Dia i hora d'emissió: 2017-07-19, 16:18:00\nEl servei de control de fondeig i vigilància sobre posidònia du a terme 2.230 actuacions en quinze dies\n\_ S’han reubicat 546 embarcacions fondejades sobre posidònia i s’ha donat assistència a 249 embarcacions\n\_ Activat el protocol de posidònia: per a qualsevol avís de vaixells sobre posidònia cal telefonar a l’112\nEl servei de control de fondeig i vigilància sobre posidònia compleix 15 dies, durant els quals ha reubicat 546 embarcacions que fondejaven sobre posidònia i ha dut a terme 2.230 actuacions en total. Aquestes dades, les ha donat a conèixer el conseller de Medi Ambient, Agricultura i Pesca, Vicenç Vidal, a Formentera, on ha presentat la iniciativa amb el president del Consell Insular, Jaume Ferrer, que "consisteix en deu embarcacions, presents a totes les illes, que donen assistència per al fondeig d’embarcacions de grans eslores a zones arenoses, principalment a embarcacions d’entre 15 i 110 m, per mitjà del canal 68; informen sobre la posidònia i les bones pràctiques per fondejar, motiu pel qual s’han elaborat 45.000 fulletons informatius en col·laboració amb Red Eléctrica de Espanya (REE), i recol·loquen les embarcacions fondejades sobre posidònia", ha explicat Vidal. També s’ocupen d’informar sobre la resta de normativa específica relacionada amb la protecció del medi natural, com distàncies de seguretat a la costa, sorolls i festes no permeses.\nEn el cas que es produeixin irregularitats que puguin derivar de fondejos no permesos o vessaments de líquids o residus, entre d’altres, que poden malmetre els hàbitats i les espècies de l’ecosistema marí, es pot avisar els agents de l’autoritat, la Guàrdia Civil o els agents de medi ambient (que acompanyen els patrons de manera regular).\nSOLRAC és l’empresa que proporciona el servei, ja que va guanyar el concurs obert que va convocar l’Institut Balear de la Natura (Ibanat), al qual es van presentar tres empreses, amb un pressupost de 300.000 euros.\nEl Parc Natural de ses Salines d’Eivissa i Formentera disposa de sis embarcacions, amb la qual cosa s’ha incrementat, respecte de l’any passat, el nombre de treballadors i de barques que s’hi dediquen (n’hi havia dues) i la superfície de vigilància, ja que s’hi inclouen els llocs d’importància comunitària (LIC) de cala Saona per l’oest i des Caló per l’est. A Mallorca hi ha tres embarcacions: una cobreix des des Trenc fins al cap de ses Salines, una altra des de la part sud de la badia d’Alcúdia fins al cap des Freu, i la tercera, entre la badia de Pollença i la part nord de la badia d’Alcúdia. Finalment, Menorca disposa d’una embarcació.\nPer obtenir els millors resultats possibles, ha explicat el conseller, "s’han duit a terme dues reunions de coordinació amb l’objectiu d’evitar els fondejos sobre posidònia, crear un protocol d’actuació compartit i establir una bona comunicació entre tots els agents que fan feina a la mar". A la primera, que va tenir lloc el 5 de juliol, van assistir els diferents serveis de la Conselleria de Medi Ambient, Agricultura i Pesca, la Guàrdia Civil i les empreses encarregades de la gestió del servei de vigilància de posidònia i de les boies ecològiques, SOLRAC i CBBA, respectivament. La segona va ser aquest dilluns passat, dia 17, i s’hi van afegir els consells insulars d’Eivissa i Formentera, l’Ajuntament de Sant Josep de sa Talaia i el Grup Especial d’Activitats Subaquàtiques (GEAS) de la Guàrdia Civil.\nD’aquestes trobades "ha nascut el protocol de posidònia, que coordina tots els efectius per evitar els fondejos sobre aquesta planta i s’engega a partir d’una trucada a l’112, telèfon al qual els ciutadans poden comunicar si veuen una embarcació sobre posidònia", ha detallat Vidal.\nAquest nou dispositiu s’afegeix a les sis embarcacions de gestió del fondeig amb boies, amb la qual cosa hi ha més de 68.000 hectàrees marines vigilades.\nServei de vigilància de posidònia a Formentera\nEl conseller Vicenç Vidal amb el director general d'Espais Naturals i Biodiversitat, Miquel Mir, i la consellera insular de Medi Ambient del Consell insular de Formentera, Daisee Aguilera


Segell Aquí assessorem l'Economia Social! | Ponent Coopera\nLa Xarxa d’Ateneus cooperatius ha posat en marxa el nou segell “Aquí assessorem l’Economia Social”. Amb aquest segell es busca reconèixer les gestories i assessories que a través de la Xarxa d’Ateneus Cooperatius han superat la formació específica en cooperativisme i Economia Social i Solidària (ESS) i puguin acreditar aquests coneixements tècnics. El segell està validat per les organitzacions del teixit cooperatiu i compta amb el reconeixement de diverses administracions públiques.\nLa Xarxa d’Ateneus Cooperatius (XAC), formada pels 14 ateneus cooperatius de Catalunya, ha fet possible la coordinació i unificació de continguts i criteris per obtenir aquest segell. Així s’acredita que les gestories que l’obtenen han rebut formació experta sobre la fórmula jurídica cooperativa mitjançant un itinerari formatiu de cinc sessions sobre el règim laboral i societari, el règim econòmic i comptable, el règim fiscal, i el finançament i els recursos econòmics, així com els valors de les cooperatives i les entitats de l’economia social i solidària.\nCom es pot obtenir el segell?\nPer aconseguir el segell "Aquí assessorem l'Economia Social" s'ha de seguir una formació de 15 h que inclou uns continguts mínims sobre cooperativisme i economia social (Règim laboral i societari, Règim econòmic i comptable, Fiscalitat i Finançament i recursos econòmics). I és que per acompanyar cooperatives i entitats de l’ESS una gestoria ha de conèixer quines són les seves especificitats jurídiques i econòmiques, aquest és l'objectiu de l'itinerari.\nLa formació s'ofereix des dels diferents Ateneus Cooperatius de manera totalment gratuïta. Són cursos impartits per professionals qualificats del sector d'un nivell tècnic alt amb el qual s'aconsegueix l'expertesa requerida. El segell es renova cada any amb una acció formativa anual i amb algun criteri addicional segons el context de cada Ateneu Cooperatiu. Aquests cursos anuals de renovació poden estar enfocats a la formació de nous treballadors de la mateixa gestoria o l'aprofundiment en temes més concrets com la transformació, la liquidació d'entitats de l'ESS, les licitacions o procediments de resolució de conflictes entre d'altres.\nA més, la gestoria que vulgui rebre el segell haurà de formalitzar el seu compromís amb l'ESS mitjançant una carta de compromís amb el seu Ateneu on s'inclouen un seguit d’obligacions com la difusió de valors així com la derivació de casos, sempre que sigui possible.\nPer què s'ha unificat el segell?\nFins ara, alguns Ateneus Cooperatius havien creat diferents segells que acreditaven la capacitat tècnica de les gestories per assessorar a les cooperatives. Aquests segells es renovaven anualment amb un seguit de formacions especialitzades. Tanmateix, la Xarxa d'Ateneus Cooperatius ha considerat adient unificar els antics segells, que tenien imatges diferents entre Ateneus en un de sol que serveixi per donar una mateixa imatge per tot el territori i garantir uns coneixements homogenis per a totes les gestories i assessories de Catalunya que obteninguin el segell.\nAmb el nou segell es potencia una imatge renovada i unificada que permet visualitzar fàcilment a les gestories i assessories que hagin obtingut el segell i es permet que les gestories que l'obtenen han cursat els mateixos continguts arreu de Catalunya. El nou segell, que s’ha dissenyat mitjançant un procés creatiu amb un valor social afegit, inclou un QR que dirigeix a l'Ateneu Cooperatiu de referència permetent una identificació ràpida dels atorgats. A més a més, es canvia la denominació dels antics segells, d' "Aquí es Coopera" a "Aquí assessorem l'Economia Social", ampliant així l'abast objectiu de l'expertesa de les gestories i incloent a tota l'ESS dins dels assessors acreditats.\nGestories que han obtingut el Segell 2022:\nAssessoria Estany Prim SCCL\nC/ Carrasco i Formiguera, 1, 1r 2a. 25300 - Tàrrega\nTelèfon: 973 31 12 79 gestoria@estanyprim.com\nDespatx Moragues SL\nPlaça Sant Joan, 18, 4rt. 25007 - Lleida\nTelèfon: 973 23 37 33 www.despatxmoragues.com\nC/ De la font, 27. 25210 - Guissona\nC/ Del Sant Crist, 75. 25600 - Balaguer\nC/ Antoni Gaudí, 6-8, Baixos 3. 25280 - Solsona\nTelèfon: 973 48 29 56 www.estudilegal.es\nGestoria Jounou SL\nC/ Joan Maragall, 18, Ent. 3a. 25300 - Tàrrega\nTelèfon: 973 31 03 54 www.gestoriajounou.net\nComplex de la Caparrella, 97. 25192 - Lleida\nTelèfon: 722 65 84 16 yogest@gestors.net\nJAC Consulting SL\nC/ De la Vila de Foix, 4, 1º 2ª. 25002 - Lleida\nTelèfon: 973 23 63 50 www.jac-consulting.com\nJover & Jover Consultores SL\nAv. Alcalde Rovira Roure, 14, 3r. 25006 - Lleida\nTelèfon: 973 23 80 10 www.joverconsultores.com\nJover Costa Auditores Asociados SL\nAv. Alcalde Rovira Roure, 14, 2n. 25006 - Lleida\nTelèfon: 973 23 80 10 www.jovercosta.com\nNova Gestió SCP\nPlaça Santa Anna, 5. 25200 - Cervera\nTelèfon: 973 53 16 21 www.novagestio.cat\nPasseig de Ronda, 72. 25006 - Lleida\nTelèfon: 635 52 98 83 www.responent.cat\nRibes Associats Auditoria i Consultoria SL\nAvda. Prat de la Riba, 9, 1º. 25006 - Lleida\nTelèfon: 973 22 24 11 www.ribesassociats.com\nSISÓ Despatx Jurídic\nAvda. Doctor Fleming 15, 4a Planta. 25006 - Lleida\nTelèfon: 973 24 84 88 anagt@sisoadvocats.com


La Regidoria de Cooperació de l'Ajuntament de Tavernes de la Valldigna s'ha reunit amb ACAPS Safor-Valldigna (Associació Comarcal d'Ajuda al Poble Sahrauí), representada pel seu president, Salvador Pallarès, i la delegada a la Valldigna, Genoveva Tripiana, per a confirmar Tavernes com a seu de la trobada anual del programa Vacances en Pau, i donar les últimes pinzellades al nou conveni que es signarà pròximament en matèria de cooperació dintre del mateix programa d'acollida. Des del primer moment, ACAPS ha mostrat interès a celebrar, el pròxim juliol, la trobada de famílies acollidores de xiquets i xiquetes sahrauís de tot el territori valencià a Tavernes per a reconèixer el treball i la cooperació de l'Ajuntament i les famílies del municipi amb el programa Vacances en Pau.\nTant l'alcalde del municipi, Jordi Juan, com la regidora de Cooperació, Noèlia Alberola, han manifestat la seua satisfacció perquè Tavernes siga la seu d'esta reunió emotiva que aplegarà més de 1.000 persones en la nostra ciutat vingudes des de València, Alacant i Castelló. La trobada de les famílies acollidores del programa Vacances en Pau serà una jornada lúdica i de reunió en què els xiquets sahrauís podran gaudir de diferents activitats d'oci i de diversió a Tavernes en companyia de les famílies acollidores.\nEl consistori valler referma així el seu compromís per a donar suport a la increïble tasca d'ACAPS, que ofereix la possibilitat als xiquets sahrauís d'abstraure's durant l'estiu de la dura realitat en què viuen, gràcies també a la implicació i humanitat de les famílies. L'estiu passat, 18 xiquets i xiquetes van ser acollits en la nostra comarca, 6 dels quals a la Valldigna, a través del programa Vacances en Pau. Tavernes s'ha consolidat en els últims anys com a ciutat acollidora pel treball conjunt entre l'Ajuntament, ACAPS i la gran solidaritat de les famílies valleres, i per a seguir este camí es continua treballant braç a braç amb l'objectiu de fer créixer el programa Vacances en Pau.\nA més, en la reunió s'ha tractat la participació d'ACAPS en el programa Temps en Xarxa, la iniciativa innovadora impulsada per l'Ajuntament per a donar un impuls a l'engranatge associatiu de Tavernes, i que es desenvoluparà enguany amb diverses iniciatives com ara tallers, xarrades, programes de ràdio i jornades de conscienciació.\nMás en esta categoría: « Tavernes, referent en les polítiques contra la violència de gènere La reurbanització dels carrers Joan d’Àustria, Escorxador i del Passeig Lepant de Tavernes ja està en marxa »


