perforació trapezoïdal. La zona de moviments està formada per una peça de plàstic tou i unes planxes d'estrenyi de resina sintètica dura.\nEls perfils de fixació laterals fabricats en alumini són sensibles a les substàncies alcalines. Els ciments combinats amb la humitat provoquen un efecte alcalí que, depenent de l'nivell de concentració i de la durada de l'agressió, poden provocar corrosió (formació d'hidròxid d'alumini). El perfil ha de recolzar-se completament a la capa de contacte amb la rajola.\nA l'hora de triar Schlüter DILEX-AKWS básese a l'altura de la rajola.\nPremeu Schlüter DILEX-AKWS amb l'ala de fixació perforat sobre el llit de ciment i, a continuació, doneu-li l'orientació desitjada. Les juntes de moviment o de separació de el fons hauran de cobrir exactament igual a tota la superfície.\nCobreixi completament les ales de fixació amb perforació trapezoïdal amb ciment per a rajoles. Emplastre diagonalment els braços verticals de l'perfil amb ciment per a rajoles.\nLa rajola es col·locarà tocant lateralment a el perfil, d'aquesta manera queda garantida l'existència d'una junta constant de 1,5 mm.\nOmpli completament amb ciment de farciment l'espai existent entre el perfil i la rajola.\nSchlüter DILEX-AKWS és resistent enfront de fongs i bacteris i no necessita cap cura o manteniment específic. La neteja s'efectua amb un netejador domèstic comú dins de les tasques de neteja de l'paviment.


🚨 Robatori d'una targeta de crèdit en el centre de salut de Buñol\nInvestigat per furtar una targeta de crèdit en el centre de salut de Buñol i usar-la\nEl robatori s'ha produït en la taquilla d'una de les treballadores\ndimecres, 16 de setembre 2020 - 20:20h\nFeia compres de menys de 20 euros | València Diari\nLa Guàrdia Civil en el marc del Pla Integral de Protecció a Professionals de la Salut i dins de l'operació 'KAZAN', ha procedit a la investigació d'un home furtar objectes d'una taquilla del\ncentre de salut de Buñol, en la Foia de Bunyol (València) i usar una targeta de crèdit per a fer\ncompres fraudulentes en comerços de la zona.\nL'operació s'inicia arran d'un robatori amb força dins del centre de salut de Buñol, forçant la taquilla\nd'una de les treballadores del centre.\nPosteriorment, es va fer ús d'una targeta de crèdit robada en 6 comerços de la localitat en quanties menors a 20 euros, per a d'esta manera no tindre la necessitat d'introduir el número pin de la targeta.\nFruit de les gestions fetes per la Guàrdia Civil s'ha procedit a la localització i investigació del presumpte autor dels fets, un xic de 19 anys i nacionalitat estoniana, per la seua implicació en 9 delictes, un delicte de robatori amb força, dos delictes de furt i sis delictes d'estafa bancària amb targeta de crèdit.\n"Presó per a un empresari de calçat per tindre treballadors sense donar d'alta en Elx" "Estrany incendi d'un carret de bebé en un edifici de Sax"


Aquest 2018 toca invertir en actius reals (Jaume Abellana Puyol)\n2 min. 26/12/2017 22:02\nAcabem l’any i toca mirar l’evolució dels estalvis i pensar com enfocarem l’any vinent. Aquest 2018 hi haurà -com sempre- successos inesperats, com defensa Nassim Taleb a la seva teoria dels cignes negres, però també d’altres que ja sabem, com ara que tant la Reserva Federal dels Estats Units com el Banc Central Europeu (BCE) deixaran d’injectar diners a l’economia.\nDe fet, el BCE es va despenjar tard i malament imprimint molts més diners dels que es necessitaven per als bons de deute sobirans, un fet que en canvi sí que va fer bé la Reserva Federal. Resumint, els primers bancs centrals del món -exceptuant el xinès- han injectat, només l’any 2017, la impressionant xifra de més de 3,6 trilions de dòlars. Tot aquest experiment ha provocat que els diners -després de finançar a tipus zero el deute dels estats i de fer baixar la prima de risc- hagin anat a la borsa i al sector immobiliari, i hagin creat bombolles. Aquests diners també han fet disminuir la rendibilitat dels bons porqueria, que són els que emeten les empreses i països amb baixa qualificació i, per tant, d’alt risc. Paral·lelament, han finançat projectes amb rendibilitat molt baixa i que només són possibles amb aquestes condicions excepcionals. En fi, s’ha debilitat el sistema econòmic quan hi havia una oportunitat única d’enfortir-lo.\nAra tocava sanejar els bancs i reduir l’estructura dels estats, i no s’ha fet. Els països no són més rics per la quantitat de diners que hi ha, sinó per la quantitat de productes que generen. La Unió Europea és molt dependent de la importació de matèries primes i, per contra, s’exporta majoritàriament entre els països de la UE, de manera que teòricament ens beneficia un euro fort. Ara, doncs, que la cosa canvia, hi ha el risc que tot trontolli, començant altra vegada pel món financer. Per això jo aquest any aposto pels actius reals.\nNo invertiré en bons, deute o altres instruments financers; ho faré en actius reals. A què em refereixo? A empreses -a poder ser familiars, amb història i líders en el seu sector- de l’àmbit immobiliari, del sector de l’alimentació, empreses mineres, que gestionen infraestructures o recursos com l’aigua. Companyies amb plantacions agrícoles o amb explotacions ramaderes. Empreses amb actius tangibles, sense deutes. I de moment no m’atreveixo amb els bitcoins, bàsicament perquè no tinc clar el seu valor tangible.


