Formació / Calendari\nAmb la voluntat d’estar al teu costat i compartir el coneixement acumulat amb els anys, hem creat aquest espai on pots veure les consultes que rebem de forma més freqüent i la seva solució. Igualment, si no trobes la resposta a la teva inquietud pots enviar-nos la teva pregunta a través del apartat de Consulta a l’expert\nTots General; Fleca; Pastisseria; Pizzeria;\nCom és fa la farina de blat?\nEl gra de blat és la base per poder fer la farina de blat. El gra de blat passa per un procés de neteja per mitjans físics i un cop el tenim net es moltura. La molturació és el procés pròpiament dit on passem de tenir gra de blat a farina de blat. Aquesta molturació pot ser per un sistema de pedres o de cilindres.\nQuins són els components de la farina?\nEls components principals de la farina son els hidrats de carboni, i segons si es tracta de una farina integral o blanca tindrà més proporció de hidrats de carboni d’absorció lenta o rapida. Tot i així també té una part prou important de proteïnes.\nQuina és la composició química de la farina?\nLa composició química de la farina es base majoritàriament amb glúcids. D’aquets en tenim una part petita que són de cadena curta i que s’absorbeixen molt ràpid, i després tenim la major part que són de cadena més llarga: els midons, i que necessiten la digestió del nostra organisme per poder ser absorbits.\nQuins productes es poden fer amb farina?\nLa farina de blat es pot utilitzar de molts productes, però els principals són pans, productes de pastisseria, pizzes, xurros,….\nLa massa mare és un llevat natural, són ferments naturals que ajuden en la producció del pa o de les pizzes. Són llevats que provenen de l’ambient i que s’han anat alimentat de sucres o midons per anar creixent amb població i poder fer la fermentació del pa. Depenent dels sucres o midons dels quals hem partit per alimentar certs llevats, el gust final de la massa mare pot agafar certs matisos.\nQuè és el llevat?\nEl llevat és el microorganisme que ens ajuda en la fermentació del pa. És l’organisme que s’alimenta dels glúcids de la farina, i en el seu procés d’alimentació expulsa CO2. Aquest CO2 retingut per la malla de gluten és el que dona el volum al pa.\nQuè és la farina integral?\nLa farina integral és la que té una part proporcional més gran de fibra. No està tant refinada com la blanca i incorpora una part del recobriment del gra…\nQuè és la farina ecològica?\nLa farina que es pot dir ecològica, biològica, orgànica és la que està certificada per l’organisme competent de cada comunitat Autònoma, en el nostra cas el CCPAE (Consell Català de Producció Agrària Ecològica). Això implica que els productes certificats han d’estar lliures de productes químics com poden ser: fertilitzants, fungicides, metalls pesants,….\nQuè és la farina sense gluten?\nLa farina sense gluten és aquella que prové de llavors que no contenen aquesta proteïna. Alguns dels cereals que no tenen gluten en la seva composició química son: arròs, fajol, blat de moro, soja,….\nQuè és la farina refinada?\nLa farina refinada és la que té una proporció més baixa de fibra. I a part per el seu procés de molturació intensiu, els hidrats de carboni que tenen solen ser de cadenes curtes.\nQuins tipus de farina existeixen?\nExisteixen una infinitat de classes diferents de farina de blat, cada varietat de blat té unes característiques especifiques però a més aquest també esta influenciat per la regió, clima, època de sembra,… En definitiva hi ha una infinitat de variables que intervenen en la farina de blat, però això també hi ha una infinitat de farines de blat.\nA part de tot això també existeixen farines de sègol, avena, civada, ordi, Camut, Espelta, fajol,… i moltes altres que s’estan incorporant últimament procedents de països dels quals anteriorment no en teníem influencia. (Àsia, Àfrica i Amèrica del Sud)\nEl procés de fer pa és teòricament molt simple, perquè no necessitem molts ingredients, amb farina, sal, aigua i llevat natural es pot fer. Però per altre banda es molt complexa perquè estàs treballant amb una massa viva, i has de saber llegir el que necessita a cada moment i això requereix de molta experiència, sensibilitat i saber fer.\nQuina és la millor farina per fer pa?\nNo hi ha una millor farina per fer pa. Totes les farines poden ser bones o no depenent del procés en que es facin servir. Mes aviat hauríem de dir que una farina concreta es pot adaptar molt bé a un procés de fabricació.\nQuè és la fermentació del pa?\nLa fermentació del pa es fa mitjançant els llevats i els glúcids que componen la farina. Si es tracte de fermentacions llargues i amb llevats naturals també hi entra la transformació de altres components en menor mesura com poden ser les proteïnes.\nEl pa és un producte equilibrat, que principalment aporta Hidrats de Carboni, algunes proteïnes i gairebé gens de greixos. A més en la piràmide alimentaria, el pa se situa a la base, es a dir és considerat un aliment de consum diari, preferiblement si és integral. En la societat sedentària en què vivim, consumim massa greixos i proteïnes, i pocs Hidrats de Carboni, element que ens proporciona el pa. I un descens en el seu consum pot resultar desfavorable des del punt de vista nutricional, sanitari i de control de pes. El poc contingut gras que conté el trobem en forma d’ Àcid oleic i linoleic, respectivament un àcid gras monoinsaturat i l’altre poliinsaturat.\nCom conservar el pa a casa?\nLa millor opció seria comprar pans més grossos: pa de pagès, pa girat, pa rústic, etc. ja que en els pans més prims, com poden ser la baguette, xusco, petits, etc, de seguida es troba que el pa es resseca, encara que segueixin els consells de conservació. Els pans de format gros es conserven millor, ja que amb la seva crosta més gruixuda els permet conservar millor la humitat interior de la molla. A més els pans de format gros solen tenir més hidratació, i si aquesta la conservem al interior el pa també es conservarà millor. Altres consells serien: procurar anar a comprar el pa amb una bossa de coto i evitar les bosses de plàstic, no deixar al pa que li toqui el sol, ni tampoc deixar el pa a prop de un punt de calor, conservar el pa en un calaix, tapat amb un drap de cotó, mirar de que el pa no es trobi en un lloc amb molta humitat, ja que podria fer que agafes fongs i en cas de congelar-lo fer-ho ja a talls, i amb una bossa de plàstic que tanqui el màxim de hermètic possible.