Amics de l'Art Romànic - IEC: 2017\n[2017-12- 18] –Conferència «El llarg camí d’una escultura gòtica perduda: de la devoció al mercat antiquari» a càrrec de la Dra Francesca Español\nEl passat dilluns 18 de desembre de 2017 va tenir lloc a la sala Pere i Joan Coromines la conferència «El llarg camíd’una escultura gòtica perduda: de la devoció al mercat antiquari» a càrrec de laDra.Francesca Español dins el cicle«Gòtic a l’abast».\nAl llarg de la conferència va anar desgranant la història d’una imatge, la Mare de Déu de Valldossera, de la qual es va perdre el rastre durant la guerra civil espanyola (1936-1939) i ara s’ha pogut recuperar.\nLa història de la cerca té com a inici l’any 1997, en el moment en què la Dra. Español va presentar un article a la nostra revista Lambard sobre el ressò del taller de Rieux a Catalunya. En aquest article aplegava les peces que tenien a veure amb la producció d’un taller que va tenir la seva activitat a la zona de Midi francès. Un dels conjunts més importants que va realitzar aquest taller, i del qual rep el nom, és el conjunt escultòric que decorava la capella funerària del bisbe de Rieux, Jean Tissandier. Aquestes peces tenen uns trets formals molt particulars que permeten identificar-les amb aquest taller. L’aportació més important d’aquests artífexs va ser la creació d’un model d’imatge mariana que tingué un gran ressò a banda i banda dels Pirineus.\nA la baixa edat mitjana, el fet de que el papat es trasllades a Avinyó, va multiplicar les diòcesis franceses per tal de promoure al càrrec bisbal membres de diverses cases nobiliars franceses que buscaven progrés social. La figura de Jean Tissandier s’ha d’entendre en aquest context. Va ser bisbe de Lodève (1322-1324) i després de Rieux (1324-1348). S’havia format al convent dels franciscans de Tolosa de Llenguadoc. Quan va morir es va voler enterrar en aquest convent on es va fer construir una capella funerària independent situada a la capçalera de l’església. Aquesta capella va ser aterrada durant la revolució francesa i en resten solament, de forma dispersa, les escultures de l’apostolat, diversos sants franciscans, altres imatges del donant i la Mare de Déu que la decoraven internament. Les peces estan conservades i repartides actualment als museus dels Agustins de Tolosa i al museu Bonnat de Baiona.\nCom ja havia avançat la Dra. Español, el producte exitós d’aquest taller va ser la creació d’una imatge arquetípica de la Mare de Déu dempeus amb el nen que va tenir un ampli ressò. D’aquestes en resten algunes imatges identificatives disperses com la Mare de Déu de la Bonne-Nouvelle, la Mare de Déu de Luc-sur- Orbieu, la Mare de Déu d’Azille o la Mare de Déu de la catedral de Narbona per citar-ne algunes. A la banda sud del Pirineu, també s’han conservat mostres del ressò d’aquest model com la Mare de Déu de la catedral de Barcelona obrada per Pere Sanglada, el qual en el viatge a Flandes a comprar els roures per l’obra del cadirat del cor de la catedral, va tenir contacte amb aquesta tipologia de Verge passant per Tolosa. D’altres exemples en serien la Mare de Déu del Patrocini de Cardona, la Mare de Déu de Roncesvalles, entre altres.\nA l’esmentat article de la revista Lambard, la Dra. Español entre les diferents peces que s’explicaven a partir de l’activitat d’aquest taller, n’hi havia una, la Mare de Déu de Valldossera, que esdevé la protagonista d’aquest conferència. La imatge era coneguda a partir d’una petita fotografia publicada en un treball de Francesc Blasi Vallespinosa «Santuarios marianos de la diòcesis de Tarragona» publicada els anys 30. Aquest llibre de Blasi tenia per objectiu inventariar els santuaris marians d’aquesta diòcesi i s’ emmarcava en un de més ambiciós sobre els santuaris marians a la península ibèrica. La fotografia, malgrat que no era de molta qualitat, permetia identificar en la imatge els trets identificatius de l’escola de Rieux: el rinxolat dels cabells de la imatge, la concepció de la Mare de Déu sense corona, el gust pel plegat de la roba «en cascada», entre altres elements iconogràfics i estilístics.\nEl santuari de Mare de Déu de Valldossera, d’on procedia la imatge, és el centre d’un veïnat que pertany al municipi de Querol a l’Alt Camp. Es tracta d’un santuari marià que apareix documentat des del segle XI i que, a partir del 1162, esdevé una quadra depenent de Santes Creus. Malgrat que hi ha poca documentació, a la baixa edat mitjana, les notícies conegudes ens testen una etapa d'esplendor del santuari amb la veneració de la imatge de la Verge a la qual se li atribuïen nombrosos miracles. A finals del s. XV un monjo de Santes Creus, Fra Joan Salvador (mort el 1509) va relatar la seva història, on ens equipara aquest santuari amb el de Montserrat en importància. El temple conservat actualment es va renovar en època moderna (1685) i no resta cap evidència coneguda de l’edifici medieval precedent.\nPosteriorment en el temps, la Dra. Francesca Español, va veure una escultura gòtica en un antiquari a Barcelona que li sonava familiar. Al cap d’uns mesos, quan va identificar que aquella escultura era la Verge de Valldossera, l’antiquari ja se l’havia venuda. Seguint la pista de la venda, la va poder localitzar en mans d’un altre antiquari que li va permetre comparar la imatge amb les de les fotografies conservades per poder-ne fer la identificació. Aquesta no va ser gens fàcil ja que el foc de la crema del santuari del 1936 va transformar l’alabastre en guix i va deteriorar la qualitat original\nde la peça. Malgrat tot es va poder identificar la peça com a original. La Dra. Español va culminar la conferència agraint a l’antiquari Albert Palau, present a la sala, que la volgués reposar al lloc original i la cedís altre cop a l’Arquebisbat de Tarragona. Entre el públic assistent a la conferència també es va comptar amb la presència de Mn. Antonio P. Martínez Subías delegat de Patrimoni Artístic i Documental i l´Art Sacre de l’Arquebisbat de Tarragona com a rebedor de la peça, fet que també va ser agraït per la Dra. Español.\nPublicat per Amics de l'Art Romànic, filial de l'Institut d'Estudis Catalans a 12:13\n(2017-12-20) El cant de la Sibil·la, l'art romànic i la Nit de Nadal\nPublicat per Amics de l'Art Romànic, filial de l'Institut d'Estudis Catalans a 1:31\nEtiquetes de comentaris: Activitats - Conferències, concert\nPublicat per Amics de l'Art Romànic, filial de l'Institut d'Estudis Catalans a 3:41\nBiblioteca-Museu Víctor Balaguer de Vilanova i la Geltrú, Sra. Mireia Rosich Museu d’Art de Girona, Sra. Carme Clusellas\nPublicat per Amics de l'Art Romànic, filial de l'Institut d'Estudis Catalans a 8:28\n(2017-11-27) "Nuevas aportaciones de la miniatura tolosana del siglo XIV: algunos manuscritos jurídicos desconocidos encontrados en la península ibérica" a càrrec de Maria Alessandra Bilottas, professora de la Universitat Nova de Lisboa\nPublicat per Amics de l'Art Romànic, filial de l'Institut d'Estudis Catalans a 1:12\n[2017-11- 11] - Visita matinal a Sant Pau del Camp a càrrec de Joaquim Graupera\nEl passat dissabte 11 de novembre de 2017 va tenir lloc una visita matinal a Sant Pau del Camp a càrrec\ndel Dr. Joaquim Graupera.\nLa visita que s’inicià a les 10 del matí va comptar amb la col·laboració de Jordi-Xavier Romero\nhistoriador i coneixedor de la parròquia de Sant Pau.\nNo hi ha dades exactes sobre la data de construcció inicial. Segurament a l’indret hi havia una església\npreromànica anterior. La primera parada del circuit de la visita va ser davant de la làpida trobada al\nmonestir ,corresponent a la tomba de Guifré -Borrell o Borrell I i Guifré II (987-911), a qui s'atribueix la\nseva fundació. Aquest primer cenobi va ser destruït per les tropes d'Almansor, les quals el van\natacar fet que va provocar la seva destrucció i l’abandonament de la comunitat.\nLa següent parada de l’itinerari va ser l’església. L’any 1096 , Geribert Guitard i la seva muller\nRotlendis van dotar aquesta església per establir-hi una nova comunitat amb la categoria de\npriorat depenen de Sant Cugat del Vallès. Per dificultats que desconeixem, la comunitat no\ns’hi va establir fins el 1117. Actualment es celebren els 900 anys amb conferències, vetllades\nmusicals i diverses activitats. Precisament a l’altar Jordi-Xavier Romero ens va obsequiar amb\nun fragment cantat de cant gregorià per fer-nos notar la sonoritat de l’església.\nLa visita va continuar pel claustre amb galeries amb 4 arcades per costat suportats per dobles\ncolumnes i amb pilars massissos en els angles totalment innecessaris a nivell estructural. La\nparticularitat del mateix són les arcades trilobulades (O,N,S) i pentalobulades (E) amb\nparal·lels a la cripta de Notre Dame du Port (Clermond Ferran a l’Auvernia).\nLa penúltima parada va ser ja a l’exterior a la façana. Aquesta possiblement va ser refeta a\nfinals del s.XII a principis del s. XIII. Presenta dos capitells corintis de marbre de l’antiguitat\ntardana reaprofitats- VI-VII i una llinda amb inscripció que fa referencia a uns donadors però\nno hi ha la data de realització. La façana es complementa amb un timpà amb representació de\nla Traditio legis i la representació del Tetramorf.\nPublicat per Amics de l'Art Romànic, filial de l'Institut d'Estudis Catalans a 1:48\nLes pedreres de la Corona d'Aragó\nQueda suspesa per raons d'impremta la presentació de la publicació: "Les pedreres de la Corona d'Aragó" que s'havia de realitzar el dia 20 de novembre.\nAquesta presentació es trasllada al 20 de desembre.\nPublicat per Amics de l'Art Romànic, filial de l'Institut d'Estudis Catalans a 0:03\n[2017-05-28]- «Sortida final de curs 2016-2017: El romànic al Pirineu d’Osca»\nEl passat cap de setmana del 27 i 28 de maig de 2017 va tenir lloc la «Sortida final de curs 2016-2017: El romànic al Pirineu d’Osca». La sortida va tenir com a fil conductor el romànic de la Jacetania i els origens del comtat i regne d'Aragó. Al llarg del recorregut es va poder visitar el castell de Loarre, la catedral romànica, el sepulcre de Doña Sancha i una ruta per l'urbanisme medieval de Jaca, el monestir de San Juan de la Peña i Santa Cruz de la Serós. Els comentaris i explicacions de la visita van anar a càrrec de la Dra. Francesca Español i del Dr. Joaquim Graupera, membres de la Junta de l'Entitat.\nPublicat per Amics de l'Art Romànic, filial de l'Institut d'Estudis Catalans a 11:15\n[2017-05-07] - VIII Trobada dels AMICS DEL ROMÀNIC: El romànic del Berguedà\nUna vuitantena de persones, arribades de les diferents associacions catalanes hem estat rebudes al Pavelló Suècia de Berga pels representants dels amfitrions (Amics de l’Art Romànic del Berguedà) que molt amablement ens han donat la benvinguda i desitjat un dia molt profitós, com sense dubte ha sigut.\nA continuació el Sr. Jaume Farguell ha fet una interessantíssima presentació del romànic del Berguedà on el riu Llobregat, des del seu naixement a Castellar de n’Huc fins a deixar la comarca a Puig-reig, ha sigut el fil conductor de l’exposició.\nSeguidament, la Sra. Montse Venturós, Alcaldessa de Berga, després de donar-nos també la benvinguda a la seva ciutat, ens ha desitjat una molt bona feina en la trobada i ens ha convidat a tornar a Berga, i sens dubte ho farem, perquè com ella ha dit “sempre hi ha una bona raó per anar-hi”.\nDurant la visita al santuari de la Mare de Déu de Queralt que s’aixeca en l’espai que antigament ocupava el Castell de Guillem de Berguedà, la Dra. M. Dolors Santandreu ens ha explicat amb detall la història del santuari des dels seus orígens fins avui dia. Després de contemplar el paisatge imponent que des d’allà es domina, l’objectiu ha sigut Santa Maria d’Avià, on la Dra. Santandreu ha continuat les explicacions, en aquest cas, de l’edifici i del frontal, peça destacada del romànic català que actualment es troba al MNAC i del qual hi ha una còpia a l’església.\nArribada l’hora hem compartit un dinar de germanor i, tot seguit hem fet una visita a l’església de Sant Joan de Berga amb les últimes explicacions de la Dra. Santandreu.\nL’acte l’han clos el vicepresident dels AARB tot donant les gràcies als assistents per la seva participació a la trobada, i la Dra. Francesca Español que ha pres la paraula per agrair la feina feta per l’organització i per posar de manifest l’interès de tot el que s’ha vist durant la jornada. Finalment el president de l’associació del Bages pren el testimoni de cara a l’organització de la trobada de l’any vinent, donant continuïtat a les Trobades.\nPublicat per Amics de l'Art Romànic, filial de l'Institut d'Estudis Catalans a 1:43\n[2017-04-24] - Conferència «El tern de Ferran II de la Capella Reial de Granada» a càrrec de Rosa M. Martin i Ros\nEl passat dilluns 24 d’abril de 2017, a les 19.00 hores, va tenir lloc a la sala Nicolau d’Olwer de l’Institut d’Estudis Catalans (carrer del Carme 47 de Barcelona), la conferència del cicle Gòtic a l’abast «El tern de Ferran II de la Capella Reial de Granada» a càrrec de Rosa M. Martin i Ros. Historiadora de l’art i sots presidenta d’AAR.\nEl Tern de la Capella Reial de Granada apareix documentada en el testament de Ferran II signat a Madrigalejo el 22 de gener de 1516 en què cita que el diposita a l’esmentada capella granadina per tal de que serveixi per a l’ús litúrgic de la mateixa. La capella s’havia començat a construir el 1505 per Enrique Egas en estil gòtic, intervenint també en la seva construcció Juan Gil d'Hontañón, Juan de Badajoz el Vell i Lorenzo Vázquez de Segòvia.A la mort dels dos monarques estava encara inacabada, fet que obligà a sebollir-los en el convent de Sant Francesc de Granada a la espera que les obres concloguessin.\nEl Tern apareix citat a la documentació a l'Arxiu de la Capella Reial de Granada amb diversos noms: tern de malla de vellut; tern xapat o tern blanc. Actualment el conjunt es troba repartit entre el Museu de la Capella Reial de Granada, i el Musée des Tissús de Lió on es conserva la capa pluvial.\nEl tern va ser encarregat, segons Rosa M. Martin i Ros entre el 1492 (Conquesta de Granada) i el 1504 (Inici de la construcció de la capella i any de la mort de la reina Isabel I de Castella i per tant Ferran deixa de ser rei de Castella i Lleó). Segons ella, també corrobora aquesta tesi el fet que a l’heràldica del Tern aparegui l’escut de Granada en el blasó dels RR.CC. El teixit del Tern és un vellut tallat, llavorat amb anellats a dues alçades, amb fons de tafetà compost i làmina metàl·lica. La decoració és d'ovals formats amb un conjunt de tiges gruixudes, carnoses, amb brots de fulles, agafats per corones per formar els rombes, en els quals alternen els diferents emblemes heràldics dels monarques: castells, lleons, barres, àguiles de Sicília i magranes de Granada.\nLes parts brodades amb imaginaria (escapulari de la casulla i la capa, i capelló de la capa), ho són amb tècnica de brodat de pintura a l’agulla. Sedes policromes, aplicació de teixit de vellut i plaquetes metàl·liques . No es coneix actualment el taller que ho va obrar però s’hi poden observar diverses mans: un artífex de més qualitat devia fer la cara i altres de secundaris els altres elements. Una de les característiques singulars del conjunt són les plaques metàl·liques que li donen un cert relleu, elaborades en argent daurat, i que li han valgut el nom de “Terno blanco chapado” o “imagineria de bulto chapado”. Les dues dalmàtiques i el collarí tenen brodats diferents als targetons de les bocamànigues i dels faldons, així mateix en els “jabastros” que en forma de tirants recorren la part anterior i posterior; es tracta de brodat de sedes i fil metàl·lic amb molt de relleu, purament decoratiu.\nLa casulla, les dues dalmàtiques i un capelló són conservats al Museo de la Capilla Real de Granada. Van ser restaurats per l'Instituto Andaluz de Patrimoni, situat a Sevilla, de la Junta de Andalucia, el 1996.\nRosa M. Martín i Ros es va entretenir més en la descripció iconogràfica de la capa pluvial conservada a Lió ja que ha estat estudiada per ella i publicada a MARTIN ROS, Rosa M., VALLANSOT, Odile, SCHOEFER, Marie “Lachape de la Capilla Real de Grénade au Musée des Tissus de Lyon”. Bulletin de liaison du Centre international d'étude des Textiles Anciens,núm.74, 1997, p. 108-133 (Estudis històrico-artístic, anàlisi del teixit i restauració de la capa). En aquesta hi ha 7 capelles amb iconografia de sants identificats per un filacteri i l’atribut que els identifica. A la central hi ha representada el Pare Etern i l’escapulari es troba dividit en dues parts. A la dreta hi ha Sant Joan Evangelista, Sant Andreu i Sant Jaume el Menor i a l’esquerrra hi ha Sant Pere, Sant Joan, Sant Bartomeu i Sant Jaume el Major. En el capelló hi ha representada l’ascensió de Crist envoltat dels apòstols.\nEl teixit del Tern, degut a les similituds s’ha comparat amb el "Frontal de Sixte IV" de la basílica de Sant Francesc d’Assís fet per Antonio Maloqui, teixidor de Florència. Aquest teixidor rebé encàrrecs del rei Ferran, i en no saber amb exactitud quins eren, alguns autors li han atribuït el teixit del Tern. Si no es tracta d'un d'aquests encàrrecs, el teixit pot ser fet a València, on el Gremi de Velluters va ser protegit pel rei i per semblances estilístiques amb altres teixits contemporanis.\nLa capa del Tern va ser venuda pel Capítol de la Capella Reial de Granada el 1870. El 1893 era a la Col·lecció Spitzer, a la venda de la qual el mateix any la va comprar el Musée des Tissus de Lió.\nPublicat per Amics de l'Art Romànic, filial de l'Institut d'Estudis Catalans a 13:15\n[2017-04-10/13] - Sortida Setmana Santa «MONUMENTS MEDIEVALS A LA PROVENÇA».\nDilluns 10 al dijous 13 d’abril de 2017, a la Provença sota el títol de: «MONUMENTS MEDIEVALS A LA PROVENÇA».\nDilluns, dia 10: Sortida de Barcelona en direcció a Tarascó, Tarascon (en occità i en francès). Castell gòtic de Tarascó segle XV. Pont del Gard, Pont du Gard (en francès) aqüeducte romà construït entre els anys 40-70 dC. Poblet d’Usès (en occità), Uzès (en francès), antiga Catedral de sant Teodoric, construïda a partir de 1190, només resta original el campanar circular, la Torre Finestrella..\nDimarts, dia 11. Matí: Sant Romieg de Provença, Saint- Rémy - de - Provence (francès). Cenotafi dels Julis i Arc de Triomf, monuments de l'antiga ciutat romana de Glanum, origen de l'actual Sant Romieg de Provença. Monestir Sant Pau de Mausola, Monastère de Saint Paul de Mausole (francès), canònica que va tenir activitat entre el 1080 i 1317, posteriorment va ser ocupada per frares franciscans, que en van fer un hospital. Vincent van Gogh hi va estar de maig de 1889 a maig de 1890.\nTarda: Vilanova d'Avinyó, Vilanòva d'Avinhon (occità), Villeneuve-lès-Avignon (francès): Musée Pierre-de-Luxembourg, on es conserva el "Retaule de la Coronació de la Mare de Déu" d’Enguerrand Quarton. Cartoixa de Nostra Dama de la Vall de la Benedicció, Chartreuse Notre-Dame du- Val-de-Bénédiction (en francès) de Vilanova d'Avinyó. Capella de Sant Gabriel de Tarascó, segle XII, prop de Tarascó.\nDimecres, dia 12. Visita de la ciutat d’Avinyó i dels seus monuments: Palau dels Papes, segle XIV i Musée du Petit Palais\nDijous, dia 13. MATÍ: Abadia cistercenca de Nostra Dama de Senhanca (en occità), Abbayé de Notre-Dame de Sénanque (en francès), fundada el 1141 per monjos cistercencs i consagrada el 1178; des de 1988 hi viu una comunitat de monjos cistercencs. Avinyó i retorn a Barcelona.\nPublicat per Amics de l'Art Romànic, filial de l'Institut d'Estudis Catalans a 13:24\n[2017-12- 18] –Conferència «El llarg camí d’una es...\n(2017-12-20) El cant de la Sibil·la, l'art romànic...\n(2017-11-27) "Nuevas aportaciones de la miniatura ...\n[2017-11- 11] - Visita matinal a Sant Pau del Camp...\n[2017-05-28]- «Sortida final de curs 2016-2017: El...\n[2017-05-07] - VIII Trobada dels AMICS DEL ROMÀNIC...\n[2017-04-24] - Conferència «El tern de Ferran II d...