El Govern no va assistir al gabinet de crisi pel tancament de Spanair\nTerritori no va participar en les reunions de dissabte i diumenge\nEl comitè de crisi pel tancament de Spanair es va reunir dissabte i diumenge sense cap representant polític del Govern, tot i que hi estaven convidats. Territori assegura que hi va estar en "contacte permanent".\nI.P. BARCELONA. 01/02/2012 00:00\n260x366 Passatgers afectats pel cessament d'operacions de Spanair, dissabte a l'aeroport de Barcelona. / MANOLO GARCÍA Passatgers afectats pel cessament d'operacions de Spanair, dissabte a l'aeroport de Barcelona. / MANOLO GARCÍA\nCap responsable polític del departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat va assistir a les sessions del comitè de crisi que es van celebrar dissabte i diumenge a l'aeroport de Barcelona amb motiu del tancament de Spanair.\nAixí ho van confirmar ahir a l'ARA diverses fonts, entre les quals el secretari de Territori i Sostenibilitat, Damià Calvet. El número dos de la conselleria dirigida per Lluís Recoder va assegurar, no obstant, que havien estat en "contacte permanent" amb aquest gabinet de crisi durant tot el cap de setmana.\nCalvet va explicar que el comitè de crisi es va convocar per primer cop divendres a la seu del departament d'Economia de la Generalitat, tot i que més tard es va traslladar a l'aeroport barceloní. La missió del comitè era coordinar les actuacions necessàries per recol·locar i atendre els passatgers afectats per la fi d'operacions de Spanair (22.771 només durant el cap de setmana).\nEl secretari de Territori va assistir a la reunió del gabinet celebrada divendres a la tarda, però no ho va fer a les dels dos dies posteriors. Calvet va explicar que la Generalitat estava representada al comitè per les direccions generals de Policia i Protecció Civil. L'alt càrrec del Govern va comentar que "formalment" no és integrant d'aquest comitè, ja que es tracta d'una infraestructura tutelada per l'Estat, però va admetre que estava convidat a formar-ne part.\nEl comitè de crisi es va reunir cada dues hores -a partir de les cinc del matí- durant el dissabte i va celebrar tres sessions diumenge (a les nou, a la una i a les tres de la tarda). El gabinet estava presidit per la delegada del govern espanyol a Catalunya, María de los Llanos de Luna. També en formaven part dos alts càrrecs del ministeri de Foment: el director general d'Aviació Civil, Ángel Luis Arias Serrano, i la directora de l'Agència Estatal de Seguretat Aèria, Isabel Maestre Moreno.\nDel sector de les aerolínies hi havia la directora comercial de Spanair, Núria Tarré; el conseller delegat de Vueling, Álex Cruz, i els delegats a Catalunya de les companyies que estan rescatant els passatgers de Spanair (Iberia, Air Europa, Ryanair i EasyJet). Completaven el gabinet de contingència representants de les forces de seguretat de l'Estat i directius del gestor aeroporturai Aena (personal administratiu, comercial i d'operacions).\nL'absència de representants polítics del Govern en les reunions de dissabte i diumenge contrasta amb la petició de la Generalitat expressada fa només uns dies de tenir un pes determinant en el nou model aeroportuari.\nEl Govern és l'accionista majoritari de Spanair després d'haver-hi injectat 140 milions d'euros des del 2009 a través d'aportacions de capital i crèdits. La decisió de l'executiu presidit per Artur Mas de tancar l'aixeta a Spanair, notificada a la companyia divendres, va precipitar-ne el tancament, ja que no tenia recursos necessaris per seguir operant a curt termini.\nL'aerolínia, cridada a convertir el Prat en un hub (centre de connexió de vols) intercontinental, va deixar d'operar el mateix dia i va presentar concurs de creditors (antiga suspensió de pagaments) dilluns amb un deute de 474 milions. Tota la plantilla, 2.075 persones, serà acomiadada a través d'un expedient de regulació d'ocupació (ERO).


Un any després de la vaga. Què passa amb Ecoserveis? | La Fissura\nUn any després de la vaga. Què passa amb Ecoserveis?\nPau Subirós 26 de desembre de 2017\nS’acaba de complir un any d’aquella llarga nit de Nadal en què, al saló de plens de l’Ajuntament de Figueres, els representants dels treballadors d’Ecoserveis negociaven amb l’equip legal contractat pel govern local les condicions per posar fi a la vaga que, quatre dies abans, havia iniciat gairebé la totalitat de la plantilla d’Ecoserveis. Després de dotze hores de negociació, els treballadors aconseguien un acord favorable a les seves reivindicacions i la vaga quedava desconvocada. Un any després, tot i obtenir un acord, la situació s’ha congelat i l’ajuntament no ha fet encara passos per la dissolució d’Ecoserveis i, per tant, no ha aclarit fermament quin serà el destí dels seus treballadors ni tampoc qui gestionarà els serveis urbans que fins llavors es duien a terme per l’empresa mixta.\nCOM SI FOSSIM A 24 DE DESEMBRE DE 2016\nPer posar en context, Ecoserveis és la societat mixta de serveis urbans –de capital públic i privat- responsable del manteniment de parcs i jardins, de la neteja viaria, els residus i de l’enllumenat públic. Després de quinze anys, els estatuts de la societat en preveien la dissolució l’octubre de 2016. Arran de l’extinció de l’empresa, els seus treballadors havien iniciat negociacions per garantir els seus drets laborals davant de la que semblava una imminent subrogació: als treballadors de parcs i jardins, així com als d’enllumenat públic, se’ls preveia incorporar a Fisersa –empresa de capital 100% públic-; mentre que als de neteja viària i recollida de residus se’ls preveia incorporar a una empresa privada o mixta a partir d’una nova concessió a diversos anys. La falta d’acords ferms per part del govern va ser respòs amb una convocatòria de vaga indefinida que, a grans trets, recollia la petició dels treballadors que havien de passar a dependre de Fisersa de mantenir el seu sou i les condicions laborals adquirides. A més, exigien que aquestes fossin extensibles a qualsevol treballador que, des d’aquell moment, s’incorporés a la plantilla de l’empresa municipal. En iniciar-se la vaga, ho vam explicar en aquest article a La Fissura.