LANDS OF GRACCUS: EL PRIMER CONSELL NACIONAL\nEL PRIMER CONSELL NACIONAL\nAhir vaig assistir per primera vegada -sempre hi ha una primera vegada- al Consell Nacional de Convergència Democràtica de Catalunya. Ho vaig fer com a representant de la delegació de Reagrupament Independentista, entitat associada, la qual cosa vol dir que que tenia dret a veu, però no a vot. La casualitat, o el destí, va fer que la meva primera assistència coincidís amb una votació històrica que els consellers que m'envoltaven van fer a favor de convocar un Congrés Extraordinari en forma de superdissabte on militants i simpatitzants, decidiran si es crea un partit nou o es renova l'actual CDC. No podia ser més històrica, aquesta primera assistència, més de quaranta anys en joc.\nTanmateix, he de dir que no sé si serà la primera i darrera, i doncs, única, assistència. Tot dependrà del resultat de l'esmentada votació, i si, des de Reagrupament es constata la voluntat de CDC de realment fer foc nou.\nEm va agradar especialment la declaració que va fer el President Mas que "Sense Convergència no hi ha Independència!" , no per la seva originalitat, que no ho era, sinó pel fet que pronunciés "la" paraula, i no li agafés cap mal de panxa o es tallés la llengua, ja que sempre fins ara evitava pronunciar-la. Veus, Artur, com no passa res si la pronuncies en públic? El sol continua brillant i les estrelles no cauen damunt nostre... A veure si aquest desacomplexament se t'acaba consolidant i des d'ara la pronuncies més sovint.\nPer altra banda, com determinar aquesta voluntat de fer foc nou que deia més amunt? Com a mínim hi ha alguns punts que són innegociables, perquè representen el nucli essencial de Reagrupament. Dos en concret.\nAbans, però, dir que, lògicament, en la votació del superdissabte, em posicionaré a favor de formar un partit nou, al qual fins i tot ja l'hi he trobat un nom adient, molt poc orgànic, i inspirat precisament en l'actual logo: Gent de Catalunya (GdC, o GdCAT), que penso que recull el comú essencial compartit per centenars de milers de catalans i catalanes al llarg d'aquests 40 anys, la promoció de la catalanitat per damunt d'una ideologia o una altra, el seu caràcter, doncs, eminentment transversal.\nQuant als punts innegociables als que em referia abans, són els següents:\na. La no renúncia en cap cas a la unilateralitat, és a dir a l'aprovació d'una Declaració Unilateral d'Independència, per part del nou partit, si, arribat el moment, aquesta es fa inevitable. La unilateralitat ha estat sempre la primera prioritat de Reagrupament, i de fet, a hores d'ara ja la podríem haver declarat, un cop constituït l'actual Parlament, atès que té una majoria independentista. Però, atès que no la podem fer efectiva des de Reagrupament per raons òbvies, acceptem que altres forces polítiques, i essencialment CDC i ara, JXSí, cerquin altres mecanismes per acumular forces, sempre i quan això no impliqui descartar totalment la DUI. De manera que una renúncia explícita i en qualsevol escenari (per exemple, fins i tot en el cas que Espanya gosés suspendre l'autogovern català), seria motiu suficient per desvincular-se de CDC. Per altra banda, també cal tenir clar, que aquesta acceptació d'altres mecanismes, no implica, ni de lluny, que els Reagrupats i Reagrupades deixem d'insistir en la necessitat d'aprovar una DUI el més aviat possible, de manera que ni callarem, ni, menys encara, ens faran callar.\nb. La transparència, la regeneració i la qualitat democràtica del nou partit, amb l'objectiu de fer una organització horitzontal, participativa, oberta als catalans i catalanes, i que dificulti el màxim possible el risc de corrupció, abusos o qualsevol altra activitat que amenaci una vida política saludable i plena. Sense uns mecanismes clars, uns mandats limitats, una selecció de candidats democràtica, sense unes estructures de base participatives i dinàmiques, obertes a la societat, sense burocràcies ni comitès tancats, no hi haurà renovació possible. Naturalment, això ha d'implicar tolerància zero sobre aquells membres propis que violin aquests principis, així com no admetre a aquells amb un passat poc presentable en aquest sentit.\nA partir d'aquí, penso que tot és negociable. En definitiva, el nou partit ha de representar una ruptura clara i sense embuts amb el passat... amb tot allò de rebutjable i negatiu que tenia aquest passat, sense que això impliqui mantenir o actualitzar, allò que tenia de bo, perquè és obvi que mai es comença de zero.\nEtiquetes de comentaris: ARTUR MAS, CDC, CONSELL NACIONAL, CONVERGÈNCIA DEMOCRÀTICA DE CATALUNYA, RCAT, REAGRUPAMENT INDEPENDENTISTA


Passió pels trens: Poca neu a Lavern\nEl dia següent de la gran nevada, el dimecres 9 de març, vaig anar a Lavern per poder veure trens de mercaderies (veure post anterior). Poc després de baixar de la 447 a les 12:35, per l'altra via va apareixer a tota velocitat una tàndem de 269, remolcant 11 vagons de bobines d'acer en direcció nord, però amb les presses la foto va quedar fatal. Llavors vaig sortir de l'estació, deambulant pels voltants a la recerca d'una vista interessant sobre les vies. Va ser aleshores que em vaig trobar un contacte del flickr, en Javier, que marxava cap el pas a nivell situat al sud de l'estació. Com que no havia anat mai a caçar trens amb ningú, em va semblar bé acompanyar-lo fins allà, un punt molt famós on molta gent hi fa fotos. Al cap d'una estona van avisar al company que vindria un mercant d'Euro Cargo Rail des del sud. A les 13:45 finalment va apareixer la locomotora diesel del tipus 335 d'ECR a càrrec d'un Teco, però els nervis em van jugar una mala passada i no hi ha cap foto que em convenci, com aquesta que surt la serra de Montserrat nevada al fons:\nEl proper mercant va passar a les 13:51, un xatarrer tibat en direcció sud per la 253-008, però un minut més tard va pujar un butaner en direcció nord, servit per un 269. Després de passar algún rodalies, els llums del pas a nivell van advertir la circulació d'aquest Teco a les 14:10, a càrrec de les 269-224 i 269-308:\nA les 14:24 va ser el torn del butaner procedent de Granollers, amb la locomotora 253-004 carregant 10 vagons cisterna:\nQuatre minuts més tard encara va pujar un altre bobiner cap el nord, format per una Traxx del tipus 253 i 14 vagons:\nCom que ja eren quarts de 3 de la tarda, el Javier i jo vem tornar cap a l'estació de Lavern, esperant el proper rodalies de les 15:23.\nCom haureu comprobat amb les fotos de neu ja no en quedava, només a les zones més ombrívoles, però la quantitat de mercants que van passar va recompensar el desplaçament. Vaig veure trens que no havia vist mai a la vida, com el butaner, ja que no estic gens acostumat a baixar cap a aquesta línia. El què no em va agradar és la repetició del paisatge, ja que tinc fotos de trens diferents però sempre amb es mateixes vistes. Jo prefereixo anar amb el cotxe i anar canviant d'indret, fet que ajuda a coneixer llocs nous.\nPublicat per Marc a 8:18\nEtiquetes de comentaris: Baix Penedès, Euro Cargo Rail, RENFE Mercaderies\nNo perds cap ocasió per anar a caçar.\nPer cert, com és un xatarrer? són vagons plataforma amb xatarra?\n28 de març de 2010, a les 15:22\nHola bandero! Els vagons per portar xatarra són similars als de fusta que surten de Manresa: vagons oberts de color verd, em sembla que els anomenen Ealos o alguna cosa així...\n6 d’abril de 2010, a les 6:13\nEo, eo!! Que pasa, que amb el bon temps abandones la passió pels trens?!\nÉs conya. Molts ànims i energies per poder mantenir totes les teves aficions!!!


L'home que va enlluernar el Nou Congost passa de la glòria al quiròfan - Regió7\nL'home que va enlluernar el Nou Congost passa de la glòria al quiròfan\nFrankie Ferrari, heroi del Baxi en la victòria sobre l'Unicaja, s'ha trencat l'escafoides i estarà de baixa entre 6 i 8 setmanes\n26·09·19 | 18:36\nFrankie Ferrari durant el partit contra l'Unicaja | JOAQUIM ALBERCH/ACB PHOTO\n«El més important de tot és que l'equip guanyi, els números que faci no són tan importants». Eren les paraules d'un molt assenyat Frankie Ferrariqui, amb 25 punts (7 d'11 en triples) i 10 assistències, havia estat fonamental per batre l'Unicaja. Aleshores el jugador ja s'havia fet mal però potser ell no sospitava la lesió que tenia: una caiguda a la primera part, posant la mà esquerra a terra, finalment li ha comportat tenir una fractura de l'escafoide i haver de passar pel quiròfan, segons va confirmar ahir el Bàsquet Manresa.\n«No sabem el que farem. Ara ho hem de valorar amb l'entrenador i decidir què fem. Tenim per jugar de base Dani Pérez i Jordan Davis, que també ens pot ajudar en aquesta posició». El director esportiu del Baxi, el santjoanenc Román Montañez, explica que no hi ha res tancat i que tampoc no es pot descartar un fitxatge. S'ha de recordar que el proper partit del Baxi serà dimecres vinent a la pista del San Pablo Burgos.\nLa temporada passada també es va trencar l'escafoide el serbi Marko Lukovic i va estar de baixa més d'un mes i mig. L'evolució de Ferrari pot escurçar un temps fora de les pistes, que és previst entre les 6 i les 8 setmanes.\nQui també té molèsties físiques és el pivot David Kravish, el qual va notar que tenia carregat l'abductor durant el partit de la primera jornada amb l'Unicaja. L'equip mèdic del Baxi Manresa estarà pendent de la seva evolució per determinar quant temps ara li caldrà de recuperació i si podrà estar disponible o no per al matx del proper dimecres a Burgos.\nEn tot cas, la mala sort ha caigut sobre el Manresa i, especialment, sobre Ferrari. En el que va ser el seu primer partit com a jugador professional, va trencar alguns dels seus rècords personals, de tots ells va ser el més estrident el de 7 triples anotats d'11 tirs, el 63% d'alta efectivitat. Ell ja venia de la lliga universitària (NCAA) amb un encert notori del 40% en els tirs de tres punts. El jugador es trobava animat i donava relleu al treball de totes les setmanes de la pretemporada. Pedro Martínez, que va reconèixer estar ben sorprès per la seva gran actuació, haurà de buscar solucions sense ell, tant a l'ACB com a la Champions.\nEl precedent de Rasmus Larsen\nFrankie Ferrari aspira a finalitzar la primera jornada de l'ACB com el jugador més valuós, lesionat i tot. No només va fer 7 triples i va anotar 25 punts, també va atrapar 5 rebots i va oferir als companys un total de 10 assistències. La seva qualitat de passador ja és perfila com una de les grans aportacions al joc col·lectiu, quan torni. Tot plegat li va valer acabar el matx amb un 30 de valoració que l'ha col·locat de seriós aspirant a ser el jugador més valuós, el MVP, a la jornada inicial de la lliga Endesa. Els 4 partits que tanquen durant aquesta tarda i nit la jornada són l'Obradoiro-Barça (a partir de les 19.15), el Baskonia-Estudiantes (19.15), el Joventut-Reial Madrid (21.30) i l'UCAM-Betis (21.45).\nEl debut espectacular per part d'un rookie a la lliga ACB disposa d'un precedent i dins del mateix Bàsquet Manresa. És el debut que va fer, el 12 d'octubre de l'any 2013, el pivot danès Ramus Larsen. Era pràcticament un debutant, tenia 18 anys i 11 mesos. El rival aquell dia, al Congost, va ser el Joventut, i es va guanyar per 90-87. L'equip de La Bruixa d'Or tenia de tècnic Borja Comenge i, en aquell primer partit de lliga, Larsen va ser a la pista 26 minuts i va anotar 21 punts, va atrapar 13 rebots i va firmar un 37 de valoració, la més alta en la història de l'ACB per a un jugador menor de 19 anys, i va posar fi a un rècord de Ricky Rubio.\nRasmus Larsen no es va poder consolidar al Manresa i va marxar el 2014 a l'Spirou Charleroi. A la ciutat belga el van trobar mort a casa seva el maig del 2015, amb un atac de cor com a hipòtesi.


