Repassem el XIII Cros Escolar – Martorell Atlètic Club\nHome / Notícies / Repassem el XIII Cros Escolar\nEl passat diumenge 10 d’octubre el Martorell Atlètic Club va organitzar una nova edició del Cros Escolar. La jornada d’enguany, la XIIIa edició, va constar de 10 curses i més de 300 atletes participants entre totes elles. Quant a la competició d’escoles, la guanyadora de l’anterior edició, l’escola José Echegaray, va tornar a pujar a dalt de tot del podi amb un total de 52 punts entre totes les curses.\nLa jornada va començar amb les curses Sub14-16, on l’Adrià Ortega del MAC va aconseguir la primera posició en la categoria S16 masculina i en Martí Vidal, també del MAC en la categoria S14. En les curses femenines de la mateixa categoria, la Mariona Perelló del MAC va aconseguir el primer lloc en la categoria S16 i la Jasmine Gabitova, de l’Escola La Mercè, a la categoria S14.\nEn la categoria S12, en Musa Yahya de l’escola José Echegaray va passar primer la meta en la cursa masculina, mentre que l’atleta del MAC Bruna Lozano ho va fer en la femenina. En el cas dels S10, dos participants de l’escola Vicente Alexandre van arribar en primer lloc, l’Iker Casanova i l’Eva Bou.\nEn la cursa Sub8, l’Arfan Sane de l’escola José Echegaray va aconseguir el primer lloc en la classificació masculina, i la Gabriela Asuma del MAC, a la femenina. A la categoria Nins, en Jon Ramírez del MAC es va fer amb el primer lloc entre els nois, i la Insaf Elmahyaoui de l’escola Mercè Rodoreda, entre les noies.\nFinalment, per tancar la jornada, a la cursa Open en Lluis Casanova i la Míriam Guilabert van aconseguir la primera posició, mentre que a la cursa Social ho van fer l’Ivan Garcia i l’Helena Martin.\nConsulta tots els RESULTATS DE LA JORNADA\n5a jornada Social MACPresentem el XIII CROS ESCOLAR DEL ROSER + CURSA OPEN I CURSA SOCIAL\n-1684Days -9Hours -13Minutes -57Seconds


Missatges romàntics d'any nou per a ell mitjançant els desitjos - Any Nou\nEn cas que hagueu estat vivint sota una roca durant tot aquest temps, probablement us haureu adonat que és gairebé Cap d'Any! Aquest és el moment en què acomiadem l'any anterior, i dóna la benvinguda al nou, amb un somriure i un desig, no només de l'any, sinó també de tu mateix, per millorar. Aleshores, el que la gent fa normalment, aquesta època de l'any, és enviar els desitjos als que més els agrada. Poques paraules de bondat i, fins i tot, fins i tot una targeta personalitzada feta a mà, de manera que teniu un lloc on escriure aquests desitjos, en general són suficients per demostrar a algú que li importa. Però, si sou com la majoria de la gent, us sorgeix un problema nou. La pregunta antiga 'Què a la Terra escric?'. Escriure desitjos no és tan fàcil com sembla, sobretot en moments com el de Cap d'Any, la majoria de la gent té problemes per passar el clàssic 'Feliç any nou', que als meus ulls és realment lamentable. Però, és per això que estem aquí per ajudar-vos! El meu únic consell per a vosaltres és que, qualsevol cosa que escriviu, us hagi de sortir del cor, la resta és llibre de text. Però, si busqueu potser un parell d’idees o fins i tot algunes plantilles per treballar, us hem proporcionat els millors missatges de Cap d’Any que podeu enviar al vostre marit.\nMissatges romàntics d'any nou per a ell\nEstic molt contenta de conèixer-nos. Estic tan contenta que estem junts. Estic extàtic per passar la nit de Cap d'Any amb l'amor de la meva vida. Feliç any nou, amor meu.\nSi hi ha un motiu que aquest any ha estat perfecte, és perquè hi estaves, així que el meu únic desig per al proper és que continuïs sent tu, la resta es convertirà en ell mateix. Bon any nou!\nSi hi ha alguna cosa que puc dir per cert, és que el seu nou any no pot ser feliç, tret que hi siguis. De veritat que ets l’home dels meus somnis, feliç any nou!\nCom que una altra pàgina d’aquest llibre anomenada vida s’acaba, tot el que vull és que siguem feliços i que estiguem junts. Ets el millor marit que hauria desitjat una dona! Bon any nou!\nAquesta nit ballem i sopem i ens alegrem. Demà i per sempre més, visquem la resta de vides amb dolça convivència. Feliç Any Nou per a nosaltres!\nSalutacions de Cap d'Any per al vostre xicot\nHi ha moltes coses que vull corregir a la meva vida quan s’acabi l’any nou, però, si pogués triar només una cosa per seguir igual, seríeu vosaltres. Bon any nou!\nSi vull demanar a l’univers, per una cosa, només una, que pot millorar el meu any, és que estiguis al meu costat. La vostra presència sola, fa que totes les meves pors es vagin més ràpid que els dotze últims mesos. Bon any nou!\nT'estimo no només perquè sabeu com tractar-me bé, i he fet que vacances com aquestes siguin els millors moments de la meva vida. Però perquè fas tot això només perquè m’estimes, sense demanar res a canvi. Però vull que sàpigues que, tot i que no desitges res, estic disposat a donar-ho tot. T'estimo, feliç any nou!\nCom que aquest any se’n va i el pròxim s’aconsegueix, voldria que visquem 100 vegades més d’aquestes coses, tan sols tu i jo, a la part superior del món. T'estimo el meu estimat marit, feliç any nou!\nMissatges romàntics de bon any\nSi la meva vida fos un conte de fades i jo fos la reina, segur que seria el rei que estava assegut al meu costat. El meu regne no pot funcionar sense tu, ni jo, t'estimo, feliç any nou!\nAmb aquest nou any que ens porta davant, tenim 365 possibilitats més de mantenir la nostra condició de parella més feliç del món! T'estimo, feliç any nou!\nDiuen que allà on hi hagi una ombra, també hi ha llum. Així doncs, a l’ombra d’aquest any que ara s’acaba, vull que siguis la llum que m’orienti en la nova. Tu ets l’home de la meva vida, feliç any nou!\nFelicitats de Feliç Any Feliç Any Nou\nAquesta nit de Cap d'Any, no m'importen totes les celebracions fantàstiques, per ser sincer, a mi no m'importa gaire el que farem, sempre que estiguem junts. Si estic amb vosaltres, puc fer qualsevol cosa. T'estimo, feliç any nou!\nDarrere de tots els meus somriures, estàs? Darrere de cadascuna de les vegades, he estat feliç, ets? Darrere de cadascun dels meus pensaments, hi esteu? L’únic que no vull deixar enrere quan arribi el nou any ets tu. Bon any nou!\nResolucions de Cap d'Any per a Parelles\nCada dia que passo amb tu em sento més afortunat que l’anterior, cada any amb tu sembla un conte de fades, i cada vida un somni. T'estimo, estimat marit. Bon any nou!\nAmb tota honestedat, vaig saber des del primer moment que et vaig veure, que estàvem destinats a estar junts durant la resta de la nostra vida. I tu, heu aconseguit demostrar el meu punt de vista cada dia que hem passat junts i espero que ho sigueu demostrant durant la resta de la nostra vida. T'estimo, feliç any nou!\n200+ desitjos increïbles de bon any\nEn aquest missatge, poso els millors desitjos que puc donar i el desig inacabable d’estar amb vosaltres fins al final de les nostres vides. T'estimo més del que possiblement podeu imaginar, feliç any nou!\nQue aquest nou any, porteu tota la felicitat que us mereixeu a la vostra vida, però, amb un gir! Espero que tota aquesta felicitat es guanyi mentre estiguis al meu costat, com el meu estimat marit, durant la resta de la nostra vida. T'estimo, feliç any nou!\npressupostos de cap d’any per al professorat\nDesitjos Eid Mubarak, missatges feliços Eid\nMissatges del Dia de l'Amistat\nAniversaris increïbles desitgem inspirar els vostres empleats


Mihail Sebastian – Lleonard Muntaner Editor\nMihail Sebastian, pseudònim de Iosef M. Hechter (1907-1945), va néixer a Brăila, ciutat portuària del Danubi, en una família de jueus comerciants. Format en Dret i Filosofia a Bucarest, aviat, tanmateix, va decantar-se per l’escriptura, en un moment en què la societat romanesa vivia les convulsions socials, polítiques i econòmiques que abocarien el país al naufragi feixista. Figura preeminent entre la intel·lectualitat del fascinant Bucarest d’entreguerres, va formar part d’una generació —M. Eliade, E. Cioran, E. Ionesco— de cultura francesa.\nA pesar de la seva mort prematura als 38 anys, atropellat per un camió quan es dirigia a la Universitat de Bucarest per impartir la seva primera classe de literatura, va deixar una obra selecta i consolidada —tal volta controvertida, com en la novel·la identitària i autobiogràfica Des de fa dos mil anys—, que abasta l’articulisme i la crítica, l’assaig, la prosa i la dramatúrgia —les seves obres de teatre es representen encara avui. Entre 1935 i 1944 va escriure el seu Dietari (publicat l’any 1996), que testimonia les reflexions íntimes, la vida quotidiana tacada per les vicissituds de la persecució jueva i el seu pensament més autèntic i sincer com una continuació del llibre Des de fa dos mil anys.\nEscriptor romanès de la modernitat europea, la seva obra ha estat traduïda arreu, i ara, per primer cop, en català.


El nen va néixer amb una gran taca a la pell que podia degenerar en un melanoma, però no li van fer cap TAC\nper Jordi Cumplido 18/03/2021 08:10h\nEl nen va néixer amb una gran taca a la pell que podia degenerar en un melanoma, però no li van fer cap TAC| iStockPhoto (gorodenkoff)\nAra l'Audiència Provincial de Madrid ha corroborat la condemna al Servei Madrileny de Salut (SERMAS) pel retard en el diagnòstic, i l'obliga a indemnitzar la família amb 98.400 euros. Segons la sentència, un diagnòstic a temps hauria estat determinant per salvar la vida de l'infant.\nEn néixer Izan, els metges van explicar a la seva família que tenia un nevus gegant, un organisme amb ramificacions al pit que podia degenerar en un melanoma. Hi havia antecedents en la família, així que des del primer moment la seva mare Diana va viure amb aquesta por. Els metges deien que calia treure'l a poc a poc, però que podia viure amb ell.\nAl cap de dos anys, van detectar una taca al pulmó, i poc després el nen va començar a carranquejar. Del 2010 al 2015, mare i fill van anar d'hospital en hospital sense trobar qui li fes un TAC. Ni a l'Hospital de Fuenlabrada, ni al 12 de Octubre ni a La Paz van saber diagnosticar a temps el melanoma que l'estava matant.\nLa seva mare, Diana, auxiliar d'infermeria, va suggerir diverses vegades als metges la possibilitat que fos un melanoma: «Ells em contestaven que estava boja. Van arribar a diagnosticar-li grip, anorèxia, pneumònia. Deien que tenia problemes psicològics, que ho feia per cridar la meva atenció, i que si jo seguia amb aquesta idea, el càncer li provocaria jo».\nQuan finalment van accedir a fer-li el TAC, van veure que tenia un melanoma irreversible al pulmó dret, amb gran quantitat de metàstasi al pit, crani, fetge, ronyó, pàncrees i ossos. El melanoma s'havia apoderat del cos d'Izan, que va passar els seus últims mesos en cadira de rodes i endollat a un respirador.\nLa seva mare li ho va voler amagar per protegir-lo, però el nen era conscient del que estava passant. «Mama, m'estic morint», li deia. Li queda el consol que «ara, allà on està, sé que Izan no té mal». Però lamenten que dermatòlegs, oncòlegs i radiòlegs deixessin morir el seu fill d'aquesta manera.\nEn el seus tres primers anys de vida, Izan va passar vuit vegades pel quiròfan per anar-li retirant la piga. El 2010 la pediatra va observar una cosa estranya en una radiografia. Segons l'informe mèdic, «no ho té gens clar», i s'avisa a raigs per descartar lesions nodulars. Tres anys després, el menor manifesta problemes respiratoris evidents, li fan una altra radiografia, i observen una ombra al pulmó.\nNo obstant això, els metges no van fer res, tot i que la seva mare els repetia que podia ser un melanoma. Diu que es reien d'ella, que la tractaven com si estigués boja. El 2015, cinc anys després dels primers símptomes, Izan pateix un vessament a la pleura. Li diagnostiquen pneumònia i li administren antibiòtics, però la taca seguia al pulmó. La sentència considera que, en aquell moment, el TAC era inevitable i, tot i això, no es va fer.\nTot i que la sentència confirma la condemna al SERMAS, genera una mica de polèmica. Rebaixa la indemnització imposada al principi en considerar que el TAC, tot i que hauria millorat les expectatives de vida de l'infant, no garantia la seva salvació.\nSegons el jurat d'instrucció, hi va haver en l'atenció mèdica una insuficiència de mitjans, especialment de naturalesa radiodiagnòstica per imatge. Estableix que la malaltia congènita que patia el menor i els antecedents eren suficients per sospitar d'una evolució fatal de la malaltia. El pèrit nomenat pel jutjat determina que, si se li hagués fet la prova, hauria millorat sensiblement el pronòstic del malalt.\nLa sentència dona per bons els arguments de l'advocat de la família, Álvaro Sardinero, que defensa que «al llarg de l'atenció mèdica va existir una deficient utilització de mitjans tècnics. Tenint en compte els antecedents, calia descartar el risc d'un melanoma, més quan el gener de 2013 presentava problemes d'infecció respiratòria i s'observen imatges més intenses en el lòbul inferior esquerre».\nLa confessió d'una metge\nDesprés de diagnosticar-li el melanoma, Izan va ser traslladat al Servei d'Oncologia Pediàtrica de l'Hospital 12 de Octubre de Madrid. Tenia un melanoma de menys malignitat i menor tendència metastàtica. És a dir, que un diagnòstic a temps hagués impedit la propagació sense control de la malaltia.\nL'agost de 2015, Izan va fer 8 anys i va començar la quimioteràpia, però la seva situació va empitjorar ràpidament. Va patir parestèsies a la cama dreta, insuficiència respiratòria, dolor lumbar i vòmits incontrolables. El tumor estava ja molt estès, i el desembre van començar a administrar-li tractaments pal·liatius.\nVa morir el 13 de febrer de 2016. Després de morir, la seva mare va començar a remoure cel i terra, a buscar documents. «Una metge del 12 de Octubre em va reconèixer que havien estat comentant que a Izan calia fer-li un TAC, però que al seu company no li va semblar oportú».\nDiana està segura que un diagnòstic a temps li hagués salvat la vida. Però quan li van fer ja no hi havia res a fer. Ara la justícia confirma que va ser un error dels metges. Un error que li va costar la vida al petit de només 8 anys.\nMenor Madrid Malaltia Justícia Defunció