\nDurant la vaga, el focus de l’opinió pública va posar-se sobre els efectes que comportava l’aturada dels treballadors de la neteja viaria i la recollida de residus fins al punt de parlar-se de “vaga d’escombraries” tot i que, bàsicament, aquests actuaven en solidaritat, ja que ells no tenien previst incorporar-se a Fisersa. Mentrestant, el govern municipal va utilitzar tota la maquinària legal al seu abast amb l’objectiu de contrarestar les reivindicacions laborals dels treballadors: fins a cinc advocats i quatre gerents –segons fonts sindicals del moment- van conformar l’equip negociador del govern de la ciutat. Paral·lelament, l’ajuntament engegava una campanya comunicativa destinada a deslegitimar els vaguistes. Un any després, ja es pot dir que ha quedat en evidència l’estratègia de declaracions efímeres a la premsa que el govern va utilitzar, fetes per a impactar de pressa i ser oblidades, com ara la multireproduïda amenaça de denúncia per un suposat incompliment dels serveis mínims o les declaracions de què la vaga era “il·legítima”. Aquella nit de Nadal, amb la firma del conveni, s’acabava demostrant que les seves reivindicacions eren legítimes i, sobretot, legals.\nAquest Nadal, els treballadors que fa un any encenien fogueres enmig d’un polígon industrial van poder passar la nit amb les seves famílies. També aquells que, incansablement, no van moure’s de la taula de negociació. Però un any després, tot i el record de la victòria, els treballadors d’Ecoserveis tenen motius per seguir preocupats. I és que avui en dia, la concessió dels serveis urbans a Ecoserveis encara es troba prorrogada. Prorrogada des de fa més d’un any, concretament des del 2 d’octubre de 2016. La lentitud i la manca d’informació proporcionada pel govern ha provocat que fins i tot el PSC local –llavors membre del govern i actualment a l’oposició- presentés una instància fa pocs mesos per esbrinar si encara es manté vigent l’acord firmat amb els treballadors.\nTOT UN ANY D’INACTIVITAT MUNICIPAL…\nJa fa setze anys que 2016 es va estipular com a data de dissolució d’Ecoserveis. Així doncs, la fi de la concessió dels serveis era llargament coneguda. I no va ser fins a l’actual legislatura que el govern local –tot i estar liderat pel mateix partit des de 2007- va començar a prendre mesures per gestionar-la. L’estratègia d’aquest govern s’ha sostingut sobre la base de la creació del càrrec de Director de Serveis Urbans, una figura encarregada, entre altres coses, de la dissolució d’Ecoserveis i de la gestió de la transició dels serveis urbans. No obstant això, van caldre sis mesos des de la formació del nou consistori per convocar la plaça –tot i que ERC sempre s’havia mostrat favorable a donar-hi suport al plenari- que no va ser ocupada fins a principis de 2016. Llavors es van complir totes les travesses i Jordi Cabot, exgerent d’Ecoserveis, va convertir-se en el nou Director de Serveis Urbans.\nTot i tractar-se d’un assumpte de gran importància per la ciutat, el procés de transició de la gestió d’Ecoserveis no sembla que s’hagi abordat de forma prioritària. Pot sorprendre com, arran de declarar deserta la convocatòria de la plaça de Director d’Urbanisme, el govern va decidir incorporar aquesta àrea al Director Serveis Urbans. Així doncs, a més del procés d’Ecoserveis, a Cabot també li pertoquen tasques de gran magnitud com la coordinació per redactar un nou POUM. Això va decidir-se el mes d’octubre de 2016, quan l’amenaça de vaga per part dels treballadors d’Ecoserveis ja era present, almenys, des del mes de maig. Una convocatòria de concurs públic per la gestió dels serveis urbans és un assumpte complexe, ja que s’han de tenir en compte molts factors condicionants, tant les derivades de les necessitats particulars de la ciutat com també el risc econòmic que pot suposar per a les finances municipals. A més, aquest tipus de concessions són de llarga durada i difícils de rescindir. Tot just fa poques setmanes, el govern anunciava al setmanari Empordà que té a punt la convocatòria del concurs públic i que, en breus, convocarà un ple extraordinari per a aprovar-les.\n…PERÒ D’INTENSA LLUITA SINDICAL\nMentre el debat de la nova concessió ha entrat en una espècie de letargia durant el darrer any, les reivindicacions dels treballadors no s’han aturat. La majoria de vegades, aquestes no han sortit a la llum pública, tot i que tenen a veure amb aspectes que preocupen tota la ciutadania. Es refereixen, especialment, a la qualitat del servei de recollida d’escombraries i de manteniment dels espais urbans. Encara que sigui dins l’àmbit de l’empresa, Ricardo López, membre del comitè sindical per CO.BAS, assegura que de cop s’han vist fent política “perquè els conflictes laborals sovint tenen a veure directament amb la millora d’un servei per a la ciutadania”.\nLópez assegura que les retallades de despeses i de personal patides els darrers anys a Ecoserveis han afectat directament a la recollida d’escombraries, com ara la reducció del nombre de contenidors per a optimitzar econòmicament les rutes dels camions o el fet de prescindir de peons en aquest servei, exigint una major versatilitat als xòfers. També la reducció de personal per a la recollida de mobles, la reestructuració de tasques o les condicions higièniques amb què els escombriaires han de fer front al problema dels excrements de gossos. Pel que fa als escombriaires, assegura que “mentre a ciutats com Girona aquests cobreixen una ruta d’aproximadament 5 quilòmetres, a Figueres ens trobem que en fan gairebé 14”. Assegura que això es deu a una plantilla curta i que es tradueix en un pitjor servei. Només són uns exemples dins la llarga llista de reivindicacions dels treballadors.\nECOSERVEIS I EL NEGOCI DELS SERVEIS URBANS\nEls serveis urbans i, sobretot, la gestió de residus, són un sector que mou una gran quantitat de diners. Per això, a Catalunya, aquest negoci està en mans d’unes poques empreses que controlen el mercat i que no poques vegades han estat exemptes de polèmica. De fet, l’any 2015, la Comissió Nacional del Mercat i la Competència va sancionar amb 100 milions d’euros a 39 empreses -entre les quals hi havia CESPA, Fomento de Construcciones y Contratas (FCC) o Urbaser- per manipular conjuntament els preus del servei i pactar concessions municipals arreu de l’Estat. No és estrany que en alguns casos, amb els canvis de legislatura, els governs municipals entrants encarreguin auditories per fiscalitzar el servei i que hi hagin detectat múltiples irregularitats. Els casos més coneguts s’han donat en municipis com ara Badalona, Barcelona o Sabadell, identificant-hi sobrecostos i adjudicacions fraudulentes.