El programa "Via Lliure" de Rac1 s'acosta al Tarraco Viva aquest dissabte — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › Patrimoni › Notícies › Notícies 2012 › El programa "Via Lliure" de Rac1 s'acosta al Tarraco Viva aquest dissabte\nEl 'Via Lliure' de RAC1 es farà en directe a l'Antiga Audiència de Tarragona.\nEl programa radiofònic de Rac 1 Via Lliure s’apropa aquest dissabte al Festival Tarraco Viva amb una emissió en directe des de l’Antiga Audiència. La gravació, que compta amb la col·laboració de l’Ajuntament de Tarragona i el Pla de Competitivitat Turística de la Tàrraco romana, es farà a partir de les 10 h i està oberta a tota la ciutadania.\nAquest programa especial del Via Lliure dedicat al Tarraco Viva pretén apropar i donar a conèixer a totes les llars catalanes tant el Festival Tarraco Viva com tot el patrimoni cultural i històric de la nostra ciutat. El programa començarà a les 10 del matí amb una entrevista a l’alcalde, Josep Fèlix Ballesteros, i al director el Festival Tarraco Viva, Magí Seritjol, i també comptarà amb entrevistes als escriptors tarragonins Coia Valls i Xulio R. Trigo, que parlaran i faran un petit tast en directe d’un esmorzar típic romà.\nEl programa donarà una àmplia visió a l’oient i als espectadors presents a l’Antiga Audiència de com era la vida quotidiana i com s’organitzava la societat durant l’època romana. Cap a les 11:10 serà el torn del Festival Minipop 2012 i entrevistaran a la directora del festival, Núria Serrano, i al director musical, Lluís Gavaldà. El Minipop se celebra just el cap de setmana següent a Tarraco Viva.\nL’emissió comptarà també amb l’actuació en directe del grup Txarango i també hi seran els col·laboradors Blai Morell, que parlarà de cinema; Xavier Miralles, que descobrirà botigues, i Maria Rodríguez, que farà el clàssic concurs de català.\nTarragona, capital de l'arqueologia\nTarraco Viva compleix catorze edicions i ja s’ha convertit, sens dubte, en una de les accions que distingeix Tarragona des del punt de vista cultural. Tarragona és la capital arqueològica del país i dels territoris de llengua i cultura catalanes i és pionera pel que fa a la divulgació del patrimoni, referent europeu, exemple de ciutats amb una llarga història al darrere. Per aquest motiu, pel valor indiscutible que la ciutat té en aquest sentit, Tarraco Viva és un dels quatre eixos principals del projecte Tarragona 2012, Capital de la Cultura Catalana. Per això, i pel fet que constitueix un model de gestió, de generació d’indústria cultural, que aquest any és especialment visible en la tasca activa dels diversos grups de reconstrucció història i en l’ampliació de l’activitat més enllà dels deu dies del festival i de les fronteres municipals.


Metges Cristians de Catalunya – Agrupació de metges i altres professionals de l’àmbit biosanitari\n933 630 364\nCalabria 273, ent.4º. 08029 Barcelona\nTemes de Actualitat\nFer-se Soci / Contacte\nFORMAR I CURAR AMB VALORS\nAgrupació de metges i\nL’AMCC agrupa metges i altres professionals de l’àmbit biosanitari.\nEl nostre ideal proclama, per sobre de tot, la dignitat de la persona humana i dels seus drets inalienables, com son el do inestimable de la vida humana, la salut, la integritat psicofísica, des del primer moment de la concepció fins a la seva mort natural.\nDefensem, per tant, les llibertats fonamentals de tota persona davant els sistemes i les tecnologies materialistes de qualsevol signe i els condicionaments de la societat de consum que poden atemptar contra la dignitat de la persona.\nJornada d’estudi: Morir Dignament en el Segle XXI\nMetes Aconseguides i Reptes Pendents\nPalau Macaya: Dijous, 21 de febrer de 9:45 a 14:30 h.\nMaternitat subrogada – Mare de lloguer\n10 de Juny a la Seu de la Federació de Cristians\nMetodes naturals de coneixament de la fertilitat i\nla seva eficacia\nMaster de cures paliatives online de la UCAM\n(Universitat de Murcia)\nCurs de sexologia humana per a joves (Setembre)\nJornades de bioética. Murcia\nBENVINGUT A LA NOSTRA WEB\nSuport i formació dels nostres associats, a més de la divulgació en la societat dels nostres principis i valors, i l’assessorament en qüestions relacionades amb la defensa de la vida i de la fragilitat humana.\nEls Joves a Metges Cristians de Catalunya\nA la nostra asociació ajudem a formar-se en aspectes de bioètica a joves compromesos en el mon de les ciencies de la salut.\nDonant orientació en tots els ambits de la medicina segons els principis de la etica cristiana.\nEls nostres joves es formen continuament.\nCurs sobre sexologia humana\nFormació semanal en aspectes de bioética.\nLA NOSTRA FINALITAT\nFormació del metge i de l'estudiant de medicina en temes de moral\nMetges Cristians de Catalunya és una associació democràtica sense anim de lucre, la finalitat de la qual és la formació del metge i de l’estudiant de medicina en temes de moral, des de la perspectiva de l’humanisme cristià i del Magisteri de l’Església.\nFidels a l’Església\nProclamem la preeminència de la dignitat de la persona humana i dels seus drets universals, inviolables i inalienables i, per tant, les llibertats fonamentals enfront dels sistemes i de les tecnologies materialistes de qualsevol signe i dels condicionaments de la societat de consum.\nDefensem el dret a la vida\nA la salut, a la integritat psicofísica, des de la concepció fins a la mort natural.\nAdquisició de coneixements\nSom cercadors de la veritat des del punt de vista científic. La ciència és la màxima veritat i no es pot invocar només quan convé. Proposem que es reconegui i es garanteixi a tota persona l’adquisició de coneixements i el foment de les virtuts necessàries per forjar la pròpia personalitat.\nPER A TOTS ELS PROFESSIONALS SANITARIS\nEl nostre objectiu últim\nEl nostre objectiu últim és millorar el nostre àmbit i nostre societat, per tal d’aconseguir que l’actuació dels professionals sanitaris s’orienti a la llum de l’humanisme cristià.\nOpinions sobre nosaltres\nMetges cristians m’ha donat la possibilitat de conèixer doctors de diferents especialitats compromessos amb els valors ètics del cristianisme. Amb la seva professionalitat i humanitat, són un gran suport per debatre i proposar sol·lucions a aquelles decisions mèdiques que tenen component moral. Així, els estudiants podem complementar la nostra formació acadèmica comptant amb la seva experiència. Obrint-nos la possibilitat d’anar a les reunions del grup de ginecòlegs podem comptar amb conferenciants experts que exposen, des del punt de vista científic, temes actuals relacionats amb bioètica i, després, comenten amb l’ajuda de Mossèn Joan Costa quina es la perspectiva cristiana sobre aquests temes.\nEspero que continuin sent suport pels estudiants de medicina i que poguem sempre comptar amb ells com una referència, també en incorporar-nos, en un futur proper, al món laboral.\nVictoria Marquina Truébano\nEstudiant de 6è de Medicina a l’Hospital Clínic\nEl Safor del Clínic (servei d’assistencia i formació religiosa) el formem un grup d’estudiants universitaris d’infermeria i medicina que guiats per Mossèn Bruno Berchez, compartim la celebració de la Missa i el dinar dels dimecres. Al SAFOR, compartim vivències de fe del nostre dia a dia i convidem a que ens parlin metges, infermeres i mossens amb experiència en portar els valors i la fe cristiana a l’ambit hospitalari. Metges cristians colabora activament impartint xerrades i des que els vam conèixer han possibilitat que rebem formació de qualitat en el camp de la bioètica.\nPer altra banda, per difondre entre estudiants de l’ambit biosanitari de diferents facultats de Barcelona les activitats de l’Associació i poder donar millor resposta a les nostres necessitats formatives, hem format un grup de Joves Meges Cristians. El grup ens permet poder difondre iniciatives i activitats i crear una xarxa de futurs professionals que cooperin pel bé de la salut de cos i ànima de tots.\nSAFOR Clínic-Joves Metges Cristians\nTruca'ns per més informació\nQuina es la teva pregunta? Envia'ns un mail\n© 2017 Metges Cristians de Catalunya. All right reserved.


Desenes d'activitats amb motiu de la Diada - somlaLlagosta\nCom cada any, els municipis baixvallesans han organitzat diversos actes per commemorar la Diada Nacional de Catalunya. Ajuntaments i partits celebraran ofrenes, concerts i altres activitats culturals i festives amb motiu de l'Onze de Setembre.\nL’Ajuntament de MOLLET ha organitzat un acte institucional i una ofrena floral al monument a Rafael Casanova, obra de l’artista molletà Cesc Bas, i situat a l’avinguda de Rafael Casanova. L’acte (12 h) comptarà amb la presència de la Corporació municipal, a excepció del regidor d’ERC, que farà la seva ofrena moments abans com a protesta per la reiterada negativa del consistori a adherir-se a la campanya Un país, una bandera i per la manca de contingut polític de l’acte. També IxM, sense representació al consistori, ha mostrat eldesacord amb l’acte i farà l’ofrena amb anterioritat. L’equip de govern argumenta que “la solemnitat i el contingut nacional” de la celebració es mostra amb la hissada de la senyera a l’espai de Rafael Casanova i que aquesta també oneja en solitari a la plaça Prat de la Riba.\nL’acte central de la commemoració de l’Onze de Setembre a Mollet serà, doncs, l’ofrena floral d’entitats i ciutadania. En l’edició anterior hi van participar, segons el consistori, 80 entitats de la ciutat.\nDiferents corals de la ciutat (El Clavell, Capella de Santa Maria, Irmandade a Noza Galiza, Casal Cultural, Estoc de veus - Cor Sant Vicenç i Fòrum Abelló. També participa la Banda de Joves Música de Mollet) i la Banda de Joves Música acompanyaran la celebració amb la interpretació de peces musicals tradicionals. Enguany la hissada de la bandera catalana anirà a càrrec de dos infants de les entitats Club d’Escacs Mollet i la Penya Barcelonista de Mollet, i que s’acompanyarà amb la interpretació per part de les corals del Cant de la Senyera.\nD’altra banda, CiU també celebrarà l’acte comarcal a Mollet, amb la tradicional ofrena al monument a Casanova la vigilia de la Diada (23 h). Prèviament (21 h), al Casal, organitzarà la xerrada De l’exili i l’Holocaust dels jueus catalans fins al dia d’avui, a càrrec de l’historiador hebraista F. Andreu Lascorz.\nA PARETS, municipi adherit a Un país, una bandera, la plaça dels Països Catalans (12 h) acollirà ofrena floral al monument a l’Onze de Setembre en què hi participaran l’Ajuntament de Parets, les formacions polítiques i les entitats locals. Posteriorment, i com a cloenda, tindrà lloc una audició de sardanes a càrrec de la Cobla Rosaleda. A més, Rialles ha programat com cada any un espectacle [veure pàg. 30].\nSANT FOST iniciarà la commemoració amb una comitiva des de la plaça de la Vila (11.30 h) fins a la plaça Onze de Setembre, amb animació de grallers. Un cop allà, hi haurà una ballada de Sardanes (12 h) i els parlaments i l’ofrena floral. Ja a la tarda, la plaça de la Vila acollirà les havaneres del grup Fiveller (18.30 h). A banda de l’ofrena institucional, CiU en farà una altra a les 11 h, com a final d’una cercavila que sortirà de la seva seu a l’avinguda Catalunya amb grallers i se-nyeres. El local també acollirà un refrigeri.\nMARTORELLES celebrarà l’acte institucional en el marc de la festa major. A la plaça de la Sardana (11 h) hi haurà les ofrenes i els parlaments, seguits de la salva d’honor dels Trabucaires de Martorelles i de la interpretació d’Els Segadors a càrrec de l’Escola Orfeònica. SANTA MARIA també celebrarà la Diada en el decurs de la festa de la patrona


On som:Municipi de Collbató a la serrelada prelitoral, entre les comarques del Baix Lobregat, Bages i L'Anoia.\nCom arribar-hi: OBRIR MAPA. En cotxe, per l'Autovia A2 (Barcelona-Lleida)\nQuè hi volem fer:Pujar al Monestir passant per dos senders molt utilitzats pels peregrins: la pujada pel mític camí de la Santa Cova passant per les coves del Salnitre i fer la baixada pel clàssic camí Vell de Collbató al Monestir o de les Bateries.\nSortim des de la plaça deixant l’església a la nostra esquerra i agafem el primer carrer a la dreta. Trobarem un ampli mirador on podem gaudir d’una magnifica vista de l’ermita de la Salut i de la muntanya. De seguida trobem un petit camí amb fanals que baixa i que ens portarà a l’ermita. La voregem per l’esquerra i seguim les marques del GR (blanques i vermelles) en direcció a les coves.\nA partir d’aquest punt trobarem unes escales que ens portaran a les coves del salnitre. Si teniu temps val la pena fer-ne una visita –cal pagar. Just on comença el darrer tram d’escales, cal agafar el camí de les Feixades que marxa cap a la dreta, tot baixant. Està indicat com “Al Monestir per la Santa Cova 95 minuts”. Val la pena estar-hi una estona gaudint de les vistes que tenim al davant de les Soleies i les Obagues del torrent de la Salut. El camí planeja i fins i tot tendeix a baixar fins que arriba al pas de la Barra. Just amunt tenim el torrent Fondo i el torrent dels Escolans. Seguim i més endavant trobem la primera bifurcació. El de la dreta ens portaria a la carretera B-112 i a Olesa, seguint el GR 6. Nosaltres agafem el de l’esquerra, indicat cap al Monestir.


