Relat "El dinar"\nInici > detall del relat: El dinar\nL'altre dia vaig sortir a comprar el diari. Era un matí de diumenge esplèndid de mitjans de maig. Just quan estava pagant sento tot d'exclamacions al meu voltant: acabava d'aparcar una limusina al costat del quiosc. Van baixar una finestreta i em van dir -Eh, tio, puja!-. Em vaig quedar palplantat, sense saber què fer. Llavors la veu de Platon em va arribar nítidament, -que pugis, tio-, em seguia dient. M'hi vaig acostar, encuriosit, i el vaig veure, allà dins, tan fora de lloc en aquell cotxàs, que m'hagués fet riure de no ser perquè anava acompanyat d'un estrany personatge vestit de smoking, inquietant tot ell.\n-No puc, que he deixat el dinar al foc-, vaig dir. -Deixa't estar de punyetes, tio. Has de venir-, m'ordenava Platon, impacient. -No es preocupi pel dinar-, em va dir aquell personatge misteriós. En Platon em mirava amb un somriure nerviós. Vaig accedir a anar amb ells: aquell personatge ens convidava a dinar.\n-Mira, tio. Et presento a Déu-, em va deixar anar en Platon. Em vaig quedar un moment sense saber com reaccionar. No feia cara de Déu, però en Platon tampoc feia cara d'anar "fumat", així que si Platon deia que aquell subjecte era Déu, és que era Déu. -Tant de gust-, vaig dir, una mica cohibit. Com a resposta, Déu em va fer una lleu inclinació amb el cap, sense perdre aquell somriure misteriós. A Platon li vaig dir amb un fil de veu -A tu m'imagino que t'ha pelat la teva ex, però jo ... com?-. Platon em va mirar amb cara de no creure's que jo fos tan curt. -No som pas morts-, va dir. Em va treure un pes de sobre.\nDesprés de voltar per carrers i carrerons de la Barceloneta, vam anar a un lloc que a primera vista no convidava pas a entrar-hi a dinar, però Déu semblava molt decidit. Un cop a dins, la decoració marinera, austera i nostàlgica, i la gran peixera plena de llagostes i altres animalons aliens al seu destí, i un estrany ambient tranquil, tot i la gent aplegada entorn a les taules, em van confirmar que no era cap guingueta per "guiris". Un cambrer que a mi em va semblar que li faltava ben poc per jubilar-se ens va fer passar sense ni demanar-nos si teníem taula reservada. Nostre Senyor va demanar un arròs caldós amb llamàntol per tots i per anar fent boca, l'aperitiu constava de tota mena de crustacis, peixet fregit, i unes canyes per fer-ho baixar.\nMentre jo disfrutava com un nen amb aquell aperitiu, em vaig fixar en la cara d'aquell personatge. Havent pogut triat l'aparença d'una persona jove i forta, tenia l'aparença d'un home d'uns seixanta anys ben portats, però amb una indefinible sensació de molta vida viscuda a les espatlles, no sé si degut a les infinites arrugues de la seva cara, o al cansament que revelaven els seus ulls, o al posat que feia de qui ha estat vençut. Així i tot, no va passar gaire estona, que a les taules del nostre voltant, la gent es començava a girar cap a nosaltres i comentaven entre ells en veu baixa, divertits i sorpresos.\n-Hauria de ser capaç d'entendre-us, a tots plegats, perquè jo us vaig fer. Però no us entenc. I he fet les mil i una per intentar facilitar-vos les coses, però us entesteu a fer la vostra, i la cagueu una vegada, i una altra, i una altra\n-, ens explicava l'Altísim. Jo mirava en Platon, que també s'havia adonat que la gent del restaurant ens mirava, però Déu seguia dient: -Us envio un visionari, un líder pacífic, i el claveu a la creu, us envio els Beatles, i li claveu un tret a en John\nSou més distrets que els dinosaures, això no ho nego, però de vegades em penedeixo d'allò del meteorit\n-, va fer una pausa per beure vi, i Platon va dir -És el que passa quan s'és jove i inexpert, es fan coses que després\n-. No el vaig deixar continuar amb una oportuna puntada a la seva cama. La mirada que Déu li va dedicar també era prou eloqüent. Tot arronsant les espatlles, va prosseguir -però de la mateixa manera que em vau sorprendre amb les coses que heu fet, tinc curiositat per veure amb què em sorprendran les formigues amb el món que heretaran de vosaltres.\nEm mirava aquell personatge que semblava distret, amb la mirada perduda, capficat en les seves cabòries. Vaig gosar preguntar-li si sabia perquè la gent el mirava i parlava en veu baixa. -Els recordo a algú, els sono d'alguna cosa, però no saben de què. Com que us vaig fer a la meva imatge i semblança\n-. Quan ens van servir el dinar i el veia tancant els ulls a cada cullerada que es portava a la boca, a cada mos de pà, a cada glop de vi, vaig sentir pena per l'estómac d'un déu que havia de baixar a la Barceloneta per sentir vibrar cada fibra de la seva ànima immortal amb un arròs com aquell. -Això no ho saben fer les formigues-, vaig fer, tot assenyalant el seu plat. Em va mirar amb cara de "no em facis parlar" i allargant la panera al nostre cambrer, va demanar si ens en podia portar més.\nA l'hora de les postres, l'Altíssim va demanar uns taps de Cadaqués, en Platon una trilogia de la xocolata i jo un valencianet. Es va fer un silenci cerimonial entorn al tast d'aquelles delícies. En acabat, vam demanar els cafès i uns « xupitos ». I per pagar, Déu va treure's una visa or de la cartera i va deixar unes quantes monedes d'euro a la plata on ens havien deixat la nota. Mentre anàvem cap a la porta, en passar Déu per davant d'un fanalet apagat, aquest es va encendre. -Em permeto certes llicències, tot i tenir el dia lliure-, va dir, arronsant les espatlles. Quan sortíem al carrer, ens va dir que quedàvem per la setmana vinent, per tornar a dinar ; que li feia mandra dinar sol i nosaltres no el cosíem a preguntes metafísiques, ens va dir. En Platon i jo vam acceptar de seguida. Déu va entrar a la limusina i aquesta va desaparèixer carrer avall. Encara la seguíem amb la vista quan en Platon va dir : -durant aquestes hores de lleure que Déu s'agafa, qui vigila la resta de l'Univers ?-. Jo també pensava en veu alta, -i si els Reis d'Orient són els pares, ell qui és ?-. Vaig mirar a l'interior del restaurant i vaig veure el fanalet « ressucitat » fent pampallugues i apagant-se definitivament. No sé, em feia cosa pensar que tenia tota l'eternitat per fer experiments...\n... m'ha portat el teu relat, molt graciós, has humanitzat déu com si fora un de nosaltres, i si que si ha fet experiments en la seva llarga vida no ha encertat amb nosaltres no et sembla, de fet tu ho dius que déu ha triat ja les formigues per seguir el regnat del món. Salutacions de Vicent.\nSORT QUE NO VA SER[Ofensiu]\nL'ULTIM DINAR...! O SI? PERQUÈ L'ULTIM SOPAR JA SABEM COM VA ACABAR, PERÒ DE DIA I DAVANT DE TANTA GENT, QUE VOLIA DEMOSTRAR DEU? AQUEST RELAT HA SIGUT MOLT ENTRETINGUT, UNA MIQUETA COM SI HO HAGUESSIS COMENÇAT DIENT.., QUERIDO DIARIO, HOY HE COMIDO CON DIOS! MOLT BÓ.


Passa tot i alhora no passa res (Carles Capdevila)\n2 min. 28/11/2016 00:00\nQUAN AQUEST DIARI VA NÉIXER avui fa sis anys manaven Montilla i Hereu, ara no ho fan ni els seus successors, Mas i Trias. CiU encara es deia CiU, Duran i Lleida encara era afalagat per l’establishment i no sospitàvem que el seu partit acabaria desapareixent arruïnat. Mas buscava el pacte fiscal i estava a punt de pactar el primer govern amb el PP de Camacho -ara Puigdemont està en coalició amb ERC i avançant cap a la independència-. No sabíem que Joan Carles I caçava elefants ni que això l’acabaria empenyent a abdicar, ni se’ns acudia que un papa pogués dimitir o que Donald Trump pogués ser algun dia president dels Estats Units. No existia l’ANC, als basars xinesos no venien estelades, no s’havia fet cap de les diades històriques consecutives, la CUP no s’havia presentat al Parlament, manava Zapatero, Pedro Sánchez no pintava res -ara tampoc-, Ada Colau era desconeguda, Jordi Pujol era respectat, a Rato se’l considerava un economista responsable i semblava impossible que algun dia a les Illes o al País Valencià deixés de manar el PP.\nLa llista és molt més llarga, i si algú té la temptació de pensar que mai no passa res, que tot segueix igual, que tot va molt lent, l’animo a completar-la afegint-hi també hàbits i comportaments de la seva vida, com per exemple quants minuts dedica al mòbil, vist els que hi dedicava fa sis anys.\nPerò entenc molt bé la sensació, i alguns dies la comparteixo i tot. Perquè, per una banda, passen moltes coses, i algunes d’increïbles, i cauen els aparentment intocables; i, per l’altra, el sistema es manté encallat i bloquejat. Sobretot el més invisible, el que imposa les normes a aquests actors polítics que cada cop tenen menys marge de maniobra. Crec que assistim a la seva decadència, patim la seva resistència desesperada, però em temo que, duri el que duri, se’ns farà molt llarga.


▷ ⭐Definició de licitar⭐ - Significat, Exemples i Sinònims\nelcorrector.cat » Definició de licitar\nDefinició de licitar\nara pots trobar La definició i bastants exemples de com utilitzar la paraula licitar, en aquesta selecció de rectificacions ortogràfiques pots veure com es pot usar en un context real aquest mot i utilitzar un dels sinònims que et recomanem de la llista completa que pots trobar aquí a més veuràs la seva Definició perquè et sigui moltíssim més simple entendre què significa licitar.\nOferir preu (per una cosa o servei) en subhasta o encant.\nSinònims de licitar\n¿Cóm es diu licitar en castellà? / ¿Cómo se escribre y se dice pujar en catalán?\nSi vols saber com es diu en castellà licitar has de saber que la seva traducció és pujar pots trobar en la nostra lloc web més exemples en català perquè et sigui més fàcil contextualitzar-la en castellà.\nExemples de com utilitzar licitar\nHi haurà aquesta vegada […] paladars disposats a licitar per aquesta peça?\nAquesta informació influeix en gran mesura en la decisió de […] compra o la quantitat a licitar.\nEls tres […] participants havien de licitar per sota del […] preu objectiu, mitjançant coeficients percentuals.\nNo obstant això, per als […] col·leccionistes d’obres d’espanyols, hi ha peces singulars per les quals val la pena licitar, i més tenint en compte la bona paritat actual amb el dòlar.\nTambé pot augmentar la possibilitat que no senti les contraccions […] o la sensació de licitar.\nElla podria […] sentir la urgència de licitar però no ho ha de fer […] fins que el proveïdor d’atenció mèdica li ho indiqui.\nConnery es va unir a Budget 4 Families Coalition (Coalició per […] el Pressupost de Famílies), juntament amb […] altres pares per a licitar per més serveis […] per a famílies d’ingrés baix i moderat.\nHem d’estar a l’altura d’aquest […] imperatiu, no licitar en una depriment […] subhasta a la baixa de drets per als nostres ciutadans […] o els que arribin de l’exterior.\nA les companyies aèries també els resulta difícil saber quan hi ha franges horàries […] disponibles per a licitar per elles.\nMolts centres interrompen l’analgèsia epidural de […] manera tardana durant el part per millorar la capacitat de […] una dona per licitar i reduir la […] taxa de part instrumentat.\nAmb aquest sistema, diferents […] operadors podran licitar per adquirir capacitat, […] la qual s’adjudicarà segons regles i criteris clars.\nDeclarar el nombre màxim de contractes […] pels que desitgen licitar per a la subhasta, […] com a comprador i / o venedor.\nAixò no s’aconseguirà si es subhasten recursos naturals tan limitats com les freqüències de l’espectre […] radioelèctric, que acabaran sent monopoli de les grans corporacions, donat […] que són elles les que poden licitar més alt.\nPodeu seleccionar «Comprar» i comprar el que vulgui al […] moment, o pot licitar per articles i caçar […] una gran oportunitat.\nI vet aquí una bona notícia: ja que els nadons que neixen […] […] en un part múltiple tendeixen a ser més petits que els que neixen en un part d’un únic nadó, és més fàcil licitar perquè surtin.\nEl primer que passa és que […] algú aporta un nou punt de vista i se li ocorre la idea de la bicicleta, de l’ordinador personal o d’una empresa que fa possible licitar en subhastes a través d’Internet.\nDurant la fase del part en la qual has de licitar pot ser que perdis el control del teu bufeta […] o del teu ventre.\nS’adormen les extremitats inferiors i redueix […] la capacitat per licitar.\nPot licitar en tot moment […] i en qualsevol lloc per Internet – les 24 hores del dia, els 365 dies de l’any\nTambé pot sentir forts ganes de licitar, encara que el metge li demanarà que esperi fins que el coll uterí estigui completament […] dilatat.\nja s’han licitat les obres per ampliar la ronda.\ne) les condicions en què els licitadors poden licitar, i en particular les diferències mínimes que s’exigiran, si s’escau, per licitar\nDurant aquestes […] contraccions se li encoratjarà a licitar.\nPerquè els números donin, s’ha unit a l’empresa una casa de […] subhastes, i es pugui així licitar després de l’exposició […] per una o altra obra.\nPot implicar dolor durant el pas d’una deposició, incapacitat per evacuar després de fer força o licitar durant més de 10 minuts o l’absència de deposicions després de més de 3 dies.\nUna vegada que el cap del nadó està fora, se li […] demanarà que deixi de licitar.\nTipus mínim de licitació: tipus d’interès més baix al qual les entitats de contrapartida poden licitar en les subhastes […] a tipus d’interès variable.\nAl llarg de la celebració de […] la subhasta, podran licitar per a l’adjudicació […] d’un cert percentatge del subministrament d’aquesta […] quantitat sol·licitada, competint amb la resta de participants per aconseguir la adjudicació del mateix.