\nPel que fa a la societat figuerenca, Ecoserveis és una empresa mixta amb un 27,3% de capital públic de titularitat municipal i un 72,7% de capital privat format per les empreses Fomento de Construcciones y Contratas i per GBI Serveis. El propietari de GBI és Gustavo Buesa, sobre qui recau una investigació judicial per suposades adjudicacions fraudulentes relacionades amb el cas del 3% a Convergència. L’any passat, el seu nom apareixia als Papers de Panamà. Els moviments polítics semblen tenir un paper important dins els consells d’administració d’aquestes empreses. De fet, l’any 2015, el regidor Toni Pérez del grup municipal de Ciutadans de Figueres va ser escollit com a membre del Consell d’Administració d’Ecoserveis com a representant de l’oposició, tot i que el partit és el cinquè en representació a l’Ajuntament. També ha despertat certes suspicàcies, des del seu nomenament, la figura de Jordi Cabot com a Director municipal de Serveis Urbans. Gerent d’Ecoserveis fins a la seva incorporació a la plantilla municipal, Cabot té un llarg historial a l’empresa privada de gestió de residus. Ha estat gerent de CENET 06, l’empresa mixta de serveis de Castelló d’Empúries, així com director de l’auditora experta en estudis ambientals TRES 60 INNOVACIO SL. En aquest tipus de societats, és habitual que dins els seus consells de direcció s’hi trobin persones vinculades amb altres empreses privades de gestió de residus.\nArran de la imminent extinció d’Ecoserveis, almenys els grups municipals de la CUP i Compromís d’Esquerres s’han mostrat partidaris d’una gestió directa del servei per part de l’ajuntament. De fet, no és casual que el grup municipal de la CUP demanés incloure una partida destinada a l’elaboració d’una auditoria a Ecoserveis als pressupostos municipals d’aquest exercici. Aquest setembre, arran de la denúncia presentada pels seus homòlegs de Girona, les diverses irregularitats detectades a les auditories d’Agissa -societat mixta encarregada de l’aigua dels municipis de Girona, Salt i Sarrià de Ter- han derivat en una interlocutòria judicial que ha apartat la part privada de la gestió. Aquesta situació ha dut al fet que l’alcaldessa de Girona, Marta Madrenas, s’hagi mostrat partidària a iniciar un procés de municipalització del servei d’aigües.\nPerò, tot i que l’acord de pressupostos es comprometia a no impulsar una nova concessió dels serveis fins que no s’hagués valorat l’auditoria, aquesta sembla que encara no s’ha realitzat. Si es compleix l’anunci de l’alcaldessa Felip d’anunciar en breus el plec de clàusules pel concurs públic d’escombraries, a més d’un incompliment del pacte de pressupostos, significarà que aquest procés es farà sense un estudi independent que certifiqui que fins ara s’ha practicat una bona gestió econòmica dels fons públics i que l’import de la nova concessió s’ajusta a les necessitats reals. I és probable que l’alcaldessa aconsegueixi els suports necessaris per tirar-lo endavant al plenari. Caldrà, doncs, posar el focus en què aquest procés es dugui de manera transparent, tenint en compte aspectes com l’ètica empresarial i exigint, per exemple, que no s’hi pugui presentar cap empresa condemnada per males pràctiques. Potser també a obligar a la subjecció permanent d’auditories independents realitzades per consultories desvinculades de grans grups empresarials. Com a ciutat, ens trobem en un encreuament perfecte per triar si volem seguir alimentant a un dubtós lobby empresarial o si engeguem una nova gestió més propera, sostenible, ètica i transparent. I si això no és possible, potser caldrà entomar seriosament el procés de remunicipalitzar el servei d’escombraries.


Albiol denuncia a Brussel·les el projecte empresarial al Parc Natural de Serra Gelada a Benidorm – EUPV\nHome/Noticies/Albiol denuncia a Brussel·les el projecte empresarial al Parc Natural de Serra Gelada a Benidorm\nAlbiol denuncia a Brussel·les el projecte empresarial al Parc Natural de Serra Gelada a Benidorm\nLa portaveu d’Esquerra Unida al Parlament Europeu, Marina Albiol, ha denunciat davant la Comissió Europea l’amenaça per al Parc Natural de Serra Gelada que suposa el projecte impulsat per un empresari de Benidorm de construir un telefèric, un mirador i un restaurant a aquesta àrea natural, protegida per la Xarxa Europea Natura 2000. “Una vegada més, els plans urbanístics amenacen de forma seriosa un dels escassos territoris protegits que tenim al litoral valencià. I de nou exigim a les autoritats europees que facen valdre els recursos de protecció per impedir aquest despropòsit que, tal i com ha transcendit, amaga possibles permutes i compra-venda de terrenys per a l’empresari que l’impulsa”, indica Albiol.\nL’eurodiputada ha adreçat una pregunta a la Comissió Europea en què destaca que Serra Gelada és “un dels espais naturals més castigats i vulnerables de tota la costa valenciana i mediterrània”, degut a la seua proximitat a la gran ciutat turística i la gran pressió urbanística que ha de suportar. “Malgrat haver estat declarada parc natural i formar part de la Xarxa Natura 2000, sembla no lliurar-se d’aquesta mena d’amenaces”, indica Albiol, que reclama tant a Europa com a la Generalitat Valenciana “una defensa estricta, contundent i valenta del medi natural, especialment de les zones protegides al nostre litoral. Hem passat anys catastròfics per a les comarques costaneres que pensàvem que havien quedat enrere definitivament, però comprovem dia a dia que l’urbanisme ferotge i els negocis continuen trobant recolzament entre gran part de la classe política del nostre territori”.\nPer a Albiol, “és important assegurar que no es realitzarà cap modificació del terreny a Serra Gelada, perquè podria ser irreversible. Recolzem completament la concentració convocada per hui a Benidorm, perquè és més necessari que mai parar els peus a la nova envestida del rajol i l’especulació contra el territori que comencem a veure al País Valencià”.