Cop d'autoritat del Barça femení a Huelva i victòria sorprenent de l'Estartit a Sant Sebastià\nTres victòries i un empat és el bagatge dels catalans en l'última jornada de la primera volta, que deixa el Barça com a líder i l'Espanyol tercer. L'Estartit ocupa la 14a posició, a dos punts del descens i el Sant Gabriel és 10è amb 21\nNATALIA ARROYO Barcelona 15/01/2012 16:50\nL'última jornada de la primera volta de la Primera Divisió femenina s'ha tancat amb tres victòries del Barça, l'Espanyol i l'Estartit i un empat del Sant Gabriel.\nEl Barça tenia un desplaçament difícil a Huelva però l'ha resolt amb contundència per 0-3. Dos gols d'Olga i un de Soni han servit per derrotar un Sporting de Huelva que cau a la 5a posició i perd la seva plaça de Copa de la Reina, en benefici d'un Llevant que segueix anant a més jornada rere jornada.\nPer la seva banda, l' Espanyol s'ha endut el duel contra el Prainsa després d'un partit treballat i travat. Willy ha obert el marcador al quart d'hora de joc i, a la segona meitat, Sara Serna, Monforte i Maripaz, ja a les acaballes, han arrodonit la victòria 4-0.\nL'altra victòria de la jornada ha estat la que ha aconseguit l' Estartit al camp de la Reial Societat (0-1). No s'esperava que les de Rafel Gil puntuessin en un camp tant difícil com Zubieta, però un gol de Gonçalves a vint minuts del final ha donat tres punts vitals per assolir l'objectiu de la permanència.\nL'únic que no ha pogut guanyar aquest diumenge ha sigut el Sant Gabriel, que ha sumat un punt contra el Lagunak després d'un empat sense gols (0-0).\nDesprés de disputar-se 17 jornades, les blaugranes continuen comandant la classificació, tres punts per sobre de l'Athletic. Les periquites segueixen tots dos equips de ben a prop, a l'espera d'una ensopegada que les faci entrar de ple a la lluita pel títol. L'Estartit, que lluita per no baixar, està sumant punts decisius en les últimes jornades que l'han fet agafar dos punts de marge sobre el 15è classificat, mentre que el Sant Gabriel, que ocupa la zona mitja de la classificació, continua amb una línia irregular de resultats que tant bon punt l'enganxa a dalt, com el té patint darrere.\nCollerenc 3-2 El Olivo\nRayo Vallecano 0-1 Llevant\nAthletic 6-0 Llanos de Olivenza\nReocín Racing 1-3 Màlaga\nValència 4-1 Atlètic de Madrid\nDifícil desplaçament del Barça femení a Huelva per conservar el lideratge


Sánchez i Iglesias negocien un acord\nMadrid. Dimarts, 12 de novembre de 2019. 13:24\nActualitzat Dimarts, 12 de novembre de 2019. 14:05\nPedro Sánchez i Pablo Iglesias es reuniran avui al Congrés dels Diputats per reprendre les negociacions de cara a la possible formació de govern, malgrat que la situació està com abans de la repetició electoral del 10-N. Després que les eleccions deixessin el tauler de joc pràcticament igual, amb un retrocés de les esquerres, s’obre un nou període de negociacions per a la investidura. La reunió està prevista per a les 13.45 h i tot seguit hi haurà declaracions.\nA Unidas Podemos estan en espera dels passos del PSOE, però mantenen els mateixos plans: un govern de coalició proporcional i sense vetos personals com l’anterior legislatura. Segons ha avançat eldiario.es, ja l'estan negociant des de dilluns i podria ser "imminent".\n“No hi ha agenda de mitjans precisament perquè estem esperant que el PSOE vagi aclarint els seus plans”, asseguren fonts de l’entorn de Pablo Iglesias. En aquest sentit, afegeixen: “Els plans de Podemos són els mateixos que des de fa mesos. Negociació sense línies vermelles ni vetos personals i govern de coalició en proporció als vots de cada partit”.\nEn aquests moments encara no hi ha hagut la famosa trucada de Pedro Sánchez a Pablo Iglesias. No obstant això, des de les dues bandes assenyalen que podria ser imminent, durant aquest dimarts. Després es podrien començar a conèixer les intencions d’un PSOE que ha perdut l’aposta del 10-N i ha retrocedit en escons al Congrés dels Diputats.\neleccions 10-N Valls posa el seu exemple a Barcelona per demanar a Ciutadans que investeixi Sánchez Nicolas Tomás


Quintín Cabrera: "La cançó política actual és el rap" - Diari de Girona\nQuintín Cabrera: "La cançó política actual és el rap"\nefe 03.11.2008 | 21:29\nLa cançó d'autor llatinoamericana va perdre la força de la seva rebel·lia a mesura que els seus autors van anar creixent en edat, i el seu lloc ha estat ocupat per l'enèrgic ritme del rap, l'únic ritme actual "que qüestiona el sistema", ha dit avui el cantautor uruguaià Quintín Cabrera.\nSense comptar a "algun milonguer que no es mor", la manifestació urbana que constitueix el hip hop és la "veritable cançó política actual", encara que als seus intèrprets no se'ls pugui considerar cantants, ha comentat Cabrera en una entrevista concedida a Efe.\nEl compositor i músic, instal·lat a Espanya des de final dels 60 -entre Catalunya i Castella- és un dels deu artistes que ha prestat la seva veu a la col·lecció de discos "El canto emigrado de América Latina", una producció ideada pel musicòleg Fernando González Lucini i impulsada per la Factoria Autor de la Fundació Autor, que ha estat presentada avui a Barcelona.\nAfectat per un malestar pulmonar, Quintín Cabrera "va guardar" per un moment la seva afecció i va gravar els 16 temes del seu disc "Naufragios y Palimpsestos" per incloure'ls en la col·lecció, un treball que va ser descrit pel mort periodista Xavier Rekalde com "un disc emocionat de la ruta inacabada d'aquest cantor de Montevideo que ha replicat a totes les superbes".\nCabrera es mostra orgullós de mantenir-se fidel a si mateix i cantar al que l'envolta i al que el "cabreja", sense deixar de cantar "a l'amor", ha afegit.\n"Portem l'etiqueta que som cantants polítics, però polítics som tots", afirma: "En realitat, fonamentalment es canta a l'amor".\nSobre la popularitat perduda de la música d'autor llatinoamericana, Cabrera ha assenyalat: "als cantants joves se'ls ignora", malgrat que "estan millor formats, canten millor, componen millor i haurien de ser més coneguts que els de la meva generació".\nPer al trobador uruguaià els nous cantants han perdut la seva presència social, freqüentment lligada a la política a Amèrica Llatina, "perquè els polítics ja no els necessiten per arribar a la gent", ja que tenen altres formes de difondre els seus missatges.\n"A nosaltres se'ns permet viure, però sabent que ja estem acabats", ha sentenciat.\nLa col·lecció musical de "El canto emigrado de América Latina" completa el projecte personal de González Lucini dedicat als músics llatinoamericans emigrats o exiliats a Espanya durant els anys setanta, i constitueix una mostra del treball més significatiu de Cabrera, Manuel Picón, Indi Juan, Olga Manzano, Carlos Montero, Gonzalo Reig, Rafael Amor, Claudina i Alberto Gambino i els artistes més destacats que van actuar a la Sala Toldería de Madrid entre els anys 70 i 80.


Dret a la informació, ús dels fons europeus i auditoria (pública) | El Jurista\nLes empreses tenen com a màxim set mesos per dipositar els seus comptes al Registre Mercantil en acabar l’exercici i on, després del seu examen, esdevenen públiques (és a dir a disposició de qualsevol persona). En els comptes hi ha l’obligació d’auditoria externa si es donen dues de les tres condicions següents: més de 50 treballadors; més de 2,85 milions d’euros d’actius; més de 5,8 milions d’euros de xifra de negocis.\nEn tots els països de la Unió Europea existeixen normes similars basades en l’interès públic de la informació financera de les empreses, ja que aquesta no només afecta a inversors i gestors, sinó també a un ampli i heterogeni grup de tercers amb interès per conèixer la seva situació financera, la seva rendibilitat o la seva potencial sostenibilitat.\nEl compliment quant a dipòsit i publicitat dels comptes és molt elevat, per bé que amb l’excepció de les “empreses fantasma” o entitats sense activitat en relació amb les quals el Govern espanyol preveu l’adopció de mesures per a la depuració dels registres.\nSi fixem la vista en l’àmbit públic, topem amb una paradoxa: les obligacions són molt més laxes que en el sector privat i el seu grau de compliment també està menys estès en l’esfera pública. Aquí –i de forma particularen els consistoris– el nivell de transparència dels comptes és molt inferior al que trobem en el sector privat, tot i ser ben identificable el legítim interès públic pel que fa a l’ús dels recursos i de la situació i sostenibilitat de les finances públiques.\nEn la presentació dels comptes en un registre públic, el termini màxim de set mesos de les empreses (de forma excepcional, ampliat per als comptes corresponents al 2019 en prop de 100 dies, fins al 22 de gener del 2021, a causa del confinament dels inicis de la pandèmia) és més ampli (fins a nou mesos i mig) per a les administracions.\nEl Portal de Rendición de Cuentas (amb informació a l’abast de qualsevol persona interessada) palesa que només un 69,43% dels ajuntaments del conjunt d’Espanya van presentar els comptes del 2019 en el termini establert (tot i la seva ampliació). El baix nivell de presentació dins de termini va ser encara més acusat en anys anteriors: només el 56,81% dels consistoris ho va satisfer en els comptes del 2018.\nEn aquells casos en què han estat creats, són els Òrgans de Control Extern els encarregats del control o auditoria externa d’aquests comptes en les respectives comunitats autònomes. Això no obstant, acostumen a limitar-se a la comprovació dels requisits formals dels comptes, el que en la pràctica fa gairebé anecdòtica l’auditoria dels municipis que hi ha en la seva jurisdicció.\nEn aquest punt sembla raonable defensar que –igual com les empreses mercantils que sobrepassen una certa grandària sotmeten els comptes a una auditoria externa independent en cada exercici– els ajuntaments d’una determinada dimensió (per exemple, els de més de 5.000 habitants) haurien de sotmetre i publicar els comptes auditats amb idèntica periodicitat. En aquesta comesa–de funció pública– els professionals de l’auditoria de comptes podem col·laborar amb els òrgans de control.\nAfegim-hi a tot plegat una altra variable no menor. Els ajuntaments del país es preparen per participar en múltiples projectes relacionats amb els fons Next Generation de la Unió Europea, amb una xifra considerable de diners. I és fonamental –des de l’òptica de l’ús adequat i eficient dels recursos, però també de reputació de país– que l’assignació i l’auditoria posterior dels fons siguin transparents i satisfacin els requisits pels quals han estat concedits.\nDavant les dificultats relacionades amb el compliment en matèria de presentació de comptes per part dels ajuntaments i en absència d’una efectiva auditoria seva pels Òrgans de Control Extern dels parlaments autonòmics, el dubte rau en saber què passarà amb l’auditoria de la ingent quantitat de fons europeus que es rebran en els propers anys.\nVal a dir que la Llei per a la modernització de l’Administració Pública i per a l’execució del Pla de Recuperació, Transformació i Resiliència, reguladora dels fons europeus, contempla fórmules de col·laboració públic-privada en aquest àmbit, però ho fa amb expressions massa ambigües.\nAl sector públic i, en particular a l’administració municipal, li cal una modernització. És en aquest context que l’auditoria externa dels comptes públics afavoreix la seva transparència i confiança en relació amb tercers i, a l’igual com succeeix en el sector privat, representa una eina essencial amb vistes a la millora de la gestió de les organitzacions.\nPerò alhora, conèixer els comptes municipals auditats (com ja passa amb els de les empreses privades) és condició prèvia perquè el dret de la ciutadania a la informació es manifesti en tota la seva integritat.