Document de recerca universitària a Angola\nNecessiteu ajuda per redactar professionals? Obteniu un document d’alta qualitat amb el millor treball de recerca universitària de Angola escrit a tots els estàndards acadèmics.\nConsells per contractar el millor treball de recerca universitari\nPot ser difícil escriure els vostres propis treballs de recerca universitaris, sobretot si no esteu familiaritzats amb el procés d’escriptura de la investigació i els diferents tipus d’escriptura acadèmica que es requereixen. La clau per treure els vostres documents a temps i acceptar-los és un bon servei de recerca.\nEl servei que utilitzeu dependrà de les vostres necessitats i hauria d’incloure no només els serveis de recerca, sinó també els serveis bàsics per a la correcció, edició i format. Si esteu buscant ajuda per redactar el vostre treball de recerca, aquí teniu algunes coses a tenir en compte:\nEl primer que heu de decidir és si voleu un servei de recerca a temps complet o a temps parcial. Tot i que la majoria dels serveis ofereixen la seva ajuda d’un a dos anys, n’hi ha que només funcionen durant determinats períodes acadèmics. Si teniu previst romandre al vostre camp actual durant la resta de la vostra carrera, és possible que necessiteu un servei a temps complet. Si, en canvi, voleu anar a una nova àrea d’estudi, és possible que la millor opció sigui un servei a temps parcial.\nUna altra decisió a prendre és la freqüència amb què voleu que entri el vostre servei. Un servei de recerca típic oferirà almenys una sessió cada poques setmanes. Si el vostre horari laboral ho permet, fins i tot potser voldreu fer una visita addicional a l’oficina de servei durant la setmana per fer la feina. Tot i això, si la vostra vida és completament diferent a la que teníeu quan començàveu per primera vegada en la vostra carrera acadèmica, és possible que vulgueu considerar un horari més flexible. Una consulta individualitzada pot funcionar bastant bé, de manera que si teniu menys temps lliure, és possible que vulgueu examinar aquest tipus de serveis.\nEls formularis de comanda també són importants per conèixer-los. Depenent del tipus de servei que contracti, hi pot haver diversos tipus de formularis de comanda. Alguns requereixen una entrevista inicial amb un sol·licitant o un empleat i després una aprovació per correu electrònic, mentre que d'altres permeten al client omplir els formularis per si mateixos i enviar-los en línia. Si el servei de recerca que contracta ofereix un formulari de comanda en paper, podeu emplenar-lo fàcilment i enviar-lo al servei a través d'Internet.\nLa correcció és un altre pas crític del procés. El vostre servei hauria de poder proporcionar serveis de revisió que es poden utilitzar quan envieu el vostre treball. Per assegurar-se que tot és correcte, el corrector hauria de llegir sobre el paper els errors gramaticals i revisar les citacions i la informació de referència.\nLa correcció, edició i correcció de proves també són serveis que poden gestionar altres persones que treballen per al servei. Això inclou l'editor i el servei de revisió. Aquestes persones us poden ajudar a millorar el vostre treball i proporcionar-vos assistència amb qualsevol problema que pugui sorgir durant el procés de revisió.\nHi ha moltes més coses a saber sobre la contractació d’un servei per als vostres treballs de recerca, però aquests són els fonaments. Tant si decidiu contractar un servei per a la vostra investigació com si contracteu algú intern, us proporcionaran ajuda per redactar, revisar i editar investigacions. D’aquesta manera, s’assegurarà que el vostre article estigui a punt per enviar-lo a temps i que tingui un impacte positiu en el rendiment acadèmic.\nSi necessiteu ajuda en una àrea determinada, us recomanem que demaneu al servei que se centri específicament en aquesta àrea. Per exemple, si voleu ajuda amb les vostres citacions, demaneu ajuda amb aquestes citacions. Si necessiteu ajuda amb les vostres citacions i revisió, demaneu ajuda també amb aquestes.\nSi necessiteu ajuda amb el vostre treball de recerca o heu de fer preguntes específiques, consulteu-ho amb el personal investigador. Poden respondre a la majoria de preguntes que pugueu tenir per elles. El personal investigador pot estar disposat a proporcionar-vos informació específica sobre els seus serveis i les seves qualificacions. Si no estan disponibles, considereu utilitzar la informació de contacte proporcionada.\nLa millor manera de trobar el servei de recerca adequat és parlar amb algunes empreses diferents. És possible que pugueu trobar el millor preu en un servei de recerca, però valdrà la pena contactar amb diverses empreses per comparar preus i serveis oferts. Podeu obtenir el millor preu d’un servei contactant amb diverses empreses.


Quadern d’estiu (Les tempestes)\nPer Quim Curbet dissabte, de juliol 30, 2011\nLes tempestes es congrien entre els penyals de les muntanyes més altes, s’inflen com globus immensos, però discretament, sobre els barrets dels excursionistes que contemplen el paisatge i les daines que salten de roca en roca. Els núvols rebenten a migdia o just després de dinar, damunt dels pobles de muntanya. De vegades, però, s’ajuntem amb fronts tempestuosos vinguts de lluny i sumen les forces per arribar fins a la línia de costa, amarant de tardor els para-sols d’estiu. Les tempestes cauen sobre les cases i els camps, les gotes regalimen entre les fulles del blat de moro i es condensen en bases de color cafè amb llet al mig dels camins. Els rius i les rieres s’omplen de sobte i els cotxes s’aturen en el moment menys oportú. A les ciutats els portals serveixen de sopluig i, els més afortunats, s’ho miren des de la finestra. Els paraigües sembla que sorgeixin del no res i sempre hi ha alguna senyora que es cobreix la permanent amb una bossa de plàstic. Durant aquests curts, però inte…\nQuadern d’estiu (Les colònies)\nPer Quim Curbet dimecres, de juliol 27, 2011\nQuan arriba el solstici, després de Sant Joan; quan ja ja has paït les coques i els braços han començat a agafar aquell color torrat que s’acaba sobtadament allà on comença la samarreta; quan els columnistes dels diaris ja no saben què escriure perquè fins i tot les notícies se’n van de vacances; quan els préssecs han començat a madurar i les xíndries ja prenen forma en els horts de la plana; aleshores arriba l’hora d’enviar els nens a les colònies d’estiu. El primer any, la separació sempre és dolorosa; les mares ploren i els pares adopten una actitud d’emoció continguda. El nen se’ls mira amb ulls de gat abandonat i els monitors han de separar-los com poden. “Nen, porta’t bé”, “No perdis res”, “Vigila, no facis bestieses”... són les frases més utilitzades, que els pares van repetint com una salmòdia fins a perdre definitivament la criatura de vista. Els anys següents l’emoció es relaxa i finalment els pares es limiten a deixar-lo en la casa de colònies gairebé sense parar el cotxe. De…\nQuadern d’estiu (No fer res)\nPer Quim Curbet dissabte, de juliol 23, 2011\nNo fer res en el fons també cansa, és una feina feixuga que no tothom és capaç de suportar. Paradoxalment el silenci i la quietud no són activitats aptes pels soferts urbanites, acostumats al brogit i al moviment constants. Per arribar a estar en sintonia amb un mateix, cal saber-se escoltar i palpar-se les emocions en un estat natural, aïllat de pertorbacions estranyes. En el fons aquesta és la filosofia de les vacances, però molt pocs són capaços de portar-la a terme. El no fer res és el súmmum del pensament natural de l’home i, si hi sumem el tenir-ho tot pagat, també del pensament català. S’ha de tenir molta capacitat de concentració per passar-se tota una tarda estirat en una gandula –fabulós artefacte que amb el nom ja paga–, escoltant de lluny el rebombori somort dels nens jugant al pati, el dringar suau dels plats a la cuina que algú neteja i el remoreig de la tele amig volum. Només els grans esperits poden quedar-se estirats durant hores a la platja amb una gran novel·la històr…\nQuadern d’estiu (Els esportistes)\nPer Quim Curbet dimecres, de juliol 20, 2011\nUn esportista no és una persona qualsevol, és algú que s’ha superat a si mateix, que ha corregut més enllà d’on pot arribar l’alè dels altres mortals. Són gent que dediquen tota la seva vida a l’esport i que somien amb els llorers de la glòria i amb l’or de les medalles olímpiques. Se’ls reconeix de lluny perquè els segueix una aureola de vitalitat i d’admiració, els esportistes són l’encarnació, en carn humana, dels déus de l’Olimp. Els esportistes d’estiu no són exactament això, són només semidéus, déus a mitja jornada. Només busquen la glòria efímera d’una tarda a la piscina o el llautó d’un trofeu de festa major. Dediquen a l’esport les hores que els altres passen prenent el sol o bevent cerveses al xiringuito de la platja. Només llevar-se del llit, quan les gallines del poble encara dormen, ja pugen a la bicicleta o es posen a fer fúting. Dediquen moltes hores intentant adaptar el seu cos a les fundes de neopré dels submarinistes o a comprendre el sentit filosòfic dels nusos de ma…\nQuadern d’estiu (Els viatges)\nPer Quim Curbet dissabte, de juliol 16, 2011\nÚltimament el tren era cosa de pobres, de gent sense recursos, en canvi, ara els pobres viatgen en Ryanair. El tren, en recorreguts de mitja distància europea, ofereix una comoditat que els ortopèdics seients dels avions i les sales d’espera dels aeroports els hi neguen. Josep Pla deia que el viatge comença a Elna, o sigui en la primera estació de França després de la frontera i Salvador Dalí sempre va assegurar que el centre del món era ni més ni menys que en la estació de Perpinyà. Però encara ara hi ha molta gent que s’entesta en voler agafar un avió. Sembla mentida, però segurament tenen les seves raons. Sempre hi ha algú que decideix viatjar a destins rars, d’aquells on abans t’has de vacunar preventivament de malalties infeccioses que de petit només havies sentit parlar en les pel·lícules d’aventures. Són aquella mena de gent que es passen tot l’any amb els braços recolzats en un despatx de funcionari i que necessiten emocions fortes per poder-les anar explicant durant les llargu…\nQuadern d’estiu (Les festes majors)\nPer Quim Curbet dimecres, de juliol 13, 2011\nQuan arriben les primeres calorades de l’estiu, en els pobles comencen a bullir aires de festa major. L’ajuntament instal·la fràgils banderetes de colors que duren penjades el que permeten els agents atmosfèrics i els nanos del poble que, d’ofici, despengen tot allò que penja. El dia del sant patró, des de la balconada de la Casa de la Vila, es llegeix el pregó i s’inicia la festa, que és més lluïda sempre en funció del pressupost municipal. Totes les senyores encarreguen hora a la perruqueria el dia abans, per poder lluir pentinat a l’hora del ball, o a la missa, i a les cases encara hi ha gent que prepara guisats i platillos per celebrar la festa. Als pobles més grans hi arriben tota mena d’atraccions itinerants i s’aprofita la diada per jugar un partit de futbol contra un equip de gran rivalitat que, per un dia, segur que es deixa guanyar. Durant la festa, per molt que diguin que s’esllangueixin les tradicions, sempre es troba un moment per ballar sardanes entre els plàtans del passe…\nQuadern d'estiu (Els turistes)\nPer Quim Curbet dissabte, de juliol 09, 2011\nSón gent rara, venen de fora i parlen un llenguatge incomprensible. Els agrada el sol, l’alcohol i els tòpics. S’alimenten d’arrossos que semblen pizzes i de pizzes que semblen estovalles de paper. Compren postals com si no sabessin que ja fa temps algú va inventar el correu electrònic i es passegen pels carrers amb un plànol mal plegat a les mans, mirant constantment els rètols amb cara d’haver-se perdut. Es fotografien en els indrets més impensats, fent posats ridículs, com si pretenguessin aguantar l’Arc de Triomf amb l’esquena, punxar-se amb els campanars de la Sagrada Família o ballar amb una estàtua de la plaça de Catalunya. Sembla que combinin els colors dels seus vestits de manera totalment aleatòria i porten barrets que en el seu país només els posarien a l’ase més ase. Viuen en hotels barats, on el maitre cobra menys que el pobre del seu poble, o en càmpings que semblen un campament de desplaçats en una guerra fratricida. N’hi ha que es porten la casa a sobre i dormen a les àr…\nRecordatori: Miquel Pairolí\nPer Quim Curbet dimecres, de juliol 06, 2011\n“La lectura és una de les formes de la felicitat. Un bon llibre es gaudeix al moment de llegir-lo i crea en la memòria un clos particular i càlid al qual, passat el temps, sempre s’hi pot tornar.” Exploracions, notes i converses de literatura (Curbet Edicions 2006)\nQuadern d’estiu (El riu)\nEls estius a la vora del riu semblen haver passat a la història. Els rius ja no són el que eren, baixen bruts i assedegats, els pobles els han donat l’esquena amb tot el que això comporta. Només uns quants aventurers, amants dels esports de risc, encara gosen baixar amb piragües i caiacs pels cursos fluvials d’alta muntanya, però per a la resta, els rius del nostre país són només una ornamentació necessària del paisatge que no cal mirar amb molt de detall. Ja només són cosa del record aquells estius a la fresca d’una gorga, pescant truites amb una canya i esperant veure com creixia l’herba als prats assolellats i sota els boscos de ribera. Al nostre país, un riu ja no és un atractiu turístic de primera magnitud i en molts casos ja ni s’ensenya en els prospectes turístics, sinó que obertament s’amaga, no fos cas que algun turista despistat s’hi acostés i acabés denunciant al consell comarcal de torn per algun inconvenient de les seves aigües. Però a més, i això és el pitjor de tot, és qu…\nCita de fantasmes\nPer Quim Curbet dimarts, de juliol 05, 2011\n“Un fantasma és algú que s’ha esfumat per mort, per absència o per falta de costum.” (James Joyce)\nQuadern d’estiu (La muntanya)\nPer Quim Curbet dissabte, de juliol 02, 2011\nAnar de vacances a muntanya és com enfilar cap al passat. En algun indret dels nostres gens hi ha un bufarut que ens recorda, més enllà de les pinzellades civilitzadores, el nostre origen en la seguretat de les coves i en els prats on pasturava el menú del dia en forma de mamut o de cérvol. La muntanya és un indret sagrat on encara hi ressonen els càntics llegendaris i les històries dels nostres rebesavis. A muntanya no s’hi va a buscar sol i xivarri, els turistes que prefereixen anar terra endins són gent calmada i amb fills en edat d’anar en bicicleta. Els agrada la vida natural, menjar amanides amb verdura de marge i aquella pluja que cada tarda obliga a anar de passeig amb un paraigües a la mà i un jersei penjat de l’esquena. Les vacances a muntanya són un estil de vida alternatiu. Els pobles rurals, com el seu qualificatiu indica, són rústecs i la gent que hi viu, en principi, també. Es miren amb un deix d’indiferència als forasters, igual que les vaques, i continuen fent la seva v…\nPer Quim Curbet divendres, de juliol 01, 2011\n«Passem per la vida sense saber qui som –i deu ser per això que hi ha tantes sorpreses.» Josep Pla (La vida amarga)