TORNEJANTS | Patronat de La Festa\nDestresa, mística i galanteria se citen a l’inici de la part religiosa de la Processó. Són els Tornejants; i es tracta, junt a la Muixeranga, del ball més característic de la festa d’Algemesí. Són cavallers que solemnement i habilment dansen a la Mare de Déu.\nAquest ball té el privilegi de dansar entre dos elements principals de la festa. Davant seu desfila la Creu Major, una peça barroca d'argent de l'any 1739 que és obra de l'argenter Antoni Reinot. A continuació de la Creu trobem el públic de la processó. Després dels tornejants marxa el Guió de la Mare de Déu, també d'argent repussat que emmarca una pintura de la Mare de Déu de la Salut, obra de Francesc Calatayud i Llobell.\nSi bé es pot observar l’existència d’una associació formal amb danses de tipus presentacional/reverencial com són els Aurreskus bascos i altres danses del Piamont Italià, no podem aventurar una conexió directa de la nostra dansa amb aquestes dues danses. Tantmateix, caldrà apuntar-la.\nPresent, però amb altres evolucions, a Morella (Dansa dels Torners) i fins les primeres dècades del segle XX a Ontinyent, la primera referència escrita del ball a Algemesí data de 1800, quan acudeix a participar a Agullent (festes centenàries en honor a sant Vicent Ferrer). Aquest fet deixa constància que el ball ja es realitzava amb anterioritat a Algemesí. Possiblement, les famílies de la noblesa rural dels segles XVII i XVIII (Curça, Tarragona, Folqués, Mercer, Alapont, Cerveró, Medes i Carrasco) foren les que l'introduiren.\nDins la història personal de la dansa, són especialment recordats els mestres Vicent Ivanyes (1830-1843), Ignasi Martínez (a partir de 1834) i Francesc Castanyer (1867). Ja al segle XX, ho són, en la seua primera meitat, Silvestre i Cacau, que passaren el relleu a les nissagues dels Silvestrets, els Corello i els Pardals. Actualment, el mestre d'aquesta dansa és Juan Francisco Felici.\nUn patge, com un herald, obri la marxa amb pas ferm, marcat pels tocs secs del redoblant. Amb els braços estirats, manté horitzontalment una espasa a l’atura dels muscles. A l’altra mà, cobrint la punta, subjecta un escut en forma de cor amb la imatge de la Mare de Déu.. Tot seguit, els dansants, en nombre de sis, realitzen dos tipus d'evolucions: Floretes i Fuga.\n- Floretes: Són ballades per un, dos o quatre dansants en les modalitats de carrerilles, cadireta, crussà, quatre cantons,\nmagos i quatre cares.\n- La Fuga: És la dansa de major durada. Necessita la participació dels sis dansants.\nLa dansa consta de passeig, torneig i cabrioles. Recorda simbòlicament un torneig medieval i acaba amb una genuflexió reverencial davant del Guió de la Mare de Déu. Els botargues acompanyen els dansants. Són xiquets que s'encarreguen de subjectar, recollir i subministrar els tornejants les varetes amb què executen la dansa.\nEl vestit de tornejant està format per: cos o guardapits amb passadors a l’esquena en forma de flors i faldellí de tissú argentat, que recorda a la cuirasa; calçons de vellut negre (per baix de la peça anterior), calces blanques de calats artístics; sabatilles amb vetes llargues que es lliguen per sobre les calces i casc (de la mateixa tela que el cos, amb una cimera de flors que forma la creu de sant Jordi, l’anagrama de la Mare de Déu al frontis i careta o carasseta de fil d’aram sobre el rostre).\nEl complement de la vestimenta, imprescindible per a l’execució de la dansa, són les varetes. Són llistonets de fusta vibràtils que els tornejants fan servir a mode de llança.


Descobreix la col·lecció per a piano "Nem a..." 🎹 Notícies\nDinsic > Notícies > Descobreix la col·lecció per a piano "Nem a..." 🎹\nSi ets estudiant de piano i busques ampliar el teu repertori o posar-te a prova amb noves obres, no et pots perdre la col·lección "Nem a...", de la mà de Jordi Domènech! Dos llibres ideals per a la pràctica d'aquest intrument.\nAquest volum consisteix en un recull de peces de dificultat progressiva que permet ser presentat com a espectacle escènic, amb els joves pianistes com a protagonistes i que, a més, propicia “fer aula”, o sia que alumnes de nivells diferents col·laborin en un únic espectacle.\nÉs, a primera vista, un àlbum per a piano de Grau Elemental amb peces de dificultat creixent. D'una banda, vol ser una imitació 'salvant totes les distàncies, que són moltes' de l'Àlbum per a la joventut de Schumann, on els alumnes van trobant peces que, tècnicament i musical, els fan créixer al llarg dels primers anys de l'estudi del piano.\nMusica Da Camera 22: Tres danses americanes per a quartet de corda abesten 4 somnis abesten 3 soliloquis els músics més petits musica 2 Carnestoltes abesten acompañamiento de canciones infantiles cançó Da Camera 22 Literatura e interpretación de la trompeta tot ho podem expressar cançoner Palau insòlit partitura passeport Quartet de corda núm. 3 abesten 2 Sonatina de Nadal piano nadal flauta orquestra i cada instrument corda can cantata nadalenca nit de vetlla El timbaler del Bruc


▷ Moneda ¿Qué es?\nHISTÒRIA BREU DE LA MONEDA\nLa moneda és qualsevol tipus de diners (monedes, bitllets, xecs, entre altres) que es troba en circulació en l'economia d'un territori en concret (d'un país, o d'una unió monetària com és el cas de l'eurozona). No obstant això, el concepte de moneda té diverses accepcions que s'engloben en la definició anteriorment dita. Així, comunament, la paraula moneda fa referència a una peça de qualsevol metall (or, bronze o plata, entre altres) en forma de disc, normalment, que s'usa com a diners de curs legal en un país o territori en concret. En qualsevol cas, la moneda té dues accepcions:\nDiners purs: les monedes pròpiament dites, uns discos de metall amb els distintius que acrediten la seva emissió per l'autoritat emissora i el seu corresponent valor.\nDiners tous: els bitllets de paper amb els símbols i signes corresponents que acrediten la seva autenticitat, el seu valor i que han estat emesos per l'autoritat emissors competent.\nEn qualsevol cas, totes dues accepcions s'engloben en la definició anteriorment dita: diners en circulació en l'economia d'un país o territori en concret.