Norfolk (Massachusetts) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n42° 07′ 10″ N, 71° 19′ 32″ O / 42.119444444444°N,71.325555555556°O / 42.119444444444; -71.325555555556\nNorfolk és una població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts. Segons el cens del 2007 tenia una població de 10.646 habitants.\nSegons el cens del 2000, Norfolk tenia 10.460 habitants, 2.818 habitatges, i 2.412 famílies. La densitat de població era de 272,1 habitants per km².\nDels 2.818 habitatges en un 50,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 78,1% hi vivien parelles casades, en un 5,7% dones solteres, i en un 14,4% no eren unitats familiars. En el 10,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,08 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,36.\nPer edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 4,5% entre 18 i 24, un 36,9% entre 25 i 44, un 25,8% de 45 a 60 i un 5,5% 65 anys o més.\nL'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 157,3 homes.\nLa renda mediana per habitatge era de 86.153 $ i la renda mediana per família de 92.001$. Els homes tenien una renda mediana de 60.926 $ mentre que les dones 40.825$. La renda per capita de la població era de 32.454$. Entorn del 0,8% de les famílies i l'1,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Norfolk_(Massachusetts)&oldid=21863585»


Febrer 2019 - horecalleida.es\nLa Intersindical CSC convoca una vaga general, en la qual s’adhereixen l’ANC i Òmnium Cultural; SEPC Sindicat d’Estudiants i Universitaris per la República; USTEC Professors de l’educació pública. CCOO i UGT no secunden aquesta vaga, però si la del 8 de març. Davant la vaga per demà, com la del pròxim 8 de març us […]


Commons:Primers passos/Classificació - Wikimedia Commons\nThis page is a translated version of a page Commons:First steps/Sorting and the translation is 96% complete. Changes to the translation template, respectively the source language can be submitted through Commons:First steps/Sorting and have to be approved by a translation administrator.\nCarregar un arxiu\nSelecció de llicència\nEn imatges i amb exemples\nUna càrrega òptima\nEines per fer-ho fàcil\nÚs dels arxius\nA continuació es fa un petit tutorial sobre com ordenar i classificar les imatges.\n1 Com classificar les imatges\n2 Afegir imatges a categories\n3 Afegir imatges a galeries\n4 Categories de la creació\nCom classificar les imatges\nAltres persones necessiten trobar el vostre fitxer per utilitzar-lo per il·lustrar articles en altres projectes de Wikimedia, per la qual cosa és crucial afegir fitxers multimèdia a categories específiques. Totes les imatges han de pertànyer almenys a una categoria de classificació; en cas contrari, els vostres valuosos fitxers multimèdia no s'utilitzaran tant com podrien ser.\nSi ho desitgeu, també podeu afegir-los a articles de la galeria específics de Commons. Un exemple de pàgina de galeria podria ser la galeria d'imatges del planeta Mart.\nEs pot dir que una pàgina és un article o una categoria segons el seu nom. Les pàgines sense cap prefix són articles, amb el prefix «Category:» són categories, i amb el prefix «Image:» són pàgines de descripció d'imatges. Aquest concepte amb els prefixos s'anomena espais de noms. Així podeu separar fàcilment els diferents continguts.\nAfegir imatges a categories\nPer afegir una imatge a una categoria es fa com afegir un article de la Viquipèdia a una categoria. Simplement poseu una cosa com el codi d'exemple següent a la mateixa pàgina d'imatge:\n[[Category:Alguna categoria específica]]\nSigueu tan específics com sigui possible. No afegiu una imatge a una categoria arrel molt plena. Per trobar una categoria correcta per a la vostra imatge, la funció d'arbre de categories us ajudarà: aneu a una categoria general, com Category:Countries, i llavors seguiu les subcategories fins que trobeu la més específica per la vostra imatge.\nAfegir imatges a galeries\nPer afegir una imatge a una galeria aneu a l'article galeria, cliqueu a «edita» i veureu entre altres coses un codi com aquest:\nImage:Girona Onyar.jpg|Vista típica de les cases sobre el riu Onyar\nImage:Façana de Sant Feliu Girona.jpg|Església de Sant Feliu.\nQue es mostra com:\nVista típica de les cases sobre el riu Onyar\nEsglésia de Sant Feliu.\nPodeu afegir la vostre imatge entre les dues marques de galeria (gallery), una d'obertura i una de tancament, de la següent manera:\nImage:El nom de la vostra foto.jpg|Breu descripció\nDesprés de desar la pàgina veureu la vostra imatge previsualitzada en miniatura a la galeria. Per arxius de so i vídeo funciona igual excepte que es mostrarà una icona com aquest exemple:\nCategories de la creació\nA més de categories temàtiques, és útil afegir categories que indiquen programari o equip utilitzat en la realització del fitxer, com ara:\nA Wikimedia Commons:\nAl manual MediaWiki (en anglès):\nHelp:Category a Meta\nHelp:Images_and_other_uploaded_files a Meta\nRetrieved from "https://commons.wikimedia.org/w/index.php?title=Commons:First_steps/Sorting/ca&oldid=531330812"\nLast edited on 8 February 2021, at 06:58\nThis page was last edited on 8 February 2021, at 06:58.


Socis CAT - BeLearning\nCESEP és una associació reconeguda de formació continuada i integració social i professional. Implementa oficialment el projecte de mobilització de TICs (PMTIC : Pla Mobilitzador de les Tecnologies de la Informació i la Comunicació). Com a associació amb valors democràtics i progressistes, CESEP fomenta la ciutadania activa i l’acció col·lectiva. La ciutadania activa implica una constant actualització dels coneixements i competències, així com l’aprenentatge de noves per comprendre els problemes i els desafiaments de la nostra societat i per a ser capaços d’exercir-hi un paper actiu. Això es porta a terme mitjançant diverses accions: la formació dels treballadors del sector no lucratiu, més concretament del sector socioal i sociocultural, la formació a les persones que busquen feina, la supervisió, consultoria i producció d’eines d’anàlisi, la lluita contra la bretxa digital o la promoció del software de codi obert. En aquest marc, CESEP participa activament en diversos projectes europeus i transnacionals. Les seves accions tenen el suport de la regió de Valònia (Regió Valona), la Federació Valònia-Brusseles i la Unió Europea.\nCity Mine(d) és una plataforma par a intervencions urbanes. Surgeix el 1997 a partir d’una xarxa d’activistes comunitaris, arquitectes i artistes amb l’objectiu fundacional de revitalitzar zones desafavorides a les grans ciutats mitjançant la intervenció a l’espai urbà. El seu treball ha estat elogiat pel seu impacte en la gobernança urbana, el seu rol pioner en la innovació social o el seu noyu enfocament al voltant del desenvolupament urbà. City Mine(d) ha implementat més de 100 projectes a 23 ciutats europees, i organitza el treball en xarxa i l’intercanvi entre iniciatives actives a l’espai públic urbà. Actualment City Mine(d) té oficines a Brusseles i Londres. Més informació a www.citymined.org\nGRETA du Velay és un grup regional de 21 establiments educatius públics que depenen del Ministeri d’Educació. Hi treballen de forma fixa 45 formadors i més de 200 formadors free-lance, i s’especialitza en l’elaboració de projectes de formació i desenvolupament per respondre a les necessitats dels treballadors adults i les Pimes del sud de la regió d’Auvergne. Cobreix una diversitat de camps formatius en indústria, administració i empresa, serveis, tecnologies de la informació, acollida, cura o construcció. L’expertise transversal inclou l’anàlisi de necessitats de formació, disseny de cursos, desenvolupament de comunitats, formació de tutors i implementació de serveis de formació a distància. És membre de la xarxa GRETA que cobreix tot el territori francés. Des del 1992, implementa accions innovadores, projectes d’educació i recerca en un context internacional per a adaptar les competències dels treballadors a les evolucions de les tecnologies i dels mercats. És el promotor del concepte Formalab: un Fablab que dóna suport a les activitats formatives. Greta du Velay té un departament transversal específic per a la gestió de projectes d’innovació. Més informació i referències disponibles a http://cri.velay.greta.fr\nLa missió d’ITD és impulsar i desenvolupar projectes, processos i conceptes innovadors que afavoreixin la transferència de coneixement, el desenvolupament cultural, la inclusió social i el seu impacte territorial. La innovació en el disseny i desenvolupament de projectes on s’interrelacionen dimensions culturals, d’inclusió social, digitals i es combinen coneixement i experiència La conceptualització i transferència de coneixements i processos adaptats a nous actors, territoris o temàtiques La resposta àgil, eficient i adaptada als reptes de cada projecte singular El treball constant entre diverses realitats territorials, especialment les europees i llatinoamericanes. La capacitat prospectiva i de generació de canvis, mitjançant l’anticipació de tendències i possibilitats d’actuacions futures.\nLa missió de TRÀNSIT PROJECTES és facilitar l’accés al capital social i cultural dels ciutadans mitjançant el seu empoderament, el suport a organitzacions i el desenvolupament territorial i la innovació. Combina la gestió de centres culturals i cívics a l’àrea de Barcelona, la producció cultural i la vocació internacional, especialment a Europa i Amèrica Llatina.


Un altre invent: El silenci dels arbres. Eduard Márquez\nJesús M. Tibau 2 de setembre de 2010, a les 8:24\nun llibre fantàstic que recomano moltíssim\nMàgia 2 de setembre de 2010, a les 18:09\nÉs preciós, les històries de Márquez i la seva habilitat per transformar la realitat en paraules impressionen.\nAnònim 2 de setembre de 2010, a les 18:36\nQuina meravella de llibre!!!\nQuan el vaig ressenyar vas dir que tard o d'hora el llegiries i ho has fet, oi que ha valgut la pena? L'Eduard Màrquez és un ESCRIPTORÀS!!!\nMireia (Racó Solsida)\nL'Espolsada llibres 2 de setembre de 2010, a les 18:59\nPoesia en forma de prosa. Una lectura molt delicada.\nrits 4 de setembre de 2010, a les 0:06\naquest el vaig llegir fa uns anys i certament el vaig trobar magnífic i emotiu