L’Ubsa també sap patir | Diari de Sant Adrià\nL’Ubsa també sap patir\nUna falta ràpida a la última jugada va evitar el triple visitant, que a més va fallar els tirs lliures.\nToni Roure i Pol Bassas van anotar 18 punts cadascun i també va destacar Xavi Espiga jugant de 4 per les baixes de l'equip.\n16/11/2015.- El Terrassa va plantejar una defensa en zona tot el partit i, tot i que es van anotar pocs punts, l'Ubsa va saber resoldre el partit a base de treball.\nEl partit va començar molt bé pels de Sant Adrià. La pressió al darrera els va permetre moltes recuperacions i amb l'encert de Toni Roure i Pol Bassas el marcador al final del primer quart era de 22-15.\nAl segon, la defensa en zona va aturar l'empenta de l'Ubsa i els visitants va aprofitar el desconcert local amb un parcial de 0-10. De fet, només van poder anotar 7 punts en aquest quart i el Terrassa ho va aprofitar per marxar al descans per davant al marcador.\nA la represa, el dos equips van apostar per la defensa. Els adrianencs van reaccionar per empatar primer i aconseguir després un parcial de 7-0 per arribar al parcial definitiu per davant al marcador, 44-40\nEl parcial definitiu va ser un intercanvi de cistelles amb el Terrassa especialment encertat en els triples. A un minut del final el partit estava empatat.\nEls tirs lliures de Pol Bassas posaven l'equip per davant i el Terrassa no va poder anotar a la jugada següent. Bassas va tornar a força una falta però només va anotar un tir.\nUna falta ràpida va evitar el triple visitant, que a més va fallar els tirs lliures. De nou el tirs lliures deixaven el 63-58 definitiu.\nAmb la setena victòria consecutiva l'Ubsa segueix segon, a només una victòria del líder del grup, el Sant Josep. El proper partit serà en un horari poc habitual, divendres a les 21.45 a Vic.


Servei diari de gasos industrials a Girona i Olot\nEls gasos purs són els més bàsics de la infinitat de gasos i mescles que engloben els gasos industrials, normalment obtinguts de l’aire, sense cap procés químic més enllà de la pròpia separació a partir de l’aire, són els que ofereixen aplicacions més diverses.\nAtenent a tot tipus de necessitats tècniques, disposem de gasos purs en totes les gammes de puresa i especificacions que pugui requerir qualsevol aplicació, des de la més bàsica, com pot ser l’inertització d’una canonada amb nitrogen gas, fins a la més complexa com pot ser la refrigeració dels imants d’un equip de ressonància magnètica amb heli líquid.\nGasos atmosfèrics, entre d’altres són el nitrogen, l’oxigen, l’argó, l’heli i el CO2.\nGasos orgànics, com ara el metà, l’etilè, l’acetilè.\nGasos inorgànics, com ara l’amoníac o el clor.\nEl nitrogen, element químic de símbol N, és un gas diatòmic incolor, inodor, insípid i majoritàriament inert, que constitueix el 78,09% del volum de l’atmosfera terrestre, fet que el converteix en el gas més abundant a l’aire. El procés d’obtenció més habitual és per destil·lació o adsorció de l’aire en plantes de separació dels gasos atmosfèrics.\nL’àmbit alimentari és el gas més utilitzat en els processos d’envasament en atmosfera protectora, el nitrogen de qualitat alimentaria (E-941) juga un paper clau en la reducció del deteriorament, la decoloració i l’aparició de sabors no desitjats. L’altra aplicació molt estesa en el sector alimentari del nitrogen és com a agent criogènic, ja sigui pel refredament, la refrigeració o congelació d’aliments. A causa de les seves temperatures extremadament baixes a pressió atmosfèrica, la congelació amb nitrogen líquid és el mètode més ràpid conegut per la congelació ràpida individual (IQF) d’aliments.\nEn la vessant industrial, tot i que no és utilitzat com a gas actiu en la soldadura, el nitrogen s’utilitza com a gas de purga per a la soldadura de canonades i recipients d’acer inoxidable. També s’utilitza com a gas auxiliar per al tall làser i millora del tall plasma.\nEl nitrogen també és fonamental per al sector aeroespacial i aeronàutic, s’utilitza en túnels de vent, en forns de tractament tèrmic i autoclaus per a facilitar la creació de materials de pes lleuger, però sorprenentment resistents.\nEn el sector químic és utilitzat com a gas de pressurització, facilitant la propulsió de líquids a través de canonades sense alterar el producte. També s’utilitza per protegir de l’aire a materials sensibles a l’oxigen i per eliminar químics orgànics volàtils del flux de processos.\nSubministrem nitrogen líquid i gasós a qualsevol sector i amb una àmplia diversitat de pureses i certificacions.\nL’oxigen és un gas incolor, inodor i insípid però molt reactiu que resulta essencial per a la respiració dels organismes aeròbics. És un element clau de la química orgànica, forma part de l’aigua, dels òxids, dels éssers vius i de gairebé tots els àcids i substàncies orgàniques. El procés d’obtenció més habitual és a partir de la destil·lació fraccionada de l’aire líquid. En aquest procediment anomenat mètode de Georges Claude es desprèn primer el nitrogen a -193°C i després l’oxigen a -181°C.\nEn diversos sectors industrials, l’oxigen és essencial per els seus processos. En el sector petroquímic, s’utilitza per millorar la majoria de reaccions i per augmentar la capacitat de les plantes de fraccionament catalític fluid (FCC) i unitats de recuperació de sofre (SRU). En la seva forma més pura s’utilitza en molts productes químics d’elevat consum com l’òxid d’etilè i el diòxid de titani i també s’utilitza per augmentar la capacitat de producció en processos d’oxidació. Les produccions de més baixa puresa son utilitzades, entre d’altres aplicacions, per optimitzar les operacions de tractament d’aigües residuals per tal de maximitzar la capacitat de tractament, minimitzar les emissions COV, reduir les olors eliminar les escumes i reduir els costos energètics de l’EDAR. També s’utilitza com a gas d’alimentació per generar ozó per a la desinfecció de l’aigua, eliminació de color processos d’oxidació avançada.\nEn aplicacions metal·lúrgiques s’utilitza en la fosa, el tall i la soldadura. Augmenta l’eficiència en una varietat important de processos reduint la quantitat de combustible utilitzat, així com les emissions de diòxid de carboni.\nPel que fa a la soldadura i el tall de metalls, l’oxigen s’utilitza com a gas de tall plasma, un gas auxiliar per al tall làser i, de vegades, inclús es combina en petites quantitats als gasos de protecció per millorar alguna de les propietats.\nEn la generació d’energia per combustió s’utilitza oxigen en lloc d’aire pot augmentar el rendiment i la productivitat en molts sectors i facilitar els processos de captura de carboni. Sovint s’utilitza en calderes i calefactors, fermentadors industrials i en processos de gasificació per augmentar la productivitat.\nEn el sector sanitari, l’oxigen medicinal s’utilitza per tractar insuficiències respiratòries, enverinament per monòxid de carboni i en tasques de reanimació.\nSubministrem oxigen en format gas i format líquid en una àmplia varietat de pureses.\nL’argó és un gas incolor, inodor i insípid que en condicions normals es troba en estat gasós, però pot que liquar-se i solidificar amb certa facilitat. La seva presencia a l’aire, d’on n’és extret juntament amb l’oxigen, és extremadament baixa (0,93%), fet que el converteix en un gas de molt difícil extracció i purificació. El seu pes molecular és superior al del nitrogen, i també al de l’aire, de manera que és un gas molt interessant en processos d’inertització atmosfèrica.\nS’utilitza com a atmosfera protectora en nombrosos processos industrials molt diversos, com ara la fabricació d’acer, la soldadura i altres processos metal·lúrgics, la fabricació de peces electròniques i d’automoció, la conservació d’aliments i fins i tot en l’elaboració del vi. L’argó pur i les mescles de base argó s’utilitzen molt habitualment en processos d’arc elèctric per soldar alumini, acer inoxidable, bronze i coure. Quan s’utilitza com a gas de suport en aplicacions de soldadura per arc, o de gas de suport en el tall per plasma, l’argó proporciona una atmosfera inert que impedeix l’oxidació o altres canvis químics que serien perjudicials per a la soldadura.\nEn l’envasament de productes alimentaris s’utilitza en alguns casos, molt concrets pel seu elevat cost, per evitar l’oxidació de determinats tipus de greixos on el nitrogen no ofereix una efectivitat òptima.\nSubministrem argó pur i mescles de gasos de la marca Nippon Gases® amb les propietats de puresa i certificació adequades per a qualsevol aplicació.\nEl diòxid de carboni (CO2) és un dels gasos amb aplicacions més diverses, tot i que les més comunes son en l’àmbit alimentari. La seva obtenció acostuma a ser per extracció de l’atmosfera, d’on n’és capturat i purificat segons els requeriments de cada aplicació.\nEn l’àmbit alimentari el diòxid de carboni (CO2) s’utilitza com a agent criogènic en els processos d’elaboració pel refredament, refrigeració i fins i tot congelació ajudant alhora a protegir el sabor i la textura dels productes alimentaris i a mantenir un adequat control de la temperatura durant aquests processos. En la fase d’envasament, el diòxid de carboni és utilitzat en estat gasós com a conservant pel seu elevat efecte bacteriostàtic i fungistàtic, reduint la necessitat de conservants nocius, i allargant molt la vida útil del producte. En processos de soldadura, el CO2 és emprat en diverses mescles de base argó per aportar penetració en processos d’unió d’acers al carboni. El diòxid de carboni (CO2) també s’empra en diversos processos de la Indústria farmacèutica: en cultius cel·lulars d’incubadores, en processos d’extracció supercrítica, back-up de congeladors i en cromatografia supercrítica. En el tractament d’aigües és la alternativa segura als àcids minerals, el diòxid de carboni reemplaça als químics que s’utilitzen per reduir el pH, disminuint costos i optimitzant la seguretat i flexibilitat de la planta. En estat sòlid (-78°C), el diòxid de carboni, també conegut com gel sec, és una bona font d’energia frigorífica per a la conservació en fred o per a les aplicacions de neteja criogènica. En estat líquid és utilitzat com a fluid criogènic per a processos com la ultra-congelació per a conservació de teixits, la congelació d’aliments o l’extinció d’incendis, entre desenes d’altres aplicacions. En el sector hospitalari, el diòxid de carboni s’utilitza per a la insuflació i sovint es combina amb oxigen o aire com a estimulant respiratori per incentivar la respiració profunda.\nL’heli és un gas altament especialitzat, químicament inert i no inflamable, amb alta conductivitat tèrmica, baix pes i mida molecular. A més, ofereix el punt d’ebullició més baix que es coneix. La seva obtenció acostuma a anar lligada a l’extracció de gas natural per processos de destil·lació fraccionada.\nEn el sector industrial de fabricació, per les seves característiques moleculars, l’heli s’utilitza en infinitat d’aplicacions de comprovació de les especificacions de qualitat i en processos productius, sobretot del sector aeroespacial i aeronàutic, des de la fabricació i controls de qualitat de peces, fins a en operacions de vol especials. A l’industria electrònica l’heli juga un paper fonamental en la fabricació de semiconductors, panells LCD i cables de fibra òptica.\nEn aplicacions de soldadura d’alt compromís, les propietats inerts de l’heli en temperatures d’arc, el converteixen en el gas perfecte per a la soldadura de materials d’alta conductivitat tèrmica com l’alumini, l’acer inoxidable, el coure o aliatges de magnesi. L’heli també s’utilitza en tractaments tèrmics com el temperat amb gas i en atmosferes de forn per produir peces amb major tolerància i qualitat superior.\nEn combinació amb l’oxigen, l’heli s’utilitza en el busseig per eliminar la narcosi per nitrogen, disminuir la resistència a la respiració a profunditats elevades i reduir les parades de descompressió. Coneguda com heliox, aquesta mescla permet bussos aconseguir majors profunditats durant immersions més prolongades. A major profunditat de busseig, major serà la concentració d’heli, el que permet als bussos explorar per més temps.\nL’heli també s’utilitza per assolir temperatures criogèniques de -451 graus necessàries per imants superconductors MRI i NMR (Ressonància Magnètica), permetent la captura d’imatges d’alta resolució d’òrgans i teixits interns.\nSubministrem heli en format gas i format líquid en una àmplia varietat de pureses.\nL’hidrogen és l’element químic de nombre atòmic 1, representat pel símbol H. Amb una massa atòmica de 1,007971, és el més lleuger de la taula dels elements. En general, es presenta en la seva forma molecular, formant el gas diatòmic H2 en condicions normals. Aquest gas és inflamable, incolor, inodor, no metàl·lic i insoluble en aigua. La seva obtenció acostuma a ser a partir dels combustibles fòssils, habitualment hidrocarburs.\nA la indústria aeroespacial i aeronàutica és utilitzat com a font d’energia, l’hidrogen proveeix de combustible a coets i alimenta sistemes i equips informàtics per a la preservació de la vida en entorns espacials.\nA l’industria petroquímica, actualment l’hidrogen és essencial en el sector de la refineria per millorar els petrolis crus pesats en combustibles refinats i garantir el compliment de les normes cada vegada més estrictes a les que estan subjectes els combustibles destinats al transport.\nA la indústria metal·lúrgica s’utilitza en certes aplicacions de soldadura i tall per reforçar la soldadura plasma i les operacions de tall, l’hidrogen sol mesclar-se amb argó per algunes aplicacions de soldadura d’acer inoxidable. A més, també s’utilitza per a la sinterització i el trempat dels metalls.\nSubministrem hidrogen i les seves mescles en una àmplia varietat de pureses.\nL’acetilè és el compost químic de formula C2 H2. Essent l’alquí més simple de tots és un gas altament utilitzat com a combustible en aplicacions industrials, en diverses aplicacions de laboratori, i com ara a font de carboni en la carburització d’acers. La obtenció més habitual de l’acetilè és a través de la reacció entre carbur i aigua, o per extracció de la producció de l’etilè.\nL’acetilè és un gas de combustió estàndard que s’utilitza principalment en combinació amb l’oxigen per soldar metalls i tallar acer. La mescla oxi-acetilènica també s’empra en l’escalfament, conformat i tractament de metalls.\nMés enllà del seu valor obvi com a gas combustible, l’acetilè té una sèrie d’aplicacions menys conegudes com ara la producció de certs plàstics i productes químics. També juga un paper en la síntesi orgànica (treball de laboratori), i en la síntesi química, així com en la instrumentació en l’espectroscòpia d’absorció atòmica amb flama (AAS). En cultiu de plantes, ajuda a millorar la formació de noves flors, i com a font de carboni en la fabricació molecular.\nDisposem de tots els formats de subministrament i les pureses adequades a les necessitats de cada aplicació.\nL’amoníac és un gas incolor, molt irritant i amb una olor molt característica, que és utilitzat en infinitat d’aplicacions industrials, tant en el procés productiu com en instal·lacions. Es produeix de manera natural en l’ambient, en l’aire, el sòl i l’aigua, en plantes i animals, inclosos els éssers humans, però a nivell industrial es produeix mitjançant el procés de Haber-Bosch utilitzant com a reactius el nitrogen i l’hidrogen.\nA la industria s’utilitza per a aplicacions tant distants com és la síntesis de fàrmacs, la producció de productes de neteja com component del producte final, la producció de la massa del paper, com a caloportador en els equips de refrigeració per processos d’absorció, entre moltes d’altres. En el sector agrari és molt comú per a la fabricació de fertilitzants.