\nQuè és la segona fermentació?\nLa segona fermentació és quan ja tenim la peça formada, i deixem que aquesta reposi i acabi el procés que ha començat la fermentació en bloc.\nQuè és un perfermento?\nEl nom de prefermento és un nom genèric que es pot utilitzar pel que són les masses fermentades, ja sigui massa fermentada del dia abans o masses mare naturals.\nPerquè no puja el pa?\nHi poden haver diverses causes perquè no pugui el pa, només en comentarem algunes. La farina utilitzada no sigui la més adequada pel procés que hem fet servir. Això pot comportar que no tingui prou força i no pugui desenvolupar al forn com convindria. Una altre causa podria ser que no hi ha la dosis adequada de llevat, ja sigui natural o de pastilla. I una altre possibilitat entre tantes podria ser que la temperatura del forn no és l’adequada.\nPerquè el pa té gust àcid?\nDegut a la fermentació dels llevats amb els midons de la farina. I depenent de la classe de llevats que utilitzem si son naturals o de pastilla tindran certs matisos que els diferencien entre ells.\nPerquè queda la crosta dura?\nHi ha diferents motius perquè la crosta del pa pot quedar dura. Un dels quals pot ser que la temperatura del forn no sigui adequada, que estiguem coent amb una temperatura massa baixa. Això farà que haguem de tenir més temps del compte el pa dins el forn, el que comportarà que el pa es vagi ressecant i ens doni una crosta dura.\nQuines són les principals diferències entre fer pa amb blat o altres cereals?\nLa principal diferencia de fer pa amb farines de blat o altres cereals és que el blat conté gluten. Aquest és l’encarregat de la retenció del CO2 provinent de la fermentació i també és el responsable de que tingui la estructura i el volum que té. Fer pa amb altres cereals vol dir que ens costarà trobar l’aparença i el volum que té un pa normal i per aconseguir-ho s’hauran de fer servir altres ingredients.\nCom aconseguir una crosta més cruixent pel pa?\nCom aconseguir una bona grenya?\nPrimerament ens agradaria comentar que no es tracte només de com es fa el tall en el pa, sinó que és el resultat de tot el procés d’elaboració i de cocció.\nAlguns dels aspectes que poden influenciar són per exemple entrar el pa al forn en el moment just, abans jove que vell. També pot influir que la massa de pa contingui massa mare, ja que això ajuda a rebentar amb més força la part on es fa el tall.\nTambé és important que el pa estigui fet de bones matèries primeres, així un cop al forn el pa respon millor. I la temperatura del forn també és un aspecte a tenir en compte, per aconseguir una bona grenya, lo ideal és entre 195º i 201º.\nPer últim el propi tall també influeix, es a dir no pot ser un tall superficial, sinó que ha de ser profund perquè després quan el pa entri al forn pugui empenya fort pel mateix tall.\nPerquè surt la molla humida?\nTenir una molla humida sol ser un bon senyal de que el pa ha estat hidratat i fermentat de forma correcta. Tenir una molla humida, i si el procés s’ha fet correctament voldrà dir que el pa serà gustos i aromàtic.\nCom aconseguir un millor color pel pa?\nActualment la tendència als pans blancs està canviant i cada cop s’accepta que el pa no sigui blanc, sinó que tingui tocs més cremosos o cendrosos. Una forma de donar color al pa és utilitzar farines més integrals o incorporar farines d’altres cereals que ens puguin donar un color diferent als pans.\nQuines són les formes més habituals d’amassar el pa?\nActualment es coneixen moltes formes diferents d’amassar el pa, aquí mirarem de descriure les més habituals, i destacarem aquelles que per proximitat s’han fet servir més a la nostre regió.\nPrincipalment hi ha dos formes d’amassar: amb màquines o sense, i quan ens referim a amassar sense màquines volem dir que només intervé la força de la persona que treballa la massa.\nAmassar el pa a ma, aquesta és la més tradicional de totes i la que s’ha utilitzat més al llarg de tota la historia. Cal barrejar tots els ingredients en un recipient prou gran perquè puguem treballar còmodament, i anar treballant la massa amb les pròpies mans. Aquesta forma d’amassar ens posa en contacte directe amb la massa, això fa que sigui una forma d’amassar molt gratificant a nivell sensorial ja que la massa ens transmet com està en cada instant.\nUna variant de la anterior, seria utilitzar al principi del procés una espàtula per barrejar els ingredients i acabar de afinar la massa amb les mans.\nUna altre forma curiosa d’amassar es barrejant tots els ingredients de forma homogènia, però un cop estan barrejats deixar que la massa treballi i s’afini sola o pràcticament sola.\nQuan parlem d’amassar amb màquines, bàsicament ens referim a les amassadores.\nMitjançant una amassadora (pastadora) de corrons. La característica principal d’aquesta classe d’amassadora és que es lenta pels temps que corren, però amb la avantatge que no es castiga tant la massa i fa que pugui absorbir més aigua.\nAmassadora de braços. Aquesta amassadora no és tant lenta com l’anterior i també tracta bé la massa. És més productiva ja que és més ràpida.\nBatedora. Aquesta es molt ràpida i si no es controlen bé les velocitats, la massa agafa massa temperatura i es pot espatllar. No és una mala opció però has de estar molt alerta de no pesar-te.\nAquestes són les formes més habituals d’amassar, a partir d’aquí cada país, cada regió i cada època en la historia ha tingut les seves formes.\nQuins són els problemes freqüents amb la massa del pa a l’estiu?\nDurant l’època d’estiu dins els obradors professionals, ens solem trobar amb una sèrie de paràmetres que canvien i que s’han de tenir molt en compte a l’hora de fer pa. Aquestes recomanacions també es poden aplicar per les persones que fan el pa a casa. Un dels més importants és la temperatura, i la incidència que aquesta té sobre la massa del pa.