22D Marxes de Torxes per l'Amnistia - Indymedia Barcelona\n22D Marxes de Torxes per l'Amnistia\nper radikalgai\t 20 des 2007\nDissabte 22 desembre Marxes de Torxes per la llibertat de les preses i els presos polítics catalans (convoca Rescat-Col·lectiu de suport a presos i preses polítiques):\nCardereu — Dia 25 — 11h —- Plaça de l’Ajuntament\nVilafranca — Dia 22 — 19h—Plaça de la Vila\nValencia — Dia 21 — 20h— Torres de Serrans\nMolins — Dia 22 — 18h—Plaça de l’Ajuntament\nCastelló — Dia 22 — 18h— Plaça Major\nDe nou arriben aquestes dates i de nou ens bombardegen amb falsa felicitat, amb llumetes de colors i amb embolcalls buits. Tot al nostre voltant transpira una mena de pau sostinguda en el tradicionalisme, en el confort i en el consumisme, valors essencials d’aquesta societat neoliberal.\nÉs per això, que des d’aquest espai de lluita en el que convertim les marxes de torxes als Països Catalans, volem reivindicar l’amnistia no com una mera excarceració, si no com un pas d’avanç emmarcat en una solució global. Perquè la superació dels conflictes que generen presos i preses polítiques passa, obligatòriament, per la superació dels problemes polítics que van originar el propi enfrontament. Perquè allà a on s’ha perdut la llibertat de triar el propi futur, aquesta ha de ser restituïda. Perquè la lluita és l’únic camí i nosaltres només sabem viure a aquesta banda de la barricada, volem a la Marina, a en Diego, a la Laura, a en Zigor i a la Lola lliures en una Terra Lliure.\nRe: 22D Marxes de Torxes per l'Amnistia\nper bé bé\t 20 des 2007\nl'any passat en vam fer 13 o aií, no?\naquí en veig 19, per que la de reus, si a akestes hores no està clara, és ke no, no?\nper Berguedà\t 22 des 2007\nFalta: Berga - 20:30h - Plaça Sant Pere\nper Manresa solidària\t 28 des 2007\nVideo musical de la marxa feta a Manresa (Bages):


Paternitat, maternitat i informació | BonDia Diari digital d'Andorra.\nDj., 17/10/2019 - 01:00\nPaternitat, maternitat i informació\nAvui vull parlar de la gran labor de tenir fills i fer-los créixer, des de la premissa que com a pares i mares responsables busquem el millor per a ells. Però que és el millor? En els darrers mesos, aquesta pregunta ha esdevingut molt important, ja que en uns deu dies la meva parella i jo tindrem la nostra primera filla! Aquest esdeveniment provoca una revolució, a casa, en la família, en els pares que esdevenen avis, els consells d’amics i familiars que ja són pares, i el tinglado del consumisme extrem creat entorn als nadons, que és una de les primeres realitats a les que t’enfrontes.\nPensant en que és el millor i intentant replantejar-nos els convencionalismes dominants, hem optat per comprar el just i necessari i heretar d’amics i familiars. Un altre moment interessant són les classes prepart, molt recomanables, també per als pares! Però pel tarannà de la meva parella i meu hem volgut buscar més informació, saber més, de gent que en sap molt.\nUn dels primers llibres en entrar a casa va ser Mama desobedient, de la periodista Esther Vivas, on parla de la infertilitat, la pèrdua gestacional, el part, la violència obstètrica, i qüestiona per què sembla que només es pugui escollir entre ser mare en una societat neoliberal i supeditada al mercat o viure una maternitat patriarcal sacrificada.\nEn aquest sentit trobo molt interessant les mesures polítiques aplicades a Islàndia, on des de l’any 2000 es va crear el permís de paternitat obligatori que permet als pares estar sis mesos cuidant dels fills, el mateix temps que les mares, opció que canvia el plantejament de la paternitat en la societat i ajuda a disminuir l’esquerda salarial entre homes i dones, ja que a nivell empresarial quan es contracta joves, tant homes com dones, hi cap la possibilitat que es puguin prendre aquest temps si decideixen tenir fills. Evidentment les grans corporacions tenen més facilitat per cobrir aquests llocs de treball, però un Estat responsable ha d’ajudar amb mitjans econòmics i fiscals la petita i mitjana empresa si vol que el model canviï i es camini cap a una major igualtat.\nCal començar a considerar que l’home i la dona són cuidadors i sustentadors per igual. Un article interessant és Mi primer veneno, de Justicia alimentaria, on es qüestiona tot el mercat alimentari creat entorn als nadons, es posa en dubte la qualitat nutricional de molts productes de grans marques i aporta consells de la OMS sobre nutrició infantil, com l’alletament matern exclusiu durant sis mesos, mantenint-lo amb nutrició complementària, sense sucre ni sal, almenys fins als dos anys.\nNo em queda espai però us deixo una recomanació més, Un regalo para toda la vida, del pediatra Carlos González de l’hospital Sant Joan de Déu, que dona una perspectiva diferent sobre la criança, com que tenir en braços un bebè no el malcria i que alletar-lo a demanda és la millor opció, entre altres reflexions interessants. Ara ens toca posar-ho en pràctica.\nL’art a Andorra (i V)\nL’art a Andorra (III)\nL'art a Andorra (II)\nL’art a Andorra (I)


Mihail Glinka « Jesús Rodríguez Picó\nInicio » Artículos (RMC) » Mihail Glinka\nL’inici de dos segles de música russa\nDurant la Segona Guerra Mundial, les autoritats soviètiques van elaborar un pla per interpretar i difondre música tan popular com “seriosa”. Les estadístiques en referència a les obres de música “seriosa”, només durant l’any 1942, van donar els següents resultats en nombre d’obres: 1871 Tchaikovski, 788 Rimski Korsakov, 785 Glinka i 524 Rachmaninov, sense contar les obres noves que van ser 447. Aquestes noves composicions condicionades pels terribles esdeveniments portaven noms com “Tot per la pàtria” o “Guerra sagrada”. Les obres de nova creació havien d’estar compostes tenint alguns punts de referència concrets, els més importants: la música popular i tradicional, i les obres dels grans compositors del passat. Aquest passat musical s’havia iniciat amb les composicions de Mihail Glinka, músic que representava l’inici d’un procés sense discontinuïtats i que donava a la música russa una personalitat única.\nA partir de Glinka les relacions i els lligams es van establint al voltant de l’eix Moscou-Sant Petersburg. Els compositors de major edat traslladen als joves els seus coneixements fins arribar a la Rússia de finals del segle XX. De Glinka a Dargominski, de Rimski Korsakov a Glasunov o de Chostakovitx a Tichtchenko, els enllaços es succeeixen.\nUna extraordinària facilitat i uns molt bons dots musicals permeten a Glinka crear un ampli conjunt de composicions. L’entorn és propici per transformar la música que es feia fins aquell moment, la música vocal religiosa perd el protagonisme que tenia, l’església ortodoxa ja no pot posar més traves a la música instrumental, també la difusió de la música que arriba de l’Europa Occidental s’estén, en els primer decennis del segle XIX triomfa l’òpera, tant francesa com italiana. Un altre canvi en els hàbits musicals russos serà la difusió de la música popular, gràcies a Caterina la Gran, aquesta música s’escampa i les corals comencen a interpretar-la fora dels seus àmbits. Glinka ja disposa d’uns nous elements per crear la seva obra.\nL’any 1836 és la primera data clau, és l’any de l’estrena de l’òpera Una vida pel Tsar (o Ivan Susanin títol original i el preferit durant l’època soviètica), a més de les influències que s’han indicat, en aquesta obra hi trobem la de la música simfònica del primer romanticisme fonamentalment la de Beethoven. Amb una gran habilitat Glinka utilitza estructures que provenen de la música occidental, com els procediments imitatius fugats interpretats pel cor, característiques vocals similars a les de l’òpera francesa (grand opera) i italiana, i elements que provenen del seu país i que tenyeixen l’obra donant-li la peculiar personalitat russa.\nJa feia uns anys que Glinka havia començat a fer viatges, entre els anys 1830 i 1833, a Itàlia on va conèixer algunes de les noves òperes. Donizetti li va aportar la vitalitat, l’equilibri formal i les melodies plenes de naturalitat, mentre que Bellini li mostrà la possibilitat d’utilitzar recursos harmònics més complexos que ampliaven els procediments més convencionals. Un altre contacte important és el que va tenir lloc a l’any 1844 amb Berlioz, no saben exactament quina relació van mantenir el dos compositors, encara que és fàcil imaginar com “l’apassionat” francès mostraria les novetats instrumentals i formals que feia servir en les seves obres, i les extraordinàries possibilitats de la música programàtica (feia prop de quinze anys que havia escrit la Simfonia Fantàstica).\nUns mesos desprès trobem Glinka a Espanya, aquesta estada serveix per ampliar el seu coneixement de la música popular, un nou repertori que posteriorment es manifestarà en obres com la Jota Aragonesa i Records d’una nit d’estiu a Madrid. Encara més viatges, d’Espanya a Polònia, desprès a París i finalment Berlín, on va morir.\nEl 9 de desembre de 1842 es va estrenar la segona òpera de Glinka, Russlan i Ludmilla. Considerada sovint com la seva millor obra representa un pas endavant en la definició d’un estil propi, encara més relacionat amb la personalitat russa. A més de les melodies russes, hi trobem també de caucàsiques, turques, i d’altres indrets més allunyats con fineses o àrabs. El llenguatge s’enriqueix i es tracten temes que tindran una gran influència sobre compositors posteriors, per exemple en Rimski Korsakov. Com a conseqüència d’aquestes temàtiques apareix l’element màgic, relacionat amb un més imaginari que real “orientalisme”, element que tindrà continuïtat en moltes obres dels compositors del Grup dels Cinc (per exemple en Sheherazade o en les Dances Polovtsianes del Príncep Igor).\nLa utilització de les cançons populars russes origina un altre nou procediment, la repetició. Una característica d’aquest tipus de música és la repetició de frases musicals amb canvis en l’acompanyament, Glinka ho utilitza no només en les seves òperes sinó també en la música instrumental.\nEl catàleg de Glinka és molt ampli, la música vocal té un gran protagonisme, a més de les dues òperes va compondre al voltant de setanta cançons i nombroses obres per a cor, algunes amb orquestra, aquesta és la part del seu repertori menys difosa. Un altre grup d’obres poc conegudes són les transcripcions i arranjaments que va realitzar d’altres compositors. Destaquem les realitzades a partir de l’Armida de Gluck, o de Jefté de Händel. També farà arranjaments per a veu i piano sobre La Flauta Màgica de Mozart, concretament l’ària de Tamino, i orquestrarà diversos fragments de l’Oberon de Weber.\nEncara que la música vocal sigui quantitativament més important que la instrumental, en el catàleg de Glinka trobem obres importants i algunes molt interpretades. Les característiques d’aquestes obres són habitualment el respecte per les convencions tècniques que provenen de finals del segle XIX i un estil clar i “galant” evitant les tensions i els conflictes dramàtics. Una excepció, i possiblement una de les seves millors obres de cambra és el Trio Patètic per a clarinet, fagot i piano, estrenada a Milà pel compositor al piano i dos solistes del Teatre de l’Scala, composició plena de malenconia i de desesperació que reflecteix un estat d’ànim defallit.\nEscrita al 1848, el mateix que Records d’una nit d’estiu a Madrid, la fantasia Kamarinskaia és una de les seves obres cabdals. Punt de referència de la música russa posterior, Tchaikovski la tenia en una gran consideració, aquesta fantasia proposa uns plantejaments que la permeten diferenciar de la tradició centreuropea. La utilització de melodies populars i el tipus d’elaboració com a material per a parafrasejar i no per a desenvolupar i transformar, sempre mantenint el referent melòdic, es convertirà en un dels trets més significatius del simfonisme rus.\nIniciador i artista clau pel posterior desenvolupament de la música russa, els plantejaments de Glinka han estat un punt de referència posterior, per exemple en el 1957 Rodion Schedrin composava unes Variacions sobre un tema de Glinka. Aquesta continuïtat creativa, que en altres països ha estat difícil o impossible, ha permès a la música russa tenir un llenguatge propi enriquit al llarg de diverses generacions.