A peu :: La ciutat :: Ajuntament de Badalona\nCom arribar i moure's per Badalona\nXarxa de Camins Escolars\nDades sobre la mobilitat\nAREA DUM - SPRO\nNou Pla de Mobilitat Urbana Sostenible\nCom moure's per Badalona\nBadalona disposa d’una sèrie de carrers peatonals amb accés restringit al trànsit rodat coincidint especialment amb les zones comercials com el carrer del Mar, el passeig de la Salut, el carrer Pérez Galdós o el carrer Xile. També destaca com a zona peatonal la Rambla.\nPer altra banda, es poden trobar altres zones a la ciutat orientades a donar prioritat al vianant com les zones de prioritat invertida i les zones 30.\nBadalona disposa de 9,54 km de carrers considerats zones de prioritat invertida o carrers residencials, situats en diferents punts de la ciutat, però destacant de manera especial la zona del barri del Centre, Dalt de la Vila i part del barri de Pomar.\nLa senyal informativa S-28 (Reglament General de Circulació) indica les zones de circulació especialment condicionades que estan destinades prioritàriament als vianants i en les quals s'apliquen les normes especials de circulació següents:\n- la velocitat màxima dels vehicles està fixada en 20 km/h;\n- els conductors han de donar prioritat als vianants;\n- els vehicles només es poden aturar als llocs designats amb senyals o amb marques;\n- els vianants poden fer servir tota la zona de circulació;\n- s’hi autoritza jugar i fer esport; els vianants no han de destorbar inútilment els conductors de vehicles\nAmb l’objectiu de pacificar la ciutat, Badalona disposa de zones 30 a diferents barris de la ciutat. Les zones 30 es tracten de zones amb vies de circulació de tipus secundari-residencial on es manté la segregació de la calçada i la vorera i on es senyalitza tot el perímetre de la zona i en concret les entrades amb la limitació de velocitat a 30. Aquestes zones permeten la cohabitació de la bicicleta per la calçada, donada la restricció de la velocitat i sense necessitat d’habilitar carril-bici.\nLes zones 30 implantades fins a l’actualitat es troben a St Antoni de Llefià, Artigues, Sant Joan de Llefià, La Salut, Congrés, Can Solei, Casagemes, Canyadó, Manresà, Morera i Bonavista.\nLa senyalització que es pot trobar a una zona establerta com a Zona 30 és la següent:


Apartments Vesna Molat Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 28 allotjaments a Molat.\nBrgumul 9, Brgulje, Molat, Croàcia, 23292 - Veure al mapa\nConvenientment situat a Brgulje, Apartments Vesna és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nApartments Vesna ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha habitació familiar, instal.lacions de barbacoa.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara balcó/terrassa, llits extrallargs (> 2 metres), ventilador, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com jardí. Apartments Vesna és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Brgulje.


Wikiloc | Ruta TRACK. Malniu - Refugi (lliure) del Riu dels Orris\n← Part de Estanys amagats. Sense pics.\nsenderisme (Rutes senderisme a Espanya → Catalunya → Girult → Estanys amagats. Sense pics. )\nTRACK. Malniu - Refugi (lliure) del Riu dels Orris\n1.704 167 351\nVista 2781 vegades, descarregada 36 vegades\nLa idea inicial era anar des del refugi de Malniu fins al Refugi de l'illa. Al final però, vam canviar una mica els plans.\nSortint del refugi de Malniu cal anar seguint el GR-11 tota l'estona. Quan vam fer aquesta excursió ens vam trobar que la portella d'engorgs (a mitjans del mes de juny) estava completament nevada i resultava molt perillós seguir el camí. Per tant vam decidir tornar a Malniu. En el camí de tornada, per sort, ens vam trobar una colla de tres noia (de Cuenca) que, donada la situació, van decidir vorejar la portella d'engorg passant pel Bony del Manyer. Al final, nosaltres també ens hi vam afegir.\nPer fer aquesta mateixa volta i no passar per la portella d'engorgs, sembla que hi ha un camí que surt del refugi Joaquim Folch. Nosaltres però vam enfilar-nos directament i sense seguir cap camí. La pujada va resultar dura pero vam poder seguir el nostre camí cap al refugi de l'Illa baixant cap a la vall del riu Vallcivera.\nAbans de sortir de la vall de Vallcivera cal tornar a pujar fins a 2575 metres abans d'iniciar la baixada final cap al refugi de l'Illa. Aquest refugi és un refugi lliure que es troba a 2490 metres d'alçada. Per tant us podeu imaginar el fred que hi pot arribar a fer. És un refugi molt gran amb tres habitacions. Cada habitació amb lliteres (somier metàl·lic i sense matalàs) per a 20 persones. Si no hi trobeu llenya ja cal que aneu ben preparats pel fred. Nosaltres com que no anàvem gaire preparats vam decidir continuar baixant fins al proper refugi anomenat refugi del riu dels Orris. Aquest refugi té cabuda per a 6 persones i està a 2230 metres.\nHola, ha trobat interessant aquesta ruta TRACK. Malniu - Refugi (lliure) del Riu dels Orris https://ca.wikiloc.com/rutes-senderisme/track-malniu-refugi-lliure-del-riu-dels-orris-990565 Salutacions, Wikiloc | Rutes del Món