\nA continuació us detallarem com la temperatura pot afectar a la massa, i com podem controlar-la:\nD’entrada s’hauria de mirar de reduir la quantitat de llevat que posem al pa, si el que volem es mantenir els temps de fermentació que fem servir durant la resta de l’any. Sinó l’augment de la temperatura farà que el llevat tingui molta més activitat i ens fermenti molt més ràpid.\nUn altre recomanació seria afegir aigua freda o escates de gel, d’aquesta manera també controlem la temperatura durant el procés d’amasat.\nMirar de controlar la temperatura ambient durant els reposos de la massa. O sinó posar a fermentar la massa en cambres frigorífiques on podem controlar la temperatura.\nGuardar la farina amb el lloc més fresc possible, així també contribuïm a una millor conservació.\nCom es fa un croissant?\nA continuació us deixem la recepta del croissant de mantega, un producte que poc a poc s’està introduint a les pastisseries i als forns del nostre país. Els ingredients que necessitarem son els següents:\nLlevat fresc: 50g\nAigua: entre 630 i 650g\nMantega: 280 i 350g per quilo de massa\nPer començar barrejarem tots els ingredients dins l’amassadora, menys la mantega. I un cop els tinguem ben amassats deixarem reposar la massa en bloc tapada amb un plàstic dins d’un refrigerador, uns 30 minuts.\nAra ja serà el moment d’agafar la mantega, en necessitarem entre 280g i 350g per quilo de massa per fer els plecs. Farem 3 plecs senzills i dos de dobles segons el gust. I altre cop cap al refrigerador, aquest cop entre 30 i 60 minuts, també tapats amb plàstic. El següent pas serà estirar-los amb la laminadora a la mida habitual, tallar les peces i formar els croissants. Per últim ja només en faltarà pintar-los amb ou i deixar-los fermentar fins que tinguin aproximadament un 60% de volum final desitjat, tornar-los a pintar amb l’ou i coure’ls al forn de sola durant 15 minuts a 190º.\nQuina és la millor farina per fer un croissant?\nEn principi no hi ha una farina millor que una altre per elaborar croissants, però si que podríem recomanar alguns tipus de farina que són millors lligats a un cert procés de fabricació. Serien la Brisa, la Brisa Hojaldre y la Brisa Hojaldre 2.\nUtilitzaríem una farina o l’altre en funció del procés d’elaboració, si és més llarg o menys, si intervé el fred o no, si porta molta grassa o no. També comentar que disposem de una farina especifica per fer croissants, la farina Carriel que lligada a un procés de fabricació concret permet realitzar un croissant excel·lent.\nQuina és la millor farina per fer pastissos?\nBàsicament depèn de la classe de pastis, però una bona farina de base per fer pastissos de la classe cake pot ser la feina Espuma. Si per el contrari es volen fer pastissos més fullats es pot fer servir la farina Brisa o la farina Brisa Hojaldre.\nQuina és la farina més adequada per fer tortells?\nAquí podríem aconsellar la farina Espuma o la farina Biscuit Royal, ideals per aquestes formulacions.\nQuins ingredients porta la massa de pizza?\nEls ingredients més basics que ha de portar una massa de pizza són: la farina, la sal, l’oli de oliva, el llevat i l’aigua. A partir d’aquí cadascú pot jugar amb la seva formula però aquets serien els ingredients mes bàsics.\nQuina farina és més adequada per fer pizzes i perquè?\nAl final no podem generalitzar dient quina farina és més adequada per fer pizzes. Escollirem o recomanarem una farina en funció del procés de elaboració i dels ingredients de la massa. En general nosaltres sempre recomanem que el procés de elaboració tingui un repòs en massa de 24-48 hores aproximadament i amb aquest procés la farina especifica per pizzes Pizzarina seria una molt bona opció.\nQuina diferència hi ha entre la pizza i la calzone?\nLa diferencia és que a la pizza la massa s’estira de forma rodona i així és com entra al forn. I en canvi el Calzone un cop tenim condimentada la pizza la tanquem com en una forma de mitja lluna i es cou així.\nLa massa de pizzes també fermenten?\nSi la massa de pizza també fermenta igual que la del pa. El que sol ser més habitual és fermentar la massa de pizza un cop ja tenim la bola formada, en canvi en el pa sol tenir dos fermentacions la que es fa en bloc i la que es fa en peça.\nQuines són les claus per aconseguir una pizza 10?\nLes principals claus per aconseguir una pizza excel·lent és utilitzar bones matèries primeres per fer la massa i per condimentar, a més d’un procés de fermentació de les boles de 48-72 hores, així en el moment en que es menja la pizza aquesta se sent lleugera a l’estomac.\nCom combatre la humitat de la massa de la pizza?\nUna bona manera de combatre la humitat de la massa de la pizza és utilitzar el nostre Saboritzant natural Pizza Prima. Aquest producte ajuda que la massa no deixi anar humitat durant el procés de fermentació de les boles o durant el procés de congelació. Utilitzar Espolverina per estirar la massa també pot ajudar.\nQuin és el millor forn per fer pizzes?\nLa correcte elecció del forn en una pizzeria és un dels punts clau alhora de complir els objectius que ens hem proposat sobre la qualitat final de la nostre pizza. Per tant depenent del producte que volem oferir, haurem d’escollir un tipus de forn.\nBàsicament hi ha tres tipus de forns en el mercat, que a continuació us descriurem:\nForns modulars: aquests solen estar alimentats per electricitat o per gas, el terra esta cobert de pedra refractària, i un cop entre en contacte amb la pizza el primer cop de calor fa que aquesta pugi. La temperatura interior es de fàcil control mitjançant un termòstat. Es un concepte de forn eficaç i molt fiable que depenen de les mides té molt rendiment.\nForn de pedra amb forma de bòvila: aquesta varietat de forns solen estar alimentats per gas o per llenya, o ambdues coses a la vegada. El forn estar construït únicament amb pedra refractària, n’existeix la variant amb el terra giratori i es poden trobar en moltes mides diferents. El toc que li dona a la pizza es molt característic imprimint-li uns trets molt artesanals.\nForns de cinta transportadora: sol ser el que cou més ràpid i de forma més eficient, on també es permeten la cocció d’altres aliments. Al contrari dels altres forns la seva principal forma de cocció es la convecció. S’utilitzen molt en processos industrials, ja que son molt ràpids i fàcils d’utilitzar cop estan ben programats.