Els col·lectius feministes titllen de “cínic, homòfob i misogin” al bisbe Vives - La Valira\nEls col·lectius feministes d’Andorra i l’Alt Urgell titllen de “cínic, misogin i homòfob” al Copríncep episcopal, Joan Enric Vives, que aquest dimecres va carregar contra els partidaris de la despenalització de l’avortament per intentar acabar amb la institució. L’arquebisbe d’Urgell va manifestar textualment que “quan un vol matar un arbre li va inoculant una gota de verí cada dia i l’arbre es morirà”.\nA través de les xarxes socials, asseguren que Vives “no pot presentar-se com a víctima després que “és ell el principal responsable que no puguem exercir els nostres drets com a dones al nostre propi cos”. Tanmateix assenyalen que “a una institució que no està al servei del poble ni ho vol estar, no de l’hauria de matar poc a poc amb verí, s’ha de ser més directe”.\nPer tot plegat insisteixen que “cap copríncep decidirà per nosaltres, seguirem demanant l’avortament lliure i gratuït. Avortarem amb les seves benediccions o sense”.\nDesprés de la històrica manifestació que es va celebrar el passat 30 de setembre a Andorra, les agrupacions feministes continuen amb el calendari de mobilitzacions i activitats en contra de la penalització de l’avortament al Principat. El pròxim 10 de novembre han anunciat la seva participació en un acte de Marea Verda a Premià de Mar (Maresme) per denunciar aquesta situació anacrònica.\nMentrestant, l’altre Copríncep de l’estat pirinenc, Emmanuel Macron, a través del seu ministre per a Europa i d’Afers Estrangers, Jean-Yves Le Drian, haurà de respondre per escrit a una pregunta d’una diputada del seu mateix partit La República en Marxa pels Pirineus Orientals, Laurence Gayte, respecte a la posició de França sobre la penalització de l’avortament al Principat. En tractar-se d’una pregunta que el govern francès ha de respondre per escrit, no existeix una data concreta perquè l’executiu faci arribar la resposta a la parlamentària.


(S'ha redirigit des de: Pompeu el Gran)\n1r setembre 48 aC (58 anys)\nPompeu a l'ombra de Sul·laModifica\nCampanyes a Sicília i ÀfricaModifica\nGuerra dels esclausModifica\nLa guerra contra els piratesModifica\nEl conflicte de CretaModifica\nGuerra contra MitridatesModifica\nVa planificar les accions acuradament: primer va fer un tractat amb Fraates III de Pàrtia, va expulsar als armenis cap al seu país i va col·locar la flota a diversos punts de la costa de l'Àsia Menor per impedir les comunicacions de Mitridates; llavors, al capdavant de l'exèrcit va envair el Regne del Pont; Mitridates va demanar la pau però Pompeu va imposar condicions inacceptables, i Mitridates amb el seu exèrcit de 30.000 homes es va retirar cap a Armènia, fins que fou atacat a la Petita Armènia per Pompeu, el qual li va imposar la batalla.\nPompeu va decidir no perseguir al rei derrotat i va atacar a Tigranes II d'Armènia. Va fundar Nicòpolis a la Petita Armènia, sobre el lloc on havia esdevingut la victòria sobre Mitridates i va entrar a Armènia sense oposició. El jove Tigranes, fill revoltat del rei armeni, se li va unir i les ciutats es van sotmetre als romans a mesura que avançaven. Quan els romans s'acostaven a Artaxata, l'exèrcit va abandonar a Tigranes II, el qual es va haver de sotmetre; es va entrevistar amb Pompeu, qui el va reconèixer com a rei i li va demanar un tribut moderat. Les seves possessions de Síria, Fenícia, Cilícia, Galàcia i Capadòcia, part de les quals ja havien estat conquerides per Lucul·le, foren formalment cedides a Roma o a regnes aliats. Sofene i Gordiene foren donades al seu fill Tigranes com a regne independent però davant el descontentament del príncep per aquest arranjament i les amenaces llençades, fou deposat, empresonat i,carregat de cadenes, va participar en el triomf de Pompeu.\nCampanya de PalestinaModifica\nArranjament d'Àsia MenorModifica\nSuperintendència del mercat del graModifica\nPompeu aconsegueix el poder com a cònsol únicModifica\nEn aquest temps Pompeu va encoratjar els desordres civils esperant que el senat el cridaria a restablir la pau i l'ordre, i li donaria la dictadura. A causa dels disturbis el 54 aC no es van poder fer comicis per elegir cònsols i els cònsols del 53 aC, Domici Calví i Valeri Mesal·la no van entrar en el càrrec fins a mitjan de 53 aC.\nL'enfrontament amb Juli CèsarModifica\nEl gener del 48 aC Cèsar va arribar a Grècia on Pompeu havia reunit un fort exèrcit. Tenia el suport de la part oriental de l'Imperi, on havia obtingut les seves glòries. La superioritat pompeiana en cavalleria li va permetre tallar els subministraments a les forces de Cèsar; la flota de Pompeu impedia el pas de vaixells des de Roma, i la cavalleria sobre el terreny. Després d'una victòria a Dyrrachium, els pompeians estaven segurs de la victòria absoluta, ja que tenien superiorat en homes i material.\nMort de PompeuModifica\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Gneu_Pompeu_Magne&oldid=20889960»\nLast edited on 12 març 2019, at 15:42


Jove de Ciutat Vella! Volem conèixer la teva experiència durant el confinament | Barcelona Accessible\nJove de Ciutat Vella! Volem conèixer la teva experiència durant el confinament\n24/12/2021 - 11:36\nImatge promocional del projecte de recerca “Infants, joves i comunitats resilients”.\nEs tracta d'un projecte d'investigació impulsat per la Universitat de Girona en la que participa l'Institut Municipal de Persones amb Discapacitat (IMPD) promovent la participació de joves amb discapacitat del districte de Ciutat Vella.\nL’Institut Municipal de les Persones amb Discapacitat participa en el projecte de recerca “Infants, joves i comunitats resilients: identificació i anàlisi de pràctiques socials i educatives des d’una perspectiva multidimensional i interseccional per a fer front a la pandèmia”, liderat per la Universitat de Girona.\nAquest projecte de recera vol identificar i analitzar quines experiències i/o activitats dirigides a joves o amb la seva participació, van tenir lloc durant la pandèmia per fer-hi front, especialment els mesos de confinament. El projecte posa el focus en cinc territoris de Catalunya, entre ells Ciutat Vella. Si vius en aquest districte i tens entre 18 i 29 anys, pots participar responent aquest qüestionari. L’enquesta és anònima i té un temps de realització estimat d’entre 10 i 15 minuts.\nConeix i aprèn més del projecte “Infants, joves i comunitats resilients” a la web de la Universitat de Barcelona i amb aquest vídeo promocional.


El TAD refusa el recurs del Reial Madrid, que és eliminat de la Copa - Diari de Girona\nEl TAD refusa el recurs del Reial Madrid, que és eliminat de la Copa\nEl Tribunal Administratiu de l'Esport (TAD) va negar ahir la suspensió cautelar sol·licitada pel Reial Madrid contra la resol·lució del Comitè d'Apel·lació, que el dijous havia confirmat l'eliminació del club blanc de la Copa del Rei degut a l'alineació indeguda del rus Denis Cheryshev en el partit d'anada dels setzens de final contra el Cadis.\n«El Tribunal, un cop estudiats els arguments del recurrent i la documentació rebuda de la Federació, ha acordat no concedir la mesura cautelar sol·licitada pel club per no concórrer els requisits ?exigibles per la legislagió vigent, sense que això suposi, en cap cas, un pronunciament profund sobre el fons del recurs», explicava l'organisme en un comunicat.\nLa reacció del Reial Mdrid va ser immediata, assegurant que «respecta la decisió del tribunal», per la qual cosa la tornada prevista per al dia 16 d'aquest mateix mes «no es podrà disputar». Així doncs i com va prometre en el seu dia, el club blanc reintegrarà l'import de les entrades venudes.\nDesprés d'aquesta decisió, és el Cadis l'equip que es classifica directament per la ronda dels vuitens de final de la Copa del Rei. Caldrà saber ara si el Reial Madrid llança definitivament la tovallola o si, per contra, segueix lluitant fins al final per intentar mantenir-se amb vida a la competició. No ho deia en el seu comunicat, però el següent pas seria trucar a la porta del TAS, el Tribunal d'Arbitratge Esportiu.


Psicomagia, Alejandro Jodorowsky - EIX Llibres\nAlejandro Jodorowsky Assaig i història\nPsicomagia és el document més complet sobre l'evolució de l'obra creativa i terapèutica d'Alejandro Jodorowsky, i inclou la versió íntegra del text fonamental per comprendre la psicomàgia.\nL'autor ens mostra el camí que el va portar a ella, des dels seus primers actes poètics i teatrals fins al seu aprenentatge per controlar el món oníric. Aquests passos imprescindibles, juntament amb el coneixement que mestres, curanderos i xamans li van transmetre, va ser el que va donar origen a les seves tècniques per curar, conegudes com psicomàgia i Psicogenealogia.\nEl llibre ofereix també al lector una recent entrevista amb Jodorowsky, en la qual ens parla de la mort, del destí, les religions, la clonació humana, la seva idea sobre el futur de la humanitat o la necessitat de despertar la nostra ment. El volum el tanca un curs amb exercicis, on l'autor ens mostra com és possible desenvolupar la nostra creativitat i utilitzar-la perquè ens alliberi de rols i idees preconcebudes, i un apèndix amb dotze casos psiquiàtrics reals els pacients van ser curats en ser-los prescrits actes de psicomàgia .