RAPSÒDIA: Una veu poètica singular\nUna veu poètica singular\nD'encà de tu\nque se m'estimben els mots\n-un a un,\nper rigorós ordre d'arribada-\nen l'abisme impertèrrit\nFa molt de temps que comento poesia i, tot i així, cada cop que m'enfronto amb un nou llibre sento la mateixa reserva, el mateix pudor del primer dia. Mai no sé fins a quin punt les meves paraules seran massa agosarades, o fins a on serà encertat el meu parer. Malgrat tot, si hi torno no és pas per temeritat -coses pitjors i més arriscades hi ha a la vida- sinó perquè m'hi empeny el sa desig de compartir amb d'altres allò que a mi m'ha causat plaer. Valgui aquest advertiment com a disculpa per als errors que pugui cometre. És allò que la retòrica clàssica en deia Captatio benevolientiae. Som-hi doncs.\nEls llibres m'arriben a les mans per camins molt diversos però, la majoria, ho fan perquè tenen alguna cosa que ha cridat la meva atenció. De vegades és un títol, un autor conegut que retrobo, un comentari positiu llegit en algun lloc… Aquest cop va ser el tema. O, per a ser justos, un dels temes del llibre: una mare amb alzheimer. Vaig fullejar-lo i de seguida vaig connectar amb aquells mots.\nAra, un cop llegit sencer, he d'advertir els possibles lectors que ni parla només d'això, ni tampoc del que el seu títol pogués fer-nos pensar. I tot i així són dos temes clau del poemari. Anem a pams.\nEl llibre està organitzat en quatre parts més uns poemes inicials previs on, de seguida, ens situem en l'ona que predomina al llibre. Són poemes molt breus però carregats de força, de tristesa i dolor per l'absència d'una mare malalta:\nLa mare és petita\ni tu no saps com créixer\nSeguidament, sota el títol EL CEL DEL LABERINT, entrem al detall. La veu poètica es lamenta, amargament, d'aquesta mort en vida: I avui que ja t'has mort / potser cent mil vegades. És un diàleg poètic adreçat a la mare a qui cal cuidar i que ens deixa desemparats: Mare, / podràs venir-me a buscar avui? Però la malaltia fa que es perdi en el seu propi laberint: Busques a les palpentes / les parets del laberint / i continues caminant. No tot és, però, desesperança, la malaltia té espurnes de lucidesa:\ntots els laberints tenen cel,\ni alguns, fins i tot,\ndes d'on es pot veure el mar.\nLa filla recorre el temps enrere buscant els records que sa mare ja no recorda: la malenconia (…) de les primeres setmanes sense pàtria -la mare vingué d'un altre país-, i la duresa d'haver de tirar endavant els fills: aquella pena fonda que escampaves / pels carrers impassibles mentre al ventre / et creixia una altra criatura. O el contrast entre unes finestres que obries de bat a bat quan eres forta i bonica com un arbre i aquestes d'avui, de la residència, que només s'obren endins. És un camí molt dur que cal recórrer:\n-tu sense jo,\njo sense tu,\ncom es camina aquest camí?\nI és tan dur com difícil d'expressar: Pesa la lluna que em fa callar avui (…)/ i em deixa sense versos, sense escletxes / sense sang. Un mutisme fins i tot necessari, terapèutic: No tornaré a parlar de tu. / Et deixaré anar del tot, com em diuen els savis que he de fer.\nAl segon capítol, GUANTS DE LLANA SENSE DITS, la poeta es gira cap a ella mateixa i recupera ara els seus records. Un primer amor: em va robar el cor amb les paraules / i me'l va embrutar també amb les paraules. Un amor d'ara: em vas dir que l'amor ens desafina / com un piano vell (…) desafino sovint / estimo / encara. Hi ha una assumpció que la pèrdua, el dolor, forma part del joc: Així, doncs, la vida era això (…) I voler tornar a néixer.\nI, un cop més, la poeta s'enfronta a la dificultat d'escriure. Al poema Paraules (I):\nI que has de fer si t'han tornat a fugir totes,\nI ara que les vols no les demanis,\nque no et volen elles per més que les cridis,\nque diràs sang,\ni et ballaran burletes davant dels teus ulls,\ni es riuran de tu i de la teva poca traça.\nEn aquest escenari, les paraules d'altri poder venir a salvar-nos. El llibre està farcit de cites, dins i fora del poema, que reflecteixen molt bé aquesta idea de prendre dels altres allò que jo vull dir. No és un plagi, ja que està esmentat, és un petit homenatge. Un rescat:\nNomés quatre gotes que et rescaten avui\ncom et rescaten quatre versos,\nescribir para descansar\ntan a escondidas.\nI DÉU EN ALGUN LLOC és el capítol que dóna títol al llibre. La poeta fa inventari de certeses: El poc que saps / ho arrengleres al prestatge al costat dels llibres. En la llista, que inclou un poema que sap de memòria, un número de telèfon que ja no marques, la matrícula d'un cotxe, el color exacte dels teus ulls, el tacte del silenci, la melodia d'unes cançons… hi ha també la presència intuïda de Déu:\nEn aquest àmbit, la poeta prefigura la seva pròpia mort: En una vida inèdita / moriré tota sola a les envistes de casa, / a l'hora de la posta. I, amb aquest ànim, accepta que el millor és caminar sense esperar res, esdevenir camí. Un nou naixement:\nHe tornat al ventre de la mare,\nquatre vides després. Tota sola:\naquest naixement serà només meu,\ngermà, però no t'estiguis gaire lluny\nper si perdo l'ànima sota l'aigua.\nNomés tu pots donar-me'n una de recanvi.\nEl llibre es clou amb el poema AIXÍ, que dóna nom a la darrera part i reprèn la presència de la mare:\nsi no haguessis oblidat?\nJa ho veieu: Sònia Moll -encara no n'havia dit el nom!- ens regala un poemari rotund i alhora sensible. amb versos directes, tendres, durs i tristos a parts iguals. Escrits des del sentit del ritme, amb unes imatges visualment molt suggeridores. Una veu poètica singular que, a partir d'ara, m'acompanyarà segur.\nPodeu també seguir-la al seu blog La vida té vida pròpia. Els seus posts, plens d'aquest alè poètic, no deixen mai d'impactar-me. Una visió de la realitat realment amb veu pròpia.\nCarme Rosanas 23 de febrer de 2015 a les 19:48\nSempre li segueixo el blog, el llibre no el tinc.\nLa seva veu, els seus posts, la seva poesia, a mi també m'impacta molt.\nAugust Garcia 23 de febrer de 2015 a les 19:51\nEl llibre, ja ho has vist una mica, és també molt impactant. M'he tirat a la piscina en algunes afirmacions, però vaja, aquesta és la lectura que n'he fet jo. Feia temps que no llegia un llibre nou de poesia i aquest ha estat tota una descoberta.\nHelena Bonals 23 de febrer de 2015 a les 19:48\nJo vaig anar a una presentació del seu blog amb la Núria Pujolàs. Té molt de nivell!\nAugust Garcia 23 de febrer de 2015 a les 19:52\nSí, Helena, jo també ho penso. Amb només dos llibres de poemes ja escriu així…uff! L'haurem d'anar seguint...\nM. Roser 23 de febrer de 2015 a les 22:29\nTens raó, comentar poesia de vegades és ben feixuc...He fet el pròleg d'un amic i no m'ha esta gens fàcil...Penso que quan els poemes t'arriben i et transmeten sensacions és més fàcil comentar-los, que quan passes per les paraules una mica sense pena ni glòria...En el meu cas he tingut sort perquè molts fragments de poemes em deien coses...\nHe passat sovint per aquest blog de la Soia Moll i tinc molt presents aquests poemes de la mare; un bon llibre si t'ha fet sentir tantes emocions!\nAugust Garcia 23 de febrer de 2015 a les 22:50\nEm van arribar de seguida perquè connectaven amb la meva situació personal, amb la mare amb alzheimer. Però, més enllà d'això, he descobert també uns poemes molt bonics, tendres i tristos alhora, però molt ben escrits.\nSònia Moll 23 de febrer de 2015 a les 23:44\nGràcies, August, per la teva lectura aprofundida, atenta i sensible. Una abraçada forta.\nAugust Garcia 24 de febrer de 2015 a les 7:39\nGràcies a tu, Sònia, per les teves amables paraules i, sobretot, per compartir amb nosaltres els teus versos.


Xamanisme | Escola de l’Ésser\nEl Xamanisme es refereix a una classe de creences i pràctiques tradicionals similars a l’animisme que asseguren la capacitat de diagnosticar i de guarir el sofriment de l’ésser humà i, en algunes societats, la capacitat de causar-lo. Els xamans creuen aconseguir-ho contactant amb el món dels esperits i formant una relació especial amb ells.\nMés informació sobre el Xamanisme\nEls xamans asseguren tenir la capacitat de controlar el temps, profetitzar, interpretar els somnis, usar la projecció astral i viatjar als mons superior i inferior. Les tradicions de xamanisme han existit a tot el món des d’èpoques prehistòriques.\nAlguns especialistes en antropologia defineixen al xaman com un intermediari entre el món natural i espiritual, que viatja entre els mons en un estat de trànsit. Un cop al món dels esperits, es comunica amb ells per aconseguir ajuda en la curació, la caça o el control del temps. Michael Ripinsky-Naxon descriu als xamans com «persones que tenen forta ascendència en el seu ambient circumdant i en la societat de la qual formen part».\nUn segon grup d’antropòlegs discuteixen el terme xamanisme, assenyalant que és una paraula per una institució cultural específica que, en incloure a qualsevol sanador de qualsevol societat tradicional, produeix una uniformitat falsa entre aquestes cultures i crea la idea equívoca de l’existència d’una religió anterior a totes les altres. Altres els acusen de ser incapaços de reconèixer les concordances entre les diverses societats tradicionals.\nEl xamanisme es basa en la premissa que el món visible està impregnat per forces i esperits invisibles de dimensions paral·leles que coexisteixen simultàniament amb la nostra, que afecten a totes les manifestacions de la vida. En contrast amb l’animisme, en què tots i cadascun dels membres de la societat implicada ho practica, el xamanisme requereix coneixements o capacitats especialitzats. Es podria dir que els xamans són els experts emprats pels animistes o les comunitats animistes. No obstant això, els xamans no s’organitzen en associacions rituals o espirituals, com fan els sacerdots.\nEscrits breus per facilitar la pràctica, que ens proporcionen un coneixement divers i eclèctic de diferents Mestres, Mètodes i Ensenyaments.\nTextos extensos, llibres generosament difosos que ens permeten aprofundir en el coneixement del Xamanisme y la seva espiritualitat.\nAquesta àmplia proposta de documentals ens ajudaran a dimensionar la ment, a obrir-nos a diferents tipus de coneixement i a ampliar la nostra concepció del Xamanisme.


Renfe incrementa els preus dels bitllets en Rodalies i Mitja Distancia - Viatjar.CAT\n« Gaudeix de la màgia del Nadal a Lisboa\nGoogle Translate per smartphones permetrà la traducció simultània de veu »\nRenfe incrementa els preus dels bitllets en Rodalies i Mitja Distancia\nLa Generalitat congela o redueix el preu dels bitllets\nRenfe ha incrementat el preu dels bitllets dels trens de Rodalies i Mitja Distància –convencional, Avant i Feve– des d’aquest 1 de gener de 2015, segons va informar a finals del més passat l’operadora nacional de transport. En total, els bitllets s’han incrementat en un 1,85% respecte als preus de l’anterior any, sense afectar els serveis d’Ave; essent el menor encariment dels serveis ferroviaris des de 2007.\nSegons Renfe, l’actualització de tarifes suposa una pujada “d’uns 5 cèntims en el cas de Rodalies, Feve i Mitja Distància Convencional, i de 10 cèntims en els serveis Avant”. Aquest encariment en el preu dels bitllets de Rodalies Renfe i Mitja Distància es deu a que el 2013 es va aprovar un increment de les tarifes de les obligacions de servei públic (OSP) vàlides per a dos anys, amb una pujada lineal de l’1,9% per 2014 i un increment tarifari de l’1,85% per 2015.\nL’actualització dels preus tarifaris pels serveis de Rodalies de Renfe només es refereix als serveis que són competència del Govern. Les tarifes de Rodalies de Catalunya, que inclouen les Rodalies de Barcelona i els regionals que presten servei dins d’aquesta comunitat autònoma, les fixa la Generalitat de Catalunya. Aquest 2015 la Generalitat ha aplicat una reducció o congelació de la majoria de títols disponibles, tret del nou servei de metro entre Barcelona i l’aeroport de El Prat de la L9 que tindrà un suplement.\nAixí doncs, per primera vegada es redueix el preu de la targeta T-10 (d’1 a 6 zones), concretament un 3,4% respecte a la tarifa actual. Aquesta reducció es tradueix en que el preu de la T-10 d’una zona passarà de costar 10,30 euros a 9,95. També es rebaixaran els preus dels títols bonificats; això vol dir que la T-Trimestre per a persones en atur i la T-70/90 FM/FN, que es calculen segons el preu de la targeta T-10. Pel que fa a la resta de títols de transport, mantindran el mateix preu que aquest 2014.\nEl Consell d’Administració corresponent a l’Autoritat territorial del Camp de Tarragona (ATM) ha aprovat congelar els preus dels bitllets de transport públic ferroviari per a l’any 2015. Així doncs, els títols de transport i les targetes sense contacte del sistema tarifari integrat del Camp de Tarragona congelaran els preus al 2015, igualant-los als del 2014. El mateix ha suscrit el servei de l’ATM de Lleida. Per primer cop des de la integració tarifària l’any 2008 i en ambdòs casos, es congelen els preus de tots els títols (d’1 a 2 zones), que no apujaran el cost dels bitllets de tren durant aquest 2015.\nMés car viatjar per Espanya\nEn el cas, per exemple, d’un Rodalies Madrid el bitllet senzill d’una/dues zones pujarà d’1,65 euros a 1,70 euros, però l’increment de preu serà menor per als viatgers freqüents que utilitzin el Bonotren de 10 viatges (que passa de 9,85 a 10 euros) o l’abonament mensual (de 30 viatges), que passa de 28,40 euros a 28,90 euros.\nEn el cas de la Targeta 10 Plus de serveis Avant és on es notarà més l’increment de les tarifes de transport ferroviari. Per exemple, l’Avant que cobreix el trajecte Madrid-Toledo passa de 55,90 euros a 56,80 euros; el Sevilla-Còrdova puja de 89,80 a 91,50 euros; el Barcelona-Camp de Tarragona passa a costar de 74,40 a 76,10 euros. En el cas de l’Abono Plus de 50 viatges, per exemple, entre Madrid i Ciudad Real, pansa de 531,20 a 541 euros.\nEn els serveis de tren de Mitja Distància Convencional (tarifa general T1), per exemple, els bitllets del trajecte entre Vigo i Pontevedra, que abans costaven 2,75 ara valdran 2,80 euros. En el cas dels regionals de Feve, per exemple, els Abonaments FeveRail passaran de 87,25 a 88,90 euros (el mensual). Mentre que el bimensual passarà de 143,70 a 146,40 euros. Tot i l’increment dels preus, encara resulta més car i més empipador volar a aquestes destinacions.\nL’increment del preu dels bitllets de Rodalies Renfe i Mitja Distància d’aquest 2015 és del 1,85%, una xifra similar a la de l’any passat, quan el preu es va encarir en un 1,9% i en 2013 es va aplicar una pujada del 3%. L’augment més sonat del cost del transport ferroviari es va produir al 2012, quan el preu va pujar en un 10,9% en qüestió d’un any. No obstant això, ja es van produir increments notables en el preu dels bitllets, ja que entre 2007 i 2011 es van registrar pujades d’entre el 3,1% i el 6,28% en el cas dels Rodalies i entre el 3,1% i el 5% el de Mitja Distància (regionals).\nImatge: Matthew Black\nComments of “Renfe incrementa els preus dels bitllets en Rodalies i Mitja Distancia”