Laura Rubio s'envolta de màgia\nMàgica, sorprenent, impressionant, original, emotiva, única... I per més que busquem no trobariem adjectius suficients per descriure la nit que el passat divendres 18 de novembre va viure la Falla Oeste en la presentació i exaltació de Laura Rubio i Masià com a Fallera Major 2017. El teló es va obrir per descobrir l’elaborat escenari dissenyat per l’artista de la falla Juan Carlos Català, on predominava la lluminositat del color blanc. La música va donar pas a un acròbata qu\nUna nit plena de sorpreses. Anit, per fi, va eixir a la llum el secret millor guardat de mà del nostre president Javier Jimenez Cardona. La nit va començar amb la primera sorpresa abans que ningú ho esperava. Acabaven de tocar les deu i ja estaven tots els assistents a l'acte de la Treta 2017 asseguts a les seues cadires a punt de començar a sopar, quan Javi va aparèixer amb una caixa decorada amb flames i l'escut de la nostra falla. Davant l'expectativa de tots, i com si d'\nEl proper dissabte 12 d’abril la Falla Oeste celebrarà la Treta dels càrrecs 2015 del nostre Districte: Fallera Major, Fallera Major Infantil i President Infantil. Sota la presidència de Javier Tadeo Senén Carrascosa, l’acte es celebrarà en la Nau de l’Espai Fester de Dénia.El preu del sopar es de 10 Euros i es pot confirmar en el telèfon 679 84 55 65 (Javier) o açí. Recordar-vos també que aquest divendres 11 d'Abril començen les "Vesprades Divertides" de la comissió infantil


Mòbils BiD: Estada en pràctiques a la BPI\nEstada en pràctiques a la BPI\nDurant un mes he tingut la sort de ser stagiaire a la Bibliothèque Publique d’Information (Bpi) del Centre Georges Pompidou de París.\nEl centre i especialment la seva biblioteca em fascinaven des que els vaig descobrir personalment en una visita a la ciutat ara fa alguns anys. Per altra banda també em venia molt de gust viure una experiència a l’estranger que per breu que fos vaig creure que em podria enriquir i al mateix temps obrir-me algunes portes de cara a futures experiències arreu. Per això mateix vaig presentar la meva candidatura per realitzar-hi les pràctiques durant l’estiu i no deixar passar l’oportunitat.\nQuan se’m va concedir estava molt engrescada amb anar-hi, malgrat que sempre hi ha la incògnita de si l’estada serà tan satisfactòria com es creu, però a la tornada puc assegurar-vos que ha estat molt millor del que podia imaginar tant a nivell professional com personal.\nLa Bpi és espectacular tant en dimensions, com en serveis, com pel nombre d’usuaris diaris... Gràcies a l’estada en pràctiques que hi he realitzat durant part de l’agost i setembre he pogut descobrir-ne les seves particularitats amb el suport, l’ajuda i l’amabilitat constant de tots els meus responsables i companys. Principalment destaco la transparència amb què m’han mostrat el funcionament del centre, les trobades professionals a les que he pogut assistir, les visites a diverses biblioteques de primer ordre de la ciutat i també les converses informals que hi he pogut mantenir. Pel que fa a les tasques que hi he desenvolupat són bastant variades: resposta de preguntes a distància, servei públic a diverses àrees, valoració de l’adquisició d’anuaris electrònics...\nA banda, aquest mes de pràctiques m’ha permès conèixer i retornar a llocs entranyables de París, una ciutat que per més que em dediqui a afalagar em quedaré curta.\nQuant a la durada de l’estada pot semblar massa breu, però la percepció del temps un cop allí canvia, dóna per molt, i les descobertes diàries són molt satisfactòries. Per tots aquests motius considero sincerament que el factor econòmic s’ha de considerar com a una inversió en experiències personals i en preparació professional.\nHe llegit i compartit moltes de les sensacions que expliquen els meus companys en el bloc i penso que el balanç global no us pot deixar cap mena dubte per començar a pensar en les possibilitats que teniu al vostre abast amb les pràctiques d’estiu.\nMolta sort i molt bon inici de curs!\nPublicat per Sílvia Subirana a dijous, de setembre 28, 2006\nEtiquetes de comentaris: Biblioteca Georges Pompidou, França, París, pràctiques estiu 2006\nMireia Pérez divendres, 01 de desembre, 2006\nRevisc la meva experiència llegint les teves línies...Ja m'han dit que t'ha anat tan bé que has decidit allargar una mica! Si passes pel servei tècnic d'història de l'art, saluda de part meva a la Maïta i el Christophe!!!!\nGrups de conversa i intercanvi d’idiomes\nPràctiques d'estiu a Munic!\nBeques per a estudiar a Alemanya - curs 2006-2007\nPrograma Ítaca: borsa de treball i ajuts per a est...


Avís Legal – Vilomara Info\n1. Usuaris del portal\nLa utilització de la web Vilomara Info implica l’acceptació de cada una de les condicions incloses en aquest avís legal, per tant, és necessari llegir-lo atentament.\nL’usuari de la web podrà accedir a les informacions que Vilomara Info li ofereix sense que sigui necessari registrar-se com a usuari. En tot moment, Vilomara Info tractarà la informació facilitada amb les garanties legalment establertes. Les dades personals recollides seran només utilitzades en cas de que sigui necessari posar-se en contacte amb l’usuari i només es podran cedir de conformitat amb la Llei Orgànica 15/1999 del 13 de desembre, de Protecció de Dades de Caràcter Personal, podent la persona interessada exercir els drets d’accés, rectificació, cancel·lació i oposició, tal com estableix l’art. 5 de l’esmentada llei.\nVilomara Info no es responsabilitza dels comentaris fets pels usuaris ni els comparteix, ja que s’enten que són exclusivament responsabilitat de l’autor.\nVilomara Info es reserva el dret d’eliminar els comentaris que no s’ajustin a aquestes normes i no s’acceptaran continguts insultants, vexatoris o que promoguin la violència.\nQualsevol persona que accedeixi a Vilomara Info serà considerat un usuari del portal i, en conseqüència, accepta aquestes condicions.\nEls continguts d’aquest lloc, incloent-hi els textos, imatges i dissenys gràfics, pertanyen a Vilomara Info, o a tercers que n’han autoritzat el seu ús i la seva finalitat és informativa. Vilomara Info n’autoritza la utilització exclusivament amb aquestes finalitats. Qualsevol utilització d’aquests dissenys, imatges o textos haurà de citar expressament la seva pertinença a Vilomara Info, que es reserva el dret a iniciar les accions legals oportunes per reparar els danys i perjudicis causats per qualsevol acte que vulneri els seus drets de propietat intel·lectual o industrial.\nEn cas que les informacions procedeixin de fonts externes, o de xarxes socials, se’n farà constar la procedència, el mitjà o qualsevol altra informació relativa al seu origen.\nEl logotip de Vilomara Info pot ser utilitzat únicament amb l’autorització prèvia de l’organisme o bé per identificar activitats o iniciatives a les quals aquest dóna suport. No s’autoritzen presentacions dels continguts d’aquest lloc en una finestra aliena (framing) sense autorització prèvia.


B&B Ines Giardini Naxos Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Giovanni Calabrò, Giardini Naxos Centre, Giardini Naxos, Itàlia, 98035 - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, B&B Ines està situat idealment a Giardini Naxos; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, B&B Ines és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Express check-in/check-out, transport hotel/aeroport, instal·lacions per a reunions i banquets , servei de cangur, habitació familiar són només algunes de les comoditats que fan que B&B Ines sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. B&B Ines és una elecció inteligents per a viatgers a Giardini Naxos, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nCal informar l'establiment de l'hora d'arribada prevista amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'establiment. Els clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el B&B Ines de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (186) Parelles (115) Viatgers en solitari (6) Famílies amb infants petits (30) Famílies amb infants grans (12) Grups (23)