Una tarda de juliol qualsevol els carrers del barri Gòtic de Barcelona serien plens de gom a gom. Grups de tota mena i origen divers transitarien la Rambla, es fotografiarien davant la catedral i s’acumularien entorn d’un cantant d’òpera del carrer del Bisbe amb els cinc sentits posats a les pertinences, no fos cas que les pispés un dels molts carteristes que ronden el barri. Després farien un gelat al carrer d’Avinyó tot esquivant, d’una banda, cambrers que busquen l’atenció al crit de ‘paella, tapas, sangria?‘ i d’una altra camells que xiuxiuegen ‘coffee shop, weed, cocaine?‘. Això és el que passaria una tarda de juliol qualsevol, però el juliol de 2020 no serà com sempre. Després del confinament les ciutats del país van començar a recuperar el seu ritme habitual tot i les precaucions per a conviure amb el coronavirus, però on més patent s’ha fet l’anormalitat ha estat als principals punts turístics. A finals de juny l’estat espanyol va reobrir les fronteres amb la majoria de països europeus i dissabte es va obrir a quinze estats més. Tot i que ja es pot veure algun turista voltant per Barcelona, la quantitat de visitants que s’atreveixen a venir és minsa en comparació amb el volum habitual.\nAprofitant l’ocasió molts veïns del Gòtic han celebrat de poder gaudir dels carrers i les places sense la sobreocupació habitual. ‘Hi ha una reconquesta dels veïns de l’espai públic, que és una bona notícia, però que d’una altra banda evidencia com d’ofegats estàvem per la indústria turística. L’ús turístic de l’espai públic és molt intens, incompatible amb allò que fem els veïns de manera quotidiana. Si baixes a la plaça, vols tranquil·litat per a poder xerrar amb una altra persona.’ Qui parla és Martí Cusó, activista veïnal de la plataforma Ciutat Vella no està en venda. Des de fa setmanes, cada dijous organitzen trobades a la plaça Reial per, senzillament, fer vida de barri i que els infants juguin en un espai que fins ara no havien pogut gaudir. Al seu voltant, però, les persianes abaixades dels comerços revelen la ferida que pateix l’economia del barri. ‘El comerç s’havia especialitzat tant en el turisme, el monocultiu comercial és tan bèstia, que el fet que no hi hagi turistes ha fet que moltes botigues hagin caigut’, diu Cusó.\nUna de les persones amb un diagnòstic més esmolat sobre els efectes del turisme en l’economia del Gòtic és Josep Maria Roig, president de l’Associació d’Establiments Emblemàtics i propietari de la pastisseria la Colmena, que endolceix la plaça de l’Àngel des de 1849. ‘Les hem vist de tots colors, però com aquesta, mai’, explica. Una de les crisis més importants que recorda és quan es van acabar les olimpíades: ‘El 1992 tothom es pensava que lligaríem els gossos amb llonganisses i resulta que durant les olimpíades no vam fer res, i que quan van acabar no va quedar ni déu.’ La diferència amb això que ha passat ara és que durant el confinament a més dels turistes també va desaparèixer el consum local. ‘A Barcelona passa el mateix que a qualsevol gran ciutat del món. L’essencial per a un comerç és que passi gent per davant la porta i on més gent hi ha és als nuclis antics o al voltant dels monuments’. Això fa que hi hagi una gran demanda entre els negocis per a instal·lar-s’hi i els preus dels lloguers siguin pels núvols. ‘El Portal de l’Àngel és el carrer més transitat, i com ha quedat? Tot és del Zara i aquests. No tenen problemes perquè fan molts calés i si fan un ERTO, es queden tan tranquils’, afegeix.\nRoig explica que la Colmena no ha tancat cap dia, però que al seu voltant hi ha tot de botigues i restaurants que no tornaran a obrir perquè abans de la pandèmia ja anaven justes. ‘Hi ha una sèrie d’establiments que estan tancats, però són zombis latents. Tenen la capacitat econòmica per a aguantar aquesta crisi i tancar uns mesos, però quan torni el turisme tornaran a obrir’, apunta Cusó. Moltes botigues miren de subsistir ara del comerç local, però hi ha establiments que s’havien distanciat massa dels veïns perquè ara puguin ser atractius: ‘Són comerços que no han estat mai orientats al veïnat, el producte no és interessant per a la gent d’aquí. Si vens més pel màrqueting que per la qualitat, encara que ens abaixin els preus no ens ho plantegem.’\nLa Colmena no ha tancat cap dia. Fotografia: Albert Salamé\nUna altra conseqüència de la desaparició del turisme ha estat la reconversió forçada dels pisos turístics en lloguers de temporada. Brian Chesky, director executiu d’Airbnb, va explicar en una entrevista a Bloomberg que va témer perdre en poques setmanes tot allò que havia acumulat durant dotze anys. Amb tot, Cusó té clar que la majoria de propietaris d’aquests pisos –en gran part fons d’inversió– tenen prou múscul financer per a aguantar el cop i tornar a obrir quan la situació sigui més propicia. Mentrestant, miren de no perdre tants ingressos llogant per mesos pisos que abans es llogaven per dies. ‘Ha pujat l’oferta de pisos de lloguer al barri, la majoria són antics pisos turístics que s’ofereixen per, com a màxim, onze mesos. Esperen que l’estiu vinent puguin tornar al mercat turístic’, diu Cusó.\nAbans de l’estiu vinent, els comerciants confien que si la pandèmia continua sota control, el setembre serà un bon mes. ‘Encara farà calor i els hotels seran barats, i quan l’allotjament és barat els turistes gasten més en més serveis. Ens anirà bé’, diu Roig. Amb tot, deixa clar que no serà prou per a compensar el cop: ‘Allò que hem perdut aquests mesos ja està perdut.’\n‘Sense el turisme i la gent que viu del turisme, el nostre barri ha mort’\nDesprés d’aquest cop tan fort contra l’economia del barri Gòtic, és possible de revertir el monocultiu turístic? Josep Maria Roig lamenta contestar que no: ‘S’han perdut els oficis. Al barri hi havia lampistes, botigues de queviures, de joguets, d’electrodomèstics… Ara no en queda cap, no poden assumir el lloguer.’ Ciutat Vella no està en venda, però, demana d’aprofitar la situació per a ‘desturificar l’economia’. ‘Això no vol dir “no volem turisme”, vol dir “volem turisme en un volum just” i reestructurar el sistema econòmic perquè sigui just per tothom’, diu Cusó.\nPer començar, proposen una regulació estricta que retiri llicències de pisos turístics perquè s’ofereixin com a habitatges, la derogació de la reforma laboral i la implantació d’una renda universal perquè el sector turístic no sigui tan rendible econòmicament. ‘No volem tornar a la situació d’abans, hem de generar una ciutat més rica, més diversa, més justa laboralment i que ens permeti d’aguantar. Però la pressió dels lobbies funciona, les administracions ja parlen de rescatar el sector turístic en comptes de replantejar-lo. Això ens fa por. Tornar al mateix i caure en la mateixa trampa’, afegeix.\nEl contrapunt el posa Roig, que fa un toc d’atenció a aquestes crítiques. ‘Hi ha molta gent que malparla del turisme, però quants milers de persones es dediquen i viuen del turisme a Barcelona i rodalia? Superem Nissan de llarg. Hi ha molta gent que no han arribat a cobrar ni l’ERTO i no s’ha manifestat ningú’, deixa clar.


Es constata que és el territori amb l’índex de repetició de curs més elevat\n4 min. Barcelona 30/10/2020 12:03\nLa Fundació Episteme va presentar per webinar les principals conclusions de l’informe que el Consejo Escolar del Estado acaba de publicar sota el títol 'El éxito en la educación primaria y secundaria'. Es tracta d’un estudi comparatiu entre 10 països en el qual s’analitza l’èxit o el fracàs de la Primària i la Secundària entre l’alumnat d’Alemanya, el Canadà, Espanya, els Estats Units, França, Itàlia, els Països Baixos, Portugal, el Regne Unit i Suècia.\nVal a dir que durant la presentació de l'informe Felipe de Vicente, membre del Consejo Escolar del Estado, va destacar que l’informe no ha estat aprovat per unanimitat. “És un informe elaborat per tècnics i no pels consellers, com passa amb altres informes o dictàmens. Les opinions no reflecteixen la pluralitat del Consejo”. De Vicente ha afegit que, de fet, hi ha hagut alguna intervenció crítica i ha demanat que no es publiqués per aquest motiu.\nEn tot cas, l’informe constata que Espanya és l'estat amb l’índex de repetició de curs més elevat: al nivell de 3r d’ESO, 15 anys. Un 30,6% de l’alumnat ha repetit curs alguna vegada –dades PISA 2018–. Aquest percentatge, tot i haver baixat significativament en els últims anys –el 2008 era d’un 42,3%–, continua molt lluny del 10% aproximat de la resta de països en conjunt. Aquestes dades assenyalen que els percentatges de fracàs i d’abandonament escolar prematur situen Espanya molt per damunt de la mitjana dels països de l’OCDE.\n“No deixa de sorprendre que, veient aquesta situació, les recomanacions de l’informe del Consejo Escolar no incorporin l’adopció de mesures que en altres països semblen estar funcionant raonablement bé, com ara la implantació d’itineraris a l’ESO o l’ampliació de l’oferta postobligatòria, i només aposti per aquelles mesures que, més que combatre i evitar el fracàs escolar, semblen tendir a amagar-los sota eufemismes: supressió del títol d’ESO, itinerari únic fins als 16 anys o la promoció automàtica de curs”, reflexiona Xavier Massó, president de la Fundació Episteme.


Diari d'Axel: Test COSC (II)\nAquest post el dedicaré a publicar els resultats del test COSC a un rellotge de butxaca marca Incitus, amb maquinària de tipus suís i 15 rubis. Podeu veure els fonaments del test COSC i els seus límits en altres posts d'aquest bloc. Ací us deixo una foto del rellotge al que se li efectuarà la prova:\nPel moment, començaré descrivint l'experiència: El rellotge es col·locarà segons la posició que indique la prova COSC per tal d'establir les variacions diàries que el rellotge patix degut a les diferències posicionals per acció de la gravetat i del desgast intern del mecanisme. Aquestes variacions posicionals seran preses una vegada al dia, i després d'aquesta presa de dades se li donarà corda al rellotge. Les diferències seran obtingudes per comparació amb un rellotge radiocontrolat de quars que prendrem com a referència, al qual li assignarem una diferència diària de +0.000 s/dia en qualsevol posició. La temperatura s'enregistrarà a l'hora de la presa de dades per tal de determinar la variació per temperatura, que en aquest model deuria ser mínima perquè incorpora un volant compensat bimetàl·lic.\nEl resultat ha sigut negatiu, encara que ha faltat molt poc per tal d'haver situat aquest rellotge dins dels límits dels estàndards COSC. Ací us publico el certificat fictici: Al final no he fet el mesurament de les variacions segons la temperatura per falta d'idees a l'hora de mantindre constant la temperatura al rellotge per 24h.\nEspero que us hagi agradat, i recordeu que podeu deixar el vostre comentari a continuació.\nPublicat per Axel en 17:40\nEs que la qualitat suïssa es massa exigent per a poder obtindre aquest certificat... segurament el meu swatch a hores d'ara tampoc passaria la proba XDXDXD. Pel que fa a mantindre la temperatura del rellotge constant, ara mateix no se m'ocorre res tampoc... però no ho deixes estar, que a la millor t'arribe la inspiració i se t'ocorre alguna forma de augmentar la precissió. Bona sort y bon article¡¡¡\n8 d’octubre de 2008, a les 23:19