Font: Congrés Nacional d'Educació Ambiental \nAquest article recull i organitza les aportacions dels tres autors en la taula rodona que va constituir la sessió inaugural del II Congrés Nacional d’Educació Ambiental de Catalunya  , el dia 26 de novembre de 2020.\nEs pot dir que l'educació ambiental (i l'ecologisme com a moviment polític) ha tingut mala sort històrica: va néixer als anys 70, juntament amb el neoliberalisme que s'imposa des dels Estats Units i el Regne Unit durant els governs de Ronald Reagan i Margaret Thatcher i que s'implanta durant les següents dècades. Aquest corrent ideològic exalça una antropologia individualista, qüestiona la intervenció de l'Estat com a fiscalitzador del mercat i administrador de el bé comú i els béns comuns i s'oposa a qualsevol regulació que impedeixi o limiti els interessos del capital, incloses les regulacions de caràcter ambiental.\nEncara ara estem vivint les conseqüències de l'hegemonia d'aquest paradigma, evidents, per exemple, en les enormes dificultats per definir una política global que abordi l'emergència climàtica, malgrat que l’abast d'aquesta amenaça és ben conegut per la ciència des de mitjan segle passat, pel cap baix. Aquesta conjuntura històrica va dificultar que l'esperit optimista i reformador amb el qual sorgeix l'educació ambiental (EA) a finals dels anys seixanta del segle xx pogués generar una transformació educativa i social que permetés consolidar la cura de l'entorn com un pilar més d'un Estat del Benestar que va començar a ser desmuntat -i encara ho està sent- pel tsunami neoliberal.\nUn exemple que simbolitza l'amplíssim seguiment dels postulats neoliberals és la inclusió en els Objectius de Desenvolupament Sostenible (Nacions Unides, 2015) d'un "objectiu de creixement econòmic" que reclama "sostenir el creixement econòmic per càpita". L'indicador únic de compliment establert és la taxa de creixement anual del PIB, cosa que suposa, a la pràctica, ignorar els límits biofísics del planeta o la desigual distribució dels recursos i les càrregues ambientals entre les diferents societats.\nLa realitat és que avui en dia ens trobem en un context més insostenible que en els anys 70, i superant els límits d'habitabilitat de la biosfera.\nAquesta inconsistència ha estat destacada per organitzacions tan poc sospitoses d'adoptar posicions antisistèmiques com el Club de Roma: "Però enlloc de l'Agenda 2030 s'admet que si la construcció dels onze objectius socials i econòmics (1-11) es basés en estratègies de creixement convencionals, implicaria que és pràcticament impossible, encara que sigui només de forma parcial, reduir la velocitat de l'escalfament global, aturar la sobrepesca als oceans o la degradació de la terra, per no parlar de la pèrdua de biodiversitat. En altres paraules, suposant que no hi hagi canvis importants en la forma en què es defineix i supervisa l'economia, hi ha enormes contradiccions entre els ODS socioeconòmics i els ambientals"(Von Weizsäcker & Wijkman, 2019: 100).\nLa realitat és que avui en dia ens trobem en un context més insostenible que en els anys 70, i superant els límits d'habitabilitat de la biosfera. Tenim un desajust entre el que produïm i consumim i la capacitat de resoldre els problemes que creem. Segurament ja estem vivint el col·lapse. El 22 d'agost (de 2020) la humanitat, presa en el seu conjunt, va sobrepassar el consum de recursos que la terra és capaç d'oferir al llarg d'un any complet. I tanmateix, les necessitats bàsiques dels més pobres no arriben a satisfer-se. En el cas de l'estat espanyol, la petjada ecològica mitjana és de 4ha/persona (quan ens correspondria 1,2 ha/persona).\nFoto: Moment de la intervenció de Pablo Meira, Professor de Filosofia i Ciències de l'Educació de l'Universidade de Santiago de Compostela. @meira_cartea \nNo obstant això, alhora, la resposta institucional està sent més important que mai. El passat mes de desembre (11.12.2020), la Unió Europea va revisar els seus objectius de reducció d'emissions de gasos amb efecte d’hivernacle per al 2030, passant del -40% al -55%, respecte a les emissions de 1990 i, pel que fa al Govern d'Espanya, el Consell de Ministres ha aprovat un full de ruta per aconseguir la neutralitat climàtica - zero emissions netes de gasos amb efecte d’hivernacle - a mitjan el present segle.\nA una dècada vista, l'estratègia de descarbonització governamental suposa retallar en un terç les emissions actuals, mitjançant la contenció del consum energètic, menys ús de combustibles fòssils i un fort increment de la producció energètica renovable. Una de les cares més visibles d'aquest procés és el tancament de les centrals tèrmiques de carbó: 7 de les 15 existents a Espanya van ser definitivament clausurades el 2020. Els governs autonòmics i locals també estan formulant i desenvolupant els seus propis plans, introduint criteris de sostenibilitat en àmbits estratègics com l'urbanisme o la mobilitat, amb processos de pacificació i restauració de l'habitabilitat dels espais urbans.\nTambé percebem canvis importants en els comportaments i estils de vida en la societat: el consum de carn es desploma, l'ús de la bicicleta està augmentant, creix també l'economia social i solidària, amb la consolidació de les cooperatives de consum d'energia, els grups de consum ecològic o la banca ètica. Són canvis rellevants, amb impacte, que estan redefinint valors del que és adequat o inadequat en el nostre estil de vida des del punt de vista de la sostenibilitat social i ambiental. També estan apareixent nous moviments i projectes socials de transformació col·lectiva i de transició ecològica, on els processos educatius tenen un paper clau.\nPierre Bourdieu deia que el problema de la sociologia crítica aplicada a l'anàlisi rigorosa de les estructures que defineixen la vida social és que tendeix a desencantar-nos amb la realitat, ja que ajuda a veure el món des d'un punt de vista que no ens agrada. L'EA, quan assumeix una posició crítica i quan reconeix la seva naturalesa política -al capdavall, del que es tracta és del tipus de societat que volem construir-, també genera desencís i, no poques vegades, frustració entre els que ens hi dediquem com a professionals o com a activistes.\nJacques Bossuet, intel·lectual i clergue francès de segle XVII, va dir que "Déu es riu dels homes que es queixen de les conseqüències, al mateix temps que consenten les seves causes", una paradoxa que es podria parafrasejar per representar l'escenari que enfronta l'EA en l'actualitat: "El mercat es riu de la gent que es queixa de les conseqüències alhora que accepta les causes". De fet, una de les grans barreres de l'EA, realment crítica a les societats occidentals, és que els seus referents ètics i sociopolítics van, inevitablement, a la contra dels estils de vida establerts i del sistema de producció-consum que els alimenta i sosté. Tal com ja hem comentat, la formulació dels mateixos ODS no pot eludir aquestes contradiccions estructurals. La primera meta de l'ODS 8, sobre "treball digne i creixement econòmic", que anima a "mantenir el creixement econòmic per càpita de conformitat amb les circumstàncies nacionals i, en particular, un creixement del producte interior brut d'almenys un 7% anual als països menys avançats", és difícilment conciliable amb la reducció d'emissions necessària per mitigar el canvi climàtic.\nEspanta ─i esgota─ en el camp de l'EA la necessitat permanent de lluitar pel significat de les paraules, de superar ambigüitats i dobles discursos, com ens trobem amb els ODS, que ens plantegen la contradicció d'educar per la sostenibilitat amb un marc que no contempla els límits planetaris i que segueix advocant per un creixement sostingut com a condició pel desenvolupament humà.\nL'EA té dues tasques que semblen oposades: la demolició de quelcom que no funciona, i la construcció d'alguna cosa que volem que funcioni.\nLes contradiccions poden ser desesperants però també poden ser positives. En la mesura que es perceben contradiccions, és que alguna cosa grinyola. Estem entrant en un procés de transició, de canvi, i a mesura que avancem, les contradiccions seran més evidents. La inèrcia del sistema farà que alguns elements contradictoris es mantinguin durant un temps, mentre que altres començaran a canviar. Hem de fer un aprofitament intel·ligent de les contradiccions, aprendre a reconèixer-les, i lluitar contra la desinformació de forma positiva. Aprofitar-les per qüestionar-les i no normalitzar-les.\nPlantejat en termes educatius, davant de la crisi socioambiental és tan important desaprendre com aprendre. A més de demolir (revisar críticament idees assentades, hàbits i formes de vida), cal construir. Cal temptejar noves maneres de veure el futur comú i cal participar en crear-lo. En l'EA ens enfrontem al repte de compaginar l'esperit crític i la capacitat de contribuir al canvi. Michela Mayer va suggerir ja fa molts anys la fórmula "Mirada crítica i llenguatge de possibilitat": veure el que no funciona i parlar del que es pot fer. Però és una proposta que exigeix saber acceptar la complexitat, evitant l'esquematisme del blanc o negre i aprenent a estimar els grisos, que ens agraden tan poc. La clau és trobar l'espai entre derruir i crear.\nHi ha un element d'esperança: els processos transformadors obren escenaris nous, espais de canvi, finestres d'oportunitat, noves maneres de fer les coses, de governar-se. Pindado, Martí i Rebollo (2002) ens recorden que el principal motor del canvi és la gent, i que la gent canvia a través de processos educatius: "La pràctica ens demostra cada dia que el principal instrument per al canvi és la gent. Nosaltres som els que canviem i, en fer-ho, aconseguim canviar les coses. A aquest tipus de canvi, l’anomenem educatiu i, per tant, per fer que les coses canviïn, ens hem d'educar; perquè estem parlant del canvi de la gent.” Atès que l'educació és al centre de la transformació, l'EA s'ha d'acoblar als processos de transformació i generar així un aprenentatge social. Som nosaltres, les persones, les que hem de canviar per a que tot canviï.\nAra bé, difícilment una persona canvia sola, ni una sola persona fa canviar les coses, encara que pot influir i empènyer amb eficàcia per estendre idees. Les persones canviem més fàcilment si el nostre entorn ens hi convida i ens ho facilita. Per això és clau configurar ambients estimulants, en els quals les persones ens sentim gratificades quan actuem per contribuir als objectius compartits. Un exemple podria ser la xarxa Barcelona + Sostenible , creada al voltant del Compromís Ciutadà per la Sostenibilitat. En les seves dues versions consecutives (2002-2012 i 2012-2022) aquest decàleg d'objectius compartits ha reunit més de mil cinc-centes organitzacions que desenvolupen el seu propi pla d'acció, comparteixen experiències i bones pràctiques i desenvolupen projectes conjunts.\nCal construir aquest espai intel·ligent entre derruir i construir, i crear contextos on el canvi individual sigui possible, i on es fongui amb el canvi col·lectiu. Crear, allà on es pugui, espais de coherència, on es comprovi que les accions i canvis individuals poden tenir també una dimensió col·lectiva que millora la vida en comú. Crear esferes públiques alternatives, espais de canvi, contextos o microcontextos socials on el canvi és ben vist i encoratjat, comunitats d'innovació en què les persones ens sentim immerses en un entorn que posa en pràctica el que predica, i on no ens sentim estranyes a causa a les nostres opcions i hàbits. Pot ser una cooperativa de consum o de cotxe compartit, una escola sostenible, una associació de veïns que crea un banc de temps, una iniciativa de recuperació d'excedents i el comerç que s'hi apunta i la dona a conèixer a la clientela, i tants altres exemples, afortunadament. Hem de posar en valor aquests espais de coherència que ja existeixen al nostre voltant, on sigui possible viure diferents estils de vida "sense anar a la contra". En aquests entorns, els canvis individuals i col·lectius conflueixen.\nLa dimensió col·lectiva és imprescindible per a l’EA, per generar un diàleg crític i conscient entre allò individual i allò col·lectiu. Autors com Foucault i Bourdieu afirmen que la societat no és una cosa externa, que s'encarna en el nostre jo. I és a través de l'educació que podem desenvolupar la capacitat d’autosocioanàlisi –d’entendre com les estructures socials ens condicionen per qüestionar les imposicions culturals que ens fan col·lectivament insostenibles- com una de les claus per projectar el canvi des de l'esfera personal a la dimensió social. El que és personal és polític perquè el que és personal és també social.\n- Allò que fem (pràctiques): generant comunitats de canvi (cooperatives de consum, escoles compromeses amb la sostenibilitat, moviments de salvaguarda dels béns comuns, etc.) on es reconeixen les bones pràctiques i s'alimenten les bones idees.\nFoto: Moment de la reflexió de Teresa Franquesa, directora d'Estratègia i Cultura de la Sostenibilitat de l'Àrea d'Ecologia Urbana de l'Ajuntament de Barcelona\nS'ha estès el mite que els processos participatius són espontanis. Justament és el contrari: són processos complexos, que han d'estar organitzats i estructurats. I és aquí on rau el paper dels educadors i les educadores ambientals. La nostra funció és motivar i catalitzar processos de canvi, estimulant la participació de les persones, identificant on són les dificultats i acompanyant les estratègies socials per superar-les. Els educadors i les educadores ambientals hem de ser agents facilitadors dels processos de transformació social, processos on la comunitat reconeix un repte en el seu trànsit cap a la sostenibilitat i es posa en marxa per fer-hi front a través d'un canvi.\nsaber convidar a participar, fent que les persones sentin que crear un entorn més interessant està a les seves mans i els incumbeix;\nprocurar la informació necessària per a un bon coneixement de la realitat amb tota la seva complexitat;\nestimular la mirada crítica, però també la creativitat;\nanimar l'obertura d'horitzons i el treball en xarxa;\nadquirir destresa en la coordinació de projectes interdisciplinaris i dominar les eines que permetran dinamitzar els processos i ajudar a conduir-los a bon port;\ntancar el cicle avaluant els resultats, fer devolució als participants i incorporar els aprenentatges que permetran millorar el procés.\nPel que fa a el sistema educatiu formal, la necessitat d'adaptar el currículum als reptes i problemàtiques de segle XXI està generant un camp de batalla cultural i econòmica on conflueixen molts interessos contraposats. La pressió a la qual se sotmet el sistema educatiu és tan gran l, que es fa difícil acomodar nous conceptes i noves demandes socials. Per exemple, un lustre després de l'Acord de París, les iniciatives per incorporar l'emergència climàtica en els marcs curriculars oficials són anecdòtiques i molt limitades en la seva ambició pedagògica, social i ambiental. Tot i així, també veiem com en l'àmbit educatiu estan sorgint noves oportunitats, amb iniciatives com Fridays For Future, les escoles sostenibles, els camins escolars, la transformació dels patis escolars, canvis en la gestió i el funcionament dels centres..., que afavoreixen contextos de coherència i treballen per estendre'ls a la comunitat educativa i als entorns socials de referència.\nLa transversalitat de l'EA segueix sent una idea vàlida però, a efectes pràctics caldria pensar en acotar una part del currículum -objectius, espais, temps, recursos, materials, docents- i integrar en la praxi educativa l'emergència climàtica, en totes les seves dimensions. El canvi climàtic no s'hauria de veure com un tema o una matèria més, sinó com un problema que cal afrontar en la seva complexitat durant l'educació obligatòria, amb temps i espais curriculars específics. A més, la preeminència de l'emergència climàtica a l'agenda curricular enviaria un senyal molt potent a la societat sobre quines són les qüestions clau, obligaria a replantejar prioritats i a reflexionar com afrontar-les.\nLa nova Llei d'Educació (LOMLOE) pren com a referència els ODS i assumeix el marc del desenvolupament sostenible, però està per veure si el seu desenvolupament, principalment a nivell autonòmic, serà una oportunitat per alinear el sistema educatiu amb els reptes de l'emergència climàtica -que apareix explícitament esmentada en la versió definitiva de la Llei-, amb l'objectiu que les noves generacions -que seran, inevitablement, les generacions de el canvi climàtic- puguin fer front als escenaris que vindran. Amb tot, en els principis rectors del nou marc legal es troben a faltar idees fonamentals en EA com són la d’ecodependència i la presa de consciència sobre els límits i les fronteres planetàries. Una absència que és imprescindible esmenar en els documents que hauran de desenvolupar la nova Llei.\nEl camp de l'EA és complex, per la història que l'ha creat, perquè hi conviuen perfils personals i professionals d'orígens molt diferents (ciències naturals, ciències socials com la pedagogia, persones sense titulació acadèmica però formades en l'ecologisme, etc. ). Prenent com a referència la teoria dels camps socials de Bourdieu, l'EA podria ser considerada com un "transcamp" -Bourdieu preferiria el qualificatiu de "subcamp"- en què els agents que l'habiten i el constitueixen basculen entre els camps de les ciències ambientals / naturals i les ciències de l'educació / socials, que operen amb diferents lògiques de poder, amb rols socials i professionals sotmesos gairebé sempre a condicions de precarietat i subsidiarietat: allò educatiu és subsidiari en les polítiques ambientals i allò ambiental és subsidiari en les polítiques educatives. Les condicions de precarietat -en termes econòmics, de reconeixement professional i de reconeixement social- dels i les professionals de l'EA contrasten amb un perfil acadèmic superior de la majoria de les persones que s’hi dediquen.\nÉs xocant -però coherent amb el paper contracultural de l’EA- que sigui una professió que es consideri imprescindible per avançar en la transició ecològica (una professió de futur), i que sigui, simultàniament una professió precària, precaritzada i invisibilitzada. A Espanya hi ha hagut una manca històrica d'una política pública d'EA sòlida, amb finançament específic, acompanyada de la creació d'infraestructures institucionals especialitzades i amb projecció a mitjà i llarg termini. Els moments més esperançadors, al voltant de la redacció del Libro Blanco de la Educación Ambiental en España , ja fa dues dècades, van tenir un desenvolupament desigual en el mosaic de les comunitats autònomes. En general, es va imposar la incongruència entre els marcs estratègics aprovats (pràcticament totes les comunitats autònomes van aprovar estratègies territorials d'EA durant el primer lustre d'aquest segle) i la inexistència de plans per finançar i assentar la seva concreció en recursos i programes educatius concrets .\nSi tenim alguna possibilitat de generar canvis reals, serà sumant els esforços del propi col·lectiu amb els d'altres forces que persegueixen transformacions en els àmbits polític, social, econòmic o cultural.\nAlhora que és una professió en si mateixa, l'EA també és una eina que altres professionals utilitzen en les seves tasques. De fet, és present en moltes professions que no solem identificar amb el nucli dur de l'EA. És important conjugar les dues dimensions i, per descomptat, caldria posar més en valor l’EA i reforçar tant als educadors i educadores ambientals com a les practicants de l'EA.\nEns agradaria identificar-nos com un moviment social o cultural però, si bé ho som en la mesura que proposem un canvi social i cultural, no estem prou organitzats. Si tenim alguna possibilitat de generar canvis reals, serà sumant els esforços del propi col·lectiu amb els d'altres forces que persegueixen transformacions en els àmbits polític, social, econòmic o cultural. Com generar aquestes aliances, definir estratègies compartides i guanyar força?\nFoto: Moment de la ponència de Paco Heras, director de l'Àrea d'Estratègies d'Adaptació de la Oficina Española de Cambio Climático. @PacoHerasHern \nL'única manera de contrarestar els nivells cada vegada més paralitzants d'ansietat, que estan soscavant la voluntat o la capacitat de moltes persones per implicar-se, és l'esperança real, amb contingut i direcció. No és dir 'tot anirà bé', sinó ajudar-les a adonar-se del seu poder per fer accions significatives que marcaran la diferència.\nEls joves són molt conscients de la seva vulnerabilitat. Com a educadors ens correspon alinear-nos amb el seu coratge i la seva voluntat de lluita. Fer-los saber que no estan sols. Les impulsores de moviments com Fridays for Future són escèptiques respecte al futur, però tot i així actuen, i tracten d'enfocar en positiu les seves propostes i les seves accions.\nL'EA es pot dotar de molts instruments, i no sempre han de ser de denúncia ni enfocats exclusivament a la racionalitat i a la gestió del coneixement científic. També es pot usar i apel·lar el sentit de l'humor, els llenguatges i les experiències artístiques (el teatre, la música, les arts plàstiques, etc.) com a claus per arribar a les emocions i als sentiments.\nA la pràctica del dia a dia serà bo centrar-nos en allò que podem fer i allò que hem de fer. I seguir reflexionant com a col·lectiu per fer-nos més forts sent més conscients dels nostres punts febles.\nDes d'una mirada realista i lluny de negar els problemes, compartim una visió de futur amb esperança (no hi ha pedagogia sense esperança). Aquesta esperança rau en la dignitat de la vida humana, per reduir els impactes i minimitzar els desajustos que poden incrementar el patiment de quatre cinquenes parts de la humanitat.\nNACIONS UNIDES (2015). Transformar el nostre món: l'Agenda 2030 per al Desenvolupament Sostenible . Resolució aprovada per l'Assemblea General el 25 de setembre del 2015.\nPINDADO, F .; MARTÍ, J .; REBOLLO, O. (2002). Eines per a la participació ciutadana: Bases, Mètodes i Tècniques . Barcelona: Diputació de Barcelona.\nURL d'origen: https://www.sostenible.cat/reportatge/educacio-ambiental-sobre-collapse-i-esperanca