Noticies - Neix la Festa del Tomàquet del Bages per posar en valor la riquesa, qualitat i diversitat del producte estrella de l’horta\nNeix la Festa del Tomàquet del Bages per posar en valor la riquesa, qualitat i diversitat del producte estrella de l’horta\nAmb l’objectiu de generar consciència de la gran varietat i qualitat de tomàquets de Manresa i el Bages, donar visibilitat als productors i reforçar l’aposta pel producte de proximitat, neix la primera Festa del Tomàquet del Bages, que tindrà com a plat fort la jornada del dia 29 al Mercat de Puigmercadal. Avui, precisament el mercat ha acollit la presentació d’una festa que, com una tomaquera, neix amb la voluntat d’arrelar i donar molts més fruits.\nDe tomàquets i varietats de tomàquet n’hi ha per donar i per vendre. Aquest migdia, a la presentació de la Festa del Tomàquet, n’hi havia de Mamella de monja, Esquena verd, Cor de Bou, pare Benet, Verd d’Oristà, Rosa petit, Pebroter, Tomàquet de marge, Tomàquet de la Bombeta, Buit... Molts dels quals, típicament i exclusius de la comarca.\nAl Bages, de productors que s’hi dediquen professionalment, cada cop n’hi ha més. També s’han creat experiències que potencien la seva comercialització, com és el cas de MengemBages, que juntament amb Tomating, la revista Proper i l’Ajuntament, i el suport del Consell Comarcal el Bages i la Diputació de Barcelona, impulsen aquesta primera edició de la Festa del Tomàquet, amb l’esperit de celebrar-ne moltes més.\nAquest migdia se n’ha fet la presentació, amb la presència, per part de l’Ajuntament, dels regidors de Comerç i Mercats, Jaume Arnau, i d’Entorn Natural, Pol Huguet. Hi eren presents també Alba Rojas (MengemBages), Bernat Casanovas (Tomàting) i Ignasi Sala (Fogons del Bages).\nEn la presentació, Jaume Arnau ha recordat que la Festa és una esplèndida manera de donar suport a l’actual procés de reformulació i impuls del mercat de Puigmercadal: Per una banda, “la plaça volem que no estigui tan ocupada per cotxes i hi passin moltes coses com aquesta”. Més enllà d’això, en la línia de convertir el mercat “en una icona del menjar de proximitat, del producte quilòmetre zero, la festa és una molt bona manera de començar aquest camí”.\nPer part de MengemBages, Alba Rojas ha explicat el contingut del programa, i ha afirmat que la festa neix “de manera modesta”, però “volem que sigui la llavor, que creixi i que com les tomaqueres, es faci gran i productiva”.\nBernat Casanovas ha parlat de les diverses varietats de tomàquets al Bages, de “tomàquets que tenen gust de tomàquet, i no dels que podem comprar a moltes botigues, que són collits fa setmanes i han perdut el gust” i ha afirmat que la festa és una oportunitat per “associar Manresa i el Bages a la seva horta, que és de gran qualitat”, en la línia d’altres països, amb certàmens molt potents dedicats als productes d’horta.\nIgnasi Sala, ha remarcat que amb la festa “es posa en valor un producte representatiu de la cultura, la tradició i l’esforç. Hi ha varietats úniques del Bages i això ens distingeix d’altres territoris”. Ha reiterat la riquesa de l’horta de la comarca, i en el cas de Manresa dels regadius del Poal i Viladordis, “regats per aigua de la Sèquia des de fa 500 anys”. A la presentació s’ha fet una crida a la necessitat que la població valori la riquesa d’aquest producte autòcton i opti pel seu consum.\nPol Huguet ha fet un agraïment als impulsors de la iniciativa, a la qual l’Ajuntament s’ha afegit de manera entusiasta, i ha remarcat que la festa és “una bona mostra de la salut i el potencial del sector, amb productors locals, empreses que es dediquen a la distribució i també restaurants. La festa ha de contribuir a fer créixer encara més aquest conglomerat”. També ha considerat que cal que la ciutadania “sigui exigent, demani a les botigues d’on vénen els tomàquets i estigui disposada a trobar la botiga adequada i a pagar-ne el preu adequat.”\nUna iniciativa a diverses bandes\nMengem Bages va crear, ara fa cinc anys, un sistema de distribució de producte local i de temporada. que ha permès posar en contacte directe a productors i consumidors, a través de diferents suports com una web i unes botigues locals. En el seu afany de generar riquesa i activitat pel territori ja fa temps que persegueix la idea de poder fer una festa del tomàquet. El seu tarannà cooperativista i de buscar sempre aliats ha trobat companys de viatge per poder fer realitat aquesta festa.\nEn aquest marc, l’Ajuntament de Manresa no va dubtar a contribuir a impulsar la iniciativa, en el marc dels projectes que està duent a terme per a la promoció del producte local, com ara el catàleg de productors de regadiu, o el centre d’interpretació dels productes de l’Anella Verda, a la Torre Lluvià. El projecte també entronca directament amb l’impuls decidit de l’Ajuntament a mercats de proximitat, no només el de Puigmercadal, que des d’aquest any gestiona de manera directa, sinó també els de la plaça Major, font de les Oques, Mion...\nPer què la Festa del Tomàquet?\nL’horta del Bages és rica, molt rica. Disposa d’abundant aigua de rec i de molta qualitat. És una comarca marcada geogràficament per dos rius: el Llobregat i el Cardener, que proporcionen aigua abundant i de qualitat.\nEl Pla de Bages està regat per l’històric Canal de la Sèquia, que recull l’aigua del Llobregat i que permet que arribi amb una qualitat, que es reflecteix, a l’hora, en la riquesa i la gran varietat d’horta que hi ha a la comarca. I d’entre les moltes varietats d’horta, un producte estrella: el Tomàquet. Amb moltes varietats autòctones com el rosa del Cardener, el de Montserrat, l’esquena verd.....\n-Expandir el concepte de temporada: De tomàquet no n’hi ha tot l’any. Amb l’arribada de l’estiu, és el moment àlgid del tomàquet. És quan té el seu millor sabor, manté al màxim les seves propietats organolèptiques i de qualitat.\nAixò passa amb tots els productes que ens dóna la terra. Conèixer la seva temporada i aprofitar-la, com havien fet els nostres avis, és una idea que cal recuperar.\nQuè trobareu a la Festa del Tomàquet\nLa comarca del Bages disposa de grans fundacions i actius que treballen per la millora de l’horta, la pagesia i l’alimentació en general. Conèixer sobre les varietats, la temporada, les tècniques d’us i recol·lecció, la conservació del sòl, de l’ús i el rendiment de l’aigua.... molts aspectes a debatre, conèixer i ensenyar per millorar la producció d’un tomàquet artesà i natural.\nFer planificacions de plantació de varietats i collites en funció de la demanda del mercat, buscar fórmules de comercialització són aspectes bàsics per permetre que el producte fresc pugui arribar als consumidors en el seu millor moment\nDavant de temporades curtes i prolífiques com la del tomàquet aprendre a fer-ne diversos tipus de conserves i transformacions per poder allargar el productes a altres èpoques de l’any és una idea que els nostres avantpassats ja ens havien ensenyat i és la millor forma de poder menjar producte durant tot l’any.\nPer què al Mercat de Puigmercadal?\nL’Ajuntament de Manresa està duent a terme un projecte per al rellançament del mercat de Puigmercadal, que gestiona de manera directa des de l’1 de gener d’aquest any. S’ha creat una nova marca i imatge gràfica, s’han començat a fer canvis a l’equipament i hi ha un projecte que s’anirà fent públic les properes setmanes amb l’objectiu que el mercat situat al centre Històric de la Ciutat recuperi vitalitat i clientela. És per aquest motiu que aquest és el lloc més idoni per a la Fira. A més, el mercat i la plaça Puigmercadal són un espai històric a la ciutat de Manresa. Antigament, en aquesta plaça s'hi celebrava el Mercat de les Pageses, un mercat històric ja dins del imaginari de la ciutat. Situats en un emplaçament privilegiat per a la celebració de mercats i altres esdeveniments, la plaça Puigmercadal té un molt fàcil accés tant si s'accedeix amb cotxe com a peu. El pàrquing de la plaça Puigmercadal i les zones d'aparcament llindants ofereixen al visitant una mobilitat excepcional des de qualsevol punt.\nL'emplaçament d'aquest mercat fa que sigui un punt de parada obligatori quan parlem d'horta, i més encara si ho fem del seu producte estrella: el tomàquet\nJornada Tècnica: Les varietats de tomàquets del Bages i els seus usos a la cuina\nA la Fundació Alícia\nLes diferents varietats locals de tomàquets: característiques i usos\nShowcooking: Maneres de cuinar les diferents varietats de tomàquets\nTast de les receptes realitzades\nEscola Agrària (DARP)\nRebost del Bages, L'Era, espai de Recursos Agroecològics i Fundació Alícia.\nShow cooking: Cuinem amb tomàquet.\nOrganitzen Elde I Fogons del Bages.\namb Nani Sala i Gemma Solà, cuiners del Mas de la Sala.\nLloc: We love cooking (c/del Bruc 74)\n¿Per què els tomàquets que comprem no tenen el mateix gust que els d'abans?\nCollita de tomàquets, a la finca de Can Poc Oli, per fer conserves, i treure’n la llavor per regenerar el banc d’Esporus.\nDe 9 del matí a 3 de la tarda.\nMés informació a www.festadeltomaquet.cat\nQui participa a la festa del Tomàquet\nOrganitzadors: mengemBages (Frescoop), Proper.cat, tomating.com, Ajuntament de Manresa\nInstitucions: Diputació de Barcelona, Ajuntament de Manresa, Consell Comarcal del Bages\nCol·laboradors: Alícia, l’Antic, Escola Agrària, l’Era, Fogons del Bages, Gremi d’Hostaleria i Turisme del Bages, Grup Elde, Clàudia&Julia, Kanko.cat, Mas de la Sala, Mercat Puigmercadal, Món Sant Benet, Parc de la Sèquia, Paradistes del Mercat Puigmercadal, Productors d'Horta del Bages, i Rebost del Bages.\nFesta del Tomàquet: Web Facebook Twitter\nMengembages: Web Facebook Twitter Instagram Youtube\nProper: Web Facebook Twitter Instagram\nNorman López: 660 170 820 – normanlopezsanchez96@gmail.com\nCarles Jódar: 636171020 – carlesjodar@gmail.com\nJoan Piqué: 676662191 – jpique@ajmanresa.cat