Roig i Izquierdo, Alfons\nBétera (Camp de Túria), 4 de juliol de 1903 - Gandia (Safor), 11 de maig de 1987\nÀrees de treball: Arquitectura del segle xx / Pintura del segle xx\nAlfons Roig i Izquierdo, capellà i crític d’art, va ser un personatge realment excepcional. Quan tenia només set anys va ingressar a l’Escolania del Convent dels Pares Franciscans, on també es va iniciar en la formació eclesiàstica que completaria a partir del 1920, al Seminari d’Astorga, on va professar en l’orde dels Pares Redemptoristes, i fins al 1926, quan va ser ordenat sacerdot, va abandonar aquest orde religiós i va tornar a València per a treballar en la diòcesi d’aquesta ciutat, primer com a coadjutor de la parròquia de Pinet, prop de Llutxent, i després de la parròquia de Sant Joan de Ribera, a la mateixa València, parròquia de la qual el 1942 va ser nomenat rector.\nDes del 1939, va compaginar aquesta activitat amb les classes de cultura cristiana i litúrgica que impartia a l’Escola de Belles Arts de Sant Carles de València. El 1946 va decidir instal·lar-se a Roma, on el 1948 es va llicenciar en arqueologia cristiana per l’Institut Pontifici de Roma, disciplina que l’interessava tant com ho faria una mica més tard l’art modern. De fet, el 1953 va fer el seu primer viatge a París, al qual en va seguir un altre el 1955, quan va tenir l’oportunitat de conèixer els artistes més innovadors del moment, i un tercer el 1956, ja becat pel Govern francès per a estudiar arquitectura religiosa moderna a França, temàtica en la qual va poder aprofundir quan el 1960 va ser becat pel Govern alemany per a estudiar arquitectura religiosa moderna a Alemanya. I és evident que l’arquitectura l’atreia molt, perquè el 1964 va dedicar el discurs d’obertura de l’any acadèmic del Seminari Metropolità de València a parlar del «Diàleg de l’Església amb el món modern de l’arquitectura».\nTot i això, no es pot parlar d’Alfons Roig sense recordar que l’art va ser la seva gran passió, la que el va fer viatjar, relacionar-se amb artistes i crítics de tot Europa i escriure sobre art. Entre els llibres que va escriure, cal recordar El arte de hoy y la Iglesia (1954), La pintura religiosa de Georges Rouault (1959) o Diálogo de la Iglesia con el mundo moderno de la arquitectura (1964), i entre els articles, els dedicats a Juli González (1960), Ángel Ferrant (1961) o Picasso (1962). Una activitat que sempre va fer amb el propòsit d’introduir una alenada de frescor en el gris panorama cultural de la postguerra i d’apropar a les noves generacions allò que tant l’havia colpit. De fet, els seus alumnes, els de l’Escola de Belles Arts i també els del Seminari, el recorden com la persona que els va descobrir la modernitat i els va ensenyar a mirar i a entendre l’espiritualitat de l’art, alhora que li reconeixen que va ser el primer que els va parlar amb llibertat de la cultura i dels artistes i escriptors proscrits pel franquisme.\nUna altra cosa amb la qual coincideixen tots els que van conèixer l’erudit Roig és amb la seva bonhomia i generositat, només així es pot entendre la petjada que va deixar entre els seus alumnes i coetanis (per això el 1981 la Diputació de València va decidir instituir el Premi Alfons Roig d’Arts Plàstiques, que es concedeix anualment), i el gest que va tenir el 1985 quan va donar a la Diputació de València la seva important biblioteca, avui conservada al Museu Valencià de la Il·lustració i la Modernitat, formada per més de sis mil volums sobre filosofia, litúrgia i teologia, però també literatura, assaig i, sobretot, art: monografies, catàlegs d’exposicions, revistes, opuscles, etc., i una representativa col·lecció d’obres d’art, que li havien regalat els seus amics i artistes com ara Kandinsky, Vasarely, Sempere, Juli González, Picasso o Millares, entre d’altres.\nAl llarg de la seva trajectòria va rebre nombrosos guardons, com la condecoració que li va concedir el Govern francès el 1985 d’Oficial de les Palmes Acadèmiques; encara que, sens dubte, el que més el satisfeia era el de fill adoptiu de Llutxent, on va viure des del 1969 fins que va morir el 1987, a l’ermita que va heretar el 1957 i que ell va llegar a la Diputació de València.


Agropequària Mas Bes de Salitja: Gran visita familiar!!\nGran visita familiar!!\nFoto final de grup en el panell de la granja.\nAquest matí una colla d'amics han gaudit d'una visita guiada a la granja. A part també ens ha vingut a conèixer una noia que està fent un projecte de la universitat relacionat amb el món agroalimentari.\nLa visita ha consistit en una ruta guiada per tots els racons de la granja: hem vist les vaques que estan gestants, hem tocat els vedells més petits, hem conegut què és una Planta de Biogàs, hem vist el video de la granja i els nens —i no tant nens— han pogut munyir!\nUniversitàries molt interessades,\nfent preguntes a en Carles.\nTambé els més petits han pogut donar menjar a les vedelles! I com que avui no havíem fet verd de bon matí, els nens s'han encarregat d'anar a buscar herba al costat de la granja per tal de donar-la a les vedelles. Ha estat tota una experiència!\nHem acabat la visita amb una degustació de coca casolana i llet ATO Natura.\nUn dels nens carregat d'herba per\na donar a les vedelles\nTots ells han marxat amb un record de la granja.\nClicant aquí podeu veure més fotos de la visita.\nPublicat per Mas Bes a 20:14\nVisitem la granja Sant Josep


Reserves | Pedals d'en serrallonga\nNon - stop Home\tReserves\nSubmitted by admin on Fri, 26/02/2010 - 09:50.\nEl preu per fer la Pedals d’en Serrallonga és el resultat de sumar el forfait que es seleccioni i els allotjaments que es reserven (veure preus a l'apartat d'Allotjaments). De forma opcional, es pot contractar una assegurança d'assitència.\nTipus de forfait:\nForfait bàsic: Inclou: roadbook, roadbook holder (suport), mapa de la ruta i obsequis Pedales del Mundo.\nForfait complet: Inclou el mateix que el forfait bàsic i a més el transport d'1 maleta d'un pes màxim de 8 kg durant la travessa. Preus:\nPer poder oferir el forfait complet, es precisa un mínim de 2 forfaits complets encara que no siguin de la mateixa reserva.\nAssegurança: les condicions de la pòlissa les podeu trobar al document adjunt de sota el formulari de reserves. La tarifa varia en funció del nñúmero d'etapes:\n2 etapes: 12,86 € per persona\n3 etapes: 15,42 € per persona\nDisposem dels tracks, tan de la ruta curta com de la ruta llarga (imprescindible en aquest cas). Ens el pots sol·licitar a l'apartat d'observacions del formulari en el moment de fer la reserva indicant-nos quina de les rutes vols fer.\nLa temporada 2011 de Pedals d'en Serrallonga s'inicia el dilluns 17 de gener i fins el diumenge 18 de desembre.\nNúmero de ciclistes: *\nNúmero d'acompanyats: *\nTransport d'equipatge: *\nCodi Postal: Població: *\nE-Mail: Telèfon: *\nObservacions: AttachmentSize ARAG ACTIVO (C).pdf160.55 KB ©2009 Pedals de foc - Carrer Arnals nº 8 Baixos - 25530 Vielha - Val d’Aran, España - Tel. 973 643 662