\nLes monedes van sorgir com a substituts d'altres mitjans de pagament com els lingots o les plaques, perquè aquests resultaven incòmodes i difícils de transportar, fent realment difícil les transaccions econòmiques, la compravenda. Així, les primeres monedes van ser encunyades a Lídia entre els anys 680 i 560 a. C. No obstant això, hi ha constància de l'existència de monedes de molta més antiguitat, trobades a la Xina i datades l'any 5.000 a. C. Sens dubte, les monedes van ser molt útils, ajudant a desenvolupar el comerç a tot el món i facilitant el transport dels mitjans de pagament d'un lloc a un altre, facilitant el comerç entre diferents comunitats.\nAl llarg de la Història han existit multitud de monedes diferents amb les seves pròpies singularitats i amb diferent valor. Actualment, les monedes s'utilitzen com a mesura de valor, com a mitjà per a adquirir béns i serveis directament i com a mitjà per a atresorar la riquesa de les persones i les entitats.\nNormalment, és el Govern qui determina quant diners hi ha en circulació en qualsevol país, a més de ser l'òrgan competent emissor de la moneda del país. Així, és normal pensar que les característiques de la moneda estan, en gran part, definides per la política monetària del país en qüestió en un moment temporal en concret.\nValor de la moneda: el valor de la moneda depèn sempre de la llei de l'oferta i la demanda, de la interacció de l'oferta i la demanda en el mercat.\nEl valor de la moneda ha de ser per a tota la comunitat, i ha de ser acceptat per totes les parts que conformen aquesta comunitat. Així, el valor de la moneda ha de ser el mateix per a totes les persones, entitats, empreses i organismes i institucions d'un país en concret.\nLa moneda és també un intercanvi econòmic que pot fer-se a través de xecs, pagarés i altres documents mercantils.\nA l'hora de parlar de la moneda és inevitable posar l'accent en el concepte d'efectiu, el qual fa referència a l'actiu circulant que posseeix una empresa, al líquid que posseeix una entitat o una persona física en un moment determinat.\nAixí, l'efectiu fa referència a la moneda de curs legal a Espanya, als diners líquids del qual venim parlant durant tot el post.\nUn altre dels conceptes important quan parlem de moneda és el tipus de canvi, perquè ja sabem que en cada país la moneda de curs legal és diferent. Així, trobem diferents monedes com l'euro de l'eurozona, els dòlars estatunidencs dels Estats Units o la lliura esterlina de Regne Unit. No obstant això, també existeixen comunitats monetàries, tal és el cas de la Unió Europea, en la qual 19 dels 28 Estats membres usen l'euro com a moneda oficial, formant part de l'Eurozona.\nTenint això en compte, existeixen diversos tipus de canvi. Són els següents:\n1.- Tipus de canvi nominal: és el preu d'una divisa estrangera expressat en la moneda nacional. Per exemple, 1 euro és 1,12 dòlars estatunidenc. Això vol dir que, per a obtenir 1 euro, haig de lliurar 1,12 dòlars estatunidencs. Aquest tipus de canvi és molt útil a l'hora de saber quin valor té cada moneda respecte a altres divises estrangeres. Així, l'euro té un valor superior als dòlars, però inferior a altres monedes. D'aquesta manera, una moneda tindrà una posició millor quan obtingui la mateixa quantitat de moneda estrangera utilitzant una quantitat cada vegada menor de la moneda nacional.\n2.- Tipus de canvi real: aquest concepte fa referència al preu dels béns i serveis nacionals respecte a una moneda d'un país estranger.\n3.- Tipus de canvi fix: aquest tipus de canvi està determinat pel Banc Central respecte a cada moneda estrangera. A més, el Banc Central és l'encarregat de comprar i vendre la divisa.\n4.- Tipus de canvi variable: aquest concepte fa referència a la interacció que s'estableix entre diferents divises de diferents països i que està determinada per l'oferta i la demanda de les diferents divises en el mercat.


L’alcaldessa fa una crida a professionals i entitats perquè s’impliquin en el desplegament del Pla local d’infància - Ajuntament de Rubí\nL’alcaldessa fa una crida a professionals i entitats perquè s’impliquin en el desplegament del Pla local d’infància El Museu Municipal Castell ha acollit aquest dijous la presentació d’aquest document, que va ser aprovat per unanimitat al Ple del mes de juny https://www.rubi.cat/ca/actualitat/noticies/l2019alcaldessa-fa-una-crida-a-professionals-i-entitats-perque-s2019impliquin-en-el-desplegament-del-pla-local-d2019infancia https://www.rubi.cat/ca/actualitat/noticies/l2019alcaldessa-fa-una-crida-a-professionals-i-entitats-perque-s2019impliquin-en-el-desplegament-del-pla-local-d2019infancia/@@images/image/preview\nL’alcaldessa, davant els professionals que treballan amb infància i adolescència (foto: Lali Puig)\nEls professionals i entitats que van participar al procés d’elaboració del Pla local d’infància i adolescència 2018-2021 han estat convocats aquest dijous a una jornada de presentació del document. En el marc d’aquesta sessió, l’alcaldessa, Ana María Martínez, els ha agraït les seves aportacions i els ha demanat que mantinguin aquesta implicació durant la fase d’implementació del pla.\nDavant d’un auditori ple, la primera edil ha recordat que les polítiques d’atenció a la infància són una prioritat absoluta del govern local: “Els nostres infants, a banda de ser el nostre present i futur, són la referència inequívoca del Rubí que volem: un municipi acollidor, respectuós amb la diversitat i on tothom tingui les mateixes oportunitats”. Un compromís que va ser reconegut per Unicef amb la concessió del segell Ciutat Amiga de la Infància i que té com a objectiu final que Rubí esdevingui “una veritable Ciutat dels Infants”, on la mirada dels nens i nenes sigui determinant en tot allò que es fa. Martínez s’ha mostrat convençuda que el Pla local d’infància i adolescència, aprovat per unanimitat al Ple del mes de juny, serà una eina molt útil en aquest sentit.