Capítol 1: INDECISIÓ\nA Hongria, hi havia un rei que es va casar amb la dona més bella del món. Per la seva bellesa, honestedat i bondat, la va estimar més que cap altra cosa. El rei i la seva muller només van tenir una filla, que era la criatura més bonica que havia existit mai. El rei l’estimava per damunt de tot.\nQuan va morir la reina, es va fer un gran dol per tot el regne. Va passar molt de temps i els barons i comtes van decidir parlar amb el rei perquè es tornés a casar, de manera que el regne no acabés en mans forasteres per falta d’un monarca. Aleshores van anar-lo a trobar i li van dir:\n- Senyor, la pèrdua a torbat els nostres cors desconsoladament, no obstant, és el nostre deure pensar en el regne en aquests moments de melancolia. Per això, Altesa, li preguem que es torni a desposar -\nEs va produir un obstinat silenci. El rei els donava l'esquena observant a través de la finestra els seus extensos camps que envoltaven el palau i, al fons d'ells, es podia apreciar el més alt del campanar donant així començament al poble hongarès que tant l'idolatrava cantant el seu nom " Esteve II ".\nPensava en la seva difunta dona, Edina, quant l'estranyava i el sense sentit del seu caminar sense ella. Es va permetre plantejar-se, per un segon, la possibilitat de casar-se amb una altra dona, però, cap podria suplir aquest gran buit. Tancà els ulls apesarat, tot li recordava a ella i esvalotava els seus somnis. Perquè feia tant mal ? Es preguntava constantment.\nEs va girar de manera ferma i amb aplom i els mirà minuciosament - Comprenc la vostra preocupació. Malgrat això, haig de confessar que em sento incapaç de realitzar tal acte com el que em proposeu - La seva resposta va ser tan taxativa i determinant que els comtes i barons van fer una reverència entre balbotejos confosos. No entenien el motiu del rei. Havia passat mesos tancat sense rebre visites i ara, que se suposava que havia d'estar en els seus totals, seguia incapacitat moralment per a regnar com ho feia abans.\nEs va anar-se’n pensarós de palau i el conseller reial el qual havia estat present durant tota la conversa darrere d'una de les portes va sortir inexpressiu. Es va col·locar al costat del rei que tornava a mirar per la finestra i va seguir la seva mirada clavada a l'horitzó. Era un dia esplèndid, el sol brillava amb intensitat i li acompanyava una suau brisa freda.\nEl rei es va adonar de la seva presència i va mantenir la seva postura tot i que sabia que la seva mà dreta el coneixia prou bé. - Majestat, soc conscient que les seves decisions són definitives i admeto que, per primera vegada en les innombrables vegades que he estat al costat de vostè, no estic d'acord amb la seva egoista elecció. Li imploro que replantegi la seva posició - Sabia que la seva decisió formaria revolta, divisió i una possible guerra de successió quan morís. Era gran, tenia cinquanta anys comptats i el temps passava ràpid almenys abans de la mort d’Edina. No li quedava molt i la possibilitat de tenir un fill amb una altra dona era nul·la.\nPercebia com l'ambient, al seu voltant, es carregava. Els nobles portaven temps preparant les seves filles moguts per les ànsies de poder. Eren conscients que el rei es veuria obligat, tard o d'hora, a complir amb el seu càrrec.\n- He sigut clar, succint i franc. No et confiïs a contradir-me sense deliberar les teves paraules, Teodor. Et recordo que soc el teu rei - No tenia ànim d’escoltar a ningú ni tan sols aquell qui realment era el seu amic, d'aquí la confiança. No anava a canviar d'opinió per orgull i valors morals, no ho havia fet mai i no anaven a canviar les coses.\nTeodor esbufegà amb un petit somriure negant amb el cap. Era conscient que no anava a aconseguir res, però de totes maneres, ho va intentar - Cert, excel·lència. Disculpi'm, però permeti’m primer oferir-li un dels meus consells, Senyor -\nEl rei va assentir concedint la seva petició i el conseller gargamellejar dubitatiu - Si desitgen un compromís, concedeix-los aquest plaer assegurant així un hereu del tron - No ho va entendre i va deixar de mirar l'exterior per a examinar la seva expressió - Explica't - Li va exigir i el va contemplar. Teodor estava insegur parpellejant més del normal. No era la primera vegada que Esteve veia aquesta ganyota en ell i mai era bon senyal. Anava a disgustar-lo.\n- La princesa, majestat -\n<div style="\_"text-align:" center;\_"="">❦ ♛ ❦\nVa sortir un gran carruatge tirat per cavalls d'un monestir en el sud del país. Portaven uns dies de viatge fent petites parades per a allotjar-se durant la nit i alimentar-se. No tenien temps per a visites majors, el rei havia exigit amb urgència l'arribada de la princesa, Èrika, a palau.\nSe sentien realment esgotats, sobretot els cavalls que s'emportaven la pitjor part del trajecte, era molt probable que algun dels dos caigués rendit per la poca aigua que estaven adquirint. A més, els dies no acompanyaven, semblava que el clima anava en contra d'ells, pluges, xafogor, torb,... Què més? Es preguntava la princesa des de l'interior del carruatge, uns beix seients esponjosos i una cortina estesa cobrint la finestra. A l’Èrika, només li agradava una estació, l'hivern. Tot ple de neu, l’afavoria molt en la seva pàl·lida pell de porcellana i la llarga cabellera rossa platí recollida sempre en una gran trossa coberta amb una toca de caps mostrant només dos flocs que cauen per davant de les orelles fregant les seves rosades galtes.\n- Vés per on! Qui ho havia de dir! - cridà anhelós el cotxer en veure les entrades de la capital.\nGran part del recorregut va estar pensant el motiu pel qual es requeria la seva presència després d'haver-la allunyat de la vida acomodada que tenia de nena. Coneixia la causa de la seva anada de palau però no de la seva tornada. Van voler lliurar-la de les seves obligacions com a princesa i la van enviar a un monestir on tindria un vida tranquil·la envoltada de naturalesa i pau.\nVan obrir les portes de palau i el cotxer li va oferir la seva ajuda per a baixar, la qual va rebutjar. Èrika va sentir el seu cor ser comprimit en veure l'interior de la qual havia estat la seva llar. No es creia el que els seus ulls veien. Tot el que ara l'envoltava era lúgubre, fosc, sense colors ni vida... Van sorgir nostàlgics records de nena amb els seus pares en un immens saló ple de persones d'un costat a un altre celebrant amb un gran banquet el tractat de pau entre Hongria i Polònia. Sempre hi havia un motiu per a celebrar, però, ja no semblava el mateix.\nTravessà l'extens passadís a pas lleuger fins a donar amb el saló privat del rei. Estava una mica nerviosa encara que no ho mostrava, el trobava a faltar i sabia bé el que havia succeït. Una donzella li va obrir les portes i Èrika impacient va entrar intrigada. Es va topar amb una habitació fosca amb les cortines corregudes, un escriptori ple de pols i la figura d'una persona més alta i gran que ella. El va reconèixer a l'instant, però, no podia veure'l, s'ocultava entre les ombres de la profunditat de l'habitacle. La princesa no va fer ni el mínim intent d'acostar-se a ell, volia distància. Es va adonar que no sols havia canviat la superficialitat de palau sinó també el seu pare.\n- Ets igual a ella - Exclamà més alt del que li hagués agradat per a si mateix sorprès. Li mantenien al corrent cada setmana sobre la seva filla, però, no el van avisar de la gran semblança amb la seva mare. Era clar que tenia trets semblants a ell, com l'aptitud superba i aquesta mirada freda que denotava ferocitat i ambició que tant el caracteritzava de jove i de la qual ara mancava.\n- A qui, majestat ? -\n- La recordes ? -\n- No - Respongué frívola a gratcient que no anava a agradar-li, però, volia saber la raó de famosa urgència sense sentimentalisme per mitjà.\nEs va formar un inquietant silenci que es va veure obligada a trencar.- Què he de fer, pare? -\n- Contreure núpcies - Va anar directe i per feina, la qual cosa la colpejà amb força deixant-la totalment aclaparada\n- Ella no voldria això - Va recuperar la seva rígida i distant postura per a recriminar la hipocresia del seu pare. De nena, li van jurar que mai li passaria el que la resta de dones en aquesta societat... li ho van prometre i ara la impotència i frustració l'envaïen.\n- La recordes - murmurà satisfet\n- On va quedar la seva promesa, Senyor ? - Era més que òbvia la molèstia de la princesa amb només mirar-la. Arrufava les celles i encara que no ho veia, li cremava el pit per la dura expressió de la seva filla. Tenia molt caràcter i podria ser un problema.\n- Va perdre pes amb els anys - Va dir seguit d'un cast bufit sarcàstic pel nas amb els llavis atapeïts.\n- No hi ha dret. Vostè va ser qui em va allunyar i ara pretén que em casi amb un bast aristòcrata - Estava molt segura que haurien represàlies per la seva part no anava a consentir que la manipulessin per propi benefici, ni tan sols el seu pare. Les promeses són per sempre i si t'atreveixes a trencar-la atempti a les conseqüències.\n- Aviat es festejarà un ball. T'estic concedint l'opció de triar, Èrika. Tens una setmana, no la malgastis - Estava sent una mica cruel però semblava l'única forma possible de tractar-la.\nVa sortir feta una fúria, va córrer fins als afores del castell amb el vestit agafat amb totes dues mans i el seu pit pujava i baixava accelerat. Els servents van deixar de fer les seves tasques només per a observar com la princesa colpejava el seu tacó en el sòl de fusta tallada, la seva toca de caps va caure a terra desfent la seva trossa mostrant la perfecta cabellera balancejant-se d'un costat a un altre i va desaparèixer per les grans portes. Es va endinsar en el bosc i va continuar corrent fins que va caure esgotada impregnant el seu vestit de seda grisa de fang. Sentia que la situació la superava i va llançar un esquinçador crit.


Viatge – estudi del sector de la bioenergia forestal a Carèlia del Nord – Laboratori de Biomassa\nViatge – estudi del sector de la bioenergia forestal a Carèlia del Nord\nabril 16, 2012 post date\nEn el marc del projecte RoKFOR s’ha organitzat un viatge – estudi per veure com es desenvolupa el sector de la bioenergia forestal en la regió finlandesa de Carèlia del Nord.\nRoKFOR és un projecte europeu en el qual hi treballen cinc regions: Baden-Württemberg (Alemanya), Carèlia del Nord (Finlàndia), Catalunya (Estat espanyol) i les regions transfrontereres d’Euskadi-Aquitània (Estat espanyol – França) i de Sèrbia-Croàcia. El projecte va sorgir de la necessitat de detectar les mancances i orientar el sector forestal de les regions cap al desenvolupament dels mercats líders que la Unió Europea preveu que experimentaran un gran creixement en els propers anys. Aquests tres mercats líders són el de la bioenergia, la construcció sostenible i la química verda. És clar que es tracta de regions que tenen un nivell de desenvolupament diferent en cadascún dels anteriors àmbits, per aquest motiu, des de Carèlia del Nord, s’organitza aquest viatge per als propers 23, 24 i 25 dies del mes d’abril, en aquella part del projecte dedicada a la tutorització d’accions des de les regions més desenvolupades, en aquest sector, a les que menys.\nEn aquest viatge es preveu fer visites que il·lustrin els diferents esglaons de les cadenes de mercat que hi ha en el sector de la bioenergia d’origen forestal. Així doncs, a bosc, veurem la tecnologia que es sol utilitzar en l’explotació forestal en aquella regió i que fa referència a màquines que tallen les copes dels arbres, a grues, camions, etc. També, veurem com s’organitzen les cadenes de subministrament dels biocombustibles sòlids forestals, els tipus de biocombustibles que utilitzen tals com els péllets, les xarxes que distribueixen la calor en una comunitat i que, en alguns casos, s’organitzen en forma de cooperativa, les formes d’associació de propietaris forestals que hi ha, com es promocionen les iniciatives regionals de bioenergia, els centres forestals, les entitats que realitzen recerca i altres.\nEn aquest viatge hi haurà assistents de Croàcia, Sèrbia i Catalunya. La part catalana estarà integrada per representants de l’Administració, el Centre de la Propietat Forestal, FORESPIR i el CTFC. A més, la pertinença d’aquest viatge és molt encertada perquè, recentment, s’ha signat un Acord de Cooperació entre Carèlia del Nord i Catalunya per tal d’intercanviar maneres de fer entre ambdues regions i amb vigència des del maig del corrent any fins a la fi de l’any 2015. Carèlia del Nord és una regió eminentment forestal i la seva gestió forestal es fonamenta en el principi de mantenir l’equilibri perfecte en l’entorn natural del país.\nEl CTFC i BOSCAT signen un conveni de col·laboració en temes de bioenergiaCTFC and BOSCAT sign a convention agreement in issues of bioenergy\nmaig 16, 2012 at 9:14 am\n[…] Viatge – estudi del sector de la bioenergia forestal a Carèlia del Nord […]


Cal Duch, pendent de legalitzar-ne l’ús públic – Comarques de Ponent\nCal Duch, pendent de legalitzar-ne l’ús públic\nL’Ajuntament de Mollerussa té pendent realitzar un informe tècnic de l’immoble conegut com a Cal Duch per tal de legalitzar-ne l´´ús com a equipament públic. Segons assegura el regidor de Cultura, Eduard Comalada, «tot i les reformes que hi va fer l’anterior equip de govern, l’edifici no té els permisos per realitzar-hi activitats». Malgrat tot, puntualitza, el jardí sí que està legalitzat, motiu pel qual s’hi duen a terme concerts i altres activitats. L’Ajuntament de Mollerussa té pendent realitzar un informe tècnic de l’immoble conegut com a Cal Duch per tal de legalitzar-ne l´´ús com a equipament públic. Segons assegura el regidor de Cultura, Eduard Comalada, «tot i les reformes que hi va fer l’anterior equip de govern, l’edifici no té els permisos per realitzar-hi activitats». Malgrat tot, puntualitza, el jardí sí que està legalitzat, motiu pel qual s’hi duen a terme concerts i altres activitats. La inversió feta a Cal Duch fins ara ascendeix a 220.396 euros, però, segons Comalada, l’edifici encara no està preparat per acollir activitats amb certa regularitat. La intenció de l’actual equip de govern és legalitzar-lo per tal que passi a formar part del conjunt d’equipaments públics de l’Ajuntament. Per això, no destacarta noves inversions per posar-lo en funcionament. Comalada respon, així, a la petició de CiU de convocar una consulta popular sobre la funció que s’ha de donar a aquest edifici de titularitat municipal.