Diari de Jo Mateixa: Terminantment prohibit prohibir\nTerminantment prohibit prohibir\nEscrit per Jo Mateixa a les 22:18\nA casa dels pares mai de la vida s’ens ha prohibit res, simplement si una cosa no els semblava correctes ens aconsellaven que no la féssim, però allò de ET PROHIBEIXO QUE FACIS TAL COSA no, això mai ens ho han dit, si més no, jo no en soc conscient.\nPer això em pregunto per que, o a sant de que, hi ha tanta falera en aquest mon en prohibir les coses, prohibir coses que al final son dolentes per la humanitat, home, això està be, però prohibir segons quines coses, collons tu, toca una mica la moral de vegades, no creieu??\nQue us fa més ràbia que us prohibeixin???\nHeu prohibit mai a algú alguna cosa, si ha estat així, ho heu fet per el seu be o nomes per tocar la moral???\nEsteu d'acord amb el lema de la foto???\nPer cert, me’n vaig de pont, vaja, vull dir que faig pont a la feina, estarem per casa, veient la Fira de la Puríssima a Sant Boi i la de Sta. Llúcia a Barcelona , acabant d’enllestir cosetes de casa i portant als avis, als pares del pare, a dinar a casa per que vegin el pis...i vosaltres, que fareu???\n5 de desembre de 2007, a les 22:29\nJo pont pero ting molta feina per fer de cara a diumengue, apart d'aixo sortir ,gandulejar i evidenment també...\n5 de desembre de 2007, a les 22:47\ndoncs jo prohibeixo cosetes als meus gatets: que es facin mal entre ells; que em diguin mentides; que mirin telebasura; que facin mal al medi; que s'aprofitin dels febles...\nsi, ja ho sé... m'estic tornant un carca i potser una mica fatxa. Però algú els ha de donar algun criteri, no?\ni pel pont... es pot fer alguna cosa més interessant que el contacte carnal?\npetons i llepades remuntadores!\n5 de desembre de 2007, a les 23:16\nVes, depen de com prohibeixis. Si és d'una forma raonada no entenc per què no...quan vas a buscar bolets amb nens i els dius:\nprohibit agafar aquests petitons que fan veure llumenetes\n6 de desembre de 2007, a les 1:07\nNo suporto que em prohibeixin coses que potser faig normalment i que en realitat no són dolentes... ara voldràs que te'n digui alguna, doncs mira, no me'n recordo de cap, però si en algun moment se'm passa alguna pel cap t'ho faré saber.\nAra el que em treu de polleguera és que em prohibeixin aparcar el cotxe prop de casa per les obres que envolten tot el centre de la ciutat.\nAh, i enhorabona, pel pont, jo simplement faig un salt al riu, res de ponts, demà (avui) que no està malament, així que com es pot endevinar fàcilment per les meves lletres em quedaré a la comarca de l'Alt Alcorconès.\n6 de desembre de 2007, a les 10:10\nNo trobo bé prohibir, crec que es totalment contraproduent. Quan et prohibeixen una cosa, tens més ganes de fer-la, ja ho diuen la fruita prohibida...Crec que lo millor és aconsellar.\n6 de desembre de 2007, a les 11:54\nDoncs jo no sóc massa de prohibir, però com que ´sé que t'encanta el debat, et diré que crec que hi ha coses a les que cal dir no!! i Un NO ben gros! Sembla que avui en dia quan dius que NO a certes coses ets politicament incorrecte i això no m'agrada. Parlo sobretot de valors o de convivència! però segur que en aquestes coses estariem d'acord.\nDoncs no, jo no marxo de pont, tot i que com saps bé, jo vaig avançar el meu pont. Encara no he acabat de fer el diari final del viatge a Porto, però si no hi has estat , és una ciutat que et recomano.\nQue gaudeixis dels dies de festa!\n6 de desembre de 2007, a les 13:12\nNo faig pont. He d'anar classe per treure'me el Màster oficial en retropropulsió anal i altres tècniques eòliques que curso a l'Institut d'Estudis Escatològics de la Universitat Minúscula de La Portella (http://escudella.blog.com)\nSi la vida és una merda, cal estar preparat per afrontar-la...\n6 de desembre de 2007, a les 17:58\non es el pont..no veig cap pont!!!! NO faig pont, treball demà per tenir uns quants dies per Nadal seguits..els nins, no hi ha escola..\nEstic d'acord amb oriol hi ha coses, fets, que ja hauriend e venir amb un gran NO de fràbrica..\nGaudeix de les fires amb el teu estimat..bon pont b7ts\n6 de desembre de 2007, a les 18:36\nHola!!! jo si que faig pooooooooooooont :D pero tinc tanta feina de la uni que no descansaré massa...bé...una mica si :$ :$.\nLo de prohibir...bueno jo tampoc recordo que em prohibissin res!!!tot i així no estic a favor de les prohibicions, ja que normalment si expliques el pq no s'ha de fer l'altre persona pot entendre-ho. Bé, en casos concrets com dius, si que cal potser...però jo prefereixo una bona conversa raonada, i si es un nen, explicar-li de forma que ho pugui entendre...a vegades subestimem molt als nens...massa...\n6 de desembre de 2007, a les 21:24\nDiria q mai he prohibit res a ningú i els pares mai m'han prohibit res. Pro bé soposo q la prohibició més evolucionada és la manipulació, la coacció, la presió i aixó si q algun cop m'ha tocat més d'aprop. Jo akest pont doncs passar-ho bé. Petonets maca.\n7 de desembre de 2007, a les 0:09\nsi li treus el poder de la prohibició...quina gràcia tenir fills! jajajaja (sense passar-se eh!)\nCompletament d'acord amb el lema!!!\njo no he prohibit res que jo recordi, però els meus pares tenien una llista de prohibicions més llarga que un dia sense pa, o sigui que resumiré el que NO tenien prohibit: que fes els que ells volguessin!!! Amb això no hi havia cap problema!!! jejeje\nPont: doncs més aviat no, escric des de la feina un minut abans de marxar...\n7 de desembre de 2007, a les 18:32\njo ara m'adono de el que en prohibien els pares..doncs jo també prohibeixo a les meves filles, però més que prohibir els hi dic el que no es pot fer i el perquè.\nostres ahir a Sant Boi me'l vaig fer tot a peu la fira estava partida en dos...el cotxe a una punta i el bestià a l'altre...pobrets peuets.\n8 de desembre de 2007, a les 12:27\nMolt be gent, molt be, m'agrada que no prohibiu res a ningu :-P\nEls ponts, els que l'heu fet, que tal????\nNosaltres avui encara de festa i molt enfeinats, cònica del dia d'avui en un altre moment, que passeu un molt bon cap de setmana!!!!!!\nPetonasos per tots!!!!!!\n9 de desembre de 2007, a les 21:33\nTal com diuen més amunt..jo també prohibeixo coses al Pol tot i que sempre intento justificar-li...allò típic: no està bé riure del problemes dels altres, no s'ha de pegar, no s'han de menjar coses que et doni algú pel carrer...etc...\nAra bé quan ja som una mica més grans el prohibir perquè si, sense una justificació o similar no ho trobo bé\nMama del Pol: Clar, es que en el cas dels crios hi han coses que son necessàries prohibir, però ho son per el seu pròpi be o per no ferir als altres :-)