Adeu a les armes - Diari de Girona\njordi bosch 06.05.2018 | 06:30\n«Un vespre de 1986, citats en una pizzeria de Madrid,\nsobre un grup de periodistes catalans planejava la sensació que algú proper a ETA sopava amb nosaltres»\nETA s´ha dissolt en data 3 de maig de 2018. És una bona notícia, però quan de mal que han fet! Morts, ferits, vídues, orfes, famílies i vides destrossades. Una última circumstància, en aquest moment ?nal, remata el seu nefast pas per la història: la incapacitat de demanar perdó. O fer-ho parcialment, només a les víctimes que anomena col·laterals o involuntàries. O les dels atemptats «equivocats», com el d´Hipercor. Explica-li a la Núria, entrevistada aquesta setmana per en Jordi Basté. Aquella tarda, va perdre d´una tacada dos ?lls i una germana. A qui el govern l´hi ha retirat les ajudes per no ser considerada tècnicament una víctima. Què més volen que li passés. Ni els poders públics ni la societat han estat massa cops a l´altura en el suport a les famílies. Localitzo el nom de la primera víctima mortal d´ETA. El guàrdia civil de trànsit José Antonio Pardines el 7 de juny de 1968. La darrera, el gendarme francès Jean-Serge Nérin el 16 de maig de 2000. Primer i darrer nom d´una llista amb 829 morts. Llegeixo tot això quan acabo de pujar a un tren en direcció a Sevilla. No puc menys que recordar un viatge idèntic a principis de la primavera de 1999. M´esperava a l´estació per recollir-me i anar a menjar les millors «crocretas» de Sevilla Antonio Muñoz Cariñanos. Otorinolaringòleg, pilot i coronel mèdic. Un amic comú televisiu i metge, Claudio Mariscal, va fer que ens coneguéssim. Em va acabar operant i resolent un problema que em feia molt dolorós viatjar en avió. Un dels tipus més simpàtics i generosos que he conegut. Ens vèiem sovint. El 16 d´octubre de 2000, dos membres d´un escamot d´ETA van seure a la sala d´espera del Dr. Cariñanos, on havien demanat hora. Acabaven de matar el regidor malagueny Martin Carpena i el ?scal Luis Portero a Granada. Cariñanos era un home popularíssim a Sevilla, tothom sabia de la seva condició de metge militar i els seus pacients apareixien sovint amb ell retratats a les revistes: Rocío Jurado, Isabel Pantoja, Raphael, Matías Prats, etc. No portava ni volia cap protecció. Quan van passar al despatx del metge el van acribillar. En la seva fugida la gent els va perseguir i escridassar i van ser detinguts.\nA principis de 1985 vaig començar una etapa com a corresponsal i periodista polític a Madrid. Eren els temps del «Comando Madrid», els seus cotxes bomba i l´assassinat de militars, policies o magistrats a primera hora del matí en sortir de casa. ETA tenia una sòlida logística a la capital i colpejava gairebé rutinàriament. Durant molts anys es va conviure social, política i personalment amb la sensació que era inevitable. Vaig prendre un cafè amb un tinent general dins del programa de relacions amb els mitjans organitzat per Lluís Reverter, mà dreta del llavors ministre de Defensa, Narcís Serra. De bon rotllo li vaig dir si amb tantes morts potser seria bona alguna negociació. De bon rotllo també em va contestar: «Amigo Jordi, si por la unidad de España hay que pagar 20 muertos al año, se pagan».\nNo era fàcil adaptar-se a la idea que un parell de dies a la setmana les cròniques les escriuria sobre «l´atemptat del dia». Però també amb la preocupació de no rebre. Perquè jo sortia a córrer i a la meva ruta hi havia la plaça República Argentina, on el 9 de setembre de 1985 Eugeni Kent Brown, un nord-americà consultor de Johnson&Johnson, moria per la metralla d´un cotxe bomba. O quan en Lluís Falgàs i jo fèiem el cafè matinal a El Camino Real, igual que l´almirall Colón de Carvajal i el seu ajudant i veí Antonio Rodríguez Toube, metrallats només girar la cantonada el 6 de febrer de 1986. També com a la porta del meu gimnàs, a la plaça República Dominicana, on un cotxe bomba va matar el 14 de juliol de 1986 deu nois que feien pràctiques a la guàrdia civil de trànsit.\nUn dia després s´inaugurava la legislatura sorgida de les eleccions de 1986 amb la novetat de la presència dels diputats d´Herri Batasuna. Aquella setmana, Jon Idigoras, mític dirigent abertzale escollit parlamentari, va convocar un grup de periodistes catalans a una pizzeria del carrer Cervantes propietat d´uns antics «tupamaros», la guerrilla urbana uruguaiana. Idigoras va venir acompanyat d´una gent que gairebé no ens fou presentada ni va obrir massa la boca. Quan en Pep Capella, en Lluís Falgàs, en Brunet o Raimundo Castro i jo mateix sortíem del sopar, passejant per la calorosa nit madrilenya, teníem clar que alguna cosa semblant a ETA havia estat assegut amb nosaltres.


Temporada de cartes - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nTemporada de cartes\ncarles blaya 26.04.2021 | 22:50\nQuan ja semblava que el correu ordinari era una pràctica del passat, avui reduïda a extractes bancaris, notificacions oficials i publicitat, els sobres amb remitent a mà (o no) tornen a l'actualitat. En aquestes mateixes pàgines expliquem l'experiència de l'escriptora barcelonina resident a Sant Fruitós Laia Fàbregas, que des de fa dues dècades s'envia una missiva diària amb una amiga holandesa. En una altra secció, recollim l'enviament d'una navalla presumptament ensangonada a la ministra Reyes Maroto.\nLa primera notícia és un cant a la nostàlgia i a l'amistat, si ho volen llegir en termes poètics. La segona, és, a falta de completar la investigació policial, la demostració que alguna cosa funciona molt malament, no només en la política espanyola, sinó en els temps que ens ha tocat viure. Si es confirma que la carta va ser enviada amb una motivació política d'espantar la ministra socialista des de la ultradreta (una hipòtesi abonada per l'enviament, la setmana passada, de cartes amb bales al ministre Grande Marlaska, la directora de la Guàrdia Civil, María Gámez, i el líder de Podem, Pablo Iglesias) la llavor de l'odi demostraria que està fent fruit més enllà de les provocacions als faristols.\nLa irrupció de la ultradreta als parlaments (a Catalunya és la quarta força, no s'ha d'oblidar) era una moda europea de la qual ens asseguràvem que estàvem previnguts per l'ombra recent de la llarga nit franquista. Però hi ha fantasmes, com ja va anunciar Marx, que cobreixen enormes extensions de terreny i, com la covid, no coneixen què vol dir frontera. Durant anys, la política (o la falta de respostes d'aquesta) ha jugat amb foc, i el resultat és una crispació que té un exponent en la representació de partits, però que va molt més enllà. Les dues crisis successives que hem viscut en la darrera dècada han estat i són un camp de cultiu molt fèrtil per a la ràbia i la frustració. L'aparició de formacions polítiques capaces de reduir la complexitat a expressions fàcilment digeribles i amb un enemic distingible, que consideren l'actual sistema polític com una altra forma de corrupció i de demora de solucions pràctiques, és una part del fenomen però no ho explica tot. Sovint hem repetit que el menysteniment de la cosa pública ha estat un argument reiterat dels que no desitgen un control més efectiu sobre els canals de corresponsabilitat social. El resultat és l'ascens del pitjor de la vida en societat: l'odi, cartes ensangonades.


Meritxell Abellán\nInici > Exalumnes > Meritxell Abellán\nMoltes vegades sento gent dir que no té cap contacte amb els amics de l’escola. I llavors penso: «quina sort haver anat a la Sagrada Família!». Perquè si hi ha una cosa que crec que m’acompanyarà tota la vida és aquest sentiment d’unió i de pertinença. D’entrar en un edifici on tothom et coneix i on tu coneixes tothom; on, per molts anys que passin, saps que sempre seràs benvinguda.\nDe l’escola me n’emporto molts records materials: xandalls granates, fotos amb l’ambaixador, disfresses de plàstic i fins i tot olor a Reflex. Però, sobretot, m’emporto les persones. SAFA m’ha regalat amics amb qui durant quinze anys vaig compartir jocs al pati dels arbres, hores de menjador intentant esquivar l’amanida i moments de nervis abans de la Selectivitat. M’ha donat amics que puc dir amb orgull que conec des dels tres anys, i amb els que deu anys després segueixo rient com el primer dia. SAFA ha posat en el meu camí professors que t’exigeixen el màxim i et fan passar més temps del que voldries estudiant; però que entre poemes i anàlisis sintàctics, resistències i discs durs o comentaris d’estàtues romanes es converteixen en psicòlegs, consellers i també amics quan més ho necessites. La humanitat, la proximitat, el sentir-se com a casa. Això és el que més destacaria del meu pas per la Sagrada Família, i el que intento replicar dia rere dia allà on vaig.


Ernest Maragall proposa una aliança de les esquerres catalans per reconstruir l'espai socialista al marge del PSC\nL'eurodiputat proposa una entesa entre les forces progressistes per constituir una alternativa forta que surti d'una reconstrucció de l'espai socialista, al marge del PSC\nRedacció 22/06/2014 - 11.03 Actualitzat 22/06/2014 - 14.33\nSocialisme sense el PSC. L'eurodiputat de Nova Esquerra Catalana, Ernest Maragall, proposa una entesa entre les forces progressistes d'esquerres i partidàries del dret a decidir per constituir una alternativa forta que surti d'una reconstrucció de l'espai socialista, al marge del que faci el PSC.\nA "L'entrevista del diumenge" del canal 3/24, Maragall explica que aquesta alternativa s'hauria de forjar amb la confluència d'Esquerra Republicana, Iniciativa, la CUP i els corrents que, com Avancem, abandonin el PSC.\n"Una gran alternativa d'esquerres hauria de voler dir: socialisme catalanista, Esquerra Republicana, Iniciativa per Catalunya i també les CUP, si pogués ser."\nMaragall també ha retret al PSC que estigui subordinat al PSOE. A més, considera que l'arribada de Miquel Iceta a la primera secretaria del partit només significaria un canvi d'imatge enganyós, que en el fons no canviaria res.\n"Coneixent la trajectòria de Miquel Iceta i escoltant el que diu, el que va fer i el que va dir, estem davant un projecte de continuïtat clarament expressada."\nL'eurodiputat creu que "es pot disfressar, pot canviar de llenguatge amb pretensions d'enganyar algú" però el projecte no presenta cap novetat.\nLes paraules de Maragall contrasten amb l'opinió d'un altre històric dirigent socialista, Joaquim Nadal, que aquest dissabte assegurava que, amb Iceta, el PSC s'acabaria decantant per donar suport a la consulta.\nL'eurodiputat, en canvi, creu que "anem a un país, Catalunya, que té, tindrà i ja comença a tenir dues expressions clarament diferenciades en aquest espai socialista. Una, que deia Celestino Corbacho, d'obediència espanyola, i una altra de llibertat catalana".\nL'entrevista del diumenge, amb Ernest Maragall


Botiga Millor Caballito del mòbil i accessoris per a telèfons mòbils que s'adapten als fabricants i proveïdors de pantalles de visualització - Venda a l'engròs de fàbrica - Xiamen ANJA\nCasa > Productes > Pantalla de mòbil\nCompreu el millor cavallet del mòbil i accessoris del telèfon mòbil que s'adapten al suport de la pantalla\nMillor telèfon mòbil i accessoris per a telèfons mòbils Display Stand de caballera Millor display del mòbil: hi ha logotip o anunci a la part superior o sota la millor pantalla a Mobile.Leg soldat als monticles fa que els accessoris mòbils mostrin més. El disseny desmuntable fa que el producte sigui flexible, i el muntatge és tan ...\nMillor telèfon mòbil i accessoris per a telèfons mòbils\nMillor display del mòbil: hi ha un logotip o un anunci a la part superior o sota la millor pantalla a Mobile.Leg soldat als monticles fa que els accessoris mòbils mostrin més.\nEl disseny desmuntable fa que el producte sigui flexible, i el muntatge és tan senzill com es desmarca. El Caballero de la pantalla metàl·lica pot mostrar diversos elements en un espai limitat, fent que l'espai funcioni amb eficàcia.\nMostra tot tipus de telèfon\nMés imatges de la millor pantalla del mòbil\nEn el cas que la botiga de cavallet de telèfons mòbils i accessoris per a telèfons mòbils que s'adaptin a l'estand de pantalla respongui a la seva necessitat, benvingut a comprar el producte de bona qualitat a la venda amb els nostres fabricants i proveïdors professionals. I el servei a l'engròs i el servei personalitzat també s'ofereixen a la nostra fàbrica per fer-vos el 100% satisfet.\nHot Tags: comprar el millor cavallet de telèfons mòbils i accessoris per a telèfons mòbils, suport per a expositors, fabricants, proveïdors, fàbrica, venda a l'engròs, personalitzats, de bona qualitat, compra, venda