Responsabilitat Global: Assumir el cost dels riscos ambientals\nLlegim avui a la Vanguardia que el 90% de les empreses catalanes encara no han contractat l'assegurança ambiental que aviat serà exigible com a garantia financera que cobreixi els danys ambientals que eventualment puguin causar.\nEfectivament, la Llei de Responsabilitat Ambiental (2007) recull aquesta obligació,\nen vigor des de 2007 i que es basa en el principi de "qui contamina paga" i, per descomptat, també en el de prevenció.\nAixí, aquelles empreses que siguin potencialment contaminants estan obligades a partir de l'abril de 2010 a tenir una assegurança, aval financer o reserva tècnica que garanteixi que podran reparar aquells danys ambientals que puguin arribar a causar.\nCatalunya és un país industrial, amb una forta presència de sectors que estan directament afectats per aquesta llei, com per exemple els sectors químic o tèxtil. Segurament la situació de crisi pot estar provocant que les empreses esperin fins a l'any que ve i fins a darrera hora per contractar l'assegurança, però no seria bo que algú pogués pensar que la crisi podria causar que aquesta llei sigui finalment d'aquelles que no tenen una exigència al darrere, d'aquelles que algú creu que no cal complir, que es poden permetre de jugar-se-la.\nEls riscos ambientals són un risc més en la gestió empresarial i no contemplar-los ha estat fins ara una manera d'apropiar-se -almenys potencialment- d'un valor que pertany a la societat. En el fons, gestionar la responsabilitat social no deixa de ser gestionar bé l'empresa i incorporar totes les externalitats com un cost real que s'ha d'assumir dins la cadena de valor.\nLes empreses catalanes no poden deixar d'atendre els requeriments que planteja aquesta llei, tant per responsabilitat davant la societat com per evitar els riscos econòmics a què hauria de fer front si patís avui un sinistre de contaminació ja que tindria l'obligació de fer-hi front amb el seu propi compte de resultats, amb sancions que poden arribar als dos milions d'euros, als costos de reparació i restauració del dany ambiental i a una suspensió d'activitat de fins a dos anys.\nEtiquetes de comentaris: ambiental, polítiques públiques, reflexions


Confinateràpia | ActivaMent Catalunya Associació\nFotografia © Cristina Méndez\nAmb les mesures de confinament per evitar el contagi del coronavirus a ActivaMent hem patit la cancel·lació de tots els esdeveniments programats, i han sigut molts. Per tant, també hem vist la pèrdua de molts ingressos econòmics i l’aplicació d’un ERTO a nosaltres, les treballadores. Però segur que gràcies a la cooperació ens recuperarem, som una entitat molt necessària i moltíssima gent ho sap, no només les persones que hem patit un trastorn, també familiars, professionals de la salut que han treballat amb nosaltres, els que treballen en política i ens coneixen, professors, alumnes que ens han escoltat, qui coneix la nostra tasca ho sap. Ens en sortirem.\nA nivell individual però, aquest confinament m’està anant molt bé, tinc tot el que sempre havia volgut i ho estic gaudint moltíssim:\n* He arribat a acords amb la meva parella sobre temes que discutíem, ens estem coneixent millor i aprenent de nosaltres.\n* Ha desaparegut l’estrès pel ritme de feina.\n* No tinc ansietat i dormo millor.\n* Tinc temps per relaxar-me i els meus pensaments són més positius.\n* Llegeixo sense presses.\n* Gaudeixo cuinant de forma saludable amb noves receptes de familiars, d’amistats i internet.\n* Faig ioga sense rellotge.\n* Dibuixo, escric i faig artesanies.\n* He plantat flors, tomàquets i d’altres per menjar i decorar.\n* He descobert les videotrucades i he connectat amb qui mai parlava, per la distància o pel que sigui.\n* He connectat amb la Xarxa de Suport del meu barri, on estic coneixent veïnes i ens ajudem en petites i grans coses.\n* També tinc més temps per perdre’m pel meu barri i descobrir racons, ara que podem passejar.\n* No faig cap despesa que no sigui realment necessària.\n* No llegeixo ni miro notícies sobre el coronavirus, tan sols les mesures que s’han de prendre i respectar.\nAlgunes persones que m’estimo ho esteu passant malament i em sap molt greu per vosaltres, algunes esteu perdent coses importants i no sabeu si serà reversible, d’altres us sentiu engabiades i voleu rebel·lar-vos. Si feu una protesta per com es resolen algunes qüestions que perjudiquen greument la salut i els nostres interessos, m’hi sumaré, de moment seguiré gaudint d’aquesta etapa que ja em tocava i m’està beneficiant tant. Aquest confinament, és un descans en el camí, un retir espiritual, una confinateràpia.\nEtiquetes: Coronavirus, Salut Mental


El polític preferit de Drake, Norm Kelly, disside Rick Ross - Hip-Hop\nEl polític preferit de Drake, Norm Kelly, disside Rick Ross\nDrakes Favorite Politician\nEl polític de Toronto, Norm Kelly, un fanàtic de Drake, ja ha regatat Meek Mill aquest any, i ara té la mirada posada en Rick Ross.\nEl conseller de T. Dot va acomiadar alguns bars (si voleu anomenar-los així) dirigits a Rozay a Twitter dimecres.\nVaja! Voleu dir a Ross el cap més fals que heu vist fins ara? Home, què hi ha a Norm?\nLes barres de Twitter són, amb tota probabilitat, degudes a Color Money de Renzel, que va acabar amb el proper raper Mercat negre LP. Sobre ell, Rozay fa referència a Meek Mill, de Drake, 'Back To Back'.\n'My lil' homie va guanyar un milió a la gira de la seva noia ', va dir Ross a la pista. Aquesta és una resposta a 'Back To Back', on Drizzy va preguntar famosament si Meek feia una gira mundial o la de la seva noia.\nVa estar realment Ross dissipant Drake amb això? Tot i que algunes persones podrien pensar que és obvi, a Rozay se li ha preguntat avui i no ho va confirmar ni negar .\nEn qualsevol cas, Norm no ho té. Però no és la primera vegada que arriba a la defensa de Drake. A principis d’aquest any, Kelly va fer notícies publicant Meek a Twitter i dient que el Philly MC ja no és benvingut a T. Dot.\nTambé va aparèixer en una batalla de rap per la lliga patrocinada per Drizzy i fins i tot ha fet la postura Back To Back amb el mateix Aubrey.\nSembla que Norm també es mantingui fidel a Déu en aquesta situació de Rozay.\ncom funciona l’àcid hialurònic\nnicki minaj discurs d’acceptació vmas\nantidepressius que no causen pèrdua de cabell\nquin és l'ingredient principal del viagra


CASA AMB JARDÍ: LA VISITA D'IAN CURTIS\nLA VISITA D'IAN CURTIS\nPuntual com sempre. Arriba el fred i somio amb Ian Curtis. Ballem al límit del col·lapse, fem equilibris sobre qualsevol cosa que pugui suportar el pes de les nostres ansietats. Ell insisteix en què l'amor ens destrossarà. Jo insisteixo en confondre els seus ulls clars amb els d'un altre. Recordem el dia del seu suïcidi mentre preparo galetes de vainilla. Li explico un conte de nens perduts i tremola.\nHi ha formigues passejant pel sostre de l'habitació. Aquesta habitació on ballem al ritme de les obsessions que ens reuneixen a l'inici de cada hivern. Diu que té fred i m'ho crec. Té la mirada d'algú que tindrà fred per sempre. Quan sembla que està a punt de perdre el control pugem a una cadira i juguem a cantar cançons en idiomes inventats. Idiomes de fantasmes. Cada vegada més fort. Disparem restes de galetes a les formigues famolenques que ens devoraran si no despertem. Tot es descongela quan cantem abraçats com s'abracen els fantasmes en els somnis.\nVine a visitar-me en primavera, maleït Ian Curtis, li dic sabent que no vindrà. Tinc el costum de mirar-lo als ulls i confondre'l amb un altre. Cantem en la foscor que ens amaga de totes les pors imaginades. Monotonia d'espirals i boires. La seva samarreta fa olor a nit eterna. Qualsevol dia, Ian, trist Ian, deixarem de buscar-nos i serem mig del somni, mig del lloc on comencen totes les batalles. Triarem entre la bellesa i la pau, destrossats per la insalvable dualitat de no saber si hem entés la cançó de la mateixa manera.\nAlgun dia arribarà l'hivern i Ian Curtis no em trobarà a casa.\nPublicat per Júlia Zabala a 18:58\nEssent fan incondicional d'aquest jove poeta maleït, fa uns anys vaig visionar la pel·lícula que va veure la nit de la seva mort, Stroszek de Werner Herzok, i vaig entendre moltes coses.\nEntre altres, el perquè no ve a veure't mai en primavera.\nAix... em sembla que vaig a posar-me un dels seus discos...\n2 de desembre de 2012, a les 20:43\nTé cançons precioses però va marxar massa jove. Vaig llegir que tenia epilèpsia.No sé si ho va portar bé, si... seria parlar per parlar però estic amb tu: els seus ulls balus trasbalssaven.\nuna abraçada Júlia i Bones Festes!\nEm sembla que una canço seva és Atmosphera? no ho recordo bé.Impactant la música.\n20 de desembre de 2012, a les 20:52


La «tornada» de l'Estat a Catalunya - Diari de Girona\nLa «tornada» de l'Estat a Catalunya\nxavier domènech 11.02.2019 | 06:00\nLa «tornada» de l'Estat a Catalunya Diari de Girona\nEl ministre José Luis Ábalos afirma que amb el projecte de pressupostos generals «l'Estat ha tornat a Catalunya». No és el primer polític que utilitza aquest concepte. Des de sectors unionistes tant de la política catalana com de l'espanyola es van acusar successius governs d'haver absentat l'Estat de Catalunya, fet que hauria propiciat la manca d'estima per part de la població i el seu decantament cap a l'independentisme.\nPerò se suposa que la Generalitat és una institució de l'Estat. Una administració de caràcter general, no de caràcter local. Segons l'article 67 de l'Estatut, el president de la Generalitat és el representant ordinari de l'Estat a Catalunya, i promulga les lleis i els decrets legislatius «en nom del rei». El dret a l'autonomia es reconeix al mateix article de la Constitució que proclama la «indissoluble unitat de la nació espanyola»; són dues cares de la mateixa moneda.\nÁbalos confon Estat amb administració central. Una confusió que explica moltes coses. El corrent central de la política espanyola creu que només el que es decideix a Madrid és política estatal, i el que es decideix sobre el terreny és administració provincial. A tot estirar, regional. En el seu llenguatge, més presència de l'Estat a Catalunya significa més intervenció de l'administració central.\nEn el cas d'Ábalos, que és ministre de Foment a més a més de número dos del PSOE, aquesta intervenció es tradueix en obres públiques, que el Govern espanyol fa quan li sembla i com li sembla, i que en els darrers anys ha programat amb gasiveria i executat amb insuficiència.\nHi ha exemples sagnants d'infraestructures bàsiques que avancen a raó d'entre mig i zero quilòmetres per any. Cada exercici aquestes obres van als pressupostos i també cada exercici la major part del pressupostat no s'executa. Però encara que el ministeri d'Ábalos inclogués als pressupostos les obres que pertocarien i les arribés a executar, i fins i tot si apliqués un plus per reparar el dèficit històric de tants anys de discriminació, fins i tot en aquest cas continuaria aplicant una lògica de confusió entre Estat i administració central, una lògica centralista que confon l'Estat amb el nucli de polítics i d'alts funcionaris que es belluguen pel centre de la capital, en el circuit limitat que formen les seus ministerials, les grandíssimes empreses, els bancs i un cert nombre de restaurants.