d’octubre 2018 | Pau Miserachs\nEsbandir i desempallegar-se de tradicions\nCompanys segueix al mateix lloc\nby Pau Miserachs / diumenge, 28 d’octubre de 2018 / Posted in competència, compromesos, continuïtat, convergència, identitat, refundació, temps, tradicions\nAra que s'ha presentat a Manresa, lloc molt tradicional del catalanisme, la Crida Nacional de Puigdeont, no hi ha cap dubte que no hi haurà en aquesta Crida tradicions diferents, sinó identitat de criteris per fer-se amb el poder i esbandir la competència, per què segueix vigent la lluita per els espais de poder. La tradició política catalana que fa anys es va perdre, no és la de la unitat a cegues, sinó la de la col·laboració en estratègies comuns amb pactes de no agressió, el respecte i el pacte polític de govern. La Crida no neix transversal. No hi hem vist els sindicats de treballadors. Tampoc hem vist en el reportatge del miting a Manresa una massiva presència de jovent, però si ple de gent gran emocionada per l'esperança i el somni visual. Només surten a les fotos els compromesos amb una linea de refundació de Convergència, més enllà de la Casa Gran del Catalanisme. Aquest acte i els discursos dels promotors a l'interior eren els esperats. Repeteixen el que ja sabem i no aporten res de nou a la politica catalana, excepte la divisió i un futur disseny d'enfrontament amb la gent d'esquerra. Faran difícil l'entesa per què es marquen objectius que només poden satisfer moralment la precipitació, el neguit i l'ansietat dels que es creien que el 10 d'octubre Catalunya ja era República. La tradició correcta és la del pas a pas del bou, llaurar bé la terra. No és gens clar que sigui una bona feina de conreu deixar de banda els predecessors del PDEcat i dividir els partits esgarrepant prohoms dels altres abduïts per la il·lusió d'arribar d'una vegada a "l'altra banda del riu" que Artur Mas va voler convertir en mar. La fòrmula només ha agradat als que ja hi són. Sembla una crida de funcionaris i càrrecs per la continuïtat, prometent futur. L'acte i els parlaments recorden altres temps i velles fòrmules. El futur de la història catalana continua sense ser escrita per els que venen del passat, amb tant d'avenç en el temps com es creuen o volen fer creure. La política habitual segueix el seu curs. Res de nou del que ja esperavem. Tot vestit, amanit i disposat. Parlar de tradicions és una fal·làcia quan el que es fa és intentar desempallegar-se de les tradicions polítiques i partits que han desacreditat la dreta catalana o que tenen possibilitats de treballar per Catalunya des del poder limitant i moderant els abusos empresarials, l'especulació, el frau, la precarietat laboral i els baixos salaris, l'abandó dels vells i la manca de solidaritat amb els que viuen en la pobresa i els exclosos de la vida social. D'això, aquest autoanomenat recull de tradicions diverses no en parla.\nby Pau Miserachs / dilluns, 15 d’octubre de 2018 / Posted in guàrdia d'honor, president mediàtic, rebel·lió, tracte honorable\nHa passat el moment de les desfilades i discursos a la premsa d'aquest matí davant la tomba del M H president Lluís Companys, afusellat avui fa 78 anys. El primer president democràtic acusat de rebel·lió militar pels que es van alçar en armes contra la República segueix 364 dies desconegut a la seva tomba de Montjuic, excepte fa tres dies quan uns quans feixistes van intentar accedir-hi, no sabem per què i els ho van impedir. La guàrdiia d'honor ha desapaegut de davant la tomba, igual que l'any passat, només han passat les "autoritats". Companys segueix sense guàrdia d'honor, mentre es critica el govern de l'Estat per què encara no han condemnat el fet del sumaríssim militar i la seva execució al Castell de Montjuic. La seva cel·la segueix sense ser recuperada. Es va esborrar de la història convertida en magatzem. Hem vist també dos guàrdies urbans de gala quan ha arribat la alcaldessa amb el seu grup polític dels comuns i regidors i regidores. El que era desagradable era veure com s'acostaven a la tomba, amb tot el cerimonial, xerrant i sonrient com si fos una festa la passejada. L'acte consistia en depositar unes flors i desprès de les fotos fer un discurset als mitjans dient el mateix de cada any. Acabat tot els guàrdies urbans de gala també han desaparegut. Molt diferent ha sigut la arribada del M H President Joaquim Torra, seriós, amb cara de preocupació i força sentiment. Havia de pensar mentre abaixava el cap davant la tomba que no és rebel·lió defensar la democràcia, com també és cert que portem un any més sense Estat propim sense valors republicans presidint l'acte. El president es mostra indignat davant la injustícia i els silencis i oblits del podert central. Ara hem de considerr lamentable a més que els nostres dirigents processats i empresonats siguin tractats com a presos 'per rebel·lió' quan el 2005 es va derogar el delicte d'organitzar un referèndum sense permís. També resulta estrany que el 1987 el Tribunal Constitucional declari no ser rebel·lió ni terrorisme a qui no utilitza armes ni explosius amb la finalitat de produir la destrucció de l'ordre constitucional. Com deiem l'any passat, queda molt per fer per que acabi la injustícia. També queda molt per fer per què el president màrtir no segueixi abandonat en la soletat de la seva tomba durant 364 dies l'any. Quan li posaran una guàrdia d'honor 365 dies l'any? I el President Macià, que anirem a veure el proper Nadal, pensa algu que no meréixeria també un tracte honorable en lloc de l'actual de president mediàtic un cop a l'any?\nby Pau Miserachs / diumenge, 14 d’octubre de 2018 / Posted in autoritarisme, diàleg, llibertat, migració, no violència, pàtria catalana\nDemà és el 78 aniversari de l'assassinat per afusellament del President de la Catalunya republicana M H LLuís Companys. Al Predident màrtir li hem de retre tots homenatge i mostrar respecte davant la seva tomba al Fiossar de les Moreres de Montjuic. Fou el nostre presixent màrtir de l'odi i el feixisme. Ara molts volen que la política caigui en la decadència sota la influència de la política espanyola. Encara ressonen els ensenyaments d'Eiximenis, l'autor de "Regimen de la cosa pública". El movient nacional a Catalunya no ha sigut ni és excloent, pèrò si eternament discrepant de la tesi de la unitat heogràfica de la Península Ibèrica per justificar la unitat dels pobles ibèrics sota un mateix Estat despreciant la expansió mediterrània de Catalunya. La influència del castellanisme a Catalunya ha sigut negativa des de el compromñis de Casp. Ferran d'Antequera va arribar a Catalunya més com vencedor que com a rei disposat a acceptar les decisions de les Corts catalanes i sotmetre's al dret català. Catalunya va soportar excessos i ofenses fins la guerra dels Segadors que va acabar amb un tractat de respecte a les llibertats interiors catalanes. malgrat que el Rosselló va passar a pertànyer a França i Portugal guanyava la seva guerra de la independència de Castella. el 1714, el rei Borbó va abolir totes les llibertats catalanes imposant el règim unitari i una terrible venjance. Les armes van guanyar Catalunya. Les Corts de Cadiz de 1812 no van reconèixer als catalans les llibertats perdudes el 1714. En plena reconstrucció nacional i superació de la crisi a la que Castella la va sotmetre, Catalunya i enple segle XVIII va poguer començar a comerciar amb Amèrica. Catalunya va recuperar forces, va lluitar contra la despoblació les dificutats d'entesa amb la política feta a Madrid contrària a reconèixer les aspiracions catalanes. També fou necessari defensar el dret civil propi de Catalunya davant la temptativa d'imposicio d'un Codi Civil espanyol únic el 1889. Fou Prat de la Riba qui va dir el 1890 que "la pàtria catalana, petita o gran, és la nostra pàtria única". El separatisme com a sentiment es mantenia dins d'un moderat regionalisme que evolucionava cap el nacionalisme davant la manca de comprensió d'Espanya, situació en la que ens tornem a trobar. Espanya ens exclou de la llibertat nacional, amb el retorn de l'autoritarisme que ens obliga a treballar de nou contra la dictadura d'Estat. En cap casa el nou catalanisme democràtic és partidarin d'actes violents, doncs es dona prioritat als valors democràtics i la cultura del vot. La democràcia contra la no democracia i la manca de diàleg Estat/Catalunya per resoldre les diferències. Són doncs més de doscents anys reclamant els drets de Catalunya a la seva llibertat com a poble. El socialisme republicà no pot estar absent d'aquesta reclamació, doncs es pot considerar indigne que ens enviin partits com agents provocadors a Catalunya i que pretenguin destruir l'educació i la immerssió i fer viiure el poble català en la anormalitat. El tema català sembla ser la sola raó de l'existència dels constants atacs a la via catalana cap a la democràcia. Malgrat la important arribada de migració castellanoparlant a Catalunya des del final de la guerra civil 36/39, Catalunya continua presentant característiques ben oposades a les d'Espanya, la qual cosa impideix al poble català viure sota un règim veritablement foraster. Més aviat s'ha produit l'assimilació dels nouvinguts per la via dels fets i les relacions. Aquesta és la Catalunya que diuen rebel, però de la mà de la no violència.\nby Pau Miserachs / dimecres, 10 d’octubre de 2018 / Posted in Junqueras, paciència, poder, possibilisme, pragmatisme\nAra fa un any que es volia posar en marxa la República Catalana. Però seguin essent una autonomia intervinguda per l'Estat. Dies més tard, el 27 d'ctubre el desenllaç fou destitucions i querelles. Algú a Madrid es va creure que no resistiriem l'escomesa. Però la paciència és una virtud catalana, com també el pragmatisme i el possibilisme. Oriol Junqueras, des de la presó ens dona lliçons de confiança en el futur. Mostra paciència infinita. No s'aferra a cap cadira. No vol poder. Vol que Catalunya vagi endavant i prosperi. Vol que els catalans estiguem units i treballem per fer república cada dia. És considerat ja com el líder de Catalunya, doncs sabem que sortirà un dia o altra de la presó i no se'l quedaran. Junqueras és ara la peça clau de la nova política republicana catalana. El seu paetit ha de fer pinya i no deixar-se portar per les presses i les inprevisions. La defensa de la personalitat nacional de Catalunya té les seves exigències. Però l'acció s'ha d'adaptar a cada moment. No podem demanar a la dreta catalana que faci cas a la gent d'esquerra doncs no forma part del seu tarannà. Però si alguna cosa no qualla és el conservadurisme català que no pensa en millorar les condicions laborals dels treballadors, ni els salaris. Però si li sembla bé l'especulació i disposar del poder de la Generalitat, encara que sigui en diferit. La dreta catalana s'ha d'amotllar als nous temps, acceptar que durant anys el govern és cosa del poble organitzat, i no voler jugar amb aparences de progressisme creient que els treballadors els faran cas en un moment electotral, ni proposar-se explotar el vot de la por i la decepció confusa de la gent. A la dreta catalana cal demanar-li també joc net i que no vulgui enganyar amb primàries que no ho són tant quan els promotors apareixen ara que ja saben qui és la competència. No vulguin dividir més per afeblir la política d'esquerra. El seu tempus ha passat.


Horts escolars - L'Ortiga Cooperativa\nHorts escolars com a espais transformadors\nCreem, dissenyem i dinamitzem horts escolars d’escoles i instituts perquè siguin espais d’aprenentatge en continua transformació. Esdevenen eines complementàries a l’aula on es poden treballar de forma totalment experimental molts conceptes teòrics.\nEls beneficis de l'hort escolar\nEls horts escolars són espais a l’aire lliure on els infants descobreixen juguen, experimenten, toquen, cooperen… i descobreixen el món de l’agricultura i amb ell la màgia de la vida.\nL’hort permet treballar molts conceptes del seu ecosistema (cicle de les plantes, propietats aromàtiques, insectes…) alhora treballar valors com la responsabilitat dels infants amb el maneig de les hortalisses i el treball en equip.\nUna oportunitat per la comunitat educativa\nEls horts escolars són espais oberts que permeten la interacció de molts agents educatius del centre.\nEl professorat que comparteix coneixements amb els infants, els i les cuiners/es que transformen la collita en plats pel menjador escolar i les famílies que poden ajudar a la seva construcció i manteniment.\nAlguns dels horts de L'Ortiga\nAl llarg dels darrers anys hem ajudat a dissenyar molts horts pedagògics, hem acompanyat equips en crear el projecte d’hort escolar i dinamitzem varis espais en diferents municipis de Catalunya.\nDinamització hort escolar Escola Catalunya\nA l’hort escolar del CEIP Catalunya mantenim l’espai i realitzem un treball formatiu amb gairebé tots els grups d’edats, mitjançant un treball de sensibilització i d’experimentació ambiental, sempre a la recerca de noves preguntes i petites investigacions.\nEl disseny de l'hort escolar comença amb el solar en desús dins del centre educatiu on l’equip docent del centre hi vol crear una aula de natura i utilitzar l’hort escolar com a eina transformadora i d’aprenentatge.\nConeix-los més de prop\nVols organitzar un hort ecològic al teu centre?\nSi sou un centre escolar i necessiteu ajuda per crear i dissenyar un hort al centre o per dinamitzar l’espai d’hort ja creat, no dubteu en posar-vos en contacte amb nosaltres!