Cornellà implanta una app de localització de persones en risc – M7 Citizen Security\n> Noticias (con imagen) > Cornellà implanta una app de localització de persones en risc\nMOBILE WORLD CONGRESS 201824 de Mayo: Medalla a la colaboración social y policial\nCornellà implanta una app de localització de persones en risc\n30th abril 2018 30/04/18\nAquest servei permet localitzar a través del seu telèfon mòbil persones grans i adults en situació de dependència o amb algun tipus de discapacitat\nPer evitar situacions de risc, pèrdues per desorientació o desaparicions, l’Ajuntament de Cornellà ha incorporat de manera pionera en l’APP Seguretat Ciutadana un nou servei que permet localitzar persones en situació de risc. El servei permet localitzar-les a través del seu telèfon mòbil, i és aplicable a qualsevol persona en situació de vulnerabilitat, com persones grans, però també adults en situació de dependència o amb alguna malaltia degenerativa, o menors, amb algun tipus de discapacitat.\nPer fer ús d’aquest servei, és necessari certificar, per part d’un professional, que hi ha un suport perquè la persona vulnerable, en cas d’estar sola, és probable que no pugui avisar en cas d’emergència. Des del consistori s’adverteix que ningú podrà utilitzar les dades per controlar els moviments d’una altra persona; per fer ús de la funció, tant la persona que sol activar un protocol d’investigació com la persona buscada han de tenir instal·lada l’APP Seguretat Ciutadana i estar-hi registrats.\nEl seu ús és molt fàcil. L’eina permet localitzar la persona si té el mòbil encès i la localització activada. Si la persona està en risc, rebrà una trucada d’emergència al seu mòbil que permetrà que la policia local sàpiga on és. El servei s’ha de sol·licitar a la Guàrdia Urbana, que treballa en coordinació amb els Serveis Socials de l’Ajuntament de Cornellà.\nL’APP Seguretat Ciutadana, desenvolupada per Einsmer Business Designer, es va posar en marxa a finals de 2014 a Cornellà per permetre a la ciutadania un contacte directe amb les forces de seguretat a través dels smartphones. Ara ja són una desena de municipis que formen part del projecte, la primera aplicació mòbil de seguretat interterritorial a Europa. A més de la localització, aquesta aplicació també facilita rebre alertes i incidències diverses referides a la seguretat o la mobilitat o fer trucades d’emergència.\nFont: El Periódico (Cornellà – Dimecres, 25/04/2018 | Actualitzat a les 11:14 CEST)


La certificació Plastic Free Balearics aconsegueix eliminar més de 16.000 kg de plàstic, incloses 760.000 ampolles de plàstic, a tot el territori – El Iris.cat – Digital d'informació i cultura\nLa certificació Plastic Free Balearics aconsegueix eliminar més de 16.000 kg de plàstic, incloses 760.000 ampolles de plàstic, a tot el territori En total, 67 establiments del sector HORECA ja tenen aquest segell de qualitat en matèria de prevenció de plàstics d'un sol ús que compta amb el suport del Govern Balear\n7 maig, 2022 7 maig, 2022 - by Bep Al·lès - 1 Comentari\nLa certificació Plastic Free Balearics ha aconseguit suprimir 16.394 kg de residus plàstics a tot el territori balear durant la fase pilot de 10 mesos, segons han anunciat els seus responsables a la presentació de resultats de la iniciativa, celebrada avui a Palma. En total, gairebé 760.000 ampolles de plàstic (de 33 cl) han estat eliminades de la cadena de subministrament durant aquest període.\nDes que es va posar en marxa la certificació el juny del 2021, fins al mes de març passat, s’han avaluat 115 establiments: 53 a Eivissa, 29 a Mallorca, 19 a Menorca i 14 a Formentera. El resultat d’aquest procés ha estat 67 establiments certificats com a Plastic Free Guardian, els quals han aconseguit d’1 a 5 estrelles segons el percentatge de bones pràctiques (el que des del projecte s’anomena “Alternatives Honestes”) implementades en substitució de productes de plàstic d’un sol ús.\nAixò implica que 48 establiments més, entre els quals hi ha algunes cadenes hoteleres, no van poder obtenir el reconeixement per no assolir els requisits mínims de la certificació, que exigeix el compliment de la Llei Balear de Residus i Sòls Contaminats i de les directives europeus, i que, d’altra banda, no admet l’ús dels controvertits bioplàstics com a alternativa als plàstics d’un sol ús.\nEn qualsevol cas, a totes les empreses avaluades se’ls ha atorgat un informe de millores que inclou els passos que cal seguir per prevenir la generació de residus i reduir-ne la petjada ambiental. Segons les estimacions de Plastic Free Balearics, si s’implementen aquestes millores, se suprimirien 28.450 kg addicionals de residus cada l’any, dels quals 6.319 kg serien residus plàstics.\n“Les Illes Balears són la comunitat autònoma que més residus genera per càpita. Per això, hem dissenyat la certificació Plastic Free Balearics: és hora de tancar l’aixeta de les deixalles plàstiques i frenar la contaminació que produeixen a les nostres illes”, assenyala Bradley Robertson, president i cofundador de la Fundació Save The Med. “La nostra visió és aconseguir que les Illes Balears es converteixin en un territori exemplar lliure de plàstics d’un sol ús”, afegeix.\nPer la seva part, el conseller de Medi Ambient i Territori del Govern Balear, Miquel Mir, ha donat suport als objectius de la certificació: “La visió de la gestió de residus ha de començar en la vida de cadascú de nosaltres i ha de derivar en la societat. La Llei de Residus balear, avançant-se a polítiques europees i a la normativa estatal, posava una primera fita en el camí de la prevenció de residus. Però també és imprescindible que hi hagi iniciatives socials com la de Plastic Free Balearics. És un goig veure que cada cop més empreses se sumen a la iniciativa. Oferim el nostre suport a aquesta iniciativa per seguir treballant conjuntament. Només així podrem afrontar el repte i l’emergència ambiental: cal construir una acció conjunta, transversal i holística”, comentà durant la presentació.\nPlastic Free Balearics és fruit d’un procés d’harmonització de diverses iniciatives de reducció de plàstics que ja existien prèviament a Mallorca i a les Pitiüses. Gràcies a cofinançament de l’associació monegasca Beyond Plastic Med (BeMed), les fundacions IbizaPreservation i Save the Med van poder unir-se per elaborar aquesta nova certificació, que pretén ser un segell de qualitat en la prevenció de plàstics d’un sol ús al sector HORECA del territori balear.\n“Aquestes iniciatives tenen com a objectiu reduir els plàstics d’un sol ús, trobar alternatives, millorar els sistemes de recollida, conscienciar, recollir dades i ajudar a implementar noves certificacions. Estem molt contents de veure el progrés i l’entusiasme de Plastic Free Balears”, comenta Philippe Mondielli, director científic de la Fundació Príncep Albert II de Mònaco, una de les entitats impulsores de BeMed.\nA més, aquesta iniciativa també ha elaborat eines per facilitar l’adhesió a les organitzacions interessades, com ara una app que permet l’autodiagnòstic a les empreses o una Guia d’Alternatives Honestes per combatre el greenwashing, entre d’altres.\nLa certificació compta, a més a més, amb la participació de Plastic Free Ibiza i Formentera i Plastic Free Menorca, i amb suport financer addicional de part del Consell de Mallorca.\n“Per a l’Aliança de Menorca Sense Plàstic poder participar a Plastic Free Balearics ha estat molt positiu ja que no existia una certificació per a l’illa i hem comptat amb l’experiència de IbizaPreservation i Save The Med a les altres illes. Hem pogut observar el grau de compromís de les empreses que han participat -amb més de la meitat amb una valoració de 4 estrelles- i el nostre repte és arribar a les empreses que encara no participen en aquest tipus de distintius o certificacions ambientals per poder acompanyar-les a reduir el seu impacte a la contaminació plàstica que patim tots. Menorca fa prop de 30 anys que és Reserva de Biosfera i aquesta sensibilitat ha anat calant en el teixit empresarial de l’illa, així que creiem que Plastic Free Balearics pot tenir un gran recorregut a l’illa si es destinen els recursos necessaris per poder implantar-la àmpliament”, assenyala Rebecca Morris, directora de Menorca Preservation.\nPer tot això, des de Plastic Free Balearics s’insisteix en la importància de desenvolupar aliances intersectorials per fomentar campanyes de sensibilització, dur a terme formacions dirigides al sector HORECA i impulsar la investigació, el desenvolupament i la innovació d’alternatives.\nLa Fundació Save The Med és una organització sense ànim de lucre que treballa per a la regeneració del mar Mediterrani, un dels mars més fràgils del planeta. A través de la investigació marina d’avantguarda, projectes comunitaris i educació, Save The Med comunica la ciència a les comunitats locals, inspira acció, convida a la col·laboració i ajuda a formar una generació d’impulsors de canvi.\nIbizaPreservation és una fundació sense ànim de lucre que treballa per preservar, protegir i restaurar la terra i el mar de les Pitiüses i hi promou iniciatives sostenibles. Des del 2018, ha impulsat Plastic Free Ibiza y Formentera, un moviment que es compon d’unes 15 organitzacions locals, que creen consciència i promouen pràctiques sostenibles per aconseguir que les illes estiguin lliures de plàstic d’un sol ús per al 2023.\nBeyond Plastic Med es va crear el 2015 com a iniciativa de la Fundació Prince Albert II de Mònaco. Avui dia, l’associació monegasca BeMed reuneix les fundacions Prince Albert II de Mònaco, Tara Ocean Foundation, Surfrider Foundation Europe i IUCN. La seva missió consisteix a desenvolupar i donar suport a una xarxa de parts interessades a la Mediterrània compromeses amb frenar la contaminació per plàstic a través de solucions noves i sostenibles.\nWhat 2 Do (a Menorca), 10 anys d’una aventura entre amics\nLes Pedreres de s’Hostal : una nova era cultural El recinte compta amb visites guiades, tallers i esdeveniments culturals\nArticle anterior José Luis Benejam rep a l’Ajuntament a Fernando Luis Gracia, Comandant General de Balears\nSegüent article Carol Marquès reedita com a secretària general del PSOE Sant Lluís\nOne Comment on “La certificació Plastic Free Balearics aconsegueix eliminar més de 16.000 kg de plàstic, incloses 760.000 ampolles de plàstic, a tot el territori En total, 67 establiments del sector HORECA ja tenen aquest segell de qualitat en matèria de prevenció de plàstics d'un sol ús que compta amb el suport del Govern Balear”\n15 maig, 2022 a les 2:03 pm\nBòtils de plàstic,