València serà "capital del remember" amb el festival 90sLoveU a La Marina\nLa Marina Sud de València acollirà el pròxim 7 de juliol el festival\nValència serà "capital del remember" amb el festival 90sLoveU a La Marina '90SLOVEU'\n'90sLoveU' que tornarà a convertir aquesta ciutat en "la capital mundial de la música remember", amb una selecció d'artistes "omplipistes" de la dècada dels noranta.\nEl concert ha sigut presentat aquest dimecres pel president de Fotur, Víctor Pérez, el de l'Associació d'Empresaris de la Marina de València, Tomás Brandez, a més del departament de comunicació de la productora VFV, impulsora del concert, informen els seus responsables a través d'un comunicat.\nL'esdeveniment reunirà sobre l'escenari nombrosos artistes nacionals i internacionals que durant la dècada dels 90 van omplir les pistes de ball, incloent les històriques i recordades discoteques valencianes, autèntics temples de la música visitats en el seu moment per joves de tota Espanya.\n'90sLoveU' és un nou esdeveniment que "combina els grans èxits dels anys 90 d'artistes internacionals i nacionals compartint cartell amb els millors artistes de la Comunitat Valenciana que tant van triomfar en els 90, a més dels dj de "les sales més emblemàtiques de la Ruta".\nAixí, Snap, Vengaboys, Alberto Añón, Dhany, Dj Sylvan, Double Vision, Jerry Daley, Kriss, New Limit, Sonia Madoc, Viceversa i djs com Arturo Roger, Edu Gómez (Dj Veneno), José Coll, Kike Jaén, Los Gemelos, Raúl Platero i Jesús Brisa actuaran en '90sLoveU'.\nPIROTÈCNIA I RUTA DE LA TAPA\nLa música compartirà protagonisme amb tot tipus d'activitats, com la celebració d'un espectacle piromusical a càrrec de Ricardo Caballer amb música dels 90, i que serà el preludi al concert.\nA més, tant el 7 com el 8 de juliol, hi haurà una ruta de la tapa pels locals de restauració de la Marina, "una cosa molt bé valorada pels empresaris de la Marina de València", destaquen.\nAquests locals de restauració participaran amb la confecció d'una tapa característica realitzada amb productes autòctons i que tindran un nom propi per a l'ocasió. L'organització crearà el passaport Mar de Tapes completant el passaport es posaran obtindre premis: entrades per als concerts, sopars en els locals de la Marina de València, passejos amb vaixell, activitats nàutiques o viatges.\nUna altra de la prioritats de l'esdeveniment és acostar la indústria musical als més xiquets amb activitats adaptades en col·laboració amb FOTUR i PRODJ perquè els més joves puguen conéixer de primera mà el sector, a artistes i productors musicals.\nAlgunes de les activitats proposades per al Kids Edition són tallers de producció musical i de DJ, taules redones amb managers i artistes o showcases, que són xicotets xous de 3 a 5 cançons perquè xiquets també adults gaudisquen de l'ocasió de ser grans músics de gira per uns instants.\nEls organitzadors de '90sLoveU' persegueixen celebrar un esdeveniment únic a València, i atraure turisme a la Marina de València durant el cap de setmana, conclouen.


Club Hípic Estartit va celebrar un concurs de doma\nÈxit de participació al primer concurs de doma clàssica territorial organitzat a Mas Paguina diumenge passat.\nGaleria d'imatges de la sortida a La Molina\nEl cap de setmana passat AMAC va organitzar una ruta de dos dies per la Cerdanya. A continuació us deixem un enllaç perquè pugueu gaudir amb les fotos que van fer\nCDTO * + CDT1 * a Font-Rubí\nDoble concurs de doma clàssica a les instal·lacions del Club Centre d'Equitació Penedès durant aquest cap de setmana.\nDoma Vaquera a Can Calot\nOrganitzat per Amics de la Doma Vaquera el diumenge 17 es podrà gaudir d'un concurs territorial de vaquera a l'Hípica Can Calot de Tona.\nMas Paguina acull un concurs de doma\nEl Club Hípic Estartit - Torroella de Montgrí organitzarà el proper cap de setmana el seu primer concurs territorial de doma clàssica, categoria 0 *\nTREC al Club Hípic Natura a Cavall\nUn concurs territorial de TREC de menors, Benjamí, Aleví i Infantil, se celebrarà diumenge a Girona concretament a la localitat de Santa Coloma de Farners\nPágina 124 de 413


Musto Sunshield Pw S/S Vermell comprar i ofertes a Waveinn\nEstàs buscant productes de la marca Musto, concretament Musto Sunshield Pw S/S? A waveinn trobaràs una completa selecció de productes de Roba dona i accessoris de nàutica i pesca. Fes totes les compres a la teva botiga online waveinn. Oferim més de 75 modalitats de pagament perquè puguis escollir la que et vagi millor. Dóna un cop d’ull al catàleg i aconsegueix fantàstiques ofertes de nàutica i pesca. I si al rebre el producte no estàs satisfet, et tornem els diners.


Ajuntament de Súria/Súria celebra la Nit de Sant Joan sense fogueres i en format reduït per les mesures de prevenció contra el coronavirus\nData i hora oficials: 08/08/2020 07:56\nSúria celebra la Nit de Sant Joan sense fogueres i en format reduït per les mesures de prevenció contra el coronavirus\nÚltima revisió 24-06-2020 19:04\nSúria va celebrar la Nit de Sant Joan sense fogueres i en format reduït a causa de l’aplicació de les mesures de prevenció contra el coronavirus. L’eix de la celebració va ser la Flama del Canigó, que va presidir la lectura del manifest i posteriorment va passar pels barris de la vila, acompanyant un concert itinerant del grup Drumedaris Band.\nEl manifest va ser llegir per l’alcalde Albert Coberó després d’encendre el pebeter al davant de la Casa de la Vila, amb la presència d’altres membres de la corporació municipal i de representants del Tro Gros com a entitat que enguany ha tornat a col·laborar en l’organització dels actes.\nEn el text del manifest es remarca que la renovació de la Flama del Canigó s’ha fet enguany “en una situació adversa i plena d’incerteses”. Malgrat això, la resposta social a la pandèmia ha posat de manifest “la solidaritat i el suport mutu” com a base “per seguir endavant”. El manifest recorda “totes aquelles persones que ja no hi són i que trobem i trobarem a faltar”.\nA més d’homenatjar totes les víctimes de la pandèmia, el manifest d’enguany afirma que l’encesa de la Flama mostra la fortalesa de la gent i el treball col·lectiu per reivindicar la unitat de la llengua i la lluita pels drets dels territoris de parla catalana.\nLa lectura del manifest va ser emesa pel canal de l’Ajuntament a YouTube per tal de facilitar el seguiment de l’acte i en compliment de les directrius del departament d’Interior de la Generalitat i de Protecció Civil per evitar aglomeracions arreu en el desenvolupament de la Nit de Sant Joan.\nLa Flama del Canigó va arribar a la Casa de la Vila pels volts de les 18.30 h, portada des de Sant Joan de Vilatorrada per sis atletes de la vila, entre infants i adults. Al llarg del recorregut, el grup d’esportistes suriencs també va fer-la arribar a Sant Martí de Torroella i Callús.\nLa Flama va ser rebuda per l’alcalde Albert Coberó, la regidora d’Ensenyament, Turisme, Participació i Festes, Alba Santamaria, i altres membres de l’equip de govern municipal. Posteriorment va romandre encesa en un pebeter instal·lat en el pati interior de l’edifici consistorial.\nCom en anys anteriors, el programa d’actes de la Nit de Sant Joan va ser organitzat per l’Ajuntament de Súria, amb la col·laboració del Tro Gros.\nPas de la Flama del Canigó en el darrer tram del recorregut abans d'arribar a la Casa de la Vila, dins dels actes de la Nit de Sant Joan a Súria.\nFoto del grup de portadors i portadores de la Flama del Canigó, amb l'alcalde Albert Coberó, la regidora de Festes, Alba Santamaria, i altres membres de l'equip de govern municipal.\nL'alcalde Albert Coberó llegeix el manifest de la Flama del Canigó al davant de la Casa de la Vila, al costat d'altres membres de la corporació municipal i representants del Tro Gros, dins dels actes de la Nit de Sant Joan a Súria.\nInici del concert itinerant del grup Drumedaris Band, dins dels actes de la Nit de Sant Joan a Súria.


Geografies i sociologies | Blog Vila Viniteca\nPublicat\t17 de Gener del 2022\nPer Cristina Alcalá\nJesús Ibáñez va morir l’any que vaig acabar la carrera de sociologia a la Complutense. Encara recordo les classes. Un sociòleg que es negava a respondre enquestes, que va inventar la pràctica del “grup de discussió” i que va analitzar amb mestria la societat de consum i la sociologia de la vida quotidiana. Els discursos transcorrien entre temes aparentment allunyats de l’objecte, una transversalitat captivadora. Em va portar cap a la sociologia qualitativa, una manera multidisciplinària d’acostar-se a la realitat social mitjançant l’anàlisi del contingut; a través de la interpretació, obtenir allò latent. A valorar la importància del coneixement de la cultura, la societat i la història per investigar la subjectivitat del llenguatge, els discursos i les representacions a les quals donen lloc.\nLa vocació no és un lloc del qual es parteix, és un lloc al qual s’arriba. Pot ser per la influència de la sociologia, per la creença ferma que les coses no són allò que semblen, que tots som subjectes en procés; o bé perquè vaig arribar al món del vi sense vinyes, sense cognoms, sense prejudicis i amb una desmesurada curiositat com a al·licient per a l’entusiasme. Sigui per tot o per part d’això, endinsar-se en el sector del vi va ser exercir aquella investigació social on la subjectivitat està implícita. El vi es mou entre la ciència i la cultura, entre el que és objectiu i subjectiu. Un món on interactuen molts elements i on la mirada i el llenguatge marquen distàncies. La primera per alterar el que és social i la segona per connectar l’individu amb la societat. Quan se segueix parlant del llenguatge del vi!\nLa mort del vi\nRecupero a Jesús Ibáñez perquè també va ser pioner en l’estudi del màrqueting durant els anys 60, un teòric lúcid, visionari i crític. “Del algoritmo al sujeto” és el títol d’un dels seus llibres, què escriuria avui? què pensaria sobre el metavers? Entre les seves nombroses aficions estava la ciència ficció i el vi, que va definir com “una obra d’art, i una de les més completes”.\nL’any 1976 va escriure un article titulat “La mort del vi” on deia que “la malaltia que produeix la mort del vi és una malaltia nova, amb un nom terrible i estrany: màrqueting (…) la fabricació industrial de les necessitats”.\nLa publicitat i el trànsit cap a una societat de consum portaven anys gestant-se a España i els productes “evolucionen fins a convertir-se en un simulacre de si mateixos, consumim signes”. Respecte al vi, deia Ibáñez, “la publicitat no refereix les qualitats veritables, això és el menys important, veritat i falsedat són valors commutables (…) Al vi ja no hi ha terra ni temps: no hi ha origen ni procés.” I llançava una pregunta, “res és necessari, tot és desitjable, qui es preocuparà de produir honradament el vi?”.\nMolts altres sociòlegs i teòrics han incidit, i ho continuen fent, en la influència social de la percepció de la realitat a través de la publicitat i la comunicació. La publicitat ha d’aconseguir que cadascú compri el que cal, creient que compra el que vol. La marca no marca al producte sinó al consumidor com a membre d’un grup de consumidors de la marca.\nEl vi i el seu consum tampoc n’hi és aliè. Pedro Ballesteros, inclassificable al qual admiro, escrivia un article “el màrqueting és ciència de producte bàsic, que comprèn l’impuls consumidor i no entén de l’emoció de l’exploració compartida, que es perd a la massa sense comprendre a l’individu ni al grup petit”. Els mercats i les tendències són circumstancials. Actualment, on la novetat està per sobre d’allò perdurable, ja sabem que l’essència del màrqueting no només és la generació de desig sinó la ràpida eliminació dels antics. La mort del vi d’Ibáñez és la mort de la seva essència, de la seva ànima. La segmentació, tipologies de mercats, missatges plans i carregats de prejudicis formen part d’un altre univers.\nDurant anys em vaig sentir fascinada per la publicitat i la generació de signes, codis i missatges, fins i tot vaig arribar a participar en alguna campanya. Ara ja no. Del vi el que m’atrapa i resulta genuí són les seves històries, l’honestedat dels plantejaments, les connexions entre acció i reflexió. També la tècnica, però aquesta és una altra història. El vi és fruit d’un context, de l’individual i social. Darrere del vi hi ha ideologia, algú ho dubta?\nConcebo el vi com a una íntima relació entre naturalesa i persona. El vi com a memòria. Així com la vinya conjuga l’element agrícola amb el social, paisatgístic i patrimonial, la geografia ho fa amb el físic i humà. Etimològicament, la paraula geografia significa “escriptura de la terra”. Vi i geografia són vides creuades, paisatge cultural i físic fusionat.\nM’interessa especialment la geografia humana i cultural perquè al·ludeix a un espai no només físic sinó al què ocupa a les nostres ments, a la idea i significat que tenim sobre llocs simbòlics i patrons de conducta. Alguns paisatges del vi exhalen mística i d’altres captivadors passen desapercebuts per segons quines ments. Hi ha història a una vinya de Ribeiro o Asturias, com n’hi ha a una alemanya o grega.\nValle del Avia a Ribeiro\nEl món del vi representa perfectament com les regions geogràfiques estan vinculades a aspectes essencials com les relacions socials, la influència de la demografia, política o econòmica. La vinya no només transforma el paisatge sinó que ho fa amb una mesura pausada en el temps, per mig món i des de fa milers d’anys. El cultiu de la vinya també es mou entre aquests dos debats geogràfics decimonònics entre allò possibilista i allò determinista. Ente si preval la capacitat de les persones per influir en el medi mitjançant l’explotació de la terra utilitzant la tècnica; o si el medi influeix en el comportament de les persones determinant la seva capacitat d’expansió i creixement. Quants en coneixem de cada cas?\nHe tingut la gran sort de conèixer al geògraf i historiador francès Alain Huetz de Lemps als seus 95 anys. Autor de la gran obra “Vinyes i vins del nord-est d’Espanya”, publicat íntegrament per primera vegada en castellà per Cultura Líquida, fundació i editorial de la qual formo part. Durant les moltes hores de conversa que vaig mantenir amb ell, la paraula més enunciada era diversitat. El seu treball reflecteix perfectament la conjugació de la geografia rural amb un concepte molt ampli de cultura del vi connectada amb el comerç, etnografia, antropologia, consum, història… i les persones.\nEl vi com a reflex social, com aquella obra d’art que deia el sociòleg Jesús Ibáñez, es construeix permanentment i és mirall del seu temps. Per això, si penso en vi penso en pluralitat i no en individualitat ni homogeneïtat.\nEl vi és plural com ho és una societat i és divers com ho són les ideologies, les regions o les cultures. El pluralisme vitícola és un valor social en si mateix que reflecteix la diversitat de la grandíssima riquesa paisatgística, cultural i humana del món del vi. A més, pluralitat i diversitat afavoreix la convivència, evoca participació i elecció. Quantes vegades repetim que el vi és social? Quantes begudes ofereixen tanta varietat com el vi?\nEl plural hauria d’acompanyar la paraula consumidor i mercat. En això, molts publicistes se segueixen equivocant. Si el vi fos un verb seria transitiu, si fos una conjunció seria la “i”, si fos una preposició seria “amb” i com a signe “?”. Però sempre plural i de gènere líquid. Acceptar la diversitat és un exercici de respecte. El vi no són dicotomies, ni encasellaments sinó sumes i confluències.\nEl vi és i serà, malgrat el màrqueting, la publicitat, les tendències o el consum de masses, el triomf de la diversitat. Perquè si alguna cosa aporta la sociologia del vi, és una mirada a un cultiu mil·lenari a vista d’ocell. Entre planes, valls, rius i muntanyes et permet baixar per veure en detall els camins que traça el vi i com les persones, diminutes a la distància, es fan grans quan t’hi acostes. I escoltes.\nM’agradaria dir al professor Ibáñez que hi ha esperança, que el vi torna a ser terra, temps, origen i procés.\nLa seva trajectòria professional està vinculada al sector vitivinícola des de fa més de 20 anys. L’any 2019 va entrar a formar part de l’equip Alma Carraovejas i actualment dirigeix la Fundación Cultura Líquida. Llicenciada en Sociologia per la Universidad Complutense de Madrid, postgraduada en Investigació de Mercats, Máster en Enología y Viticultura per la ETSI Agrónomos de Madrid i diplomada com a sommelier per la Cámara de Comercio de Madrid. Docent al Basque Culinary Center, Curso de Sumilleres de la Cámara de Comercio de Madrid…, és jurat de tast a Decanter i altres concursos, i col·labora amb mitjans de comunicació. Va ser gerent de la DO Ribeiro. Ha dirigit mitjans de comunicació especialitzats i va ser divulgadora a Radio Nacional de España i El País. Va rebre el Premi Mirador del Vino 2015 a la millor trajectòria professional, Premi a la Mejor Tarea de Comunicación 2013 i Benchmark´s Taster Concours Mondial de Bruxelles 2016. Ha publicat dos llibres: “El mundo del vino contado con sencillez” (Editorial Maeva) i “Eligen Ellas” (Editorial Ex-Libris).