Curs d’iniciació per Professors a Golf de Pals! – Golf a les Escoles\nCurs d’iniciació per Professors a Golf de Pals!\nUn total de 16 professors i mestres dels centres escolars Carrilet de Palafrugell i Cor de Maria de la Bisbal d’Empordà van participar en un curs d’iniciació gratuït de 4 hores en el seu club/camp de referència, Golf de Pals.\nLa jornada va començar amb una breu explicació sobre les nocions bàsiques del golf i de les activitats que es realitzen al camp de golf amb els alumnes participants del seu centre escolar, per seguidament passar a la zona de pràctiques per començar a practicar el swing i fer els primers cops, després d’explicar-les quin és el material que s’utilitza i les posicions bàsiques. També van poder conèixer totes les parts d’un camp de golf, per continuar a la zona de pràctiques amb l’approach i el putt. Van finalitzar amb una competició per equips d’approach!\nSens dubte va ser una gran jornada, on tots els participants van gaudir d’un dia de golf i on van tenir l’oportunitat de conèixer i descobrir aquest esport.\nPracticant el swing!\nAtents a totes les explicacions


Buidatge de pisos Les Cunilleres | Buidatgedepisos\nSi et preocupa pensar en la manera més indicada per desocupar la teva propietat, ja no busquis més i solament recorre als excel·lents serveis de buidatge de pisos Les Cunilleres. Ells són un grup molt bé establert, amb gran trajectòria i experiència que s’encarrega d’aquest tipus d’activitats de la millor forma possible, doncs són especialistes.\nAixí mateix, es dirigeixen amb puntualitat fins al lloc on se’ls sol·liciti, poden ser cases, pisos, oficines, xalets, pensions, habitacions, garatges, col·legis, parcel·les i bars. També restaurants, hotels, hospitals, naus industrials, fàbriques i empreses de qualsevol tipus.\nAquesta gran capacitat d’atenció a diversos llocs es deu a l’excel·lent equip pel qual estan conformats, un grup de professionals compromesos i responsables. Pel que fa als objectes que retiren, aquests són mobles vells, electrodomèstics danyats, tot tipus d’andròmines, estris, enderrocs i escombraries.\nIgual que parts de computadores desactualitzades, màquines fora de servei, catifes, teles, roba i materials com a paper, plàstic, fusta, ferro i cartró. Quant a serveis secundaris, buidat de pisos en Les Cunilleres és capaç de netejar, desinfectar i pintar, usant els recursos de major qualitat.\nD’altra banda, els seus preus no tenen competència, doncs a pesar que cada servei de buidatge contractat ha de ser cancel·lat, totes les tarifes són les més accessibles del mercat. Una vegada culminen de prestar la seva assistència, fan lliurament de la factura corresponent.\nÉs important destacar, que també s’encarreguen de portar tots els objectes extrets fins a punts verds perquè siguin reciclats o reutilitzats i d’aquesta manera, evitar causar danys en el medi ambient.\nEn casos on es desitgi dur a terme reformes d’obres, buidat de cases en Les Cunilleres acudeixen a deixar tot en el seu lloc, retirant els enderrocs. També assisteixen en inundacions, incendis i quan es fa present la síndrome de Diògenes.\nJa no esperis més i oblida’t de les preocupacions, comença amb demanar el pressupost a través del seu portal web, solament has de completar el formulari que allí es troba. També es poden emprar les seves línies telefòniques, 93 450 37 48 ou 627 29 86 46 o visitar de forma directa les oficines situades en Les Cunilleres.