Vallfogona de Riucorb - Molí de la Cadena - S'Aladern - Segura - Ermita de sant Pere dels Bigats - Font d'en Ballard - Vallfogona de Riucorb\nAquesta setmana us proposem un itinerari circular per la comarca de la Conca de Barberà en el que trepitgem els termes municipals de Vallfogona de Riucorb, Conesa i Savallà del Comtat. Comença i acaba a la primera de les localitats i, des d'allà, per la vora del riu Corb primer i del Seniol després, tirem cap al llogaret desaparegut de s'Aladern, on encara queden les ruïnes del castell i un mas. En acabant, visitem el poble de Segura i el poc que queda de l'ermita de sant Pere dels Bigats abans de tornar a Vallfogona de Riucorb amb el camí que duu el nom d'aquest apòstol.\nLa localitat de Segura vista des del camí de Vallfogona de Riucorb a Conesa\nL'excursió comença a la plaça que Vallfogona de Riucorb ha dedicat a mossèn Francesc Vicent Garcia. Aquest eclesiàstic, més conegut amb el nom del rector de Vallfogona, és considerat com una de les figures principals de la literatura catalana del segle XVII. Sobre la seua vida i obra se n'ha escrit moltíssim ja, per la qual cosa ací ens limitem només a fer només quatre ratlles en relació a aquesta qüestió. Així és que Garcia va nàixer entre els anys 1578 i 1579, en atenció a l'edat que tenia quan va faltar. La seua família era de Tortosa, però son pare, Francesc, era veí de Saragossa en morir el 1582. D'aquesta manera, com a la capital del Baix Ebre no ha estat localitzada la partida de bateig de Vicent, hom creu que podria haver nascut a la ciutat aragonesa. Al fil d'açò, el 1882, Sinesi Sabater, procurador del jutjat de Tortosa, va trobar un registre baptismal del 6 de gener de 1582 que donava fe de l'administració d'aquest sagrament "á Franseschs fill den Jusep Garcia, pescador; mare Barbara Torres: foren padrins mestre Miquel Beli, hostaler, padrina Elisabet Joana Beli y de Dionis, donsella..." (sic). Sabater atribuí aquesta partida de bateig al rector de Vallfogona. Tanmateix, no és correcta ni la data, doncs correspon a una persona més jove que mossèn Vicent Garcia, ni la identitat de la mare, que de cognom era Ferrandis i no Torres, ni el nom del pare, que era Francesc i no Josep.\nEn tot cas, el futur rector de Vallfogona ja havia de viure a Tortosa el 1585, quan sa mare, vídua, es va casar novament amb el llibreter tortosí Pau Bono. Fou promogut a la primera tonsura i l'ostiariat el 1601 a Barcelona, cosa que podria indicar que va cursar allà els seus estudis religiosos. No obstant això, va acabar per ser ordenat sacerdot a Vic quatre anys després. A l'any següent va obtindre la rectoria de Vallfogona de Riucorb, on passà la resta de la seua vida. Fou sebollit al cementeri de preveres de l'església vallfogonina.\nMossèn Francesc Vicent Garcia, el rector de Vallfogona, en una imatge publicada a mitjan segle XIX\nMossèn Garcia no va veure pràcticament cap de les seues obres publicades. El mateix any de la seua mort, el 1622, apareix editat un sermó que va fer per al funeral a Girona pel rei Felip el Pietós. Fou ja el 1631 quan isqué a la llum un manuscrit titulat Recreo i jardí del Parnàs, recopilat per Baptista Mirambell. Gràcies a aquest recull de diversos autors es coneix gran part de l'obra del rector de Vallfogona. Autor encara molt popular al segle XVIII, a principis d'aquesta centúria es feren diverses edicions dels seus escrits. Àdhuc la Inquisició va prohibir una edició del 1770 de les seues obres, i el 1782 les van proscriure completament. I és que mossèn Garcia criticava a tort i a dret, i parlava sense cap problema sobre temes com l'erotisme i les relacions sexuals, l'alcoholisme o la decadència de la monarquia hispànica. Prova d'açò són poemes com el que segueix a aquestes línies, titulat Epitafi a la sepultura d'un gran bevedor que morí de gota.\n"Hic jacet lo que cregué / ésser preservat de gota, / puix l'aigua, sols una gota, / si no ardent, mai la begué. / Gota l'agotà i tragué / d'esta vall de plors i crits. / I, per segles infinits, / estarà sencer son cos, / que cuc no hi ha qui don mos / perquè el guarden els mosquits".\nUn altre exemple és A una latrina que féu lo rector en lo hort de la sua rectoria, poema escatològic on pareix criticar la pèrdua de poder de l'imperi dels Àustries castellans a l'escena mundial en el pas del segle XVI al XVII.\n"La Monarquia regint / Felip terç, que la millora, / se féu esta cagadora, / essent papa Paulo quint. / En sa traça artificiosa / no pose lo maliciós / la llengua ab zel envejós, / perquè la tendrà merdosa. / Si per obres soberanes / són tinguts los mausoleus, / colossos i colosseus, / memòria de coses vanes, / ací mil culs retronant / faran memòria perfecta / de l'assalt de la Goleta / i victòria de Llepant".\nLa prosa, el teatre i els versos del rector de Vallfogona van sobreviure a la prohibició de la Inquisició i van continuar sent molt populars. Tanmateix, els escriptors de la Reinaixença l'assenyalaren com a culpable de la castellanització del català literari i del període de la Decadència de la llengua catalana entre els segles XVII i XVIII. Per contra, Frederic Soler i Hubert, més conegut sota el pseudònim de Serafí Pitarra, isqué en la seua defensa. Ja a la centúria passada fou reivindicat per autors com el mallorquí Bartomeu Rosselló-Pòrcel. I és que mossèn Garcia va haver d'escriure en una època difícil per al nostre idioma, durant la qual les elits i un bon grapat d'autors l'abandonaren i adoptaren el castellà com a llengua culta.\nL'obra de mossèn Vicent Garcia és contemporània al regnat de Felip el Pietós. En aquest període de puixança del castellà, la nostra llengua comença a perdre posicions als països catalanoparlants de la Corona d'Aragó. Al Regne de València, les elits abraçaren el castellà després de les Germanies de la segona dècada del segle XVI, i en la segona meitat de la centúria ho feren molts escriptors, no sense haver d'escoltar les crítiques d'altres que preferiren mantindre el valencià com a llengua literària. La unificació dinàstica amb Castella, el trasllat de la Cort a la Meseta o l'arribada de la Inquisició a la Corona d'Aragó van ser alguns dels factors que contribuïren a l'intent de substitució lingüística.\nComencem, doncs, a caminar en direcció oest des de la plaça de Francesc Vicent Garcia i agafem el carrer dels Templers. Aquesta orde posseí Vallfogona de Riucorb des del 1196 fins a la seua dissolució, esdevinguda el 1312 per manament del papa Climent V. Aleshores, el lloc passà a mans de l'orde de sant Joan de Jerusalem, més coneguda com de l'Hospital, fins al segle XIX. De més a més, passem a tocar del castell del poble, que ens queda a l'esquerra. Construït segurament al segle XI en la línia fronterera amb el territori islàmic, no apareix documentat fins a la centúria següent.\nMonument a la memòria de Gombau d'Oluja, magnat establert en aquesta regió de la Catalunya Nova en la segona meitat del segle XII i parent de Pere de Queralt, senyor de Santa Coloma de Queralt. Va ser l'amo de Vallfogona de Riucorb i d'altres llocs de l'actual Conca de Barberà. En faltar sense descendència, va deixar la localitat en mans de l'orde del Temple.\nEn deixar enrere les cases del poble, enllacem amb la carretera T-241, o de Santa Coloma de Queralt a Guimerà, just en el punt on està la creu de sant Jordi. Aquesta via, que agafem cap a l'esquerra, es correspon amb el camí de Vallfogona de Riucorb a Conesa.\nEl creu de sant Jordi, amb el castell de Vallfogona de Riucorb al darrere\nLa carretera T-241, o de Santa Coloma de Queralt a Guimerà, en eixir de Vallfogona de Riucorb\nLa carretera mena cap al sud-oest / sud per la part baixa de la serreta de Badicelis, en paral·lel al riu Corb, que queda a mà dreta i que és el curs d'aigua que li dóna el cognom a Vallfogona, cosa que la distingeix d'altres localitats homònimes. El topònim del riu prové del llatí cŭrvu i té el sentit de "corbat, sinuós", segons el Diccionari Català-Valencià-Balear (DCVB). Més enllà del Corb, observem perfectament el puig dels Penjats, a poc més de 670 metres d'altura sobre el nivell de la mar.\nVista del puig dels Penjats, topònim molt suggeridor si és contextualitzat amb el del pilar de les Forques, una muntanya un poc més elevada que para a llevant de la de la imatge.\nDes de la carretera, conreus a la partida de les Planes\nAl cap d'uns deu minuts de camí per la carretera, i després d'haver deixat a la dreta l'entrada a la granja del Simó, observem, a banda i banda de la via, els edificis del molí de la Cadena. Aquesta instal·lació, situada a tocar d'on el riu Seniol desaigua en el Corb, està formada per tres edificis. El més antic, fortificat, queda a mà esquerra i dóna nom al conjunt. El primer document que l'esmenta és del 1178, amb el topònim de molí de Solicrup. A l'altre costat de la carretera paren el molí de la Cadena de Baix i la torre del molí de vapor de la Cadena, els dos del segle XIX. Aquests últims funcionaren com a molí fariner fins a la segona meitat del segle XX.\nLa carretera en arribar al molí de la Cadena\nDetall de la porta d'accés\nMolí de la Cadena de Baix\nVapor del molí de la Cadena. Entrava en funcionament quan el volum d'aigua no era suficient com per a fer anar el molí amb l'energia hidràulica.\nEn aquest punt, abandonem la carretera T-241 i, amb el camí de Vallfogona de Riucorb a Conesa, girem cap a l'esquerra. Des d'ara, en direcció sud / sud-est, remuntem el curs del riu Seniol per la banda del Solà de Seniol.\nEl camí és senzill i ens fa guanyar altura molt a poc a poc. A l'altra banda de la vall, observem la serra del Martí i també trauen el cap alguns molins generadors d'energia eòlica.\nVista d'un mas amb capella a la partida de les Cadenes, a l'altra banda del riu Seniol\nEl camí de Vallfogona de Riucorb a Conesa, de baixada. Al fons, molins eòlics.\nEn aquest fondo per on ara caminem, una caseta ens queda a la dreta. No molt més enllà, a eixa mateixa banda, deixem l'era del Mill.\nL'era del Mill\nEn acabant, el camí de Vallfogona de Riucorb a Conesa passa per un barranquet que baixa des dels plans dels Corrals cap al riu Seniol. Ací veiem les ruïnes d'una caseta, a l'esquerra. També a l'esquerra, un poc per dalt de nosaltres, està la caseta del Guitard.\nDues imatges d'una caseta en ruïnes\nDues imatges de la caseta del Guitard\nEl camí de Vallfogona de Riucorb a Conesa, amb el riu Seniol a la dreta i les ruïnes que comentàvem a l'esquerra, ja pel terme municipal de Savallà del Comtat.\nPoc més endavant, el camí de Vallfogona de Riucorb a Conesa travessa el riu Seniol per un gual ben atapeït de vespes, que s'aprofiten de l'aigua entollada en aquest indret.\nEl riu Seniol en ser travessat pel camí de Vallfogona de Riucorb a Conesa. Ací fa de frontera entre els termes de Savallà del Comtat, des d'on férem la fotografia, i conesí, on anem a endinsar-nos ara.\nTan bon punt creuem el Seniol, arribem a s'Aladern. Es tracta d'un llogaret documentat des del segle XI i que el 1378 comptava amb dotze focs, segons consta al fogatjament general de Catalunya d'aquell any. Tanmateix, no apareix com a entitat poblacional separada de Conesa ni al del 1491, ni al del 1497 ni al del 1515 ni al del 1553. Amb tot, va haver d'experimentar un buidatge progressiu en aquests segles ja que només s'hi comptaven dos focs l'any 1706. Els mateixos hi havia el 1714. Tres se'n registraren el 1719. El 1857 encara en quedaven nou, d'habitants. Del conjunt de cases, possiblement disperses, que existiren en aquesta quadra que hui dia forma part del terme de Conesa només en queda una, que és la masia de s'Aladern, mereixedora de conservar la denominació de la localitat desapareguda. Amb Conesa, fou una possessió del monestir de Santes Creus. Tingué una església pròpia, que ja no es conserva.\nLa masia de s'Aladern està construïda just al peu del tossalet on queden les ruïnes del castell del mateix nom. Per accedir-hi a la fortalesa, cal agafar el primer camí que ens apareix a la dreta després de travessar el riu Seniol. Comencem a pujar de manera decidida cap al sud-oest. A la cara nord de la muntanyola, la vegetació amaga les restes i només som capaços de veure un tros de paret. Al remat, guanyem un pla ple de femta amuntegada. Allà observem més ruïnes del castell, a la cara occidental i a la meridional del tossalet. La fortor i les mosques ens conviden a no quedar-nos massa estona allà, i baixem per on havíem pujat a fi de retrobar el camí de Vallfogona de Riucorb a Conesa, que també és el mateix que hi va des de Guimerà.\nArribada a s'Aladern\nMasia de s'Aladern\nRuïnes del castell de s'Aladern a tocar de la femta\nLa part més visible de les ruïnes del castell de s'Aladern\nJust després d'ultrapassar s'Aladern hi ha una cruïlla. Nosaltres hem de continuar pel camí que va paral·lel al riu Seniol, que és el de Vallfogona de Riucorb a Conesa.\nPer una zona boscosa d'ombria, encetem una ascensió suau però constant pels contraforts septentrionals de la muntanya del Muntanyès. Pugem fins als 715 metres d'altura sobre el nivell de la mar, al peu del pla de la Vila.\nVista de Segura i del parc eòlic de Savallà del Comtat\nEl camí, en passar per baix del pla de la Vila\nVista de Segura i del parc eòlic de Savallà del Comtat des de la partida conesina dels Solans\nEl camí és prou fàcil de seguir. A l'esquerra, molt per baix de nosaltres, queda el riu Seniol. També observem a aquesta banda el camí per on havíem passat abans. Davant, encara lluny, albirem el poble de Segura. Per damunt de nosaltres i a la dreta, tot i que no la veiem, va la carretera T-243, o de Rocafort de Queralt a Cervera. Al cap d'uns quinze minuts d'ascensió, travessem una franja estreta que forma part del bosc del Pubill. Un poc d'ombra ens va bé, però malauradament ens dura poc.\nEl camí en travessar una franja del bosc del Pubill, ja al terme de Savallà del Comtat\nContinuem la pujada cap al nord-oest i, deu minuts més tard, apleguem als primers habitatges de Segura. Són cases unifamiliars de nova construcció situades al costat esquerre de l'avinguda de Catalunya.\nAccés a Segura per l'avinguda de Catalunya\nDesprés, entrem al nucli vell del poble. Passem per la plaça del Pi i agafem el carrer Major. Allà hi és l'església de santa Maria de l'Assumpta, construïda al segle XVIII per a substituir una altra d'anterior romànica que hauria estat situada on ara hi és el cementeri. D'estil barroc i planta de creu grega, de la façana hi destaca la portalada. Fa poc que d'ella fou enretirada una inscripció col·locada durant la dictadura franquista en la qual s'hi llegia: "El pueblo de Segura al / Rdo. Isidro Puig Pbro. / Cura-Regente / Caído por Dios y por España / el día 4 de agosto de 1936 / Segura Octubre 1939 / Año de la Victoria". L'interior del temple fou arrasat durant la Guerra civil espanyola i va desaparèixer el retaule de l'altar major. El cos central estava ocupat per una imatge de l'Assumpció de la Mare de Déu, acompanyada a banda i banda per sant Sebastià i santa Bàrbara. Al peu de la Verge hi era el sagrari i al capdamunt del conjunt se situava la Santíssima Trinitat. Les representacions de Jesucrist i de Déu sostenien una corona per a imposar-li-la a Maria en arribar al cel.\nEntrada al nucli històric de Segura\nA la plaça del Pi, amb el carrer Major al davant\nEscola de Segura, situada al carrer Major. L'edifici fou construït el 1914 gràcies a les aportaciones de l'empresari polític Isidre Gassol, que era fill del poble, i va tancar a la dècada del 1960.\nEsglésia de Segura\nEn acabant, per l'extrem occidental de Segura, muntem cap al pla del Subies. Allà abandonem la localitat i agafem, cap al nord, el camí de Segura a Vallfogona de Riucorb.\nEra a la banda de dalt de Segura\nEl camí de Segura a Vallfogona de Riucorb en separar-se de la via que mena cap al balneari de Vallfogona\nPanoràmica des dels plans dels Corrals\nGirem pel camí de l'esquerra, que comença a baixar i que continua sent el de Segura a Vallfogona de Riucorb. En aquest tram retrobem el terme de la segona de les localitats.\nVista llunyana de l'Ametlla de Segarra\nEn cosa de deu minuts, arribem a les ruïnes de l'ermita de sant Pere dels Bigats. Al voltant de la història d'aquest temple s'ha generat una confusió important en haver estat identificat amb el priorat de sant Pere d'Ambigats que apareix en una donació feta pel comte Sunyer I de Barcelona, sobirà també de Girona i d'Osona, i la seua esposa Riquilda de Tolosa al monestir de santa Cecília de Montserrat el 31 de juliol del 945. De fet, en molts mapes cartogràfics, entre ells el de l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya, en la versió electrònica de l'Enciclopèdia Catalana o en el portal web del Consell Comarcal de la Conca de Barberà es manté aquesta imprecisió. Ara bé, com apunta Albert Benet i Clarà a La donació de sant Pere d'Ambigats, primer document sobre Barberà (1981), el priorat de sant Pere d'Ambigats i l'ermita de sant Pere dels Bigats foren dos llocs diferents. I és que el priorat d'Ambigats va estar situat a tocar de la torre d'Ambigats, al terme municipal de Barberà de la Conca, a la mateixa comarca de la Conca de Barberà. L'església, construïda sobre les restes d'un poble iber i romà, hauria estat dempeus fins a les acaballes del segle XIX. Per contra, l'ermita dels Bigats és la que estigué ubicada al lloc on ara ens trobem, dins del terme de Vallfogona de Riucorb, també a la Conca de Barberà.\nSant Pere dels Bigats va haver de ser construïda entre els segles XI i XII, poc després que els cristians conqueriren aquesta contrada que, fins a llavors, controlaven els musulmans. El primer esment del temple apareix en un document del 2 de gener de l'any 1191 al qual ens havíem referit abans de passada. És la donació condicionada que Gombau d'Oluja i la seua esposa Ermengarda feren de les seues possessions a l'orde del Temple en cas que faltaren sense descendència. Per la seua banda, mossèn Ramon Corbella, a Lo nostre poble: aplech de noticies fahents pera l'historia de Vallfogona (1898), reprodueix un document d'un plet de l'any 1547 entre Joan de Montsuar, comanador de Vallfogona, mossèn Joan de Montergull, rector de Vallfogona, i Joan Pons i Toni Joan Rius, administradors de l'ermita de sant Pere dels Bigats, pels terrenys annexos al temple, on es menciona l'existència d'un apunt amb data de 21 de gener de l'any 1300 al llibret de memòria de les rendes de la rectoria vallfogonina en el qual el rector Arnau Torner donava a entendre que l'oratori feia ja molt de temps que havia estat edificat.\nTambé mossèn Corbella, en parlar de l'ermita de sant Pere dels Bigats, afegeix que "temps enrere" Francisco Llobet, de cal Domingo, va trobar a prop del temple fragments d'un ganivet de silex i de ceràmica "antiquíssima", cosa que podria indicar l'existència d'un llogaret prehistòric en aquesta contrada del terme de Vallfogona de Riucorb.\nAquesta paret és la resta més evident de l'ermita de sant Pere dels Bigats\nEl 2 de març de 1588 fou beneïda a l'església vallfogonina una nova campana per a l'ermita. L'acta de la benedicció, inscrita al llibre de batejos de la parròquia, va ser reproduïda per mossèn Corbella a la seua obra sobre la història del poble. "Vuy als 2 de mars de 1588, en l'iglesia parroquial de Sta. Maria de Vallfogona es estada benehida una campana en honor a S. Pere, ab lo mateix nom, pera la iglesia dels Bigarts, ab llicencia del Sr. D. Pedro Jaime, Bisbe de Vich, decretada á 8 de febrer de lo mateix any. Fonch benehida per Pere Antoni Moragues, rector, juxta form. Ordin. Vicen., en presencia de mossen Simon Pons, Pvre., y mossen Joan Corbella, beneficiat, y den Bartomeu Corbella del molí de munt, Jurat, llochtinent de Batlle y padri de dita campana,y de Joan Montergull, Jurat, y de sa filla Magdalena en lloch de padrina. Fonch fet ab tota la solemnitat que dit Ordinari mane" (sic).\nPoc de temps després, el 1614, en l'època de mossèn Vicent Garcia com a rector de Vallfogona de Riucorb, es va obrar un nou altaret per a l'ermita dels Bigats. Mossèn Corbella diu que estava "ocupat per un quadro pintat sobre fusta, representant en primer terme la venerable figura del primer Apóstol, de tamany natural, y en son fondo una professó, que partint de Vallfogona ab creu alta y gamfarons, enfila la rampant pujada de Sant Pere dels Bigarts" (sic). En aquesta centúria, encara era molt popular la devoció vers aquest indret, i hi pujaven en processó els veïnats vallfogoní, d'Albió, de Segura i de l'Ametlla de Segarra, tal com assenyala Domènec Corbella i Llobet a L'escultura sublimada: Sant Pere dels Bigats de Vallfogona de Riucorb (2010). Aquest mateix autor, que es basa en l'obra de mossèn Corbella, indica que el bisbe de Vic Antoni Pascual ordenà millorar la teulada del temple el 1698, any d'una visita pastoral a la zona. L'obra no se sap si s'executà perquè un altre bisbe de Vic, Ramon de Marimon, el 1723 manà tancar l'ermita i traslladar les peces de valor i les campanes a l'església de Vallfogona de Riucorb.\nSegons el relat de mossèn Corbella, l'altaret del segle XVII va ser col·locat just baix del cor de l'església vallfogonina, i puntualment s'hi deia missa en ell. També fou duta al poble la imatge de sant Pere, gòtica, que va desaparèixer a la Guerra civil espanyola, tot i que fou refeta el 2010. Al ser de pedra i pesar molt, en un primer moment la deixaren a ras de terra dins del temple. Açò canvià per ordre del bisbe de Vic Francesc de Veyán i Mola el 1785, quan fou posada a dalt de la teulada. Uns anys abans, l'ermita dels Bigats, que restava tancada d'ençà el 1723, va desaparèixer. Les seues pedres foren dutes a Vallfogona de Riucorb a fi d'usar-les en la construcció del campanar de l'església, en la dècada dels '60 del segle XVIII. La portada romànica de l'ermita també fou incorporada a l'edifici, i és la que dóna accés encara hui dia al seu interior.\nDues vistes més de l'única paret que queda dempeus a l'ermita de sant Pere dels Bigats\nPedres amuntegades a prop de la paret isolada\nRepresentació de les ruïnes de sant Pere dels Bigats al llibre de mossèn Corbella de l'any 1898. La porta dibuixada darrere de l'escletxa al mur recorda a la de la paret que s'hi conserva hui dia.\nImatge de sant Pere de l'ermita dels Bigats en una fotografia anònima de la dècada del 1910. La imatge és reproduïda a les pàgines interiors del llibre de Domènec Corbella.\nDeixem enrere l'ermita de sant Pere dels Bigats i continuem vers el nord-oest. Hem abandonat ja el camí de Segura a Vallfogona de Riucorb i ara anem pel de Sant Pere.\nEl camí de sant Pere, al pla de sant Pere\nDescendim i passem per la cabana del Maginet, i per l'era i el corral de la Filomena. A partir d'aquest punt, la baixada s'accentua.\nEera del corral de la Filomena\nPocs metres més enllà, a l'esquerra, apareix la font d'en Ballard.\nLa font d'en Ballard\nEn ultrapassar-la, el camí de sant Pere tira cap a la dreta i encara perd més altura mentre avança entre conreus. Al fons veiem el poble de l'Ametlla de Segarra, a la veïna comarca de la Segarra, que ací fa frontera amb l'Urgell i amb la Conca de Barberà. El camí de sant Pere ens reorienta, a poc a poc, cap a l'est fins que observem novament, baix de nosaltres, Vallfogona de Riucorb.\nVallfogona de Riucorb, a la Conca de Barberà, i l'Ametlla de Segarra, a la Segarra, vistes des del camí de sant Pere.\nEntrem al poble per la banda de dalt i passem per davant de la seua església, dedicada a santa Maria. Tot i que l'edifici primigeni va ser construït al segle XII, les reformes posteriors han esborrat pràcticament tota la fàbrica original. El temple ja fou ampliat en el segle XIII, i també en la centúria posterior, quan foren bastides les capelles dedicades a santa Caterina i a la Puríssima Concepció. Essent rector de Vallfogona el cèlebre mossèn Vicent Garcia, a primeries del segle XVII, en va ser aixecada una altra de capella, sota l'advocació de santa Bàrbara. La van inaugurar l'any 1617, i una magnífica portalada desapareguda en la Guerra civil espanyola la connectava amb la resta de l'església. Mentre bastien aquesta capella, el 1614, va morir un dels escolans de l'església, que només tenia dotze anys, i el rector de Vallfogona li va dedicar uns versos que encara ara es poden llegir en una reproducció en l'interior del temple. "Ací jau un escolà / del temple de Vallfogona, / que dol i llàstima donà / als bronzes que repicà / en los breus anys que logrà / tan bon designi prengué, / que de dotze que en visqué, / sis a l'Església en serví; / i a millor vida partí / lo qui la partí tan bé. / De sos ossos lo descans /baix d'aquesta pica's funda, / que li torna quan inunda / l'aigua que hi posà amb ses mans: / inferesquen los humans / pits, d'aquesta pedra dura, / (si amb sa limfa santa i pura / tals oficis reconeix) / los sufragis que mereix / d'ells aquesta sepultura" (sic).\nJa al segle XVIII, com havíem explicat en parlar de l'ermita de sant Pere dels Bigats, foren reaprofitades les pedres d'aquest temple per a construir el campanar de l'església de santa Maria. Fou aleshores quan es col·locà la portalada romànica que dóna accés en l'actualitat a l'edifici, junt a l'antic cementeri de preveres, que fou exhumat el 1990. N'hi ha una altra, de tapiada. De la mateixa manera que va passar amb la portada de la capella de santa Bàrbara, la major part de l'art que custodiava aquest temple fou destruït en la Guerra civil espanyola. Així és que, hui dia, l'altar major és molt senzill, i consisteix només en una imatge de la Mare de Déu sostinguda per una peanya. A dreta i esquerra hi queden dos vitralls, i al peu de la Verge, el sagrari.\nNo obstant això, sí que van sobreviure al conflicte bèl·lic alguns fragments d'un retaule gòtic que data del segle XIV. Segons explica mossèn Ignasi Maria Colomer, a Notes d'història: un retaule medieval a Vallfogona de Riucorb, article publicat el 1959 al primer exemplar de la segona època de la revista Serra d'Or, l'any 1956, mentre s'hi feien obres de rehabilitació a l'església de Vallfogona, encara afectada aleshores pels desperfectes de la contesa de 1936, van aparèixer quatre escenes referents a la Concepció de Maria, la seua Nativitat, la seua Presentació i les seues esposalles amb sant Josep. Havien estat usades per a pavimentar les capelles de la Concepció i de santa Bàrbara. L'historiador i arqueòleg Agustí Duran i Sanpere va identificar les peces com part d'un retaule construït l'any 1375 pel mestre italià d'origen grec Jordi de Déu, o Jordi Joan. Aquest artista va arribar com a esclau a Barcelona i va ser comprat per l'escultor Jaume Cascalls, que l'instruí en l'ofici. Del retaule de Vallfogona s'han perdut dues escenes, la de la dormició de Maria i la seua Coronació al cel. Una de les dues, segons mossèn Colomer, va estar abans del 1926 en una paret del cementeri vell del poble, però ja no es conserva. El mateix rector dóna notícia de la troballa d'altres parts del retaule de Jordi de Déu, com un fragment de marc i el pedestal per a sostindre l'escultura principal del conjunt.\nEsglésia de Vallfogona de Riucorb\nAra, només cal que baixem fins a la plaça de mossèn Francesc Vicent Garcia. Allà hi fiquem el punt i final a l'itinerari.\nPer últim, ací us deixem l'enllaç d'aquesta excursió a Wikiloc. Gaudiu-la!