EL TSJCV ordena l'ingrés a la presó de Magariños però suspén el de Grau - Diari Jornada\nMónica Margariños, exempleada d'Orange Market. Foto d'Arxiu, EFE.\nL'exempleada de Correa està a l'espera que es tramite la seua petició d'indult\nEL TSJCV ordena l'ingrés a la presó de Magariños però suspén el de Grau\n| 29 de maig, 2018 - 16:32\nEl Tribunal Superior de Justícia valencià ha rebutjat la petició de Mónica Magariños, empleada de les empreses de Francisco Correa, perquè se suspenga el seu ingrés a la presó mentre es tramita la seua petició d'indult, i ha acceptat la d'Ana Grau, treballadora de l'Agència Valenciana de Turisme, ambdues condemnades pel cas Fitur.\nAna Grau està condemnada a tres anys de presó per falsedat documental i a quatre anys d'inhabilitació per prevaricació administrativa, mentre que Magariños va ser condemnada a 8 anys de presó per associació il·lícita, prevaricació i malversació, per l'anomenat cas Fitur (una de les sis peces de la branca valenciana de la trama Gürtel).\nEn el cas de Magariños, el tribunal valencià ha pres en consideració per a denegar la petició que la seua pena supera els tres anys de presó i que, a més, té una acusació pendent d'enjudiciament en una altra de les peces del cas, per la qual se li sol·liciten 8 anys de presó.\nA més, el tribunal ha demanat l'ingrés voluntari a la presó de Magariños dijous que ve, dia 31, en l'establiment penitenciari Madrid I-Dones, i li adverteix que en cas que no ingresse eixe dia seran dictades les corresponents ordres cerca i captura.\nEl Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana (TSJCV) va comunicar també ahir que havia desestimat la petició d'Isabel Jordán, exadministradora de diverses empreses del grup Correa condemnada a sis anys en la mateixa peça del cas Gürtel relativa al pavelló valencià en Fitur, de suspendre el seu ingrés a la presó fins que es resolguera la seua petició d'indult.


Una mar de vermell: Celebració de l’any nou xinès · Global Voices en Català\nMoltes cultures de l'est asiàtic ho celebren amb diferents noms\nTraducció publicada 1 juliol 2020 1:11 GMT\nLlegeix aquesta notícia a українська, Español, Português, বাংলা, Malagasy, Français, русский, عربي, Ελληνικά, Italiano, English\nOfrena d'encens al Temple del Gran Matsu (大天后宮) a Tainan, Taiwan. Foto de Filip Noubel, reproduïda amb permís.\nL'any nou xinès és una festa arrelada a les tradicions agrícoles que se celebraven al final dels llargs mesos d'hivern. L'any nou lunar del 2020, que començarà la mitjanit del 24 de gener, durarà diversos dies en què gent d'arreu del món festejarà el pas de l'any del porc a l'any de la rata.\nLa data de celebració canvia cada any perquè es basa en el calendari lunisolar i coincideix amb l'aparició de la lluna nova del període que va des de finals de gener fins a mitjans de febrer. Aquesta també és la raó per la qual rep diferents noms i se celebra també en moltes altres cultures orientals. Un terme comú per anomenar-lo, majoritàriament utilitzat a la Xina, és la Festa de la primavera (春节). Els vietnamites fan servir el terme Tết (que vol dir festa i ve del nom complet Tết Nguyên Đán o «festa del primer matí del primer dia»), mentre que en la cultura tibetana se'n diu Losar (ལོ་གསར་, literalment vol dir «any nou»). L'any nou lunar se celebra oficialment a Taiwan, Japó, Corea del Sud, Singapur i per la diàspora xinesa que hi ha arreu del món.\nLlanterna que representa el caràcter 春 o primavera de festival de primavera, a Tainan, Taiwan. Foto de Filip Noubel, reproduïda amb permís.\nEl poder del vermell: un repel·lent útil contra els monstres\nTant abans com després del període d'any nou xinès, el color vermell és notable en les decoracions de les portes, les cases, els temples, les botigues, les postals de felicitació i la roba que la gent porta durant aquestes festes.\nMercat de carrer que ven decoracions d'any nou a Tainan, Taiwan. Foto de Filip Noubel, reproduïda amb permís.\nLa celebració té el seu origen en una llegenda on una bèstia mitològica anomenada Nian atacava els vilatans i se'ls menjava, fins que un home vell, que casualment anava vestit de vermell, va proclamar que protegiria el poble durant la nit fent explotar petards, que farien fugir el monstre. D'aquesta manera, es va convertir en tradició portar posat i decorar amb vermell, així com fer servir petards per desempallegar-se de les «forces negatives» de l'any anterior, i així començar el nou any amb bons auguris.\nRoba d'any nou exposada a Tainan, Taiwan. Foto de Filip Noubel, reproduïda amb permís.\nEn la tradició xinesa, cada any està representat per un dels 12 animals tòtems. L'any nou del 2020 marca el pas de l'any del porc a l'any de la rata, que a més és el primer dels 12 cicles anuals d'animals.\nEl caràcter que es fa servir en xinès és shu o 鼠 que, com que no es distingeix entre ratolí o rata, aquest any ha acabat representat en molts dissenys com un ratolí bufó, sovint vestit de vermell.\nLlanterna que representa un ratolí vermell a Tainan, Taiwan. Foto de Filip Noubel, reproduïda amb permís.\nEl mateix zodíac, i els símbols que s'hi associen, també es fan servir al Japó, Corea, Vietnam, Cambodja i Tailàndia.\nDecoració urbana per fer-s'hi un retrat a Tainan, Taiwan. Foto de Filip Noubel, reproduïda amb permís.\nSopars familiars i visites al temple\nEl rovell de l'ou de les celebracions de la nit de Cap d'Any són els dinars familiars, en què es demana als membres de la família, de totes les generacions, que es reuneixin en una llar per poder menjar junts. El menjar que se serveix varia segons el lloc geogràfic i la cuina local. Al nord de la Xina, solen ser boles de pasta bullida, anomenades jiaozi, mentre que en les cultures del sud, s'hi inclou un pastís glutinós d'any nou que es coneix com a niangao. A continuació, podeu veure alguns plats populars tradicionals de la cuina del nord de la Xina:\nLes famílies també visiten els temples locals les hores prèvies a l'inici de l'any nou per demanar prosperitat, salut i èxit en els projectes o exàmens. Durant les dues setmanes següents també hi ha dies especials marcats per rituals específics, que sovint impliquen visites familiars.\nVisita al temple local just abans de mitjanit a Tainan, Taiwan. Foto de Filip Noubel, reproduïda amb permís.\nSegons el zodíac xinès, cada animal simbolitza i descriu què s'ha d'esperar de l'any que entra, i si decidim creure en l'horòscop xinès, el 2020 promet ser interessant: «Com que és un animal molt perspicaç que pot percebre l'ambient i sap quan ha d'actuar, la rata és un dels signes amb més prosperitat del zodíac xinès».\nUn mestre de la geomància, procedent de Hong Kong, ofereix prediccions detallades per cada signe del zodíac: «Es tracta de buscar els principis i el flux de l'univers. Quan saps com calcular-ho, pots predir el curs de tot».\nSigui com sigui, 新年快樂! Bon any nou!