Elements del bloc f - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEls elements del bloc f (de fonamental) són dues sèries, una començant a partir de l'element lantà i l'altra a partir de l'actini, i per això als elements d'aquestes sèries se'ls anomena lantànids i actínids. Encara que a la taula periòdica dels elements haurien d'anar després d'aquests dos elements, se solen representar separats de la resta.\nTenen dos electrons s en el seu nivells energètics més externs (n) i electrons f en nivells més interiors (n-2). Alguns també tenen electrons d en nivells intermedis (n-1). Vegeu configuració electrònica.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Elements del bloc f\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Elements_del_bloc_f&oldid=28465165»


Amb la mel als llavis: Sciopero, grève, huelga, strike, vaga...\nLa paraula vaga és d’aquelles que en cada llengua configura un univers cultural diferent, ni en la família de les llengües romàniques hi ha consens. A les vigílies de la vaga general del 29 de març de 2012, que evidentment faré, m’ha semblat curiós oferir-vos aquest tast etimològic.\nEn italià el mot sciopero ve del llatí ex operari que vol dir exactament fora de la feina, sense contemplacions.\nEn francès grève prové de l’antic nom de la Place de l’Hôtel-de-Ville , Place de Grève – és a dir de sorra o grava-. Aquesta plaça situada al costat del riu Sena era l’emplaçament on els homes sense feina esperaven l’arribada de vaixells per descarregar. És a dir el lloc que representava l’esperança d’una feina o d’una millor feina.\nHuelga en castellà és d’allò més curiós, ve del verb llatí follicare, que en diverses llengües romàniques va originar el verb folgar i que la peculiar evolució del castellà va convertir en holgar que finalment, per allò de la diftongació en ue de la o tònica en síl·laba inicial els va abocar a la la huelga. No n’hi havia per menys! El significat original de la paraula referia al panteix de cansament i per extensió l’estona de descans per recuperar l’alè. Un panteix - a imatge d’una molla (fuelle) – també directament emparentat amb un altre verb d’èxit: follar. O sigui que etimològicament en castellà una huelga és per descansar i serveix tant per follar com perquè et follin.\nEls anglesos, gent de mar, han optat per strike que es creu que pot venir de la idea de deixar caure les eines o, més interessant encara, del costum dels mariners de plegar, arriar, o amainar veles (to srtike) com a símbol de refús a fer-se a la mar.\nVaga en català ens remet al buit del llatí vacuus. Tant assenyats com sempre vacuus ens porta al buit existencial de qui no sap que coi fer amb la seva vida i vaga pels carrers, de qui s’embolica amb els seus pensaments i divaga, o de qui té arguments amb la feina sigui perquè aviat tindrà una vacant o perquè encara no sap si fer vaga o vacances...


Gravació d’Al-Barid – Enric Rodríguez-Llorens\nM’estrene en la meua nova web amb un esdeveniment recent. El passat 5 de febrer, abans de l’assaig de la banda simfònica de la Societat Unió Musical d’Alberic, vaig tenir l’oportunitat de gravar la meua primera marxa mora, Al-Barid. No puc expressar amb paraules el meu agraïment per tota la feina realitzada durant l’últim mes per part de la banda, aprofitant els assajos de la mateixa per provar la meua marxa i donar-li poc a poc la forma definitiva que podeu finalment escoltar més avall.\nSóc conscient que no tots els autors poden tenir baix la seua batuta una banda de secció d’honor per gravar les seues obres, així que de nou, moltíssimes gràcies, de debò, a la meua banda, tots els seus membres, companys i amics meus, i per suposat al Mestre Daniel Ferrero, per permetre’m expressar-me amb la meua música.\nVull agraïr també la feina de Toni Cervelló i Adrian Alfonso, que respectivament feren les funcions de tècnic de so en la gravació i de fotògraf de la sessió. Sense la seua feina, l’estrena d’aquesta web seria impossible.\nI, com sempre, gaudia de la música, que per alguna cosa és l’aliment de l’ànima.