Contractació de 26 persones a través del programa d’ocupació SOIB Visibles\nSeguint amb la línia que varem encetar a principi de legislatura i en concordança amb la nostra aposta clara i decidida per tal que el treball i la formació siguin una prioritat en les polítiques que es desenvolupen des de l'administració pública, el Consell Insular de Menorca continua treballant per a l'ocupació.\nEn aquest sentit, el Departament d'Ocupació, Projecció Econòmica, Joventut i Esports ha estat l'encarregat de liderar la potenciació de les polítiques en matèria d'ocupació que desenvolupa el Consell Insular de Menorca amb la contractació de 26 persones (3 auxiliars cuidadors, 5 peons forestals, 4 peons de jardineria, 8 peons de manteniment, 1 auxiliar administratiu, 1 bugader, 2 netejadors i 2 auxiliars de cuina) en el marc del programa públic d'Ocupació del SOIB anomenat VISIBLES 2018.\nAquest programa té com a objectiu la contractació de persones treballadores desocupades majors de 35 anys, en situació d'atur de llarga durada i preferentment sense prestacions o subsidi d'atur, per executar obres o serveis d'interès general i social, en el marc de la col·laboració amb els ens locals i també amb les entitats que en depenen o que hi estan vinculades. Així, mateix, dins aquest programa s'incloïa una segona línia en la que es donava prioritat a la contractació de dones. Amb tal finalitat, el Servei d'Ocupació de les Illes Balears finança els costs salarials totals (amb un límit de 1.800€), inclosa la cotització empresarial a la Seguretat Social, d'aquestes contractacions, les quals tenen una durada de sis mesos.\nAixí, per a aquestes contractacions, el Consell Insular de Menorca ha rebut un total de 278.858,80 €, corresponents a les 9 obres i serveis sol·licitades al SOIB dins la convocatòria SOIB VISIBLES 2018, finançades pel Ministeri de Treball, Migracions i Seguretat Social, les 5 darreres de les quals corresponen a la ja esmentada línia enfocada a la reinserció de la dona en el mercat laboral.\nRelació d'obres i serveis sol·licitats i concedits:\n1. Atenció sociosanitària a usuaris en siutació de dependència en centres residencials, que implica la contractació de 3 auxiliars cuidadors/es que desenvoluparan la seva feina en el departament de Benestar Social i Família.\n3. Manteniment i rehabilitació d’edificacions propietat del CIM i revalorització d’espais públics mitjançant la reparació i manteniment d’espais i la conservació d’espais forestals, millorant el serveis supramunicipals, que implica la contractació de 2 peons de jardineria i 2 de manteniment que desenvoluparan la seva feina en els departaments de Cooperació Local i Promoció Turística i Serveis Generals, Participació i Habitatge .