ELS PAPERS DE CAN PERLA: RIBELLES: RETRAT DE CARNET D’UN POETA (III)\n(J. M. Ribelles amb Pere Bessó a les tertúlies Les Nits Màgiques del Django's. Fotografia: Vicent Salvador)\nA finals dels anys vuitanta vaig iniciar contacte amb Josep Maria Ribelles, a través del consell de la biblioteca municipal del qual els dos formàvem part –precedent del consell municipal de cultura en què a mi ja no m’inclogueren–, o en algun jurat dels premis de narrativa i d’assaig Vila de Puçol. Aleshores ell es trobava immers en la llarga etapa de silenci.\nDurant aquesta època fou quan el poeta prengué la decisió d’escriure en la seua llengua materna, i més tard fins i tot va arribar a acariciar la idea de traduir bona part de la seua obra anterior, cosa que mai no va arribar a fer.\nUn matí en què per raons de treball m’havia reunit amb l’aleshores regidor de Cultura, Josep Maria Iborra, li vaig plantejar la possibilitat que l’ajuntament finançara la publicació d’un nou poemari de Ribelles. Feia més de quinze anys que no lliurava un llibre a la impremta. El regidor em contestà que Ribelles s’hi negaria. En unes quantes ocasions havia dit en públic que era reticent a noves publicacions. Em vaig mostrar escèptic i li vaig demanar que ho deixara en les meues mans. Iborra acceptava si el poeta consentia. I tant que ho va fer. Des d’aleshores l’ajuntament ha fet un petit esforç pressupostari i ha anat col·laborant en l’edició de la seua obra poètica, de la qual s’han encarregat diverses editorials com ara Camacuc, Edicions de la Guerra, Instituto de Estudios Modernistas i Brosquil Edicions. El poeta abans de morir deixà la seua obra tancada i preparada per a ser editada.\nEl nou títol fou La mort als llavis, i amb ell s’estrenava com autor en valencià, obrint un període que inclou quatre volums, el ja referit, Senso, Kenosi i El rei de la vida. Citant paraules de Josep Vicent Frechina per a la revista Lletres Valencianes, La mort als llavis va suposar la confirmació «d’una veu poètica senar, brostada de la tradició simbolista francesa –però amb l’hel·lenisme i l’expressionisme alemany ben presents–, que perita extremadament paraules i conceptes a la recerca d’allò més essencial». Dels tres darrers llibres diu: «Tots tres es caracteritzen per la seua rigidesa formal –Ribelles hi tria el sonet de metre curt com a forma poètica exclusiva–, per l’extraordinària sonoritat dels seus versos..., i pel patronatge tàcit d’altres outsiders afins: Wilde, Trakl, Baudelaire, Mallarmé...».