\nDe la seva banda, la regidora de l’Àrea de Serveis a les Persones, Marta García, ha aprofitat la jornada d’aquest dijous per fer valer la bona feina feta a Rubí en l’àmbit de la infància i per defensar un canvi de paradigma que passa per “una ciutat pensada des dels infants i per als infants, des del treball en xarxa i que tingui la participació com a estratègia imprescindible”. La regidora també ha agraït la col·laboració i el treball transversal de totes les persones que han fet possible el Pla local d’infància i adolescència.\nLa presentació d’aquest document ha comptat amb l’assistència d’Ester Sara Cabanes, directora general d’Atenció a la Infància i l’Adolescència, qui ha felicitat Rubí tant pel seu reconeixement com a Ciutat Amiga de la Infància com per l’elaboració d’un pla integral que ha aconseguit implicar tots els agents necessaris. Josep Muñoz, gerent de Serveis de Benestar Social de la Diputació de Barcelona, també ha destacat el lideratge de Rubí en matèria d’infància: “Sou un municipi pioner en la defensa dels drets dels infants i en aquesta mirada transversal”.\nTant l’alcaldessa com la resta d’autoritats presents a la jornada d’aquest dijous han aprofitat l’ocasió per felicitar l’Escola Teresa Altet per haver estat reconeguda per Unicef com a centre educatiu referent en Educació en Drets d’Infància i Ciutadania Global; una distinció que només ostenten quatre escoles catalanes.\nLa trobada s’ha tancat amb la conferència Som allò que connectem. Beneficis del treball en xarxa, a càrrec del psicòleg i psicoanalista José Ramón Ubieto.\nUn full de ruta per als propers quatre anys\nEl Pla local d’infància i adolescència 2018-2021 va ser aprovat per unanimitat al Ple del mes de juny. El document inclou una vintena d’accions prioritàries que tenen com a objectiu millorar la situació de la infància i l’adolescència de Rubí, tot aprofitant les fortaleses de la ciutat en aquest àmbit: voluntat política per treballar de manera decidida i transversal l’atenció a la infància i l’adolescència, instruments de participació com la Taula d’Infància i Adolescència o el Consell dels Infants, bons professionals i unitats específiques per a l’atenció de la població infantil i juvenil, i metodologia de treball en xarxa i programes per a l’atenció de la infància en risc, entre d’altres.\nA partir d’una diagnosi inicial, el text identifica les millores a implementar durant els propers anys i les ordena en un pla d’acció que consta de cinc grans eixos: promoció d’hàbits i estils de vida saludables, equilibrats i constructius; foment de la igualtat d’accés a l’educació, l’esport, la cultura i el lleure ─on es contempla l’atenció a la diversitat funcional─; treball per un entorn segur en l’àmbit social, educatiu i familiar; potenciació de la participació activa a la comunitat; i reforç o consolidació del treball en xarxa.\nEl document recull una vintena d’accions específiques que s’emmarquen en un o més d’aquests eixos. Una part són reformulacions de programes i serveis ja existents per adaptar-los a les necessitats actuals, com per exemple: millorar la difusió i fomentar la continuïtat entre el Casalet, l’Espai Creixença i l’Espai Quitxalla; ampliar la xarxa de Camins escolars segurs; organitzar tallers sobre la utilització de xarxes socials a primària i secundària per a mestres, famílies, infants i joves; revisar el protocol d’absentisme escolar; i reforçar la xarxa 0-6. L’altre gran paquet d’accions inclou nous programes i serveis, entre els quals destaquen un programa de reforç de les habilitats per a la criança, que proposa agrupar tots els recursos destinats al treball d’habilitats parentals; la recerca d’estratègies i consells que afavoreixin la implicació de les famílies en la criança i educació dels seus fills i filles; i l’ampliació i bon aprofitament dels recursos de reforç escolar, mitjançant la creació d’una guia que reculli tota la informació sobre aquests recursos.\nMarta García, durant la seva intervenció (foto: Lali Puig)\nAna María Martínez, amb Ester Sara Cabanes i Josep Muñoz (foto: Lali Puig)


Etiqueta: "dietètica" (6)\nWhat are functional foods, what role do they play in our diet and how do we benefit from them?nutrició humana i diet...Anglès14 abr. 20152463Professor Abel Mariné professor at the Department of Nutrition and Food Science, Faculty of Pharmacy, University of Barcelona ...\n¿Qué son los alimentos funcionales, qué papel juegan en nuestra dieta y en que nos benefician?nutrició humana i diet...Castellà14 abr. 201512797Abel Mariné profesor catedrático de Universidad del Departamento de Nutrición y Bromatologia de la Facultad de Farmacia de la Universidad de Barcelona (UB), da respuesta a la pregunta formulada en este microespacio de divulgación científica.\nQuè són els aliments funcionals, quin paper juguen en la nostra dieta i en què ens beneficien?nutrició humana i diet...Català14 abr. 20152665Abel Mariné professor catedràtic d'Universitat del Departament de Nutrició i Bromatologia de la Facultat de Farmàcia de la\nFira ExpAliments del Campus de l'Alimentació de Torriberanutrició humana i diet...Català14 gen. 2013102711El 17 de novembre 2012 té lloc la tercera edició de la festa ExpAliments, organitzada per la Universitat de Barcelona (UB), a través del Campus de l'Alimentació de Torribera, i en la qual col·labora l'Ajuntament de Santa Coloma de Gramenet. En aquesta ocasió s'organitza prop de 20 activitats noves, a càrrec de més d'un centenar de professors i alumnes de la UB.Enguany, el ...\nSegona edició de la festa 'ExpAliments'nutrició humana i diet...Català4 gen. 201292062Segona edició d'ExpAliments, una festa amb múltiples activitats al voltant de l'alimentació, la nutrició, la salut i els aliments, en un entorn saludable d'activitat física; que té lloc el 26 de novembre de 2011 al Campus de l'Alimentació de Torribera de la Universitat de Barcelona (UB).\nExpAliments: La festa de l'alimentaciónutrició humana i diet...Català19 nov. 201012020'ExpAliments' és una festa amb múltiples activitats al voltant de l'alimentació, la nutrició i els aliments; es dur a terme el 13 de novembre de 2010 al Campus de l'Alimentació de Torribera, a Santa Coloma de Gramenet. Amb aquesta jornada, s'obre les portes al públic general oferint un programa d'activitats per a totes les edats sobre l'alimentació, nutrició i dietètica, i sobre la ...