Santa Teresa de Lisieux TIC: Primer Concurs de Bones Pràctiques TIC\nA iniciativa del Consorci d’Educació de Barcelona (CEB), es convoca un concurs de bones pràctiques en l’ús de tecnologia educativa per als centres docents de la ciutat de Barcelona.\nL'objectiu de la convocatòria és promocionar el bon ús de les Tecnologies de la Informació i la Comunicació i les Tecnologies de l'Aprenentatge i el Coneixement (TIC/TAC) i presentar experiències educatives innovadores dins la pràctica docent.\nHi ha dues modalitats: una de centre i una altra d’individual.\nModalitat centre: tots els centres de la ciutat de Barcelona que imparteixen ensenyaments obligatoris.\nModalitat individual: professorat en actiu en centres docents de Barcelona.\nPeríode d'inscripció: del 15 de març al 15 de maig


BasiG som una de les comissions de cooperació internacional d’ESFA, formada per estudiants de la ETSAB, que treballem amb Guatemala des de l’any 2005. Vam néixer amb l’objectiu de donar resposta a la manca d’habitatge de milers de famílies residents en zones d’extrema pobresa a Guatemala. Durant els primers anys, vam treballar explorant solucions arquitectòniques adequades i innovadores, ajustades a les realitats culturals de cada àrea de la mà de l’organització Un Techo para Guatemala.\nDesprés de l’experiència dels primers anys, els nostres objectius han anat transformant-se. Actualment, donem prioritat a les activitats de formació i sensibilització, ja que estem convençuts que aquestes són les eines clau per aconseguir la transformació social. Amb aquest objectiu, tenim tres eixos de treball: formatiu-acadèmic , sensibilització i, finalment, treball en comunitats.\nDes de 2009 colaborem amb Grava un grup d’estudiants de la Universitat de San Carlos de Guatemala. El nostre objectiu és el de potenciar la relació entre estudiants d’Arquitectura de la ETSAB i la USAC per tal de fonamentar la visió crítica sobre l’arquitectura i la realitat dels nostres països.\ninforma’t > basigrava.wordpress.com\nescriu-nos > basig.esfa@gmail.com\nPrevious post ← Argentina\nNext post [Curs]: Qui decideix què mengem? →


Linguine allardate (Tallarines amb salsa) - Itàlia\ntallarines (o espaguetis)\nun tros de cansalada ibèrica\nDemaneu a la cansaladeria un tros de cansalada ibèrica que gairebé no porti gens de magre, com més gruix de greix, millor.\nEsbandiu un bon grapat d'alfàbrega fresca.\nRetireu la cotna del tros de cansalada i reserveu-la. Amb un ganivet de fulla molt ampla i ben esmolat, aneu trinxant la cansalada. A mesura que l'aneu aixafant, aneu-hi afegint unes quantes fulles d'alfàbrega i continueu trinxant-ho.\nPeleu uns quants grans d'all, al vostre gust, afegiu-los a la pasta de cansalada i acabeu de trinxar-ho tot junt. Tot plegat, aquest procés us pot comportar, ben bé, més de mitja hora. Al final us ha de quedar una pasta molt cremosa.\nPeleu cinc o sis tomàquets i talleu-los a trossets petits. Reserveu-los.\nPoseu els trossos de cotna en una cassola i afegiu-hi un rajolí d'oli; no gaire, que la cotna, en desfer-se, ja desprendrà més greix. Aboqueu-hi la pasta de cansalada.\nTalleu a trossets un parell de bitxos i afegiu-los a la cassola. Remeneu-ho un parell de minuts i afluixeu el foc.\nAfegiu-hi els tomàquets i, mentre remeneu, aneu aixafant-los perquè es desfacin. És qüestió de no parar de remenar durant una bona estona, fins que els tomàquets quedin ben integrats. Rectifiqueu-ho de sal, si convé.\nDeixeu que faci xup-xup perquè l'aigua que deixen anar els tomàquets es vagi evaporant una mica.\nRetireu la cassola del foc i tapeu-la.\nBulliu la pasta (tallarines, espaguetis o el que tingueu a mà) en abundant aigua amb sal. Escorreu-la i aboqueu-la a la cassola de la salsa de tomàquet i cansalada. Remeneu-ho perquè quedi ben barrejat tot plegat i ja ho podeu servir.


La Canonja, el segon municipi més ric de tot Catalunya\nTé un PIB per càpita de més de 100.000 euros, un valor que triplica la mitjana del país\nEl darrer informe sobre riquesa territorial (PIB per càpita) que ha publicat aquesta setmana l’Institut d’Estadística de Catalunya (IDESCAT) mostra tres conclusions clares: que la tendència a l’alça és compartida gairebé a totes les comarques, que el turisme i la indústria es mantenen un any més com les grans fonts de bitllets del Camp de Tarragona i que l’àrea metropolitana de Barcelona monopolitza prop del 70% de la riquesa que es crea arreu del país.\nLes dades, cal matisar, corresponen a l’any 2017, les més recents que s’han pogut tenir en compte per publicar aquest estudi vigent. El municipi de Tarragona amb més riquesa per habitant és La Canonja, que triplica la mitjana de Catalunya i és la segona localitat del país en aquesta taula.\nLa Ribera d'Ebre, la comarca catalana que genera més riquesa per habitant\nTambé és un dels municipis més rics del país Vandellòs i l’Hospitalet de l’Infant, que duplica la mitjana nacional, i en el top-15 també apareix, en un pla més discret, La Selva del Camp. A l’altra cara de la moneda apareixen localitats com Cunit, a la cua de la taula amb una riquesa inferior als 10.000 euros per habitant —un 10% de la riquesa de La Canonja, per fer la comparativa—.\nQuant a les comarques, cal destacar la força d’una Ribera d’Ebre, fortament industrialitzada, que genera més de 50.000 euros per habitant i és ja la comarca més rendible del país. Per darrere també destaca el Tarragonès, amb 37.000 euros per càpita, com un altre dels grans focus econòmics del país. El Priorat és l’única en línia descendent que ha perdut pes econòmic en el darrer any.\nTurisme i sector serveis: les butxaques de Salou i Altafulla, més d'un 90% de dependència\nLa consolidació de la indústria i l’aposta pel sector serveis són els dos grans puntals que sostenen l’economia de les comarques de Catalunya, a grans trets. En aquest cas, és notable la dependència del tercer sector en municipis com Salou o Altafulla, on representa més del 90% de la riquesa generada, sensiblement per sobre de la mitjana nacional.\nLes dades més actualitzades, però, sí que resolen l’economia de les grans ciutats —per sobre dels 50.000 habitants— de l’any 2018. Les dues úniques representants tarragonines es mantenen molt a l’ombra de Barcelona; amb una Tarragona que genera el 2,3% de la riquesa catalana i Reus, que en crea la meitat. L’àrea metropolitana de Barcelona, cal destacar, concentra prop del 70% del producte interior brut que es genera arreu del país.\n"🏠Més de 100 urbanitzacions de Tarragona no estan acabades després de 50 anys" "🚌MALA NOTÍCIA: Pugen el preu dels transport públics de TGN a partir de l'1 de gener"\nLa Canonja turisme indústria