Aquest any hi hagué un salt qualitatiu i quantitatiu respecte dels naturalistes valencians, s’havien fet grans i es van generalitzar per bona part del país.\nAls cursos d'anelladors l’Estació Ornitològica de l’Albufera (EOA) impartien classes entre altres Lluís Pechuán Albiñana i Antoni Mira Franco. Entre els alumnes estaven José Ignacio i el seu germà Bosco Dies Jambrino, Pedro Martínez, Raúl Martínez i José Antonio Peris Lozano. Començaren anellant al mateix centre, a la marjal de Xeresa i a la marjal dels Moros. L’anellament científic d’aus a l’estat espanyol s’havia fet gran en arribar al primer milió d’aus marcades.\nEl mes de juny es va celebrar a l’EOA la VII Assemblea General de la Coordinadora per a la Defensa de les Aus i el seu Hàbitat (CODA), organitzada per la Societat Espanyola d’Ornitologia (SEO-EOA) amb Antoni Mira Franco i pel grup valencià AGRÓ amb Víctor Navarro Matheu (1953). Hi assistiren representants de més de quaranta grups estatals, entre els quals hi havia uns altres grups valencians, com el Grup Naturalista Torrevella, la Colla Ecologista de Castelló, el Centre Excursionista de València, el GER de Castelló i el Grup d’Estudi i Defensa de la Naturalesa de Santa Pola (l’Alguer).\nEn les eleccions per dirigir la coordinadora, inesperadament es va presentar una candidatura alternativa i això va provocarà un greu enfrontament entre dues tendències. D’una part estava SEO que fins aleshores controlava la direcció, era més conservadora i partidària de pactar amb l’administració, al seu capdavant estaven Joaquín Araújo Ponciano (Madrid, 1947) i Imre de Boroviczény. La llista alternativa estava encapçalada per Javier Sáez i Benigno Varillas Suárez (Tudela, 1953), director de la revista QUERCUS. Representaven organitzacions que volien ser més radicals en la defensa de les aus enfront del poder i propugnaven la necessitat d’una descentralització. , En les votacions guanyà la llista oficialista de SEO que anomenà a Eduardo de Juana en substitució d’Araujo, mentre Irme continuava com a secretari.\nAGRÓ anuncià al seu butlletí la intenció de fer un Atles Ornitològic de Castelló i València, que després quedà reduït a la província de València. El van coordinar Rafa Pardo Gutiérrez, J. Antonio Gómez, Vicent Urios Moliner, Juan Jiménez Pérez, José Ignacio Lacomba Andueza i Ramón Dolz. També realitzaren censos de làrids i limícoles a Castelló i València. Obtingueren molt ressò en la premsa quan denunciaren que al mercat de la plaça Redona de València es venien amb tota impunitat animals d’espècies protegides.\nComençà trajectòria el grup GALA Anillamiento del Limonero Alicantino amb naturalistes que anys després serien molt coneguts en l’ornitologia valenciana, com Germán Manuel López Iborra, Toni Zaragozí Llenes, Helmut Doepfer, Francisco Galán, Juan Antonio Gómez, Luis Albentosa Ferrer, Fernando González, Martín López o José Antonio Martínez Climent (Alacant, 1965).\nEl GER-Valencia va presentar al IV Congrés Internacional sobre Rapinyaires Mediterranis a Cerdenya “ Recensement, distribution et reproduction de l’Aigle Royale (AC) et de l’Aigle de Bonelli (Hf) dans la Province de Valencia (Espagne)”. Publicaren “Estudio del águila real y águila perdicera en la provincia de Valencia: densidad, distribución y segregación ecológica (1983-184)” editat per la Secretaria d’Agricultura (CO.DE.NA.) de la Diputació Provincial de València. El GER-Castelló feren l’informe “Agresiones y medidas de protección en las poblaciones de rapaces en la provincia de Castellón” signat per Errando, E., Agueras, M., Bort, J. L.\nA Elx inauguraren el Centre de Recuperació de Fauna Silvestre “Teodoro Roa”, en honor al càmera Teodoro Roa García (Sant Sebastià, 1943-1980) que acompanyava a Félix Rodríguez de la Fuente (Poza de la Sal, 1928-1980) en el fatal accident que tingueren a Alaska.\nEl mes de gener un grup de biòlegs formaren l’Associació Biològica Mediterrània, a València.\nL’associació naturalista segoviana DURATON presentà als jutjats la primera denúncia per la col·locació d’esquers enverinats amb estricnina. Aquest exercici estava al capdavant de l’ICONA el naturalista Cosme Morillo Fernández (Ceuta, 1940) que rebutjava sistemàticament totes les sol·licituds de permisos per enverinar predadors als vedats de caça.\nEl mes de desembre es reuniren a Borriana l’Agrupació AbBorrianenca, el Grup Ecologista Amics del Poble, el Centre Borrianenc d’Excursionisme i la Colla Ecologista de Castelló per a demanar la protecció del tram final del riu Millars.\nA Castelló hi havia l’Associació Columbretes que entres altres campanyes es dedicaven a anellar a les illes, en 1983 marcaren 3.000 ocells, estava encapçalada pel professor Mira. La Colla Naturalista Larus del Grau de Castelló feia campanyes de repoblació plantant glans d’alzina al Desert de les Palmes.\nDel 19 al 22 d’abril es va reunir la Coordinadora Assembleària del Moviment Ecologista (CAME) a la localitat de Genicera on assistiren una trentena de grups de tot l’estat. Del País Valencià anaren el Grup Ecologista d’Alginet, la Colla Ecologista de Castelló, Acció Ecologista i el Centre d’Estudis Ecològics i del Medi Ambient (CEEMA) que l’acabaven de crear aquest mateix any, entre altres fundadors estava el polític verd Carles Arnal Ibáñez (Vila-real, 1957). Tractaren temes de política forestal, degradació del litoral, ordenació territorial i vida alternativa. Decidiren abandonar el Comité Ministerial de MOPU (CIMA) per la nul·la política mediambiental del PSOE i com a protesta contra el Programa Energètic Nacional.\nA la Coordinadora Estatal Antinuclear (CEAN) estaven adherits els següents grups valencians: Grupo Naturalista de Guardamar del Segura, Acció Ecologista, la Colla Ecologista de Castelló, el Fons de Documentació del Medi Ambient València, el Col·lectiu Ecologista «La Rosella» de Torrent, el Grup Ecologista Llibertari GEL, l'Associació Ecologista «Ítaca», el Grupo Ecologista de Requena i el Centre d'Estudis i Activitats del Medi Ambient CEAMA.\nDavant la imminent inauguració de la Nuclear de Cofrents hi hagué intenses campanyes informatives dels ecologistes per a intentar ampliar l’oposició. Acció Ecologista, la Taula Antinuclear i Ecologista de la Ribera i la Unió de Llauradors i Ramaders celebraren reunions amb llauradors per a explicar-los les conseqüències de la nuclear per a la Ribera Alta, a Bunyol i a Navarrés.\nDiversos col·lectius ecologistes que crearen la Xarxa de Contactes Ecologistes per a coordinar les accions. El 18 de maig es va fer una manifestació a València per a exigir la celebració d’un referèndum clar sobre la pertinença a l’OTAN i el desmantellament de les bases militars Nord-americanes.\nA la Casa Verda es reunien diversos grups com Acció Ecologista, AGRÓ, Radio Puça i la Colla Cicloecologista la Lluna Plena. Per a facilitar el contacte entre ells decidiren llançar un butlletí conjunt que batejaren amb el nom de l’espai que compartien. El mes de setembre organitzaren la V Volta Antinuclear Bici-ecologista al País Valencià.\nLa central nuclear de Cofrents va obtenir llicència d’activitat i comença a operar el 14 d’octubre. Durant la primavera realitzaren un simulacre d’accident, era un dels requisits previs a la seua posada en marxa, immediatament després començaren la càrrega de combustible al reactor. La seua vida útil devia haver finalitzat en 2011, però el govern ha ampliat diverses voltes l’autorització per al seu funcionament.\nEl Centre d'Estudis i Activitats del Medi Ambient (CEAMA), Acció Ecologista i Agró impulsaren la creació d’una Coordinadora per la Defensa del Bosc. Fins a 1990 sota eixes sigles es reuniren per tot arreu del país bona part dels ecologistes autòctons. Fou el punt de trobada on es refugiaren molts activistes orfes d'un Moviment Antinuclear que decaigué molt després de la decepció que significà la inauguració de la nuclear de Cofrents. Es reunien cada tres mesos en la seu d’un dels grups que la formaven i això va permetre estretir llaços entre diferents grups i localitats.\nA diferència del que ocorria en altres nacions de l'estat, a casa nostra va ser impossible la creació d'un gran grup Ecologista que unirà tot el país, i això que teníem l’eixample de què havien fet els nostres veïns pròxims, com el GOB a les illes Balears o ANSE a terres murcianes. Els valencians no ho aconseguirem, ben segur que hi hagué moltes raons, però influí molt la manca de vertebració nacional que provocà tenir un país allargat, amb un gran forat negre al centre, com és València, així com tindre dues llengües i orígens diversos.\nLes comarques del nord tradicionalment han viscut tancades en si mateixes com si foren viles gal·les envoltades de campaments romans, tot i que si sabien coordinar-se dins l'àmbit castellonenc. A les comarques al sud la forta implantació castellà i murciana havia aconseguit soterrar les arrels catalanoparlants, això afavorí un cert menyspreu de tot el que els vingué del nord. Provocà una altra partició entre les comarques interiors i les del sud, la muntanya central hagué de tancar-se en si mateixa per a defendre’s la seua identitat, en sentir-se envoltada per alacantins i valencians aliens. Per si no n'hi hagués prou, cal afegir que aparegueren incompatibilitats personals entre els diferents lideratges, a més de diferències ideològiques entre grups més anarquistes front altres de caràcter més ecosocialista.\nImatge de Greenpeace\nEs va legalitzar la delegació espanyola del grup ecologista internacional Greenpeace. L’encapçalaren Xavier Pastor (Palma, 1950) que venia del GOB, Remi Parmentier (1955), Manuel Rivas (A Coruña, 1957) i Benigno Varillas Suárez (Tudela, 1953). Acció Ecologista AGRÓ aportà al grup internacional dirigents com Jordi Bigues i Balcells (Barcelona, 1954), William Colom Montero o Joan Antoni Llinares Gómez (Alzira, 1953). Han participat activament en les campanyes pel tancament de la nuclear de Sorita, la prohibició de les xarxes de deriva, la prohibició de les mines antipersones, les bombes de raïm i la demolició de l’hotel il·legal de l’Algarrobico.\nArtemio, Comandant de la 206 Brigada Mixta, (1939)\nUn dels fundadors de la secció espanyola de Greenpeace amb una major experiència mediambientalista va ser Artemio Precioso Ugarte (Hellín, 1917-2007). Aquest economista fou un dels pioners de l'ecologisme. Després de la Guerra Civil es va exiliar a Rússia, però hagué de fugir de l'estalinisme i es va refugiar a Txecoslovàquia. Allí va obtenir la càtedra de Macroeconomia en la Universitat de Praga. Una volta pogué tornar a Espanya, fundà el Centre d'Estudis Socioecològics on va formar a molts joves en l'economia ecològica.\nEl biòleg Ramon Margalef i López (Barcelona, 1919-2004) va obtenir el Premi Nacional de Ciència Ramón i Cajal que tenia una dotació de deu milions de pessetes. A més de reconéixer la vàlua de Margalef fou un gran impuls per a una ciència nova, l’Ecologia.\nDins de la Campanya per la Pau i el Desarmament el 20 de maig es va fer una gran cadena humana a Barcelona, hi anaren cent mil ciutadans per a demanar al govern del PSOE la convocatòria d’un referèndum clar i sense paranys sobre la continuïtat dins de l’OTAN. Eixe mateix dia hi hagué altres concentracions a la resta de l’estat.\nEl 23 de maig la premsa madrilenya afirmava que el PSOE es plantejava encetar una campanya interna a favor la permanència d’Espanya dins de l’OTAN. Començava el gir de 180° que els dugué d’oposar-se a l’entrada a defensar continuar-ne dins. L’endemà el secretari general del sindicat aliat dels socialistes, la UGT, anuncià que ells continuaven estant en contra de l’OTAN i també el va fer l’alcalde de Madrid.\nEl 30 de maig començava la pressió internacional, en aquest cas obri foc el secretari general de l’OTAN, l’holandés Joseph Antoine Marie Hubert Luns (Rotterdam, 1911-2002), afirmà que si es feia un referèndum, Espanya se n’aniria de l’organització militar occidental. Sense gens vergonya llança idees, com que el resultat podria dependre de quina pregunta es plantejarà. De fet ell proposà que fora: “Volen vostés unir-se a una Aliança Atlàntica esplèndida, en la qual Espanya sempre sobreviurà en temps de guerra, o prefereixen abandonar-la?”\nEl 3 de juny eixiren als carrers 500.000 ciutadans a Madrid, entre ells el batle Enrique Tierno Galván (Madrid, 1918-1986) sota el lema "Referèndum clar i ja, per la sortida de l'OTAN; desmantellament de les bases americanes". L’havia convocat la Coordinadora Estatal d’Organitzacions Pacifistes. Hi assistiren membres del grup més esquerrà del PSOE, d’Esquerra Socialista, com Pablo Castellano Cardalliaguet (Madrid, 1934) i Carlos López Riaño (Tuimil, 1940), a més d’intel·lectuals com el poeta Rafael Alberti Merello (El Puerto de Santa María, 1902-1999) o el filòsof Francisco Javier Sádaba Garay (Portugalete, 1940).\nLa pressió internacional perquè restarem dins de l’organització militar occidental continuà, no els preocupava gens dissimular les seues ingerències en els assumptes interns espanyols. L’11 de setembre una reunió dels ministres d’afers estrangers de la Comunitat Econòmica Europea (CEE) afirmaren que desbloquejaven les negociacions per accedir al club europeu gràcies a es garantia la continuïtat en l’OTAN. El 16 de novembre el ministre d’agricultura d’Alemanya vinculava l’accés a la CEE a seguir dins la NATO.\nEl 28 d’octubre el diari EL PAÍS va fer públics sondejos d’opinió que asseguraven que el 52% dels espanyols estaven en contra l’Aliança Atlàntica i el 70% rebutjaven les bases militar nord-americanes al nostre territori. El suport del govern socialista a l’OTAN els desgastava en reduir-se al 36% la intenció de vot, enfront al 46% que obtingueren en guanyar les eleccions de 1982.\nEl mes de novembre el govern anuncià les noves normes d’accés al servei militar, retallaven la durada de la mili a dotze mesos a partir de 1987. Baixaven l’edat de reclutament a dinou anys, a partir de 1988. En complir de-set anys els joves haurien d’allistar-se als ajuntaments i els sortejarien l’any següent. Creien que abaixant l’edat de la crida a files aconseguirien reduir la quantitat d’objeccions de consciència.\nEl ministre socialista Narcís Serra i Serra (Barcelona, 1943) pressionà a l’executiva del Partit Socialista de Catalunya (PSC) perquè no aprovaren una resolució en contra l’OTAN al IV Congrés del PSC.\nEl 3 de desembre es va convocar una altra concentració per a exigir un referèndum. El dia abans RTVE havia d’emetre l’espai “Usted, por ejemplo” dirigit per Manuel Antonio Torre Iglesias (Pontedeume, 1940), incloïa un reportatge sobre les manifestacions contràries a l’OTAN, però en l’últim decidiren censurar-lo i no emetre’l.\nEl govern socialista presentà per sorpresa la Llei d’Objecció de Consciència (LOC), el dia dels sants innocents. El Moviment d’Objecció de Consciència (MOC) va convécer al Defensor del Poble perquè presentarà un recurs d’inconstitucionalitat, gràcies a això aconseguiren ajornar l’entrada en vigor de la norma, mentre continuaven defensant la desobediència civil col·lectiva. Entre els aspectes de legalitat dubtosa de la LOC destacava que s’havia de crear un tribunal per a jutjar la consciència dels objectors, el CNOC. A més se li donava potestat per a posar penes de presó d’entre dos anys, quatre mesos i un dia fins a un màxim de sis anys de presó.\nEs va formar el primer Col·lectiu Mili KK a Barcelona i ben prompte es va estendre per tot l`estat, foren la vessant més combativa dels antimilitaristes perquè defensaren la insubmissió total.\nEl ministre espanyol d’afers estrangers, Fernando Morán López (Avilés, 1926-2020) va fer públic que el país continuaria dins de l’OTAN independentment de l’entrada a la CEE. El president del govern defensava que pertànyer a l’organització militar occidental era un factor d’estabilitat per al país. El 16 de desembre Felipe González Márquez (Dos Hermanas, 1942) aconseguí mantenir el control del partit al 30 Congrés del PSOE i aprovaren defensar la continuïtat dins del pacte atlàntic.\nA la Casa Verda funcionava el Grup per la Pau i el Desarmament.\nCRÒNICA DE 1984\nEl mes de gener dimitiren l'alcalde de Sagunt i disset regidors, d’un total de vint-i-cinc, per protestar contra el tancament definitiu dels Alts Forns del Mediterrani (AHM). En febrer la direcció de l’empresa ordenà el tancament de l’alt forn 2 i l’acomiadament de 777 treballadors. L’endemà els treballadors es negaren a l’aturada del forn, l’empresa respongué paralitzant els subministraments i els treballadors respongueren convocant una vaga. Acomiadaren a 230 obrers per no acatar l’ordre de tancament. Després de dures negociacions, els representants sindicals acceptaren l’aturada del forn a canvi de la readmissió dels que havien acomiadat. El 29 de març, la direcció destituí al president d’AHM per haver anul·lat els despatxaments sense obtenir contraprestacions. Finalment el 5 d’abril arribaren un acord per al tancament pactat a canvi de garantir que els treballadors afectats serien recol·locats. El tancament total es va anunciar el 5 d’octubre.\nEn febrer el diari MEDITERRÁNEO de Castelló començà a parlar d'una estranya malaltia que afectava els boscos dels Ports, als termes de Morella, Cinctorres, Castellfort, Portell de Morella i Sorita. Havien detectat la proliferació d’un fong paràsit Cenangyum ferruginosum, que prosperava als pins, cremant les acícules entre finals d'hivern i principi de la primavera. Els tècnics de l’ICONA estaven convençuts que la causa eren les emissions de la Central Tèrmica d’Andorra, propietat de l’Institut Nacional d’Indústria (INI). La mala qualitat dels carbons que cremava provocaven pluja àcida que debilitava als arbres i no podien defensar-se dels atacs del fong. El governador civil de Castelló, Joaquín Azagra Ros (Paterna, 1949), defensava que segons la Direcció General de Medi Ambient el fong s’havia estés a causa de la sequera, però que els lignits amb un 10% de sofre que cremava la tèrmica podrien estar agreujant el problema dels fongs. El batle de Morella, Francisco Blasco Orti (1921-2003), es queixava que al seu terme haurien de talar entre 10 i 12.000 m³ de fusta.\nEl mes de febrer el senador José María Escuín Monfort (Atzeneta del Maestrat, 1937-2000), del Partit Popular, va presentar una proposició de Llei per a declarar el Parc Marítim Terrestre de les Illes Columbretes.\nEls llauradors estaven assecant les marjals de la Safor, bombant aigua a la mar, tot mentre s’aterrava bona part de la marjal de Xeresa-Xeraco per transformar-la en camps de conreu i vora mar es construïen urbanitzacions turístiques.\nA Alacant isqué al carrer una revista ecologista i pacifista, anomenada LA OCA.\nL’administració central va transferir les competències administratives per a la conservació de la natura al País Valencià mitjançant el Reial decret 2365/1984, de 8 de febrer.\nA l’embassament de Beniarrés aparegueren tones de peixos morts per la contaminació.\nEl 30 d’octubre moriren nou persones i vint resultaren ferides en xocar dos trens de FEVE a la Vila Joiosa.\nLes autoritats intentaren tancar l’emissora ecologista Ràdio Puça.\nL’Associació de Veïns el Far del Grau de Castelló denunciaven que la factoria d’Explosivos Rio Tinto (ERT) continuava descarregant amoníac a pesar de tindre una sentència del Tribunal Suprem que prohibia fer-ho mitjançant unes arquetes de conducció de fluids. Eixe any havien descarrilat dos trens que eixien de la factoria carregats d’amoníac, quan anaven cap a les factories de PROQUIMED i PETROMED.\nOn abans hi havia un magatzem de creïlles arribà la modernitat a València amb l’obertura de l’Auditori Pacha València, el 23 de desembre de 1983. Els promotors foren Napoleón Beltrán, Rangel Beltrán, Jeff Teysandier, Pichi Ferris i Vicente Mañó. Les instal·lacions contenien dues sales, la més gran era l’Aditorium i en el primer pis hi havia una altra més xicoteta, la sala Garage. En ella s’estrenaren molts grups que començaven i que amb pas del temps es farien molt importants. El 7 de gener oferiren el primer concert i triaren a Alaska i Dinarama amb Mc. Namara i Pedro Almodóvar, el mes de febrer actuà The Psychedelic Furs i en març Depeche Mode. En 1988 canviaren la marca de Pacha per Arena. La sala de concerts hagué de tancar definitivament en 1999.\nEl mes de gener es va detectar per casualitat un camió que estava greument contaminat per radioactivitat en passar prop del laboratori de Los Álamos, als Estats Units. El transport duia una font de Cobalt-60 procedent d’una unitat de radioteràpia d’un hospital de privat de Ciudad Juárez, a Mèxic. El diari EL PAÍS anunciava en una de les notes de la portada del 21 de juliol, que a una central nuclear britànica s’havien produït fuites que havien multiplicat els casos de leucèmia als voltants.\nEl mateix mes a Estocolm es va fer la Conferència de Desarmament en Europa (CDE), en eixe moment era l’únic fòrum internacional en el qual participaven les dues superpotències, en haver-se paralitzat les que es feien a Ginebra per intentar reduir les armes nuclears d’abast mitjà (INF) i la que tractava els míssils intercontinentals (START). Els Nord-americans desplegaven en Europa míssils de creuer i els Pershing 2 mentre els soviètics muntaven els SS-20. El 21 de març un submarí nuclear soviètic xocà amb un portaavions nord-americà al mar del Japó.\nEl 24 de febrer s’anuncià que el contracte programa pactat entre el govern socialista i RENFE que contemplava el tancament de 3.055 quilòmetres de vies, l’equivalent a un 22,5% de la xarxa nacional de ferrocarril. Defensaven que estratègica respecte de l’equilibri regional, en realitat intentaven reduir les copioses pèrdues. Aquesta decisió condemnava a les comarques rurals de l’interior, les que anys després serien “l’Espanya buidada”.\nEl 29 de març el govern del PSOE decretà la moratòria nuclear, anuncià que paralitzava les obres de construcció de les centrals de Lemóniz, Valdecaballeros I i II i el segon grup de Trillo. Per a compensar a les empreses propietàries ficaren impostos al consum elèctric. El 10 de desembre de 1983, a la Ribera d’Ebre entrà en funcionament la central nuclear Ascó I. Pocs dies després, el 30 de gener, esclatà un alternador per una fuita d’hidrogen, provocant dos ferits lleus, segons fonts oficials. Les instal·lacions de Lemóniz estaven pràcticament acabades i romanen sense ús des d’aleshores. El govern d’Euskadi ha considerat diferents possibilitats per a les seues instal·lacions, des de convertir-les en una central de cicle combinat, fins a fer algun tipus de parc temàtic.\nEl 26 d’agost xocà un transbordador alemany amb el vaixell francés Mont-Louis, que naufragà prop d’Ostende (Bèlgica). Duia a la ciutat soviètica de Riga 450 tones d’hexafluorur d’urani en 30 contenidors.\nL’11 de setembre un incendi forestal a l’illa de la Gomera provocà la mort de vint persones entre les quals estava el governador civil de Tenerife, Francisco Javier Alfonso Carrillo (Puerto de la Cruz, 1948-1984), catorze més quedaren greument cremades. Es cremaren 900 hectàrees de matolls en un incendi que no semblava especialment greu, però un canvi sobtat del vent provocà una gran bola de foc que pujà pel barranc de la Laja i cremà al grup que estava vigilant l’evolució del foc, des de la carretera en la part alta del barranc.\nLa matinada del 3 de desembre a la vila de Bhopal, Índia, es va produir una fuita d'isocianat de metil en una fàbrica de pesticides agrícoles de l'empresa nord-americana UNION CARBIDE CORPORATION, que estava al mig d’un populós barri de barraques, quelcom prohibit per les lleis. Les causes no estan clares del tot, pareix que en tasques de neteja amb aigua a pressió arrossegaren cristalls de clorur sòdic que entraren en contacte amb el gas emmagatzemat i es va produir una reacció en cadena que va alliberar 42 tones d'isocianat de metil (MIC). És un compost orgànic, un gas molt tòxic i irritant, perjudicial per a la salut humana.\nUn núvol de gasos va recórrer la ciutat i en les primeres 72 hores moriren 12.000 persones, finalment les autoritats comptabilitzaren 25.000 morts. Els efectes d’inhalar el gas més diluït provocaren malalties a mig milió de ciutadans: ceguesa, dificultats respiratòries, tumors, paràlisi cerebral, trastorns neurològics i deformacions. Trenta-set anys després encara hi havia milers de persones afectades i continuen naixent xiquets amb malformacions. Les xiquetes no menstruen fins als divuit anys i les dones arriben a la menopausa als trenta.\nEl 2010 un tribunal indi condemnà vuit directius de l’empresa a dos anys presó i a pagar uns 11.000 dòlars cadascú, era l’equivalent a un salari mensual d’un gerent, cap d’ells entrà al presidi. L’empresa pagà 470 milions de dòlars d'indemnització, part de les quals se'l va quedar el govern indi i abandonà unes instal·lacions que estaven plenes de tota mena de residus tòxics. Les restes de la factoria encara hui s’alcen al mig del barri, mentre l’aigua continua enverinada, els animals domèstics moren aviat i no hi ha cap ocell.\nEixe mateix mes la diputada verda alemanya Petra Kelly (Günzburg, 1947-1992) va afirmar en una sessió al parlament del seu país que Felipe González havia acceptat unir l’entrada a la CEE amb la continuïtat a l’OTAN, a més s’hauria compromés a autoritzar l’emmagatzemament de bombes de neutrons a les bases que tenien els nord-americans a Espanya.\nJoan Martínez Alier (Barcelona, 1939) és un economista catedràtic emèrit de la UAB i cofundador de l’Institut de Ciència i Tecnologia Ambientals. Aquest any publicà el llibre “L'ecologisme i l'economia. Història d'unes relacions amagades” (1984) editat per Llibres a l’Abast 62. Es tracta d’una història clàssica de crítica ecològica a la ciència econòmica, escrit des de l’òptica d’un militant ecologista d’esquerres, però sense renunciar en cap moment al rigorós mètode científic. Fa una anàlisi de l’etapa inicial de l’Economia Ecològica, caracteritzada pel descobriment dels límits físics i ecològics del creixement i per la crítica global al model de desenvolupament industrial. Després analitza l’evolució cap a una segona etapa, basada en una exploració cada cop més sistemàtica dels fluxos d'energia i de materials del sistema econòmic i la seua estreta interrelació amb les ciències socials.\nAlier també és autor del EJAtlas (www.ejatlas.org), un mapa en línia que recull tots els conflictes ambientals al llarg de la història, dividits en categories; aigua, energia nuclear, mineria, combustibles fòssils, extracció de biomassa, residus, infraestructures, indústries, conservació de la biodiversitat i turisme, compta amb més de 3.200 casos documentats. És membre fundador de la Societat Internacional d'Economia Ecològica i de l'Associació Europea d'Economia Ambiental.\nEl mes de novembre va publicar-se el primer volum de l'enciclopèdia "Història Natural dels Països Catalans" dirigida pel Dr. Ramon Folch i editada per Enciclopèdia Catalana S.A.\nA Castelló, Rafael Pardo Gutiérrez va publicar “Las aves del naranjal de la provincia de Castellón”, de l’Editorial Confederació Espanyola de les Caixes d’Estalvis. El pròleg estigué a càrrec de Daniel Gozalbo Bellés (Costur, 1948), cap del Servei Territorial d’Educació de la Generalitat.\n1984 AGRÓ Andorra Bhopal CAME CEAN CODA Cofrents Columbretes ecologistes Estació Ornitològica Albufera GER Greenpeace història naturalistes Nuclear OTAN País Valencià Sagunt Tèrmica\nEtiquetas: 1984 AGRÓ Andorra Bhopal CAME CEAN CODA Cofrents Columbretes ecologistes Estació Ornitològica Albufera GER Greenpeace història naturalistes Nuclear OTAN País Valencià Sagunt Tèrmica