Pool multilloc - Mobles Oficina Ocasió\nHome / Taules / Pool multilloc / Pool multilloc\nPool per a 2 llocs de treball de color blanc.\nTaules elevables mitjançant mecanisme elèctric. Només cal prémer un botó.\nAptes per a treballar tant de peu com assegut.\nAmb safata d’electrificació.\nMesures: 167,5 x 120.\n167,5 × 120 cm\nReferència 162602udz012026 Categories: Pool multilloc, Taules\nquantitat de Taula quadrada\nquantitat de Tauler taronja\nTaula en angle\nquantitat de Taula en angle\nquantitat de Taula recepció


recomana.cat - Crítica de l'obra: iMe | L’apocalipsi és a la porta, feu RT per Christian Machío\nNo per casualitat mentre el públic entra a la sala a punt per veure Ime s’escolta el tema The Moon Song, del film Her, escrit i dirigit per Spike Jonze fa ja més d’un any. Mentre a Hollywood es gestava una història d’amor entre un home i un sistema operatiu, més a prop de casa nostra l’actor Roc Esquius treballava en un text que també planteja, i sobretot qüestiona, el model de relacions que vivim avui dia tota un generació més avesats al contacte amb la pantalla de retina que a la pell d’un company de pis.\nA Ime tres són els companys de pis que conviuen plegats en el dia a dia d’un futur proper malgrat no saber ni com es diuen. El joc d’imaginar un demà on la vida on-line és la nostra única realitat, confortable i perversa alhora, no deixa de tenir un punt tremendista. Segurament per això Esquius opta per la comèdia (o per la smartcomedy, com diu el reclam del cartell). El discurs, que hi és, queda sempre amanit amb rèpliques que aixequen ràpidament els riures del públic.\nLa comèdia arriba al clímax quan davant la caiguda dels servidors els tres companys han d’aprendre, gairebé de zero, a viure en un món offline que ja fa anys va deixar d’existir. Tancar personalitats diferents sota un mateix sostre en situació límit sempre garanteix una bona base a la comèdia que a més compta amb una direcció clara del propi Esquius i uns actors que ja acumulen una certa experiència en el gènere: Mireia Pàmies, Núria Deulofeu, Bernat Mestre i Isidre Montserrat. Tots ells dominen el gag físic, el ritme i saben com treure suc de les rèpliques.\nLa desorientació dels protagonistes creix quan l’abast mundial de la incidència genera un inici d’apocalipsi i, aquí sí, el missatge irromp per la porta com el blogger, quart en discòrdia, que fuig del carrer buscant refugi entre el caos. Potser és en el tram final quan l’obra pren un caire més narratiu i s’entreté en descriure escenes del que està passant fora, al carrer, quan el que alguns esperem és encara més acció i més comèdia.\nLa companyia Dara neix tot just amb aquest projecte sota el braç, amb una cuidada producció de mínims i amb la qualitat dels qui confien en allò que fan. I el cert és que tenen motius per confiar-hi.


Viatjaré al desert amb el propòsit d'enfonsar-me sota la seva sorra. Esperaré el temps que faci falta fins que el color de la meva pell s'esborri del tot i canviï per esdevenir del mateix to de l'element que em cobreix.\ncontamina't per an | na a 1:50\nEtiquetes de comentaris: incendi al desert\nTothom acabem mimetitzant-nos amb el nostre entorn. A l'estiu (que enyoro des del mateix dia que va acabar) la pell es daura tot i que, si un s'hi fixa bé, s'adona que enmig del daurat hi han microrestes de magnum de xocolata, de pales de platja i de sal enganxifosa. :)\n5 de desembre de 2009 a les 8:59\ni et faràs sorra?\nt'ee petita anna.\n5 de desembre de 2009 a les 12:30\nveure una sortida o una posta de sol al desert és, sens dubte, una de les experiències de la meva vida!\n5 de desembre de 2009 a les 20:39\nEt faràs sorra i el vent se t'endurà a conèixer altres ports que ignoraves, altres ciutats i mercats. ;-)\n7 de desembre de 2009 a les 15:17\nele* ha dit...\nola! ostre feia un munt que no actualitzaves. he anta miran a veure si apareixies.\nal desert viatjaràs? alla segur que tot es veu des d'un altre punt de vista.\n8 de desembre de 2009 a les 17:34\nEns veurem al desert...\n2 de gener de 2010 a les 14:02\nPep Antoni Roig ha dit...\n12 de gener de 2010 a les 21:23\ndesconnectar ha dit...\njo t'acompanyo als viatges siguin on siguin!\nsempre tenim aventures i anècdotes per explicar,\nno sé com ens ho fem!\n14 de gener de 2010 a les 20:11\nViatjaré al desert amb el propòsit d'enfonsar-me...


Quatre detinguts d'un clan familiar de traficants de cocaïna i haixix\nDos agents de la Guàrdia Urbana de Barcelona en un dels escorcolls / ACN\nMossos i Guàrdia Urbana fan tres entrades a Ciutat Vella i dues a Sant Martí\nper Redacció 13 de gener de 2020 08:25\nEls Mossos d'Esquadra i la Guàrdia Urbana de Barcelona han desarticulat un clan familiar dedicat al tràfic de drogues al barri de Raval (Ciutat Vella) i al districte de Sant Martí. L'Àrea Regional de Recursos Operatius (ARRO), la unitat canina i el Grup Especial d'Intervenció (GEI) dels Mossos i agents de la policia barcelonina han fet aquest matí cinc entrades en què han detingut quatre persones del clan. El grup estava especialitzat en el tràfic de cocaïna i haixix.\nL'operatiu ha permès tancar cinc punts de venda i magatzems de drogues. La investigació, dirigida pels Mossos de Ciutat Vella, va concloure que el grup distribuïa droga entre "petits traficants" que actuaven al Raval. Fa cinc mesos els agents van saber que hi havia diversos pisos del barri de Ciutat Vella que es feien servir com a magatzems de droga. Avui ha culminat l'operatiu amb cinc entrades simultànies a les set del matí.\nDesprés de tenir coneixement que els domicilis eren punts de venda de drogues, els Mossos i la Guàrdia Urbana van vigilar i fer seguiments a membres del clan per acreditar que, efectivament, eren traficants de drogues. En el marc d'aquestes actuacions agents policials van intervenir drogues. La setmana passada, segons destaquen els Mossos, es va identificar una persona que portava mig quilo de cocaïna.\nTres de les entrades han estat al Raval, segons han informat els Mossos. En els cinc escorcolls s'han localitzat estris per manipular droga, diners i una arma llarga. La policia catalana és qui ha portat el pes del cop policial, amb la Unitat d'Investigació de Ciutat Vella al capdavant.\nAls pisos on s'han fet registres no es consumia droga, segons fonts de la policia de la Generalitat. Així doncs, no se'ls considerava narcopisos.\nMossos d'Esquadra Guàrdia Urbana de Barcelona Tràfic de drogues Ciutat Vella Sant Martí