El millor disseny de l’any | Clàudia Rius\nSota el títol El millor disseny de l’any, l’associació FAD (Foment de les Arts i el Disseny) exposa al Museu del Disseny una acurada selecció del bo i millor del disseny gràfic, el disseny de moda, l’arquitectura i la creació artística del darrer any. Un plaer pels ulls que ens fa entendre les tendències actuals a través de 400 projectes i obres nacionals i internacionals.\nÉs la primera vegada que l’exposició del FAD s’organitza en col·laboració amb el Museu del Disseny | Foto: FAD\nQuin és el millor disseny de l’any? El FAD, en col·laboració amb el Museu del Disseny de Barcelona, intenta respondre aquesta pregunta. Per fer-ho, reuneix les obres dels finalistes i guanyadors dels diferents premis que atorga la fundació en cinc disciplines del disseny i la creació: els Premis ADG Laus de Disseny Gràfic i Comunicació Visual -que l’any que ve celebra ni més ni menys que 55 anys!-, els Premis FAD d’Arquitectura i Interiorisme, els Premis ArtsFAD a la creació artística, i els Premis MODA-FAD al disseny de moda, així com els Premis Habitàcola per a estudiants d’arquitectura i disseny.\nEs tracta de la 9a edició d’aquesta mostra, que acull més de 400 obres i projectes nacionals i internacionals, de professionals i d’estudiants. Els encarregats de fer aquesta selecció han estat els membres dels jurats dels premis, professionals de prestigi que han valorat l’excel·lència, la innovació i l’originalitat de les peces. Per primera vegada, l’exposició s’organitza en col·laboració amb el Museu del Disseny de Barcelona, que cedeix peces de la seva col·lecció i alhora adquireix també alguns dels premis Laus. “Els projectes guanyadors ingressen al museu, que fa d’aparador internacional”, diu Pilar Vélez, directora del museu, que explica que “els productes passen a convertir-se en patrimoni cultural”.\nCom no podria ser menys tenint en compte el context en què ens trobem, enguany la mostra estrena tàndem d’arquitectes i grafistes per la seva posada en escena i campanya visual, i cal destacar-los. Es tracta de l’estudi d’arquitectura Sarquella Torres i l’estudi de disseny gràfic Forma, seleccionats a partir d’un concurs obert a equips multidisciplinaris. La mostra es divideix en quatre àmbits, d’acord amb els premis esmentats:\n1. El millor disseny gràfic i comunicació visual de l’any\nEnguany, els Premis ADG Laus han rebut més d’un miler d’inscripcions, fet que demostra la seva bona salut, tot i que s’organitzen des de 1964 i estan a punt de complir 55 anys. El projecte guanyador es donarà a conèixer el dijous 20 de juny durant la Nit ADG Laus’19, però a la mostra ja es poden veure les obres seleccionades, dividides entre Disseny gràfic, Digital, Publicitat, Audiovisual i Estudiants. Com a novetats, enguany s’han inclòs els apartats de videoclips i fashion films a la categoria Audiovisual, i les experiències immersives i la innovació interactiva a la categoria Digital, apostant per nous formats i continguts. A part d’això, l’exposició demostra que en els darrers anys s’està vivint un repunt en el disseny de cartells o pòsters, un dels formats més estimats per la professió.\nMés enllà de les obres seleccionades, la Junta d’ADG-FAD atorga cada any el Laus d’Honor a la trajectòria professional. Enguany, aquest reconeixement recau en Ana Zelich, pionera del branding televisiu a l’Estat, d’acord amb l’evolució de l’animació i la gràfica aplicada a la imatge en moviment. Recordeu la careta de Plats Bruts? Zelich va ser la pionera en la creació de projectes gràfics amb l’aparició dels primers ordinadors, com a realitzadora i directora d’art treballant per TV3. Actualment segueix aportant un component integrador en la manera de treballar la imatge a MediaProexhibitions. L’exposició recull les principals peces audiovisuals d’aquesta dissenyadora, algunes de les quals formen part de la col·lecció del Museu del Disseny.\nL’exposició del FAD al Museu del Disseny | Foto: FAD\n2. El millor disseny de l’espai de l’any\nAquesta secció recull les obres seleccionades i finalistes de la 61ª edició dels Premis FAD d’Arquitectura i Interiorisme, que organitza l’Associació Interdisciplinària del Disseny de l’Espai del FAD (ARQUIN-FAD). El 19 de juny se celebrà la cerimònia de lliurament dels premis. Aquests guardons són una eina important per prendre el pols al sector any rere any, però tot i que permeten veure tendències, cal tenir en compte que les bases dels premis són voluntàries: s’avaluen els projectes que s’hi han volgut presentar, i no la globalitat de produccions fetes al territori durant un any. En les darreres edicions s’ha experimentat un augment en el nombre d’obres presentades, arribant a superar les 600.\nEl millor disseny de l’any acull els millors projectes en quatre categories: Arquitectura, Interiorisme, Ciutat i paisatge i Intervencions efímeres. Pel que fa a Arquitectura, destaca l’augment d’habitatges unifamiliars de gran format, i la davallada en l’obra pública. La categoria d’Interiorisme viu un gran moment de vitalitat, creativitat i imaginació. A Ciutat i paisatge s’han escollit tres finalistes, tots ells situats a Catalunya. En el cas de les Intervencions efímeres, s’observa un augment de projectes presentats, gràcies en part a l’increment dels festivals que aposten per intervencions de caràcter més artístic. La mostra també presenta els Premis FAD Internacionals, els Premis FAD de Pensament i Crítica i els Premis Habitàcola que es dirigeixen a estudiants d’arquitectura i disseny.\nEl millor disseny de l’espai de l’any | Foto: FAD\n3. La millor moda de l’any\nLes obres guanyadores dels Premis MODA-FAD destaquen per la seva aportació al disseny i a la indústria de la moda, des de diverses vessants dins el sector. A través d’aquests guardons, l’Associació per al Foment de la Moda (MODA-FAD) vol posar en relleu la seva filosofia de donar suport a totes les professions que integren la indústria de la moda, des del disseny a l’estilisme, i de la fabricació a la comunicació. Els premis s’han dividit en quatre categories, Indumentària, Complements, Estilisme i Audiovisual, i ja es coneixen els guanyadors: Carlota Barrera, premi a la Indumentària; Pardo Hats, de la dissenyadora Sol Pardo, premi als Complements; Rebeca Sueiro, premi a l’Estilisme, i Gucci SS18, d’Ignasi Monreal, premi al millor Audiovisual.