Relleu en el Pacte Industrial amb la mirada posada en el futur de la indústria metropolitana - Pacte Industrial RMB\nRelleu en el Pacte Industrial amb la mirada posada en el futur de la indústria metropolitana\nD’esq. a dta.: Carles Ruiz, Agustí Colom i Núria Marín\nEl Pacte Industrial de la Regió Metropolitana de Barcelona ha celebrat el XXI Consell General de l’associació, que ha conclòs amb una ponència de l’especialista en estratègia urbana Boyd Cohen.\nNúria Marín, alcaldessa de l’Hospitalet de Llobregat, ha estat nomenada presidenta del Comitè Executiu en substitució de Carles Ruiz, alcalde de Viladecans, que assumeix el càrrec de secretari de l’associació.\nEl regidor d’Empresa i Turisme de l’Ajuntament de Barcelona, Agustí Colom, ha estat nomenat president del Consell General en substitució de Sònia Recasens, regidora de l’Ajuntament de Barcelona.\nL’Hospitalet de Llobregat, 19 de desembre de 2016. El Pacte Industrial de la Regió Metropolitana de Barcelona ha celebrat aquesta tarda el seu XXI Consell General al Centre Cultural Metropolità Tecla Sala de l’Hospitalet de Llobregat.\nL’alcaldessa de l’Hospitalet de Llobregat, Núria Marín, ha estat nomenada presidenta del Comitè Executiu del Pacte Industrial. Marín substitueix en el càrrec a Carles Ruiz, alcalde de Viladecans. El fins ara president, ha estat nomenat nou secretari de l’associació.\nNúria Marín ha agraït a Carles Ruiz la seva tasca durant vuit anys al capdavant del Comitè Executiu del Pacte Industrial i ha destacat el paper estratègic de la Regió Metropolitana de Barcelona “una de les zones industrials més importants d’Europa que, a més, concentra la major part de la població resident a Catalunya”. Marín ha exposat que es compromet a “continuar treballant per potenciar la xarxa, refermant els nostres lligams i la nostra feina per aconseguir que aquest territori sigui més competitiu”.\nLa nova presidenta del Comitè Executiu de l’Associació Pacte Industrial de la Regió Metropolitana de Barcelona ha dit que aquest territori “és clau en el conjunt de l’economia catalana. Catalunya necessita la capacitat de lideratge de la Regió Metropolitana per avançar en el desenvolupament econòmic i oferir noves oportunitats a la ciutadania”. En aquest sentit Marín ha reclamat que “perquè es creïn les condicions necessàries per guanyar competitivitat és clau disposar d’un transport públic eficient i sostenible, cal que s’executi el pla de Rodalies i la reconversió de la xarxa en un metro regional”.\nPel que fa al Consell General, el regidor d’Empresa i Turisme de l’Ajuntament de Barcelona, Agustí Colom, ha estat nomenat nou president del Consell General del Pacte Industrial. Colom pren el relleu de Sònia Recasens, que deixa el càrrec després de quatre anys.\nEl Consell General també ha aprovat el nomenament de dos dels seus tres vicepresidents atenent la rotació anual que contemplen els Estatuts de l’associació. D’una banda, M. Rosa Fiol, de l’Associació Empresarial de l’Hospitalet i Baix Llobregat (AEBALL) i representant de Foment del Treball, pren el relleu de Sergi Fuster, de PIMEC, com a vicepresidenta en representació de les organitzacions empresarials. D’altra banda, José Luis Moure, de CCOO de Catalunya, pren el relleu de M. del Carmen Villarrazo, d’UGT de Catalunya, com a vicepresident en representació de les organitzacions sindicals. El tercer vicepresident continua sent Marc Castells, de la Diputació de Barcelona, en representació dels ajuntaments i altres administracions locals.\nEL PACTE INDUSTRIAL CONTINUA CREIXENT\nDurant la reunió també s’ha aprovat l’adhesió del Consell Comarcal del Maresme com a soci ordinari del Pacte Industrial i de l’Associació Catalana d’Universitats Públiques (ACUP) i Node Garraf – Agència de desenvolupament econòmic del Garraf com a ens col·laboradors. Amb aquestes adhesions, el Pacte Industrial continua creixent amb la incorporació de noves entitats que treballen per impulsar la competitivitat de la indústria, fomentar la creació d’ocupació i millorar la cohesió social i la sostenibilitat.\nCOHEN DESTACA ELS ACTIUS NECESSARIS PER A LA NOVA INDÚSTRIA\nCom a cloenda de l’acte, el Dr. Boyd Cohen, director adjunt de Recerda d’EADA Business School i professor associat de la Universitat de Vic, ha pronunciat la ponència “L’economia del futur a les ciutats”. Cohen, que és doctor en estratègia empresarial i emprenedoria per la Universitat de Colorado Boulder i expert en estratègia urbana, emprenedoria, innovació, sostenibilitat i ciutats intel·ligents, ha posat en relleu els forts actius de la Regió Metropolitana de Barcelona i de la seva xarxa de ciutats per encarar els reptes de futur de les economies locals.\nBoyd Cohen, director adjunt de Recerda d’EADA Business School i professor associat de la Universitat de Vic\nCohen defensa que els governs locals, mitjançant una estratègia proactiva, poden ajudar a crear l’entorn d’innovació idoni per tal que els emprenedors locals prosperin. La creació d’un districte d’innovació i la disponibilitat d’infraestructures per a la nova indústria potents, com xarxes de fab labs (laboratoris de fabricació) o espais de coworking, són algunes eines que les ciutats poden utilitzar per atreure i retenir aquesta activitat emprenedora als seus territoris. Cohen emfatitza que aquesta no és una tasca exclusiva de les grans urbs. Amb una estratègia regional compartida, els municipis petits i mitjans poden crear una xarxa on col·laborin en la interconnexió d’activitats i recursos atractius per als emprenedors urbans.\nImatge 1 - D’esq. a dta.: Carles Ruiz, Agustí Colom i Núria Marín\nImatge 2 - Boyd Cohen, director adjunt de Recerda d’EADA Business School i professor associat de la Universitat de Vic


La canalització de la Rasa dels Molins s'iniciarà «d'aquí a poques setmanes» - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa canalització de la Rasa dels Molins s'iniciarà «d'aquí a poques setmanes»\nL'Ajuntament posarà fi a l'abocament incontrolat d'aigües residuals, una vella assignatura pendent\nd.c.c. 09.07.2020 | 00:15\nAigües residuals a la Rasa dels Molins ARXIU/D.C.C.\nAigües residuals a la Rasa dels Molins\nAquest any, l'Ajuntament de Berga deixarà d'incomplir la legislació perquè una part (petita) de la seva xarxa de clavegueram no està canalitzada i s'aboquen aigües residuals sense tractament a la riera de la Rasa dels Molins. Tres empreses s'han presentat al concurs per dur a terme les obres per completar la canalització del clavegueram a la part sud de la Rasa dels Molins, una assignatura pendent històrica que ha estat a l'agenda de nombrosos governs de la ciutat. Els treballs començaran «en les pròximes setmanes», ha explicat a Regió7 Aleix Serra, regidor d'Urbanisme.\nLa mesa de contractació ja s'ha reunit i ja hi ha una empresa guanyadora del concurs. Tanmateix, falta completar el procés administratiu per verificar que compleix tots els requisits. Es tracta d'un procediment ordinari d'acord amb la legislació vigent. L'obra s'ha licitat per un import de 203.859,82 euros i s'ha d'executar en 4 mesos.\nEl projecte d'aquesta obra –dividida en tres fases– constata que «actualment la xarxa de sanejament en baixa del sector de la Rasa dels Molins consisteix en una xarxa unitària que desguassa les aigües pluvials i residuals de forma descontrolada». Per evitar «els problemes ambientals generats a la Rasa dels Molins i aconseguir un aspecte més saludable» es farà una obra consistent a «interceptar els punts de desguàs dels col·lectors i canalitzar l'aigua pluvial més la residual fins a uns sobreeixidors col·locats estratègicament que la separin convenientment». D'aquesta manera «les aigües pluvials desguassaran directament a la llera de la Rasa dels Molins, mentre que l'aigua residual es connectarà al col·lector en alta de l'Agència Catalana de l'Aigua existent».\nAl final de la Rasa hi ha una galeria subterrània de formigó de 335 metres de llargada. Comença a uns 50 metres de la ronda del doctor Moreta, i finalitza 30 metres aigües avall del carrer Pere III. S'hi farà una canalització perquè «l'aigua residual no corri lliurement per l'interior de la galeria, sinó que es trobi perfectament canalitzada per dins d'uns col·lectors». Es farà una neteja general de l'interior d'un tram de 150 metres de la galeria per treure'n la runa i terres acumulades. I es farà la canalització de la xarxa.\nLa segona fase del projecte preveu actuar per «solucionar el primer tram del torrent a cel obert immediatament després de la sortida de la galeria d'endegament, just per sota dels carrers Pere III i Falzilles».\nLa tercera fase servirà per connectar a la canalització el clavegueram de la zona plaça Europa i zona esportiva municipal, així com l'Escola la Xarxa.\n«En bona part ara estem rematant la feina feta en el mandat passat», ha dit Aleix Serra. De fet, aquest actuació ha estat a l'agenda dels darrers governs però fins ara no s'ha solucionat. Es tracta d'una problemàtica que s'ha cronificat i que els veïns i diferents entitats han anat denunciant i s'ha arribat a portar el cas a la taula del Síndic de Greuges.\nSerra ha dit que «estarem contents quan aquesta obra s'acabi: no es pot dir blat fins que no sigui al sac i ben lligat» en relació amb la possibilitat d'un nou brot de la covid-19 que afecti l'obra. El regidor ha assegurat que completar aquesta canalització «és un deute pendent amb el medi ambient que quedarà resolt».\nÉS HORA DE DIR PROU!.\nEl Parlament crearà una comissió d'estudi sobre el racisme institucional.\nDoga presenta la seva nova nau logística de Castellolí.


Blanco qualifica d´«injustícia» la seva exclosió del Mundial | Atletisme Català\nInici General Blanco qualifica d´«injustícia» la seva exclosió del Mundial\nBlanco qualifica d´«injustícia» la seva exclosió del Mundial\n“L´atleta de Lloret de Mar José Luis Blanco va ser exclòs ahir de la selecció espanyola que competirà, a partir del 6 d´agost, al Mundial d´Edmonton (Canadà).\nBlanco, que ha estat tercer en el recent campionat d´Espanya, ha vist com Eliseo Martín, quart a València, anirà al Mundial ja que era considerat fix per la Federació ja que havia estat sisè en el Mundial de Sevilla i sisè en els Jocs de Sydney. Per això, Blanco ha qualificat d´«injustícia» el fet que no hagi estat cridat per al Mundial. «Hi ha un greuge comparatiu clar. El meu cas i el de Reyes Estévez són els mateixos i hi ha hagut diferent tractament, no ho entenc». Estévez, tercer en 1.500 a l´estatal, viatjarà a Edmonton.\nAl final, el comitè de la Federació ha triat Antonio Jiménez, Luis Miguel Martín Berlanas i Eliseo Martín i ha deixat fora José Luis Blanco. El lloretenc s´ha mostrat impotent i ha assenyalat que «no sé què volen que faci. Aquest any tinc millor marca que Eliseo Martín (8.15 del lloretenc per 8.20 de l´aragonès) i l´acabo de superar en el campionat d´Espanya. Potser d´aquí a dues setmanes, ell estarà millor, però actualment el supero i aquest any també ho havia fet dos altres cops. Ja m´explicaran què hauria d´haver fet», diu Blanco, molt molest.\nEl comité de selecció de la Federació Espanyola d´atletisme, en el qual hi ha el tècnic de Blanco, Luis Miguel Landa, va justificar la presència d´Eliseo Martín dient que havia competit a València sota els efectes dels antibiòtics perquè tenia mal al coll. Blanco no s´ho creu. «Jo també tenia una tendinitis i vaig competir al màxim. No poden dir això». Blanco parlarà ara amb el seu manàger, Miguel Ángel Mostaza, per estudiar si fa un comunicat públic crític amb la decisió de la Federació. De moment, però, Blanco s´ha quedat a Lloret en lloc d´anar a entrenar-se a Madrid en cas que algun dels atletes dels 3.000 es lesionés. «Ser reserva no em serveix», ha dit.\nDe la llista espanyola del Mundial, cal destacar la presència de l´atleta de Cornellà Reyes Estévez, que ha estat tercer a l´estatal, per davant d´Higuero. Ahir Higuero, que era fix per a Edmonton, va assegurar que «sento que m´han robat el Mundial». Martínez, en pes; Montalvo, en longitud; Alberto García, en 5.000 i Gloria Alozie, en 100 tanques, són les principals esperances espanyoles. “