L’adrianenc Jonathan Álvarez participa aquests dies al Campionat d’Europa de Lluites Olímpiques — Ajuntament de Sant Adrià de Besòs\nSou a: Inici Sant Adrià per temes Alcaldia Notícies L’adrianenc Jonathan Álvarez participa aquests dies al Campionat d’Europa de Lluites Olímpiques\nSant Adrià de Besòs es troba en un moment clau a l’àmbit esportiu, amb joves promeses que despunten a nivell mundial. L’últim d’ells és Jonathan Álvarez, de 24 anys, que ja es troba a Roma per participar aquests dies al Campionat d’Europa de Lluites Olímpiques.\nEl campionat és un preparatori per als classificatoris que es celebraran dintre d’uns mesos i podrien suposar la passe a les Olimpíades per a Jonathan. L’esportista, de només 24 anys, porta dedicant-se a la modalitat de lluita des dels 4 i té interès en dedicar-se professionalment a aquest món en un futur.\nSergio Avellaneda, també destacat\nJonathan no és l’únic esportista adrianenc destacat. A l’àmbit de l'aeròbic, Sergio Avellaneda també es prepara per representar Espanya al campionat mundial BAKU 2020, a la modalitat aeròbic del 24 al 26 de maig a l’Azerbayán.\nAmb només 20 anys i estudiant de Comunicació Audiovisual, porta dedicant-se a aquest esport des de que va complir 11 anys. Entrena 14 hores setmanals i té molt clar que seguirà desenvolupant la seva passió esforçant-se ‘fins que el cos aguanti’ i no tanca portes a ser entrenador algun dia. Pel moment, té voluntat de seguir a la Selecció espanyola, com ho ha fet des de 2015.\nLa ciutat de Sant Adrià de Besòs té altes expectatives en aquests dos esportistes i els desitja molts èxits en els reptes futurs que els esperen.


Dijous, 16 Gener 2020 23:24\nLa Generalitat va multar el 2015 l'empresa Iqoxe, on dimarts hi va haver una explosió que va comportar tres morts i set ferits, per no passar a temps els controls de qualitat de l'aire, segons ha avançat el diari 'Ara' i ha confirmat el Departament de Territori i Sostenibilitat. Aquest fet va comportar a la firma una multa de 20.000 euros, tot i que en va pagar 12.000 per fer-ho dins del termini de bonificació. Posteriorment, Iqoxe va passar els controls de qualitat de l'aire i els resultats no van ser objecte de multa.\nD'altra banda, una inspecció de la Generalitat va detectar el mateix any que l'empresa havia produït més òxid d'etilè del que tenia permès. Es va obrir un expedient per aquesta qüestió, però finalment no va acabar en sanció.


interference fit (angl.) o apriete (cast.), com es diu en català? (mecànica) – Sens Dubte\ninterference fit (angl.) o apriete (cast.), com es diu en català? (mecànica)\nA l’article ajust d’Enciclopèdia.cat es detallen els diferents resultats d’ajustar dues peces. Els dos tipus bàsics són ajust amb joc (clearance fit) i ajust amb serratge (interference fit). Aquests dos tipus també s’anomenen respectivament ajust mòbil i ajust fix.\nA l’article ajust de la Viquipèdia es fa un classificació parcialment diferent; no es parla dels dos tipus bàsics (amb joc o amb serratge), sinó d’una gradació que va des de l’ajust forçat dur a l’ajust molt folgat, amb tots els graus intermedis.\nSobre el terme serratge, cal dir que està documentat en el Cercaterm, dins l’obra Enginyeria industrial: Mecànica i Termodinàmica de la UPC, amb l’equivalent castellà apriete. També s’ha documentat en proves d’accés a la universitat.


La vaga general mobilitza un miler de persones amb la mirada fixada al judici | elCugatenc\nLa convocatòria de vaga general de la Intersindical-CSC coordinada a nivell local per un Comitè de vaga i pel Comitè de Defensa de la República ha mobilitzar prop d’un miler de persones en el seu moment més àlgid, quan al migdia s’ha ajuntat la manifestació que ha creuat el centre de la ciutat amb la gent que esperava a la plaça de la Vila per a la concentració de les 12. Llavors prop d’un miler de persones s’ha trobat al davant de l’Ajuntament, on s’han fet càntics a favor de l’alliberament dels presos, de la desobediència i de la independència.\nLa jornada ha transcorregut amb un alt seguiment a la convocatòria a l’Ajuntament i els serveis municipals, segons l’alcaldessa, Carmela Fortuny, mentre no ha tingut un gran efecte sobre el comerç i els serveis, encara a l’espera de xifres concretes. Tot i així, ha estat evident que el judici del procés ha estat protagonista de les protestes amb bona part del sobiranisme santcugatenc mobilitzat amb llaços grocs, estelades i cartells dels polítics presos i exiliats.\nLa jornada ha començat amb un tall de les vies a l’estació de Sant Cugat. Prop d’una cinquantena de persones han obstaculitzat la xarxa de Ferrocarrils ja que han bloquejat la circulació de les dues vies que passen per l’estació del centre i, en conseqüència, els ramals de Terrassa i Sabadell. Hi han accedit passades les set de la matinada i han restat a les vies fins gairebé les vuit.\nEn aquell moment els Mossos d’Esquadra, després de negociar amb els manifestants, els han demanat marxar i, quan aquests emprenien el camí per marxar pel lloc per on havien accedit –saltant una tanca– els agents els han envoltat per treure’ls per un altre lloc. En primera instància s’han emportat tres persones i posteriorment la resta del bloc. A fora han identificat tres persones i, segons els manifestants, dins de l’estació se n’han identificat dos més.\nMés enllà del descontent d’alguns passatgers i el descontrol durant unes hores al servei de Ferrocarrils, l’actuació ha portat polèmica per la resposta dels Mossos. Tal com ha denunciat el Comitè de vaga més tard en un comunicat que han llegit en la manifestació que començava a les 11 del matí a la mateixa estació, els agents els han tret a empentes i també han fet ús de les porres extensibles ferint, sempre segons la versió dels manifestants, una persona. Posteriorment l’alcaldessa Carmela Fortuny ha assegurat que, revisant les imatges facilitades pel cap dels Mossos, no ha vist cap actuació desproporcionada.\nL’activitat ha seguit al matí amb la manifestació que ha creuat l’eix de vianants. Més de mig miler de persones han marxat pel centre de la ciutat entre consignes en contra del judici i en favor de l’autodeterminació i dels Països Catalans. Diversos comerços han tancat momentàniament al pas de la protesta, que només s’ha aturat al davant del Mercadona del carrer Valldoreix en senyal de protesta davant les dificultats d’alguns treballadors per exercir el dret a la vaga.\nLa marxa ha transcorregut amb normalitat i sense incidents. Ha deixat una de les imatges més curioses al seu pas per la plaça d’Octavià on, com cada dijous, hi havia instal·lat el mercadet. La manifestació ha tornat a tenir la imatge més icònica, com ja va passar a les vagues generals del 3 d’octubre i del 9 de novembre del 2017, a la baixada de l’avinguda Francesc Macià.\nEl recorregut ha clos a la plaça de la Vila, on esperaven centenars de veïns que s’han unit als manifestants en una concentració que només ha tingut un parlament –la lectura del manifest que ja havien llegit a l’arrencada del recorregut– i que ha acabat, després d’uns quants càntics més, amb el cant dels Segadors. Ha estat llavors quan Fortuny ha atès els mitjans per informar que a la ciutat no hi ha hagut cap incident durant la jornada més enllà del tall dels Ferrocarrils.\nA partir d’aquell moment la reivindicació ha perdut força a la ciutat ja que, abans de la trobada a dos quarts de cinc per acudir a la manifestació de Barcelona, només hi ha hagut un dinar popular a la plaça de l’1 d’octubre on hi ha participat una trentena de persones. Durant la vaga, elCugatenc ha fet un minut a minut en clau local. A continuació, un recull de fotografies de la jornada:\nFree Romeva visibilitza vulneracions de drets més enllà del judici del procés amb una exposició\nEl col·lectiu de suport qualifica la causa judicial com una mostra més d’una vulneració de drets fonamentals habitual a l’Estat.