Calafell invertirà més de 300.000 euros en millores a les escoles\nL'escola Mossèn Cinto Verdaguer és un dels centres de primària inclosos al projecte.\nL’Ajuntament es farà càrrec de diverses obres de reparació als edificis, patis i instal·lacions\nActualitzada 05/06/2017 a les 20:52\nCalafell invertirà més de 300.000 euros per tal de realitzar millores a les diverses escoles de primària del municipi. El projecte ha estat aprovat per la junta de govern local de l’Ajuntament de Calafell i preveu una inversió de 332.901,58 euros.\nEls treballs consistiran en la realització d’obres de reparació als edificis, patis i instal·lacions. No inclou la dotació de pissarres digitals i material docent, ni la millora de les zones d’aparcament de les escoles. En aquest cas, l’Ajuntament també té un compromís amb els centres, però es tirarà endavant a través d’altres projectes.\nLes obres previstes amb el projecte recentment aprovat es faran, majoritàriament, aquest estiu i, en particular, les que no són compatibles amb la presència de nens als centres. Entre les feines que es faran, hi ha reparacions als sistemes de calefacció, millora de paviments als patis i als jocs infantils, cobertura de passadissos exteriors, així com renovació de tanques perimetrals. Un dels objectius d’aquestes actuacions és deixar resolts definitivament alguns problemes de manteniment que s’anaven allargant en el temps amb solucions provisionals.\nLes actuacions que es desenvoluparan han estat avaluades pels serveis tècnics i educatius de l’Ajuntament, de forma consensuada amb les respectives comunitats educatives.\nEl projecte preveu que a l’escola Mossèn Cinto Verdaguer s’inverteixin 103.325,54 euros; a l’escola del Castell, 32.234,56 euros; a l’escola La Ginesta, 73.108,12 euros; a l’escola Vilamar, 49.922,36 euros; i a l’escola Santa Creu, 74.311 euros.\nSegons l’alcalde de Calafell, Ramon Ferré, «el compromís del govern municipal és compensar les retallades que hi ha hagut en els darrers anys per part del departament d’Ensenyament de la Generalitat». «Les xifres que està destinant Ensenyament al manteniment dels centres ––ha afegit––, no cobreix ni el 10% de les necessitats més bàsiques. Enguany, gastarà 20.000 euros, que donaran per reparar unes goteres», assenyala l’alcalde Ramon Ferré.\nEl batlle també recorda que «és indiferent qui tingui la competència, ja que al final les millores reverteixen en els alumnes dels nostres centres».


L'AVL reconeix la unitat de la llengua en el nou Diccionari normatiu\nLa Veu del Pa�s Valenci� 31-Gen-2014\nDivendres, 31 de gener a les 16:15h Cultura\nVeu �compatibles� les denominacions de valenci� i catal�. Ha aprovat despr�s de 12 anys el Diccionari normatiu valenci� amb un ampli consens\nDolent Fluix Bo Molt bo Fabul�s (9 vots)\nL�Acad�mia Valenciana de la Llengua (AVL) ha aprovat hui en Ple, despr�s de dotze anys de treball i per una �mplia majoria dels membres, el Diccionari normatiu valenci� (DNV), �una obra llargament esperada, amb la qual �s tanca un proc�s labori�s i necess�riament dilatat en el temps�, segons ha pronunciat el president de la instituci� normativa, Ramon Ferrer, en finalitzar la sessi� plen�ria entre aplaudiments.\nPle de l�Acad�mia Valenciana de la Llengua.\n28.01.2014. Bellver: "El tripartit torna a alinear-se en contra de la nostra llengua"\n23.10.2013. El PP no creu en 'pseudoci�ncies' com la filologia i reaferma el secesionisme\n12.07.2013. L'Institut de Filologia remet al PP un estudi sobre els or�gens del valenci�\n03.07.2013. El president de l'AVL demana crear una comissi� per a definir el valenci�\nRedactaVeu / Europa Press / Val�ncia\nEn el Ple encara s�han debatut diverses esmenes t�cniques presentades per alguns acad�mics, a l�objecte d�aconseguir el m�xim consens possible, com finalment ha ocorregut i com ha sigut la norma habitual de l�Acad�mia. Primer, amb el Diccionari ortogr�fic i de pronunciaci� del valenci� (2005); despr�s, amb la Gram�tica normativa valenciana (2006), i m�s recentment, amb la Gram�tica valenciana b�sica (2013).\nEl diccionari ha tirat endavant amb un important respatller dels acad�mics, 16 han votat a favor del text, 2 en contra i 2 s�han abstingut.\nAquesta �s "una obra llargament esperada, amb la qual es tanca un proc�s labori�s i necess�riament dilatat en el temps", ha manifestat el president de l'AVL, Ramon Ferrer.\nEl prop�sit que ha guiat als membres de l�Acad�mia Valenciana de la Llengua, i especialment els components de la Comissi� del Diccionari (Jordi Colomina, Rafael Alemany, Ramon Ferrer, Josep Palomero, Artur Ahuir i Manuel P�rez Saldanya), ha sigut proporcionar una obra �til, amb definicions adequades i actualitzades (93.349 entrades), per a un conjunt variat d�usuaris de la nostra llengua, conjuminant la tradici� lexicogr�fica amb la terminologia m�s moderna.\nEls membres de la comissi� de l'Acad�mia Valenciana de la Llengua (AVL) que ha aprovat el nou Diccionari Normatiu del Valenci� amb el president de l'AVL, Ramon Ferrer (tercer per l'esquerra). Foto: ACN\nL�obra aborda amb normalitat la nostra realitat ling��stica per a superar els conflictes onom�stics. L�AVL accepta la denominaci� llengua valenciana com la manera tradicional d�expressar respecte a la seua tradici� onom�stica, compatible amb altres denominacions. De la mateixa manera, el reconeixement de la unitat de la llengua no comporta cap supeditaci� de les variants propis d�un territori respecte als d�un altre.\nEl DNV �s el resultat d�un treball col�lectiu fet amb rigor filol�gic, que aspira a integrar equilibradament els diferents sensibilitats ling��stiques al si de l�AVL. Per a la instituci� normativa la tasca no ha sigut f�cil, per� el cam� recorregut ha resultat positiu i s�anir� perfeccionant amb els suggeriments dels usuaris. Aquesta obra naix amb l�objectiu de ser filol�gicament i sociol�gicament acceptable per la major part possible de valencians.\nAmb l�aprovaci� del Diccionari normatiu valenci�, l�Acad�mia Valenciana de la Llengua considera aquesta jornada com un dia hist�ric per a la nostra llengua i per a la cultura del poble valenci�. La data del 31 de gener del 2014 marcar� un abans i un despr�s per a tots aquells ciutadans que estimen el signe d�identitat m�s emotiu i potent d�un poble. La setmana que ve ja estar� a disposici� dels usuaris a trav�s de la p�gina web de la instituci�.


Més de 250 joves es podran beneficiar del nou programa d'ocupació - Liberals d'Andorra\nPer liberals\t El 18 de febrer de 2021\nFins a 279 joves andorrans es podran beneficiar del nou programa d’ocupació. El nou pla del Govern va adreçat als joves d’entre 16 i 25 anys que estan inscrits al servei d’Ocupació i que el darrer any no han tingut cap feina. Està previst que aquest programa sigui desplegat inicialment en un termini de sis mesos de durada, constarà d’una jornada laboral de 40 hores setmanals i el treballador percebrà una remuneració igual o superior al salari mínim. El programa també dotarà aquelles empreses que s’hi adhereixin amb una subvenció d’entre 6.000 i 5.700 euros.\nAixí ho ha explicat Jordi Gallardo, ministre de Presidència, Economia i Empresa, puntualitzant que aquest nou pla s’afegirà als programes ja existents amb l’objectiu de pal·liar els efectes de la crisi sanitària potenciant la contractació del jovent, tant al sector públic com en el sector privat, a través dels sistemes d’ajuts i subvencions que es preveuen.\nGallardo ha destacat el foment de la inclusió social i laboral mitjançant la contractació temporal durant un període d’entre un i sis mesos, prorrogable per un màxim de sis mesos addicionals. Així mateix, el titular d’Economia i Empresa ha explicat que el programa té un component formatiu que anirà en funció de les necessitats específiques de cada jove contractat amb l’objectiu d’incrementar el seu grau d’ocupabilitat.\nFinalment, Gallardo ha detallat que durant el 2020 els programes de contractació pública i privada van servir per donar feina a més de dos-cents treballadors. Unes xifres positives que mostren els resultats de les polítiques de Joventut que Liberals d’Andorra està elaborant des del Govern, com per exemple el nou Programa d’Impuls per l’Emancipació dels Joves aprovat recentment.\nPodeu veure la intervenció de Jordi Gallardo a partir del minut 31.55\nEconomia i EmpresagovernJordi GallardoJoventut


2 min. Barcelona 05/09/2015 14:38\n651x414 L'acte de presentació del programa electoral de Junts pel Sí / PERE VIRGILI L'acte de presentació del programa electoral de Junts pel Sí / PERE VIRGILI\nEl cap de llista de Junts pel Sí, Raül Romeva, ha llançat un avís al candidat de Catalunya Sí que es Pot, Lluís Rabell, i en general a l'esquerra alternativa: "No hi ha millor oportunitat d'afrontar una revolta ciutadana que fer un estat i un país nou". Segons ha dit, ara Catalunya té "la possibilitat de fer-ho" i així apostar per la "transparència i el rendiment de comptes" per garantir que un eventual estat català sigui "un estat de dret".\nRomeva ha dit que amb les eines d'un estat es podria "impedir d'arrel" la corrupció, un problema "que ha de preocupar tothom". "No podem ser ambigus", ha afirmat durant la presentació del programa electoral de Junts pel Sí, al costat d' Artur Mas i Oriol Junqueras.\nPrecisament Junqueras també s'ha referit en la seva intervenció a la lluita contra la corrupció. El president d'ERC i número cinc de Junts pel Sí ha explicat que un dels pilars del programa electoral és tot el que fa referència al "reforçament de l'administració i la governança", un àmbit que passa per "fer transparents les administracions" i aconseguir que les decisions es preguin "col·lectivament". De fet, ha dit que el procés de redactar la nova Constitució catalana "s'iniciarà amb la participació ciutadana".


Luxury designer flat Holland Park Londres Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nLuxury designer flat Holland Park147 holland rd, Earls Court, Londres, Regne Unit, W14 8AS - Veure al mapaExcel·lent8,8Basada en4comentarisLuxury designer flat Holland ParkVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 27 fotos\nConvenientment situat a Kensington and Chelsea, Luxury designer flat Holland Park és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Luxury designer flat Holland Park és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. L'hotel ofereix habitació familiar, lloguer de bicicletes per garantir el més gran comfort possible als seus clients. L'ambient de Luxury designer flat Holland Park es reflexa en cada habitació. calefacció, insonorització, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, reproductor de DVD/CD són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Kensington and Chelsea, faci de Luxury designer flat Holland Park la vostra llar.