3-0910 | El blog de primària\nArxiu de la categoria: 3-0910\nEls aiguamolls de Molins\n28 maig 2010 3-0910, 4-0910Escola Madorell\nAvui, hem anat als aiguamolls de Molins.\nHem caminat molt. Havia plagues de mosquits i mosques, però m’he posat repel•lent de mosquits i no m’ha passat res.\nHem jugat una mica i hem passat un riu.\nHem trobat un conill mort. Se l’estaven menjant les mosques i orugues.\nAvui, 28 de maig, els cursos de 3r i 4t hem anat d’excursió als aiguamolls de Molins de Rei.\nHem vist el riu Llobregat i hem travessat un rierol, per sobre unes pedres, però alguns s’han mullat els peus.\nHem vist uns animalons: aranyes, papallones de diferents colors, formigues i tisoretes. També hi havia moltes plantes, que tenien punxes i jo m’he punxat amb elles.\nDins del riu hi havia una excavadora, que potser removia la terra del fons.\nDesprés de dinar, un quants nens i nenes hem jugat a futbo,l en un descampat que hi havia a prop de l’àrea de picnic, on hem dinat.\nHem fet una caminada molt llarga i hem arribat molt cansats.\nCristian S. 4t\nLa Primera Comunió de l’Álex\n25 maig 2010 3-0910Escola Madorell\nL’Álex de tercer ha volgut participar en la proposta: “I tu,… que ens expliques“?\nEns comenta, a continuació, el dia de la seva Primera Comunió:\nOi, que està molt elegant?\nLa meva Comunió va anar molt bé. Vam ballar i cantar.\nDéu em va perdonar i va venir a casa meva.\n17 maig 2010 3-0910, 4-0910Escola Madorell\nAvui, 17 de maig, ham anat d’excursió al Naturpark.\nHem anat al parc de tirolines. Primer, hem anat a la tirolina petita. Quan hem acabat, hem anat a la mitjana on portàvem un arnès.\nPrimer, m’ha fet por, però després ja no.\nHa estat molt divertit, sobretot quan ens tiràvem per la corda. No m’atrevia, però a final ho he fet.\nM’ha agradat moltíssim !\nAvui, 17 de maig, ham anat al Naturpark.\nHem esmorzat i ens hem oposat un cinturó. Havíem de seguir el circuit.\nDesprés, hem dinat i hem jugat a futbol. El Diego ha jugat amb nosaltres.\nAvui, dia 17 de maig, hem anat a Natupark.\nEns hem penjat d’un arnès, hem baixat amb tirolines i hem fet recorreguts molt difícils.\nAlguns nens i nenes tenien vertigen, però igualment ho han fet. Havíem de connecatr una politja i dos mosquetons a una corda que suportava 5.000 Kg.\nHa estat molt divertit !!\nLaia B i Adriana P. 4t\nTaller de l’Agència Catalana del Consum\n7 maig 2010 3-0910, 4-0910Escola Madorell\nAvui, han vingut unes noies que ens han explicat coses sobre les joguines. Ens han dit que hem de mirar la informació, abans de comprar-les.\nAvui, han vingut dues noies a explicar-nos quin tipus de joguines podíem comprar. Si portava piles, si era elèctric,… També ens han ensenyat els símbols de por els de violència,…\nIván M. 3r\nAvui, 7 de maig, hem fet una activitat de l’Agència Catalana del Consum.\nHan vingut la Marta i l’Eli, que són unes noies, que treballen a l’Agència.\nLa Marta tenia una empresa de joguines i tot el que veia, amb ella li semblava una joguina. Per exemple: el nostre esborrador de la classe li semblava una bona joguina.\nA la seva empresa només li van comprar tres joguines i nosaltres la vam ajudar a fer joguines noves, intelectuals i divertides.\nElla ens va ensenyar el codi PEGI, que surt als videojocs per avisar-nos del que hi surt. Per exemple: els punys volen dir que hi ha violència, els signes de mascle i femella volen dir que hi surt gent sense roba.\nAl final, ens van regalar un marcador fosforescent verd.\nAdriana P i Carlos M.\nUna lliçó de consum\n30 abril 2010 3-0910, 4-0910Escola Madorell\nHan vingut unes noies que ens han ensenyat com fer una festa. Ens han donat un paper, per veure què regalem i què hem de posar a la festa.\nHem après a no malgastar els diners.\nEns han regalat uns llapis de colors.\nDesprés de pati, han vingut unes noies, que ens han ensenyat com fer una festa d’aniversari. Una noia que es diu Tina posava unes coses molt rares per beure. Hem hagut de triar: el pastís, els regals, els jocs, la decoració,…\nEns va donar un paper per gastar menys diners.\nAvui, hem fet un taller amb dues noies que es diuen Eli i Tina.\nVenien de l’Escola de Consum BBC, noces batejos i comunions. Ara han inaugurat una nova secció dedicada als aniversaris.\nVolien preparar l’aniversari de la Carlota. La Tina no sabia que era un aniversari i parlava tota l’estona de posar-hi verdures i deia de convidar els avis del Casal del costat de casa de la Carlota. Volia posar: música clàssica, un pastís de col-i-flor i de beguda aigua.\nNosaltres no hi hem estat d’acord i decidit ajudar la Tina a organitzar la festa de la Carlota, amb begudes, entrepans, regals i un pastís de xocolata ben gran. També hem decidit on s’havia de celebrar la festa.\nEns han ensenyat, que abans de fer una festa, hem de saber quants diners tenim i quan costa el menjar.\nAl final, ens han regalat un subratllador.\nMaria i Rubén


El pla ‘Edificant’ pretén accelerar la construcció i reforma de centres educatius – Ràdio Pego\nEl Consell el va presentar ahir a representants de la FVMP i de nombrosos consistoris. Entre els assistents, l’alcalde de Pego, Enrique Moll. El pla pretén que els ajuntaments puguen agilitzar els tràmits per a les actuacions que consideren prioritàries en els seus centres educatius. A partir d’este mes de novembre els ajuntaments es podran adherir al Pla Edificant i, a partir d’eixe moment, els consistoris faran les sol·licituds i la Generalitat “serà la que generarà el crèdit a què els ajuntaments s’acolliran”.\nPego és un dels pobles que compta amb tots els centres educatius d’obra, ja no té barracons, tot i que va tindre durant uns anys. Alguns dels edificis educatius, pel que van tardar a arribar, són bastant nous (CEIP Carolina Sala i IES Enric Valor), d’altres són veterans (CEIP Rosalia Bondia i CEIP Ambra). Però tots ells, presenten algun problema d’infraestructura al que se li ha de posar solució.\nRecordem que quan es va construir l’Institut nou ja es va advertir que l’edifici es quedaria menut abans d’ocupar-lo els i les alumnes, sense oblidar que cap dels seus accessos permet l’entrada d’un camió de bombers. D’altra banda, este estiu, com és habitual, es van fer tasques de manteniment en els tres col·legis públics. El regidor d’Educació, però, abans de començar el curs ja apuntava a qüestions «pendents» com la reparació d’un problema que ha eixit en una de les façanes del CEIP Carolina Sala i bastants més coses pendents de rectificar al CEIP Ambra, el centre escolar que més problemes està tenint estos últims anys.\nUna clau perquè això arribe a la seua fi potser el Pla ‘Edificant’ que presentava ahir el president de la Generalitat, Ximo Puig i el conseller d’Educació, Investigació, Cultura i Esport, Vicent Marzà. Un pla global amb el que la Generalitat Valenciana pretén completar el mapa d’infraestructures educatives de la Comunitat Valenciana, mitjançant la construcció de més de 200 col·legis i la reforma de 500 escoles i instituts que així ho requerisquen. Per a dur a terme este pla el Consell té previst destinar-hi 700 milions d’euros.\nEl Pla ‘Edificant’ es va presentar com un instrument que, segons va manifestar el president de la Generalitat, permetrà “avançar a la velocitat de creuer que necessitem, per que els xiquets i xiquetes tinguen els millors equipaments possibles”.\nA l’acte, que va presentar el conseller d’Educació, Vicent Marzà, i al que van assistir el vicepresident primer de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, Francesc Fernández Carrasco, i representants de nombrosos consistoris, com és el cas de l’alcalde de Pego, Enrique Moll, el president del Consell va explicar que es tracta d’una “aliança profunda entre ajuntaments i Generalitat per tal d’aconseguir allò que sols tardaríem molt més”.\nEl pla pretén agilitzar els tràmits i, tal i com va exposar Marzà, permetrà els ajuntaments que se sumen al programa avançar en la tramitació dels expedients per a les actuacions que consideren prioritàries als seus centres educatius. Segons va explicar el conseller, els municipis faran les sol·licituds i la Generalitat “serà la que generarà el crèdit a què els ajuntaments s’acolliran”.\nLa Conselleria d’Educació delega en les entitats locals el projecte, la contractació, construcció, direcció i la certificació de l’obra i fa càrrec del cost econòmic de les infraestructures educatives. Està previst que el Consell, a través d’Educació, publique abans de novembre un decret-llei que establisca el marc d’actuació del Pla Edificant. Una vegada publicat, la Conselleria d’Educació iniciarà una campanya institucional per a posar en coneixement dels ajuntaments tota la informació d’este pla. A partir d’eixe moment, serà quan els consistoris podran mostrar el seu interés d’adhesió al pla.\nUna vegada un ajuntament s’adherisca al pla Edificant, es durà a terme una reunió bilateral Conselleria-ajuntament per a elaborar un programa de necessitats de construcció o reforma dels diferents centres. En esta reunió els tècnics de les dues administracions detallaran la memòria tècnica amb la descripció de les diferents actuacions, així com l’import màxim assignat a cadascuna d’elles. Una vegada autoritzada l’actuació, la Conselleria d’Educació delegarà les competències en el consistori i este podrà activar els procediments per a començar la reforma o construcció de col·legis i instituts.\nEn aquest sentit, el cap del Consell va explicar que es tractarà d’un “instrument potent i definitori del que ha de ser una educació pública, de qualitat i d’excel·lència”, per tal de dotar l’ensenyament “dels contenidors decents que es mereix” ja que, segons va assegurar, quan va arribar al Palau l’actual Consell, “la meitat dels 1.300 centres educatius necessitaven algun tipus d’actuació”.\nPuig també va fer referència a l’informe fet públic per l’Institut Valencià d’Investigacions Econòmiques (IVIE) en relació al finançament, que, com va recordar, deixa a la Comunitat Valenciana “4’2 punts per baix de la mitjana en quant al que ens pertoca en despesa educativa”.\nTot i així, el president va destacar que “s’està fent un esforç” des de la Generalitat per invertir la tendència, amb l’augment de matriculacions de 0 a 3 anys, la contractació de 1.000 auxiliars de conversa en anglés i 750 professors per a Formació Professional, el pla de gratuïtat dels llibres de text, l’augment d’un 24% en el nombre de beques o la disminució de les taxes universitàries d’un 7% per aquest any i d’un 8% per a l’any vinent.\n← Obertes les inscripcions per a participar a la I Trobada Musical ‘Ressona la Marina’\nHistòries escrites contra l’assetjament escolar →\n7 de juny de 2018 Sara Garcia 0


DUETTO Estudi Tèxtil guanyador del Premi FPconsolida de Fundació FP i Netmentora Catalunya - Fundació BCN FP\nPer segon any consecutiu, impulsem el Premi FPconsolida llaura fer costat als emprenedors amb estudis de Formació Professional, en la consolidació de les seves idees de negoci. Un premi que dóna continuïtat al FPemprèn, en el qual se seleccionen projectes en fase idea.\n“Emprendre no és un camí fàcil per a afrontar els emprenedors sols. L’FP té molt a aportar al teixit empresarial de Catalunya i per això hem decidit sumar forces el món empresarial i la Fundació BCN Formació Professional, per a acompanyar amb experiència a aquells que donis d’FP volen fer realitat les seves idees”.\nNúria Basi, Presidenta Basi Group i membre de Netmentora.\nLa Fundació BCN Formació Professionaluna organització impulsada per l’Ajuntament de Barcelona, fomenta la relació entre formació professional i l’entorn econòmic i social, facilitant la integració d’estudiants en el món empresarial.\nEn col·laboració amb Netmentora, cada any seleccionem projectes emprenedors liderats per estudiants i ex-estudiants de formació professional amb la finalitat d’acompanyar-los en el procés de consolidació de les seves idees.\nAcompanyament empresarial i networking per a consolidar noves empreses Allison Brown i Adriana Civit de DUETTO Estudi Tèxtil, una empresa dedicada a la creació artesanal d’estampats atemporals i dissenys tèxtils personalitzats inspirats en la botànica, són les guanyadores de l’edició 2020 del premi FPconsolida. “Estem molt emocionades de poder comptar amb aquest suport, per a nosaltres és una oportunitat única. Una emoció que es transforma en motivació i determinació”. Adriana Civit, Co-fundadora Duetto Estudi i membre de Netmentora. Al llarg dels pròxims 3 mesos, accediran a un procés d’intercanvi i creixement de la mà d’empresaris i directius en actiu, una oportunitat per a validar el seu model de negoci, rebre feedback, establir connexions amb l’ecosistema emprenedor i empresarial i construir una xarxa de contactes. A més, optaran a l’accés a la xarxa Netmentora com premiades, un acompanyament empresarial de 2 anys sense cost, al qual cada any accedeixen només 15 noves empreses.\nEt vas perdre el lliurament de premis?\nPublicat el setembre 10, 2020


Proper 21 de febrer a Granollers. La importància de la comunicació al terreny de joc.\nEl proper dimarts, 21 de febrer, tindrà lloc una nova acció formativa dirigida als entrenadors i organitzada per la Federació Catalana de Voleibol. Oscar Novillo, gerent esportiu de l’ens federatiu, exposarà de manera teòrico-pràctica el ‘Repartiment de responsabilitats en cada fase del joc’.\nL’objectiu del clínic és donar solucions adoptades a l’alt rendiment i que s’adaptin a qualsevol categoria, d’infantil en endavant, per millorar la comunicació dins el terreny de joc. Tenir en compte i treballar la comunicació verbal i gestual a la pista facilita la coordinació i l’entesa del grup, el que permet reduir el risc d’error. Treballar aquest aspecte permet, en definitiva, millorar l’organització durant el joc.\nEl clínic ‘Repartiment de responsabilitats en cada fase del joc mitjançant la comunicació’, es realitzarà el dimarts 21 de febrer, a partir de les 18:30 h., al pavelló Municipal de Can Bassa de Granollers. La sessió pràctica s’allargarà fins les 22:00 on de manera pràctica es desenvoluparan situacions reals de joc amb propostes de comunicació a utilitzar. Per poder assistir és necessari omplir el formulari d’inscripció, sent gratuïtes per a tots els col·legiats del Comitè Tècnic d’Entrenadors.\nL'AE Carles Vallbona col·labora amb la FCV per organitzar aquesta formació per segon any consecutiu. Al llarg d'aquesta temporada s'organitzarà una altre formació a Granollers.