Relat "carta de comiat"\nInici > detall del relat: carta de comiat\nSi llegeixes aquestes linies és que finalment hauré escrit tot allò que tinc al pap i prou valor com per enviar-te-les. He començat a escriure però realment no sé el final que tindran. Potser d´aquí a deu o dotze paraules llençaré la ploma contra la paret, estriparé el papers i em posaré a plorar. No ho sé. L´única certesa que tinc ens aquest precís instant del temps és que m´he de morir i que he d´escriure tot això. He de buidar-me. No sé el motiu perque la culpa no marxarà però com a mínim m´hauré sincerat amb tu. Si em permets, continuo.\nNo em vull disculpar pel que vaig fer. Allò no té disculpa. Crec que estariem d´acord. Em sembla que aniré una mica al passat. No em justificaré, només explicaré els fets. No busco el perdó perque sé que no en tinc.\nEt vaig veure per primera vegada quan tenia setze o disset anys. Tu també tenies la mateixa edat. Fins aleshores només t´havia mirat. Aquell dia et vaig veure i tot jo em vaig adonar que eres la noia més bonica del món. Estaves davant del forn de can Pujol i anaves amb la Francisqueta de can Mas i amb l´Adelina. Vestit blanc i cabell recollit. Que preciosa que eres! Aquell dia no vaig dormir gaire bé, t´ho ben asseguro. Em vaig haver de calmar una mena d´escalfor que tenia dins. Mossèn Andreu sempre ens deia que si ho feiem ens quedariem cecs, aniriem a l´infern, que era el pecat d´un tal Onan. No vaig poder-ho evitar. Estava cagat de por per quedar-me cec i no poder tornar-te a veure mai més. Tant se me´n fotia l´infern. Només volia tornar-te a veure.\nReconec que vaig embogir per tu. El meu net m´ha dit que és cosa de la dopamina. És molt bon noi el meu net i sap moltes coses. Et vas convertir en una obsessió. Havies de ser meva. Tu ja saps que en aquella època tot el que volia ho obtenia. Era alt i gros, guapot, popular. Ningú al poble em feia ombra. Havia de tenir la més bonica.\nRecordes la conversa que vam tenir el dia que em vaig declarar? Aquell dia que em vas rebutjar em vaig sentit traït, ultratjat. Vaig començar a odiar-te. És veritat que de l´amor a l´odi hi ha un pas, petitet. No em va costar gens odiar-te. No t´havies donat la volta que ja ho estava fent. Estava furiós que t´estiméssis aquell pobre noi, el Pep. Era un desarrapat, un mort de gana. Pensava que eres una idiota, que no veies el que et convenia i que era jo. Jo podia satisfer tot allò que necessitaves i ell no. Ja veus que jo sí que estava cec. Tu només volies estar al costat de l´home que estimaves. Si era pobre o ric no importava. Jo això no vaig saber veure-ho.\nEm vaig anar ofuscant fins que et vaig veure aquell dia per la nit. Altres vegades t´havia seguit, d´amagatotis. Aquell dia anava torrat i estava inflat de desig. No ho vaig poder evitar i em vaig llençar sobre teu. I vaig fer el que vaig fer. Què puc fer, demanar-te perdó? Té algun sentit després de tants anys? Estic penedit pel que vaig fer. No sé si et servirà de molt però ara mateix estic plorant. També he plorat moltes vegades durant aquest anys i no ha servit de res. La culpa la porto dins meu i m´acompanyarà fins i tot més enllà d´aquesta vida. Sincerament no crec que tingui perdó tot i que te´l demano. Fa molts anys l´Esteve em va dir que més baix no podia haver caigut i tenia raó. Per què no el vas deixar que em matés? M´hauries estalviat tots aquests anys de dolor. Era potser la teva venjança? No hi ha res pitjor que viure amb l´ànima desfeta. I què me´n dius de veure el teu fill pel carrer, veure´l créixer i no poder-li dir res? L´Aniol és fill meu veritat? Té la meva cara i els meus ulls. Ha sortit alt i fort. Moriré sense saber-ho de debò. Prefereixo pensar que ho és. Us en heu sortit i estic content.\nJo m´he estimat la meva dona, la Teresa, però mai com et vaig estimar a tu i com encara t´estimo. Sempre he tingut recança, com si li estigués fallant. No li ha faltat mai de res però no tot acaba ens bens materials. No he estat mai capaç de ser sincer amb ella. Què li hagués dit? que estimava a un altra però que la vaig forçar i no en volia saber res de mi? M´hagués abandonat de forma instantània. Jo no podia passar per una vergonya com aquella. Jo no. He estat un egoïsta tota la vida. He pensat sempre abans amb mi que amb els altres. Podia haver estat més bon marit i ara ja he fet tard. És trist marxar així.\nPenso que si no hagués estat tant fill de puta i no t´hagués agredit potser després de la mort del Pep hauriem pogut estar junts. No ho sabrem mai però la meva conducta em va tancar les portes a aquesta possibilitat. Al final cadascú té allò que es mereix en aquesta vida. A mi m´ha tocat la pena de no poder estar amb tu i conformar-me en veure´t d´un troç lluny. És pitjor que la presó o la forca. I de retruc no he pogut estimar sense limit, de debò. He fet mal als que de debò m´han estimat a mi, els he enganyat.\nLa Teresa no en sap res de tot això. Li he amagat tota la vida. Ara pateix molt perque sap que estic a punt de morir-me. Ella m´estima més del que jo l´estimo a ella. Si, ja veus, tinc un mal dolent incurable. Potser demà ja sóc al sot. No em fa mal res però pel que sembla m´està matant per dintre.\nEt puc explicar un secret? Durant la guerra, vam sabotejar les armes que fabricavem. El Ton i jo. Pobre Ton, el vaig ben enganyar. El vaig engalipar dient-li que així podiem contribuir a acabar abans la guerra i que deixés de morir gent. Saps la veritat? Ho vaig fer per tu. Sincerament tant se me´n fotien els que morien al front però si podia contribuir a acabar aquella matança qui sap si el Pep se´n salvaria i podria tornar al teu costat. Ja sé que això no m´eximeix del que vaig fer però em va permetre tenir la consciència una mica més tranquila. Si no ho hagués aconseguit potser m´hauria fotut al tren. Al final no va servir per a res i jo vaig haver de continuar jugant-me el coll fins al darrer moment. El meu i el del Ton. Sí, em vaig jugar la vida del meu amic. Mort el pep, no podia deixar de fer-ho. El Ton hagués sospitat. Fins aquest extrem sóc egoïsta. Tan mala persona sóc?\nVindràs a meu enterrament? T´ho demano sisplau. Vine. Fes-ho per aquest pobre i malparit vell. Llencem pedres, escup sobre el taüt, meleeix-me els òssos però vine. Fes-me aquest favor, sisplau. M´he passat la major part de la meva vida en patiment. Deixa´m marxar en tranquilitat. L´infern se´m farà més suportable.\nBé, acabo ja. Crec que t´ho he dit tot. No sé com et faré arribar aquesta carta ni si podré fer-ho. En qualsevol moment es pararà el fetge o el ronyó o el cor i ja hauré begut oli. Espero que l´últim que es pari sigui el cor. Que continui bategant fins al final. Bategarà pel meu fill, bategarà per tota la meva família però sobretot bategarà per tu, Maria del Mar. Fins el darrer al·lè pensaré en tu.\nT´estimo fins a morir


zen-sanbo-mallorca: Estimar la veritat...\nEstimar la veritat...\nDimarts, 24 de juny de 1014\nGràcies a www.meteofelanitx.com\nper les fotos\nque l'home pot assolir\nés que la vida\nno té sentit'\nLev Nikolàievitx Tolstoi (+)\n(Jasnaja Pol'ana, 1828 — Astapovo, 1910)\nAra fa catorze anys un bon amic em va fer arribar una felicitació amb aquestes proverbials paraules del mestre d'escriptors rus. La vaig desar dins un calaix de la memòria i, avui, em plau compartir-la amb tots vosaltres.\nDe Tolstoi en podríem parlar una vetllada sencera i una altra i una altra, encara.\nMalgrat totes les lloances que va rebre com a autor de dos pilars de la civilització russa, Anna Karènina i Guerra i pau, Tolstoi en va renegar al final de la seva vida, per no considerar-les tan autèntiques.\n1. ‘Estimar la veritat’\nTolstoi defensa aquest argument a La mort d'Ivan Ílitx, en la qual el protagonista principal lluita contínuament contra la família i els criats, exigint, més encara que l'aigua i el menjar necessaris per seguir viu, honestedat.\nAquesta ànsia tolstoiana de representar la pura realitat apareix en frases com ara:\n'L'heroi de la meva novel·la,\nel que estimo amb totes\nles forces de l'ànima,\nel que m'he esforçat a reproduir\nen tota la seva bellesa\ni el que ha estat sempre,\nés i serà meravellós,\nés la veritat'.\nTolstoi, que també va deixar escrit allò de:\nperò no té gens de pressa\nen fer-ho saber'\no aquella altra sentència memorable que diu\n'La raó no m'ha ensenyat res. Tot el que sé m'ho ha donat el cor'\nens serveix per introduir una altra peça mestra: l'aritja.\n2. Aritja: punt i final?\nObra de Fina Pérez\nL'aritja posa punt i final al recorregut a Ciutat. Divendres, 27 de juny, a les 20.00h, es clou l'exposició al Centre de Cultura de SA NOSTRA (+) que ha romàs oberta d'ençà el 23 de maig. I ho fa amb una proposta autèntica, valenta, d'art musical arriscat al precipici de l'harmonia i la veritat, que tant estima Tolstoi.\nL'últim dia per veure, contemplar, meditar o embambar-se amb les petites meravelles que ens han regalat Antònia Oliver, Ramon Valentí, Adolfina Pérez i Margalida Capellà, els quals conformen el grup d’artistes plàstics, que han desenvolupat el projecte ARITJA, d’ençà el desembre de 2011.\nLa música és la matriu que encobeeix aquesta aritja bella i austera, atent i alegra, que ens abraça en un encontre d’aires, dins l’alè, com ens comentava Antònia Oliver:\n‘després de l’abraçada, els pulmons\ns’obren en tot el seu espai dins\nel pit, perquè hi entri l’aire fresc’\nTendrem el plaer d’escoltar al music i compositor Miquel Angel Aguiló, mestre i virtuós del violoncel, que interpretarà per a la cloenda de l’exposició, una selecció dels misteris que amaguen les suites de Johann Sebastián Bach.\nDe fet, Aguiló, que actuarà amb un violoncel barroc de tres-cents anys, se centrarà en les quatre primeres suites de les sis que es coneixen del gran mestre alemany.\n3. El mà a mà de Bach i Aguiló\nEl programa seguirà aquest recorregut.\nSuite núm. 2 en Re menor\nLes tres notes inaugurals\nja denoten una tristor\nque vesteix de tremolors\nHan arribat males noves\nque es configuren com una teranyina\nque ho envolta tot...\nEn aquest moviment,\nseriós i ben construït,\nes reflecteix l’estat\nAquest és l'amagatall\nde la vida de Bach...\nÉs un ‘koan’,\nFranca, candorosa, vulnerable,\naquesta sarabande –segons Rostropovitx-\nsembla feta a mida\nd’una persona que resa...\nOració en estat pur...\nAlegre i animada,\nla giga posa punt i final\ndels anteriors moviments.\nL’excitació que deixa a l’oient\nés dolça i agradable...\nEl somni d'una nit d'estiu...\nDe la Suite núm. 3 en Do major\nL’allemande reflecteix el misteri,\nla por al territori desconegut, ignot...\nTrepitgem un sorral movedís...\nAquí, fem peu.\nSorgeix la passió.\nEl goig i l’esperança dansen a escena...\nEl moviment no és fàcil.\nEl to es bell, clar i net, i convida a ballar.\nSuite núm. 4 en Mib Major\nTorna el malson.\nL’esquelet de la composició és prim, tendre, monòton.\nNi sang ni pell. Res.\nEl retrat d’allò inefable.\nEls dervitjos sufís?\nLa tonalitat del mi bemoll\nse reserva per moments\nde gran intensitat litúrgica.\nsobre la vida i la mort,\nsobre l’amor i la divinitat...\nBouree I – IIGiga\nAquí apareix la dita de Pau Casals\n‘quan millor sona una corda\nés quan és a punt de trencar-se’.\nVirtuosisme i exhuberància\namb una concentració extrema.\nÉs el ‘samadhi’...\nLa consciència oceànica...\nAl final, en Miquel Àngel ens vol fer el millor present:\nLa Suite núm. 1 en Sol Major\nL’essència de la història que conta cada suite ja es concentra en el preludi.\nEn aquest primer moviment,\nBach ens mostra\nel món de les emocions,\ndels pensaments il·lusoris...\nSón les credencials,\nels senyals d’identitat\nmés simples i senzills...\nL’elegància surt a escena.\nEl drama s’afronta\ndes de la lentitud\nLa gran bellesa...\nEl rei la ballava\namb una gràcia\nÀgil i alegre...\nBot i corr...\nEl ball de la vida...\nEls lloc sagrats\nno volen únicament\nEl to és greu,\nLa rel de fe,\ntan necessària i adient.\nLa giga ens obre\nun espai interior.\ni el tot.\nFinalment, podrem escoltar el silenci.\nEl so del violoncel apagarà l’enrenou de la sala i tu i jo i l’aritja tornarem a la naturalesa essencial, al lloc de la gènesi i a l’origen de totes les coses...\nL’entrada donatiu del concert, 5 euros, també té un destí: Talnique.\nAquest és l’objectiu de les obres socials que duem a terme des de l’Escola de Zen Sanbo Mallorca.\nPer acabar, cedirem la darrera paraula a Lev Tolstoi que podria dir:\n‘Només hi ha una manera\nde ser feliç:\nviure pels altres’\nArribats fins aquí, donar-vos les gràcies, convidar-vos al concert i a donar-li veu entre família i amistats i un últim regal si feis clic aquí +.\nI si us ha agradat i en voleu més, clicau-clicau, i en tendreu més i més i +