Estratega: Ressaca electoral\nPublicat per pau a 8:46\nNo tenim preu com a Rappels, Pau!\nDe totes maneres, jo subratllaria els resultats del PP. Com dius, amb una miqueta menys de participació se'ls mengen. El PSOE només recupera terreny a Galícia, el País Basc i una mica menys a Canàries, i per circumstàncies internes. Sense Catalunya, el PSOE hagués perdut les eleccions. No hi ha cap altre territori amb tanta diferència, ni de lluny.\n10 de març de 2008 a les 15:40\nLa clau: la participació. I si m'apures, la participació a Catalunya.\nJo pensava que seria 2 o 3 punts inferior.\nI pel que fa als vots del PP, arriba als 10, 2 milions de vots, molt a prop dels vots que va treure al 2000 i que li van significar la majoria asboluta.\nEl PP va consolidant el seu espai a Espanya, mica a en mica, i el PSOE va guanyant força a costa d'exprimir els seus socis d'esquerres: IU, ERC, ICV, EA, etc.\n11 de març de 2008 a les 2:08\nVist els resultats, tant ERC com IC hauran de reflexionar sobre les seves respectives estratègies a Catalunya. Tot i que no és el mateix context, les dues formacions han de ser concients de que l'aliança del tripartit pot provocar que el partit gran es mengi al petit.\n11 de març de 2008 a les 2:23\nÉs el que està passant, Lluís\n11 de març de 2008 a les 6:24\nGirona s'ha de sentir orgullosa de no haver tret cap representant del P.P.En Zapatero s'ha de portar molt bé amb Catalunya a partir d'ara ,li deu molt a pesar de tots els pesars.\n13 de març de 2008 a les 7:48


arquitectura | Aleix Cabrera\n20 Novembre 2012 by Aleix Cabrera Deixa un comentari\nL’Arc de Triomf ha obert les portes. El passadís és fosc però decidim entrar-hi. Un nou camí, inexplorat i incert, sí, però atractiu i necessari també, per sortir d’atzucacs i somnolències.\n12 Agost 2010 by Aleix Cabrera 2 comentaris\nLA GRAN MAJORIA LA CONEIX DE CARA, però no tothom ha vist l’esquena de la Casa Batlló, un dels màxims exponents gaudinians. Pots fer-ho i de franc, si entres a Servei […]


Es restableix el servei d'aigua a la Bisbal del Penedès després d'una avaria que ha durat 30 hores ! ACN ! directe!cat\nBaix Penedès Diumenge, 22 d'octubre de 2017 19:37 h\nACN La Bisbal del Penedès.-La Bisbal del Penedès (Baix Penedès) ha restablert a darrera hora del vespre d'aquest diumenge el servei d'aigua, que ha tingut restringit unes 30 hores a causa d'una avaria. La incidència ha afectat unes 1.300 persones. L'alcaldessa, Agnès Ferré, ha explicat a l'ACN que la companyia, FCC Aqualia, no els va donar una previsió exacta del restabliment del servei i que durant tot el dissabte els asseguraven que la reparació era qüestió d'hores. Per aquesta gestió, l'alcaldessa ha animat els veïns afectats a presentar una queixa des de l'Ajuntament, que les agruparà totes "per tenir més força". A més, el consistori reconsiderarà el contracte i buscarà responsabilitats.\nFerré ha explicat que, un cop restablert el servei, l'aigua encara ha trigat força en arribar a algunes cases. Així, hi havia llars on només arribava "un filet d'aigua mentre que a d'altres, res". Al migdia el servei ha tornat a funcionar al nucli, però no a alguns barris que queden més alçats, i que han hagut d'esperar fins a aquest diumenge a la tarda per tenir aigua a casa.L'alcaldessa ha criticat la comunicació amb l'empresa: "si et diguessin que és una avaria gran i que s'hi estaran tot el dia, fas una previsió i busques una alternativa", ha comentat. La incidència, al dipòsit d'una de les bombes, ha afectat particulars però també restaurants, bars i la cooperativa del municipi just quan molts veïns aprofiten el cap de setmana per recollir les olives i dur-les.


celebració Archivos - Page 2 of 6 - Diari Millars, informació local en valencià.\nLa portaveu del Grup Municipal Popular a l'Ajuntament de Castelló, Begoña Carrasco, ha sol·licitat a l'equip de govern que "contribuïsca a la cerca de...\nLa Regidoria de Festes convoca les entitats que participen en la programació dels dies de la Patrona per organitzar els actes seguint les recomanacion...\nVila-real fa costat al sector cultural amb motiu del Dia Internacional del Llibre\nLa iniciativa arranca hui amb el lliurament de set lots d'11 exemplars a les cinc residències així com a l'Hospital de la Plana i al Centre de Tecnifi...\nLa Vall d’Uixó celebra el Mărțișor, festa tradicional dels països balcànics per a promoure la convivència\n03 de de març de 2020\nL'acte està organitzat per l'Associació Abid Han Asparuh i l'Associació Cívica Romanesa, amb la col·laboració de l'Ajuntament.\nGandia celebra el Dia de l’Arbre amb activitats per a totes les edats\n18 de de febrer de 2020\nDurant aquesta setmana el famós Botànic Cavanilles visita totes les aules de primària dels col·legis de Gandia.\nEls Quintos 2020 de Benassal han donat a conèixer la programació de la 'Festa de l'Ajo' que enguany tindrà lloc este pròxim dissabte 22 de febrer. ...\n20 de de gener de 2020\nLa benedicció dels animals i el repartiment de les tradicionals coquetes va marcar ahir la jornada dedicada a Benassal al patró dels animals.\nBenassal celebra Sant Antoni el cap de setmana del 18 i 19 de gener\nLa festa del foc arribarà a Benassal el cap de setmana del 18 i 19 de gener amb multitud d'activitats per a tots i la tradició com a protagonista.\nOnda ix al carrer per a celebrar el Dia de la Constitució Espanyola i apel·lar als valors de diàleg i llibertat\n06 de de desembre de 2019\nL'Ajuntament organitza un acte institucional d'hissada de banderes, interpretació de l'himne espanyol i lectura de manifest.\nCastelló reprendrà el 20 d’octubre una nova edició del Mercat de la Taronja\n15 de d’octubre de 2019\nLa Regidoria de Transició Ecològica treballarà per reemplaçar l'ús del plàstic per un altre material sostenible.


Posted on 13 November, 201516 November, 2015 Una hora setmanal del millor rock a les ones de Ràdio Marratxí. Tots els estils dins un mateix programa, per a que et deixis dur per les millors melodies de les sis cordes.\nPosted on 5 November, 20156 November, 2015 Programa presentat per Toni Tugores, on cada setmana repassam l'actualitat amb un expert, en les matèries més interessants per al públic oient.\nPosted on 4 November, 20156 November, 2015 Programa dedicat al món del Jazz, on coneixerem els seus inicis, influències, evolució i gèneres relacionats amb aquest estil de música i de vida.\nPosted on 4 November, 20156 November, 2015 Segon programa del magazine de Ferran Angulo dedicat a les organitzacions socials, agrupacions, associacions i altres col·lectius de Marratxí. La noche es nuestra 1×09\nPosted on 4 November, 20156 November, 2015 Combina 120 minuts de música per a recordar amb entrevistes a cantants, escriptors i músics. També ofereix reflexions i un racó romàntic.\nPosted on 3 November, 20156 November, 2015 En aquest espai els nins són els protagonistes i volem conèixer la seva opinió sobre molts de temes. Les generacions més joves tenen els seus propis punts de vista, i a Ràdio Marratxí a la fi tenen un espai on podran parlar com qualsevol altre veïnat. Perquè en la vida dels nostres fills no tot és jugar, volem passar una hora Debatiendo con niños.\nPosted on 3 November, 20156 November, 2015 És el programa de la gent gran que es realitza a Ràdio Marratxí des del 2008 i tracta qualsevol tema relacionat amb el col•lectiu de la tercera edat. Els majors i les seves històries omplen les ones de la ràdio cada setmana. És un espai de divulgació i entreteniment basat en l'experiència, la perspectiva serena i la mirada pausada de la vida.\nPosted on 29 October, 201529 October, 2015 Combina 120 minuts de música per a recordar amb entrevistes a cantants, escriptors i músics. També ofereix reflexions i un racó romàntic.


Spotify pagarà 435 milions d’euros en 12 anys al Barça: totes les xifres de l’acord\nSpotify posarà el seu nom al Camp Nou durant 12 temporades: l’empresa volia que el compromís durés 30 anys, però el club ha aconseguit rebaixar-lo\nLa cúpula de Spotify, al Camp Nou // Marta Ramon - RAC1\nActualitzada el 03-04-2022 12:44\nRAC1 ha avançat aquest dijous a la nit més detalls sobre l’acord Barça-Spotify. En concret, el club rebrà 435 milions d’euros en 12 anys. L’acord comercial inclou la publicitat a les samarretes dels equips masculí i femení, a la part posterior samarreta d’entrenament i també els title rights de l’estadi, és a dir, el cognom del Camp Nou.\nDesgranats, aquests 435 milions d’euros en 12 anys serien:\n– 60 milions per la samarreta del masculí i el femení durant quatre temporades.\n– 5 milions per les samarretes d’entrenament durant tres temporades.\n– 5 milions pel nom de l’estadi durant quatre temporades –mentre durin les obres– i 20 milions pel nom de l’estadi durant vuit temporades, un cop ja estigui acabat. En total, doncs, el nom Spotify Camp Nou durarà 12 temporades.\nLes samarretes i el nom de l’estadi mentre estigui en obres sumen 275 milions d’euros. Si hi afegim els 20 milions de l’estadi durant 8 temporades un cop ja estigui acabat, ens n’anem a 435 milions d’euros, amb les variables a banda.\nLes jugadores del Barça celebren la victòria contra el Reial Madrid en l'últim partit que s'ha jugat al Camp Nou. // EFE - Alejandro García\nEl nom del Camp Nou, per 12 temporades\nÉs important remarcar que el club ha aconseguit rebaixar molt la durada del vincle pel que fa al nom de l’estadi: Spotify volia un compromís de llarga durada, d’uns 30 anys, i el Barça ha aconseguit rebaixar-lo a aquests 12: el tram de les 4 temporades a 5 milions mentre durin les obres i el tram de 8 temporades –un cop ja s’hagin acabat les obres– a 20 milions per curs. Que el vincle per l’estadi sigui per 12 anys, doncs, és un triomf per al Barça.\nEls socis hauran de ratificar l’acord aquest diumenge. Oficialment, el Barça no podrà detallar les xifres als socis per la clàusula de confidencialitat del contracte. L’assemblea de diumenge serà telemàtica, arrencarà en segona convocatòria a dos quarts d’onze i està previst que a l’hora de dinar ja s’hagi votat i acabat.\n31-03-2022 13:16 VÍDEO\nJoan Laporta, a les jugadores: “Ara mateix sou la guia del Barça”\n31-03-2022 12:07 RÈCORD MUNDIAL\nMare de la Teresa, jugadora del Madrid, entre llàgrimes: “Ha estat preciós, emocionant, una festa”\n31-03-2022 07:13 ‘TU DIRÀS’\nSergio Busquets: “Feia temps que no érem un equip tan sòlid. Ara, amb Xavi, veiem la llum”


L’Ajuntament de Sant Cugat, premi a l’excel·lència en la gestió de persones - Alcaldes\nInici NOTÍCIES AJUNTAMENTS L’Ajuntament de Sant Cugat, premi a l’excel·lència en la gestió de persones\nL’Ajuntament ha rebut el premi a l’excel·lència en la gestió de persones per la posada en marxa del projecte “Mentoria”. Aquest premi, que reconeix iniciatives innovadores que promouen la gestió del talent intern a les administracions públiques, s’ha donat en el marc del 1r Congrés Nacional de Gestió de Persones a l’Administració Local celebrat a Salamanca i organitzat per l’Associació Nacional de Responsables, Expertes i Experts en Gestió de Persones a l’Administració Local (ANEXPAL).\nEl projecte “Mentoria” forma part del pla de canvi de la cultura organitzativa de l’Ajuntament. Es tracta d’un sistema de treball en què una persona jubilada, o a punt de jubilar-se, trasllada el seu coneixement, formal i informal, a una altra persona que haurà d’assumir la seva feina.\nA través d’aquest projecte es dissenya, amb l’acompanyament de l’Àrea de Recursos Humans, un Pla de treball personalitzat entre la persona que es jubila i la substituta.\nAquest sistema té com a objectiu ajudar a gestionar les emocions pròpies de la jubilació, tot reconeixent el valor afegit que aporta una persona amb experiència. Així mateix, també es busca aprofitar millor tota aquesta expertesa en benefici de l’organització. El coordinador general de l’Ajuntament, Ferran Villaseñor, i la cap de servei d’atenció a les persones i estratègia organitzativa, Jani Miñarro, van ser els encarregats de rebre aquest guardó\nArticle anterior8 d’octubre del 2021\nArticle següentEl Palau d’Anglesola