Les plaques solars a la piscina permetran estalviar 6.500 euros l’any en energia – Compromís per Almassora\nLes plaques solars a la piscina permetran estalviar 6.500 euros l’any en energia\nPublicat el 22 de Maig de 2017 en General\nL’Ajuntament d’Almassora ha resolt l’adjudicació del projecte mitjançant el qual instal·larà plaques solars en l’edifici de la piscina municipal. Gràcies a la presentació de diverses ofertes, el consistori ha obtingut un preu de 111.569,21 euros, una quantitat que suposa un estalvi de més de 23.000 euros respecte als 135.000 previstos en la reserva de crèdit.\nSegons arreplega el projecte, l’adjudicatària haurà de situar 40 col·lectors solars, amb una inclinació de 45 graus, en el terrat del complex esportiu. Els captadors seran muntats en vuit bateries amb cinc plaques cadascuna. Per als mesos d’estiu, quan es registra un menor consum elèctric però hi ha més radiació solar, el sistema permetrà que l’energia sobrant siga derivada al got de les piscina per a ser reutilitzada.\nGràcies a aquesta xarxa de panells el consistori estima un estalvi mínim de 6.500 euros anuals en energia, a més d’una reducció en les emissions de CO2 superior als 20.000 quilos a l’any. “L’estalvi econòmic és fonamental per a, entre altres coses, amortitzar la inversió a mig termini, però sens dubte la disminució de substàncies contaminants és el millor resultat que podem obtenir”, ha assegurat l’alcaldessa, Susanna Nicolau.\nCal recordar que l’Institut Valencià de Competitivitat Empresarial (IVACE) participa en el finançament de les obres amb els 34.950 euros que han sigut concedits a l’Ajuntament d’Almassora a través del programa de subvencions que fomenta l’ús d’energies renovables. El consistori també ha rebut el vistiplau del Consell per a perllongar el termini límit d’execució del projecte, que acabaria el pròxim 31 de maig.\nAixí mateix, i tambéamb la col·laboració del propi IVACE, la piscina municipal ja compta amb una màquina per a l’escalfament de l’aigua que permet estalviar energia, ja que transfereix la calor del líquid sortint al líquid entrant. Des de la seua instal·lació a principi de 2016, el servei municipal d’enginyeria ha estimat un estalvi anual de 2.000 euros anuals, a més d’una reducció en l’ús de químics per al tractament de l’aigua.\nPublicat dilluns 22 de maig al diari digital “Castellón Información”\n← Costes reprendrà les obres de regeneració de la platja a partir de dimarts\nAlmassora amplia de tres a sis mesos el programa d’inserció laboral remunerada →


Borsa de treball – Pràctiques FP | Institut Flos i Calcat\nEl centre disposa d’una borsa de treball pròpia on incorporem les ofertes que ens arriben per a què alumnes i ex-alumnes les rebin per email.\nL’alumnat de cicles del Flos i Calcat fa pràctiques a l’Hospital Vall D’Hebron, Hospital Clínic, Hospital de la Santa Creu i Sant Pau, Hospital de l’Esperit Sant, Hospital QuironSalud Barcelona, Parc Sanitari de Sant Joan de Déu, Institut Guttmann, centres Respir de la Diputacó de Barcelona, centres d’atenció primària, especialitats i CUAP de l’ICS, clíniques dentals i altres empreses privades com Sham.es o ASHO, S.L.\nSi teniu una oferta de treball, ens la podeu enviar a borsa@insflosicalcat.cat amb una breu descripció del lloc i el contacte. La farem arribar al nostre alumnat per a què es posi en contacte amb vosaltres.\nSi el que voleu és oferir-nos places de pràctiques, podeu escriure a fctflos@insflosicalcat.cat\nEl tipus de seguiment que fem de les pràctiques és personalitzat, continu i amb un elevat grau de comunicació entre tutors, però s’adapta a les dinàmiques de l’empresa per interferir-hi el mínim possible.\nPresentació 18/19 TCAI Vall d’Hebron


Bloc de la Fundació Pere Tarrés: JORNADA ENVELLIMENT ACTIU\nEl passat 15 de març la Fundació Agrupació Mútua i la Fundació Pere Tarrés varen dur a terme la 4a edició d’organització de jornades conjuntes sobre temàtiques vinculades a la promoció de l’autonomia personal i l’atenció a la dependència, especialment centrades en el col·lectiu de la gent gran. Enguany el marc ha estat L’Any Europeu de l’Envelliment Actiu i les relacions intergeneracionals.\nLa transcendència de la jornada ha estat important, tan pel que fa a la quantitat (més de 250 persones) i heteregoneitat del públic assistent (professionals de l’àmbit sanitari i social, tècnics de l’administració pública, col·lectiu beneficiari, associacions, entitats, escoles professionals, estudiants...), com pel que fa a la qualitat dels diferents components de les taules i als continguts de les seves ponències.\nLes conclusions de la jornada es van fer evidents en el decurs d’aquesta: la temàtica interessa i és necessari realitzar un esforç conjunt per part de tots els agents socials adreçat a l’estimulació d’un envelliment actiu i saludable. Es van poder explicar exemples de com, algunes persones i entitats ja estan realitzant aquest esforç. Però també va quedar palès com les actuacions concretes han d’anar acompanyades del coneixement i el reconeixement del rol social que les persones grans ja desenvolupen. I, perquè aquest coneixement i reconeixement social sigui real, hem de donar un gir a la visió que tenim de la gent gran, fugint dels estereotips i les imatges culturals que els situen en un entorn no productiu, malaltís i ancorat en el passat.\nMontserrat Garcia i Oliva\ndirectora del Postgrau en Violència Familiar de la Facultat d'Educació Social i Treball Social Pere Tarrés\nPublicat per Fundació Pere Tarrés a 14:04\nEtiquetes de comentaris: envelliment actiu, Montserrat Garcia


Fa 13 anys naixien els Dracs Catalans (Joan-Pere Alazet) 2 de 3 - VilaWeb\nFa 13 anys naixien els Dracs Catalans (Joan-Pere Alazet) 2 de 3\nDesprès de El naixement d’un rugbi alternatiu avui l'autor ens envia la segona part de 'Això va de rugbi a XIII '\nL’any 2006, un equip de rugbi a XIII de Perpinyà, rebatejat Dracs Catalans, integra la Super League anglesa i competeix amb 11 equips anglesos. Aquell any, l’equip nord-català no va poder evitar l’últim lloc en la classifi-cació.\nQui hagués pensat en aquell moment jugar a Wembley o al Camp Nou ?\nTot va començar quan tot anava malament. Val la pena tornar uns anys enrere, La lliga francesa de rugbi a XIII era un campionat on només competien equips amateurs. Pocs seguidors en la grades, pocs patrocinadors, pocs recursos, els millors jugaires marxaven cap al rugbi a XV o bé integraven els equips de la lliga anglesa… de fet, el rugbi a XIII era moribund tant a Catalunya Nord com a la resta de l’estat francès. La flama del rugbi a XIII només se mantenia gràcies a uns quants voluntaris incondicionals que resistien com podien. Maltrat tot això, alguns equips se destacaven en la primera divisió de la lliga francesa, eren principalment clubs situats al sud de l’estat : Vilanuèva d’Olt, Sent Gaudenç, Tolosa, Carcassona, XIII Català (Perpinyà) i Sant Esteve. En aquella mala maror, La selecció francesa de rugbi a XIII també col.leccionava les derrotes.\nBernard Guasch entra en joc. En els anys 2000, una colla de companys visionaris encapçalada per Bernard Guasch (president del club des de la creació dels Dracs Catalans), va començar a idear que el rugbi a XIII català només podia recuperar el seu prestigi jugant a la lliga professional anglesa. L’aposta era agosarada. Els va caler un munt de coratge i abnegació per tirar endavant el projecte. El sol equip de la lliga francesa que s’hi va arriscar, va ser el Paris Saint Germain. Sí, sí, parlem del PSG, el club de Neymar i companyia. El club parisenc només va aguantar dos anys a la lliga anglesa, 1996 i 1997, l’experiència va ser un fracàs i el PSG va acabar suprimint la secció de rugbi a XIII. Però els catalans necessiten reptes, i si els parisencs no ho van aconseguir, els catalans ho podran fer… Bernard Guasch i els seus amics visionaris van iniciar unes negociacions complicades per fer fusionar els 2 clubs nord-catalans més prestigiosos, dos clubs catalans però dos clubs rivals : el XIII Català i el Sant Esteve. Així va néixer l’UTC (Unió Tretzista Catalana). L’aventura comença…\nL’UTC competeix en un primer temps en la lliga francesa, una lliga amateur que els catalans dominen descaradament i en 2004 el club nord-català presenta oficialment la seua candidatura per integrar la lliga anglesa de rugbi professional, però el projecte no era del tot lligat. Faltava un estadi adaptat a les normes per poder acollir els partits de la lliga anglesa. L’estadi de l’UTC, Gilbert Brutus, havia de ser completament reformat per poder acollir més de 10.000 espectadors. Les negociacions amb els poders públics nord-catalans (l’ajuntament de Perpinyà, el Consell General dels Pirineus Orientals i el Consell Regional Llenguadoc-Rosselló) van ser llargues i complicades. Finalment se va trobar una solució provisional, L’UTC jugaria a l’estadi Aimé Giral, és a dir l’estadi de l’USAP… Se permetia a un equip tretzista de jugar al temple del rugbi quinzista de Perpinyà, tot i esperant que l’estadi Gilbert Brutus fos renovat.\nEl 2005 l’UTC guanya la lliga i la copa de França de rugbi a XIII. El 2006 el club, que des de llavors s’anomena Dragons Catalans competeix per primer cop a la lliga professional anglesa. El club nord-català canvia de dimensió, tots els jugaires són d’ara endavant professionals. El club tretzista està guanyant la seua aposta, fitxa els millors jugaires de la lliga francesa i també jugadors de gran nivell internacional que venen de Nova Zelanda o Austràlia. Tot i això, el club manté una política de centre de formació propi, els jugaires nord-catalans són a la base del club, els Dragons Catalans tenen la seua masia ; el seguidors vibren amb Guisset, Mounis, Jampy, Verges, Gossard, Teixido, Cologni, Berthezene, Touxagas, Bosc…\nEl club creix també économicament, els avions xàrters porten milers de seguidors anglesos a la capital nord-catalana, l’impacte econòmic és quasibé immediat, 12.000 espectadors per assistir al primer matx a domicili dels Dracs a la lliga anglesa (per cert els Dracs van guanyar aquell partit contra Wigan per 38 a 30). Durant aquell primer any, si bé els Dracs van quedar últims en la classificació, van atreure una mitjana de 5.000 espectadors per matx. Molts canals televisius retransmeten els partits. La cosa sembla ben engegada.\nEls Segadors esdevé l’himne dels Dracs. El 2007 el club ja compta 3.500 abonats i acaba desè en la classificació de la lliga anglesa, i cosa inesperada, els Dracs arriben en final de Copa d’Anglaterra. Va ser la primera cita al mític estadi de Wembley. Els Dracs ja comencen a fer història, tot i perdre la final contra els Saint-Helens 30 a 8, van emocionar els 84.000 espectadors cantant Els Segadors, l’himne de Catalunya que havia esdevingut també l’himne del club. Aquell dia, els Dracs Catalans se van guanyar el respecte de tota la Super League. El 2008, el club recull els fruits de tants anys de preparació i de tossuderia, ja compta 4.500 abonats i té una mitjana de 8.500 espectadors per matx. Els resultats segueixen, els Dracs juguen les fases finals de la super league i acaben tercers de la lliga. Els Dracs sedueixen més enllà del públic tretzista i el 2009 els dirigents del club intenten seduir Barcelona, els Dracs Catalans juguen un partit de lliga anglesa a l’estadi de Montjuic contra el Warrington davant 18.500 espectadors. Tot i que van perdre aquell matx, l’operació de seducció de cara la capital catalana ja està en marxa…\nLa Cup cap a casa. El club coneix alts i baixos en quant als resultats, el 2010 els Dracs Catalans acabaran a l’últim lloc de la classificació de la lliga anglesa. Tot i això el projecte esportiu del club sembla ben encaminat, ja compta 5.000 abonats i atreu grans jugaires internacionals. Aquell any, els Dracs van celebrar la vinguda en terres catalanes del 100.000è seguidor britànic. El començament de la temporada 2018 va ser un veritable malson pels catalans, només 3 victòries en els 13 primers matxs de lliga. La cosa marcava molt malament. A mitja temporada els Dracs anaven últims en la classificació. Però a la segona part de la temporada se va produir la resurrecció, moltes victòries a l’exterior eviten el descens dels catalans a segona divisió. Però el més maco encara havia de produir-se, si la lliga va resultar molt complicada pels catalans, en canvi van ser brillants a la Copa d’Anglaterra (una copa en què participen totes les nacions britàniques).\nContra tota previsió van arribar a la final enfrontant-se al Warrington, un equip molt superior en teoria… Se tractava de la segona final de la Cup pels Dracs Catalans a Wembley. Però aquest cop, arran d’un partit emocionalment insostenible, els catalans s’emporten la Cup cap a casa, és a dir ni més ni menys que el trofeu de la més antiga competició esportiva del món. Sembla ser que una llegenda hagi començat…\nAquest proper 18 de mai nou repte pels Dracs Catalans que s’enfrontaran al Wigan en Super League, i cirereta : per primer cop els Dracs Catalans jugaran al Camp Nou.\n'Això va de rugbi a XIII '\n'Fa 13 anys naixien els Dracs Catalans '