El telecadira del Pla de Les Pedres ja té instal·lat el cable principal - Diari de la neu\nEl telecadira del Pla de Les Pedres ja té instal·lat el cable principal\nLes obres de la nova pista Valira i la prolongació de Solanelles avancen\nAndorraRedacció 24.09.201918.30 h\nVista del telecadira Pla de les Pedres ahir dilluns Autor/a: Diaridelaneu.cat\nLes obres de prolongació del telecadira Pla de les Pedres segueixen endavant. El cable principal de sustentació per a les cadires ja es pot veure instal·lat i fa unes setmanes es va desmuntar l'estació intermèdia. Si no hi ha cap imprevist el nou giny mecànic haurà d'estar operatiu de cara a la temporada 2019-20.\nTambé s'està treballant en les dues pistes d'esquí: per una banda en l'adequació entre bosc de la prolongació de la pista la Solanella i, per l'altra, en la nova pista verda que es preveu construir entre l'aparcament del Cubil i la base del nou Pla de les Pedres.\nAquesta pista verda, que de moment s'ha batejat amb el nom de Valira, permetrà una connexió més ràpida entre els dos sectors més allunyats de Grandvalira. Així, per anar del Pas de la Casa fins a Encamp ja només faran falta tres remuntadors i dues pistes (una blava, Pastora, i la verda de nova construcció).\nHan començat les obres per instal·lar xarxa de neu produïda a la prolongació de la pista Solanelles\nHan començat els moviments de terres per a la nova pista Valira al sector de Grau Roig


10.000 afectats per la vaga\n31 maig 2020 02:44\nL'aturada convocada pel comitè d'empresa dels Serveis Ferroviaris de Mallorca es va desenvolupar amb normalitat, però sense perspectiva d'acord a l'horitzó. De moment, ja hi ha convocada una altra protesta per al dia 27 de juliol\nBorja Català/Tomeu Canyelles | 21 juliol 2009\nDurant la jornada de vaga, que començà a les 10.00 hores, no es produïren incidents destacables i els serveis mínims, establerts en un 50%, es compliren amb normalitat.\nAquesta cobertura indispensable abraçava principalment les hores punta, a fi que els usuaris poguessin acudir a les seves destinacions sense grans retards, però amb menys freqüències de les habituals. Així, per exemple, el tren que fa el recorregut entre Palma i Manacor se n'anà a les 14.00 hores de Ciutat i no hi hagué cap altra sortida fins a les 16.00 hores, quan en dies normals parteix cada mitja hora.\nQuant al servei de metro, es prestà amb una freqüència de 45 minuts entre les 7.00 i les 20.30 hores, mentre que entre les 20.30 i les 21.52 hores els intervals eren de 60 minuts.\nCal recordar que per a demà s'ha instat els empleats a una nova reunió amb la direcció dels Serveis Ferroviaris, amb la intenció que es desconvoqui la vaga de dilluns.\n"L'acord amb SFM no és a prop"\nEl president del comitè d'empresa dels Serveis Ferroviaris de Mallorca (SFM), Alejandro Hoyas, assegurà ahir que no es preveu la fi de les negociacions amb la companyia i que, per tant, l'acord "no és a prop", perquè considera que la direcció "es nega" a atendre les seves demandes d'incorporar 15 mecànics de manera progressiva.\nSegons Hoyas, els trens que circulen per la xarxa ferroviària de Mallorca ho fan en condicions "segures, però no desitjables", i en destacà que l'empresa "ha reconegut que la seguretat té molt per desitjar".\nEl representant dels treballadors hi afegí que els SFM "han posat pegats" a les deficiències denunciades per la plantilla dotant els combois nous de vidres a les sortides d'emergència, martells i extintors. Unes mesures que el comitè d'empresa troba insuficients i que no s'ajusten a les seves demandes.\nQuant a la reunió de demà, Hoyas n'avançà que serà "llarga i intensa" i que hi ha punts "innegociables" segons la direcció, com és el cas del mecànics.\n"Els usuaris del tren no n'hem estat degudament informats"\n"Fa devers tres quarts d'hora que som aquí", afirmava un dels afectats per la vaga dels Serveis Ferroviaris de Mallorca (SFM). Als bancs de l'estació Intermodal de Palma, els nervis per les esperes es mesclaven amb la desinformació: "Em sent molest, no tan sols per l'espera, sinó també perquè crec que els usuaris no hem estat degudament informats d'aquesta aturada", manifestava un altre dels viatgers.\nTot i els esforços desplegats per mantenir-ne els usuaris al corrent, ahir dematí es podia observar que a la terminal de Ciutat n'hi havia molts que reaccionaven amb sorpresa, dubtes i tensió en descobrir que durant el dia tan sols s'oferirien serveis mínims, "insuficients" segons molts dels clients . "Hem vingut avui dematí a agafar el tren i hem descobert que hi ha vaga" era, sense cap dubte, una de les frases més repetides a primera hora.\nPerò aquesta imatge d'usuari sorprès i sense dades entra en contradicció amb la que n'oferien els treballadors de l'estació. Aquests afirmaven que els viatgers n'han estat "correctament" informats mitjançant anuncis, cartells i fullets en els quals es publiquen els horaris del dia. "A més, els ho fan saber quan es disposen a comprar els tiquets. Pensam que s'ha fet una bona feina, perquè gairebé tots els clients estan al corrent del que passa", sentencià un dels encarregats dels SFM. Els treballadors asseguraren que el matí d'ahir havia transcorregut amb "total normalitat" a la Intermodal de Palma i que les queixes havien estat poques. Un dels responsables de seguretat, desplaçat a l'estació específicament per vetlar pel compliment dels serveis mínims, a més d'estar atent a qualsevol intent de sabotatge, afirmà que la jornada havia estat "tranquil·la" i que "tots els horaris s'han complit amb rigor".\nSense incidents a Inca i a Manacor\nL'aturada de trens convocada per a ahir no afectà gaire els passatgers de la comarca de Manacor ni els d'Inca. Així, la vaga hi transcorregué amb normalitat.\nSegons les dades de l'estació de Manacor, la jornada es desenvolupà de manera tranquil·la i sense incidents. " La gent està ben al corrent d'aquesta aturada i ho planifica tot segons els horaris prevists", explicava una de les informadores. De totes maneres, el fet d'haver-hi pocs trens va provocar una acumulació d'usuaris en l'arribada i en la sortida dels combois més grossa que la d'altres dies.\nLa majoria de viatgers que agafaren el tren aclariren que la vaga no els havia afectats gràcies a la informació rebuda i alguns, fins i tot, s'hi mostraren a favor. "Sempre que sigui en benefici dels ciutadans està bé, i si els empleats fan feina en males condicions s'han de manifestar d'alguna manera: hi tenen tot el dret", explicava una passatgera.\nLa jornada tampoc no va tenir gaire repercussió a l'estació d'Inca. Els serveis mínims hi funcionaren amb tota normalitat i no es produïren aglomeracions a l'andana ni tampoc al vagons dels trens. Aparentment, res no feia presagiar que ahir fos el dia elegit pels sindicats dels Serveis Ferroviaris per dur a terme la seva protesta.\nPer sebas, fa mes de 10 anys\nTren de migjorn JA!\nja està bé de només fer trens cap al nord i cap a manacor!!!!\nFora tots els treballadors, oposicions noves fetes a funció pública i posada en marxa d´una empresa digna i neta de mafiosos.\nI què en sap el Conseller Vicens de trens, d'autobusos ni de carreteres?\nPerò no era professor d'institut? I que en sap un professor d'institut de tot això? I l'altre? en Jaume Jaume? A què es dedicava abans. Per què no es posa gent preparada per a cada lloc, conselleria o el que sigui. Colla d'arreplegats!!\nQuina formació tenen la gent que dirigeix la conselleria? Només savent això és fàcil entendre les barbaritats que diuen i que fan i volen fer. Indocumentats amb ganes de poder.\nVolem un transport públic de veres, prou shows mediàtics de trens absurds!\n" La esquerra no serveix per gestionar" una frase que s'ha escrit molt per aqui. El PP si que ha servit o serveix per gestionar??????? RESPOSTA:\nSIIIIIIIIIIIIIIII I MOLT QUE SERVEIX PER GESTIONAR ELS BENS PUBLICS, PERÒ SERVEIX I MOLT PER GESTIONAR ELS BENS PUBLICS QUE S'EN DU A LA SEVA BUTXAQUE I LES DELS SEUS AMIGUETS. PERO SENYORES ENCARA AMB ELS CASOS DE CORRUPCIO DEL PP TENEN COLLONS DE DIR QUE LA DRETA GESTIONA MILLOR. EM PAREIX A JO QUE A MALLORCA SOM UNA BANDA DE BENEÏTS IRRECUPERABLES.\nEs un detall interesant que tots els comentaris a favor dels "obrers" i dels "sindicalistes" tenen una putada de vots a favor i els que van a favor de la conselleria una putada en contra.\nLa conselleria s'ha convertit en una gran agència de publicitat del PSM, com pt ser que els funcionaris de la conselleria es dediquin a posar comentaris!!!! Aixi anam! i així segur que acabran per destruir la poca reputació que li quedava al PSM, que ineptes estam demostrant que som, SR Vicens i pandilla de amigotes per dignitat anau a casa que estau més guapos!\nPer Joana R. d'ArtÃ , fa mes de 10 anys\nConsellers amb nula formació en mobilitat!\nVoluntat de sortir a la tele cada dia del sr Vicens!\nVoluntat de fer projectes faraónics abns d'eleccions del PSM!\nNul respecte a la gent que utilitza el transport públic a les illes!


Arrenca el 10è Concurs d’Iniciatives Empresarials del Baix Llobregat Nord\nEls vuit ajuntaments de la zona nord del Baix Llobregat -Abrera, Castellví de Rosanes, Collbató, Esparreguera, Martorell, Olesa de Montserrat, Sant Andreu de la Barca i Sant Esteve Sesrovires-, a través dels seus departaments de Promoció Econòmica, han posat en marxa la convocatòria del 10è Concurs d’Iniciatives Empresarials del Baix Llobregat Nord, amb l’objectiu de reconèixer i premiar l’esforç emprenedor dels usuaris dels serveis d’atenció a emprenedors, i alhora difondre la cultura emprenedora entre els joves del territori.\nAquest dijous, 2 de maig, s’ha obert el termini per inscriure’s i romandrà obert fins al 4 d’octubre. La inscripció i documentació ha de ser lliurada als serveis d’atenció a emprenedors dels ajuntaments participants.\nEl concurs, que té cinc categories, busca augmentar la projecció externa dels serveis d’assessorament i acompanyament als projectes empresarials, incrementar el nombre d’usuaris dels serveis a les empreses per la publicitat que suposen aquests tipus d’accions aconseguint alhora una major implicació dels agents econòmics amb els serveis municipals.\nAmb la dinamització supramunicipal d’aquestes accions es pretén també incrementar la creació de noves empreses contribuint en el seu consolidament i enfortir d’aquesta manera el teixit econòmic del territori. Un altre dels objectius plantejats és també potenciar l’esperit emprenedor dels estudiants dels centres d’ensenyament secundari del Baix Llobregat Nord incentivant el talent creatiu i emprenedor, amb l’objectiu de dinamitzar i promocionar la iniciativa emprenedora a la nostra comarca.\nEn aquesta nova edició dels premis es proposen cinc categories diferents, enguany s’ha realitzat una modificació de les categories, substituint la ‘Millor iniciativa empresarial promoguda per aturats de llarga durada’ per la nova categoria ‘Millor parada de mercat’.\nMillor empresa en creació de llocs de treball: Premi de 2.000 euros pel guanyador i pels dos finalistes un premi de 500 euros cadascun.\nMillor empresa en el sector comerç: Premi de 2.000 euros pel guanyador i pels dos finalistes un premi de 500 euros cadascun.\nMillor empresa en el sector serveis: Premi de 2.000 euros pel guanyador i pels dos finalistes un premi de 500 euros cadascun.\nMillor parada de mercat: Premi de 2.000 euros pel guanyador i pels dos finalistes un premi de 500 euros cadascun.\nMillor idea jove de negoci: Premi de 3.000 euros repartit entre els centres d’ensenyament i els alumnes participants de la següent manera: Centre d’ESO 500 euros, alumnes d’ESO 500 euros, centre de batxillerat 250 euros, i alumnes de batxillerat 750 euros. Centre de cicles formatius 250 euros, alumnes de cicles formatius 750 euros i publicació de les millors idees jove de negoci al diari La Bústia. En cas de quedar desert algun dels premis previstos, el seu import es podrà destinar als altres premis establerts, de manera proporcional a cada categoria.\nPodran participar-hi aquelles empreses que tinguin el seu domicili social o activitat econòmica en qualsevol dels municipis organitzadors. S’exclouen expressament de la participació en el concurs les entitats sense afany de lucre i empreses el capital de les quals estigui participat per una administració pública. Tampoc podran participar-hi aquelles empreses que hagin estat premiades.\nMillor empresa en creació de llocs de treball: Es valorarà la trajectòria de l’empresa en la creació de llocs de treball, des de la seva creació fins a l’actualitat. També es tindrà en compte la tipologia de contractes de persones assalariades i/o contractes mercantils (freelance) que estableixen una continuïtat en la trajectòria de l’empresa i la qualitat de les condicions de treball.\nMillor empresa en el sector comerç: Es valorarà la trajectòria de l’empresa, tenint en compte la utilització d’elements innovadors, diferencials de la competència i les accions de promoció en l’establiment, xarxes socials, serveis postvenda i atenció al client.\nMillor empresa en el sector serveis: Es valorarà la trajectòria de l’empresa, tenint en compte la utilització d’elements innovadors, diferencials de la competència i les accions de promoció, xarxes socials, serveis postvenda i atenció al client.\nMillor parada de mercat: Es valorarà la parada de mercat de gestió municipal o gestió privada i el mercat sedentari i no sedentari setmanal.\nMillor idea jove de negoci: Premi adreçat a treballs realitzats per alumnes de 4t d’ESO, de batxillerat i de cicles formatius de grau mitjà o superior de centres d’ensenyament secundari ubicats a qualsevol dels municipis del Baix Llobregat Nord. Els projectes s’hi podran presentar de forma individual o en grups d’alumnes i podran ser presentats per alumnes matriculats el curs actual o el curs anterior. Es valoraran les idees amb escassa presència als municipis, la solidaritat, la descripció detallada de la idea de negoci, la coherència de la idea, el disseny del logo de l’empresa i la viabilitat tècnica.\nTermini i lloc de presentació de candidatures\nEl termini de presentació de les candidatures s’ha obert aquest dijous, 2 de maig, i finalitzarà el 4 d’octubre de 2019. La inscripció i documentació haurà de ser lliurada al registre general de l’ajuntament corresponent.\nPer a la presentació de candidatures d’empreses i idea jove de negoci serà necessari registrar, degudament emplenada, la documentació que figura a l’apartat 7 de les bases, en qualsevol dels Registres Municipals següents: Els Centres Locals de Serveis a les Empreses revisaran la documentació presentada per registre i si s’hi observen defectes o bé omissions, podran donar un termini de 10 dies hàbils per aportar la documentació correcta.\nEls tècnics assessors de cadascuna de les entitats organitzadores poden orientar i assessorar els participants en la memòria del projecte. Les persones interessades en aquest assessorament han d’adreçar-se al tècnic del seu municipi.\nPrograma ‘Fem Xarxa, Fem Empresa’\nEl concurs s’emmarca en el programa ‘Fem Xarxa, Fem Empresa’. Iniciat al 2014, permet oferir un seguit d’accions, cursos i tallers gratuïts destinats a empreses i emprenedors de la zona nord del Baix Llobregat pensats per potenciar l’esperit emprenedor a la comarca, dinamitzar el teixit empresarial i potenciar i reforçar les capacitats dels empresaris amb sessions de coaching i altres tècniques innovadores.\nAmb el desenvolupament d’una actuació de les característiques d’aquesta proposta, de caràcter pràctic, proactiu i dinàmic, s’amplia i completa l’oferta de serveis a les empreses del territori. El projecte es desenvolupa des dels departaments de Promoció Econòmica dels diferents ajuntaments que conformen la zona nord del Baix Llobregat liderat per Martorell i és finançat pel Fons Social Europeu, la Diputació de Barcelona i tots els ajuntaments implicats.


Informació nutricional i protecció al consumidor | Consumer\nInformació nutricional i protecció al consumidor\nEl Parlament Europeu proposa flexibilitzar els missatges continguts en l'etiquetatge dels aliments que fan referència als avantatges per a la salut humana\nEls comportaments nutricionals s’estan associant cada vegada més amb la seguretat alimentària. En aquest context, juga un paper fonamental la informació que acompanya als aliments, un tema que ha estat focus de discussió en el si de la UE després que el Parlament Europeu hagi presentat les seves discrepàncies sobre la proposta de la Comissió Europea per limitar missatges al·lusius als avantatges de l’aliment per a la salut de les persones.\nLa nutrició constitueix una de les principals fonts de salut. L’Organització Mundial de la Salut (OMS) reconeix que uns correctes hàbits alimentaris aporten sistemes immunes més forts i disminueixen el risc de sofrir malalties. És més, segons el Codex Alimentarius, totes les persones han de tenir accés a «suficients aliments innocus i nutritius per satisfer les seves necessitats nutricionals i les seves preferències alimentàries», amb la finalitat de portar una «vida activa i sana». La idea que es desprèn de tot això és que un aliment «no és nutritiu si no és innocu».\nPerò perquè els consumidors prenguin consciència de la importància de portar una dieta sana és necessari que aspectes com el de l’etiquetatge estigui clarament definit. Com es defineixen aquestes pautes? En què es basen? La normativa comunitària estableix condicions específiques que proposen, entre altres coses, la prohibició dels missatges que es considerin confusos o vagues, de l’estil «millora la memòria» o «redueix l’estrès». La Comissió Europea treballa per evitar que l’etiquetatge d’un producte afirmi, per exemple, que no menjar un producte pugui implicar problemes per a la salut. Un informe presentat fa escassament una setmana per la Comissió de Medi ambient i Salut Pública del Parlament Europeu divergeix sobre algunes d’aquestes condicions, i insta a apropar les posicions i examinar de nou les propostes que a mitjan maig.\nNo és la primera vegada que l’Eurocambra dictamina sobre la normativa referent a l’etiquetatge dels aliments. En una primera lectura ja va rebaixar les exigències plantejades per la Comissió, i va proposar obligar a les empreses alimentàries a indicar el «perfil nutricional» d’un producte o el seu contingut exacte en sals, grasses o altres nutrients, si es volia destacar com a eslògan en l’etiquetatge. Els eurodiputats basen el seu argument en què la dieta general per a una persona és més important per a la salut que el consum individual d’un producte i temen que ni la indústria ni els governs nacionals siguin capaços de complir les noves mesures.\nTot això explica que la Comissió de Medi ambient hagi proposat uns requisits més flexibles per als missatges sobre avantatges per a la salut en els aliments que no al·ludeixen a la reducció del risc de malaltia, ni adjunten missatges com «prevé…». Els eurodiputats aposten també per simplificar les condicions per a les empreses petites i per restringir els eslògans destinats a la població infantil.\nRecents estudis indiquen que millorar la informació nutricional no implica que es porti una dieta sana\nAvaluar els riscos associats amb els aliments i informar als consumidors ha estat també una de les principals funcions de l’activitat duta a terme per l’EFSA des de la seva engegada, una activitat basada a emetre informes científics sobre assumptes relacionats directa o indirectament amb la seguretat alimentària. Des de llavors, fomentar una informació del risc clara perquè el consumidor percebi els incidents de manera que li resulti comprensible ha estat i continua sent un dels pilars de la protecció al consumidor. Per a això, s’han elaborat eines que han permès el foment del diàleg en tots els nivells, amb la col·laboració dels Estats membres i les agències nacionals de seguretat alimentària.\nNo obstant això, els experts destaquen que, a pesar que la majoria dels consumidors posseeixen un nivell «satisfactori» d’educació nutricional, no significa necessàriament que es millori la nutrició. Segons l’estudi Alimentació, Salut i Estils de Vida, presentat en el VI Fòrum Internacional de l’Alimentació a Barcelona, el major coneixement sobre les bones pràctiques nutricionals «no necessàriament incideixen en el consum real de la població» que, si bé coneix quins són els aliments nutricionalment més adequats, reconeix que per canviar de dieta caldria «canviar d’estil de vida». El treball conclou que no per oferir una major informació o educació alimentària es produeixen canvis importants en les pràctiques alimentàries que siguin nocives per a la salut.\nBona prova de la importància entre dieta i salut ha quedat plasmat en el col·loqui que s’ha celebrat, a petició de l’EFSA, sobre guies d’alimentació. L’objectiu de la trobada, celebrat durant els dies 21 i 22 de març, ha estat debatre sobre l’estat de la recerca científica en l’àmbit de l’alimentació i la seva relació amb la salut. Els responsables europeus confien que el debat hagi servit de base per iniciar els canvis necessaris en les actuals recomanacions sobre una correcta alimentació.\nQuins són els nutrients més adequats o els patrons específics de consum per assegurar una baixa incidència de certes malalties són algunes de les adreces a seguir. L’objectiu de tot això consisteix a aportar als consumidors l’oportunitat de triar la seva alimentació amb «coneixement de causa». Sembla lògic considerar que el primer pas per aconseguir-ho és oferir una informació clara mitjançant perfils nutricionals.\nMalgrat haver demostrat la importància d’oferir una correcta i clara informació al consumidor, no ha d’esperar-se que es produeixin canvis importants en els hàbits alimentaris actuals, que abandonen l’alimentació tradicional per dietes alimentàries poc equilibrades en les quals prevalen la rapidesa, la comoditat de preparació i d’ingesta. Segons l’estudi Mengem com vivim, presentat durant la celebració del Saló Alimentària 2006 a Barcelona durant els dies 6 i 10 de març, els missatges nutricionals de difícil compliment són factors determinants en l’adopció de dietes menys saludables.\nEl treball, dirigit per Jesús Contreras i Mabel Gracia, membres de l’Observatori de l’Alimentació, avança que no cal esperar canvis importants com a conseqüència d’una major informació o educació alimentària, ja que les pràctiques alimentàries nocives tenen a veure més amb aspectes de la vida laboral, cultural i social. En aquest sentit, destaca la «desorientació» dels consumidors sobre el contingut dels missatges sobre salut i alimentació que perceben, en molts dels casos, de forma «contradictòria». Per aquest motiu, els experts conclouen que és important establir un canal de comunicació no només amb els consumidors, sinó amb especialistes i tècnics responsables de les polítiques nutricionals i de la salut pública.


Molt greu: Cruel segrest i robatori d'una àvia a Badalona\nLa senyora va poder arribar fins a casa seva caminant i alertar els seus familiars del que havia succeït\nper Júlia Navarro divendres, 31 de gener 2020 - 16:20h\nUna senyora d'avançada edat va patir un segrest i posterior robatori la setmana passada a Badalona. Segons avança 'Metrópoli', els fets van tenir lloc a plena llum del dia quan dues persones van segrestar a la senyora i la van introduir a l'interior d'un turisme.\nSeguidament, van desplaçar-se amb ella fins a un caixer automàtic on van obligar-la a treure uns diners que, després, van robar-li. Per últim, van abandonar a l'àvia als afores de la localitat barcelonina i van desaparèixer del lloc. Una vegada alliberada dels segrestadors, la senyora va poder arribar fins a casa seva caminant i alertar els seus familiars del que havia succeït.\nLa policia catalana ha iniciat una investigació per tal d'esclarir els fets\nEn assabentar-se dels terribles fets, van acompanyar la víctima fins a una comissaria dels Mossos d'Esquadra des d'on van formalitzar la denúncia. Abans, però, van demanar-li un extracte bancari on es demostrés que havia tret aquells diners que, més tard, van robar-li els lladres. Davant aquest fet, la policia catalana ha iniciat una investigació per tal d'esclarir els fets i conèixer qui es troba darrere d'ells.\nRoben 600 euros a una àvia de 92 anys al Garraf\nAquesta no és la primera vegada que uns lladres s'aprofiten de la vulnerabilitat de les persones de la tercera edat per a cometre robatoris. De fet, l'any passat una dona de 92 anys va ser víctima d'un robatori quan sortia de treure diners d'una entitat bancària a Vilanova i la Geltrú, al Garraf. Concretament, els individus que la van assaltar es van endur un total de 600 euros en metàl·lic que l'àvia havia retirat del banc divendres passat, però la Policia Local encara no els ha trobat.\nSegons va indicar en el seu moment el diari digital del Penedès 'Eix Diari', la dona havia anat a l'entitat bancària situada a la rambla Principal de la ciutat per retirar una gran quantitat de diners que va guardar en una butxaca del carro de la compra que duia. Un cop va sortir al carrer, però, dos individus la van distreure per endur-se els diners. Quan la dona va adonar-se'n, al voltant de les dues del migdia del passat divendres 26 d'abril, va anar a la comissaria de la Policia Local de Vilanova i la Geltrú per interposar una denúncia per robatori.\nPèssimes notícies sobre la dona atropellada a Manresa per un camió fent marxa enrere