\nEls estudiants tenen també un paper protagonista als premis i a l’exposició amb un guardó propi, Estudiants per la sostenibilitat, que aplaudeix la millor tesina o projecte final de màster en favor de la sostenibilitat. Els guanyadors en aquesta categoria han estat Mireia Panisello, premi d’Estudiants per la sostenibilitat, i Maitena Vega, menció del jurat. Per últim, la junta de MODA-FAD atorga el Premi d’Honor a una figura històrica del sector. El guardonat ha estat, en aquesta ocasió, Pedro Rovira, de qui destaca la seva capacitat per adaptar-se als nous temps. Les peces d’aquest dissenyador que es mostren a l’exposició formen part de la col·lecció del Museu del Disseny de Barcelona. La cerimònia de lliurament i festa dels premis tindrà lloc el 15 de juny en el marc de la Barcelona Design Week.\nLa millor moda de l’any | Foto: FAD\n4. La millor creació artística de l’any\nL’Associació d’Artistes i Artesans del FAD (A-FAD) ha seleccionat 38 finalistes pels Premis ArtsFAD, fins dels més de 200 inscrits d’enguany. Cada cop més, les obres són d’una alta qualitat tècnica, amb materials o bé molt pobres o bé molt nobles. El tèxtil ha estat molt utilitzat, en solitari o entrant en relació amb altres tipus de materials. Amb la unió de matèries, es creen diàlegs que tant poden ser contraposats o complementaris. De fet, es pot veure una interrelació entre les disciplines artístiques i els materials, oferint una «pintura tèxtil», una «escultura tova», una «fotografia gràfica» o una «visualitat literària».\nD’altra banda, de la selecció d’enguany en destaquen dos eixos d’interès: el primer, sobre obres que busquen explorar la materialitat; i el segon, sobre la qüestió de l’altre, el diàleg i la intersecció. Les obres més compromeses són un clar exemple de com l’art dona veu i representa els neguits de la societat actual de manera crítica, entrant en contacte amb el propi visitant des de la instal·lació. Els guardonats d’aquests premis es donaran a conèixer el 14 de juny, en la cerimònia i festa dels Premis ArtsFAD que tindrà lloc durant la Barcelona Design Week.\nLa millor creació artística de l’any | Foto: FAD


Ref 124. > Calendari de festes locals • •\nRef 128. > Pendrives USB • Sí • Sí\nRef 380. > Llibre de registres de jornades •\nRef 401. > Mascaretes GA • •\nRef 124. >\nRegaleu als vostres clients una eina força útil i que ningú altre ofereix: una publicació amb les festes de totes les poblacions de Catalunya ordenades alfabèticament.\nDescarregar documentació: Informació: Calendari de festes\nRef 128. >\nDescripció del servei: Regaleu als vostres clients un article amb un toc de distinció i professionalitat. us oferim un dispositiu USB (també anomenat pendrive), eina útil per a tothom!\nDescarregar documentació: Pendrives USB\nRef 380. >\nLlibre de registres de jornades\nFaciliteu als vostres clients un llibre de registre de jornades per tal de complir amb els requisits del decret Llei 8/2019 aprovat el 12 de maig, pel qual és obligatori registrar la jornada laboral dels empleats.\nRef 401. >\nEl Col·legi posa a la vostra disposició mascaretes amb el logotip de la GA, confeccionades sota les estrictes especificacions de la norma UNE 0065, per la qual es poden rentar fins a 50 vegades a una temperatura de 40 graus, sense perdre cap de les seves característiques de protecció.\nTambé un facilitem la compra de bosses de tela amb la GA, per guardar la mascareta de forma segura.


Inici Preguntes i respostes Des de quan existeix el costum d'afaitar-se i depilar-se?\nMaquineta d'afaitar Thinkstock\nEls humans ens arrenquem el pèl, ens rasurem o, en definitiva, modifiquem cabells i vellositats del nostre cos, des que vam desenvolupar la capacitat de fabricar eines de tall. I és que arrencar-se els pèls amb un estri adequat no fa mal, i de ben segur que en algun racó del món, o en molts llocs simultàniament, una o diverses persones se'l van començar a treure ja fa molt temps. Ara bé, perquè el costum esdevingués generalitzat, calia que hi hagués un motiu d'ordre cultural.\nAl principi dels temps homes i dones es llevaven el pèl amb eines com ara pedres o bé petxines, que de manera natural permeten fer la funció de pinça. Més tard, pels volts del 3.000 aC es van començar a desenvolupar estris de coure, i se suposa que fou en aquest moment quan es van començar a fabricar les primeres navalles fetes d'aquest metall. A Dinamarca se n'han trobat amb escenes mitològiques gravades a la fulla; han estat datades entre el 1500 i el 1200 aC.\nEls sacerdots egipcis van ser els primers com a grup humà de qui tenim la constància que s'afaitaven tots els pèls de la testa d'una manera sistemàtica, dos o tres mil anys aC. Més tard, Alexandre el Gran (s. IV aC) va estendre el costum d'afaitar-se entre els seus homes, moda promoguda com a mesura defensiva davant dels soldats, per evitar que els estiressin les parts peludes exposades a l'enemic.\nA partir d'aquesta època és fàcil trobar informacions de diferents modalitat de depilació o afaitat. A l'antiga Roma, per exemple, les dones s'afaitaven i s'arrencaven les celles amb pinces, i fins i tot feien servir plantes verinoses com ara la briònia a mode de crema depilatòria. Al segle II aC sabem que s'hi obriren les primeres barberies amb barbers portats de Sicília. En aquella època el costum era que els homes s'afaitessin per primer cop amb vint-i-un anys, i que ho celebressin amb una festa. L'hàbit d'afaitar-se durarà fins a temps d'Adrià (s. II), qui va posar de moda la barba.\nFora del nostre àmbit cultural, se sap que a l'Índia, ja al 400 aC, els homes tenien per costum portar cabells i barba ben retallats, i pit i pubis afaitats, mentre que les dones ja es depilaven les cames. Molt semblant als nostres costums actuals, curiosament.


Camina que caminaras: 2012-08\nAvui pujarem un altre 3000 maravellós del nostre Pirineu, es el cim culminant del petit, però molt ben situat sector 4 que us vaig explicar a l'article ELS 3000 DEL PIRINEU , per anar-hi agafarem la carretera A-138 que ens porta cap al tunel de Bielsa i al poblet de PARZÁN agafarem un trencant a ma esquerra que ens portarà cap a CHISAGÜES, d'aqui una pista forestal en un estat bastant dolent que ens pujarà fins a FUENTE DE PETRAMULA, a 1.920 m., val a dir que l'últim tram de pista es una mica difícil i en mal estat, si no ho veieu clar, val més que us quedeu una mica abans, més o menys a 1.800 m. d'alçada hi ha una gran explanada amb una caseta on es pot deixar el cotxe i fer-hi nit. Nosaltres vàrem pujar amb la Marco Polo del Ramon fins a Petramula, després de sopar a Bielsa. A Petramula el camí fa una curva en paella a dretes, també hi ha un indicador explicatiu i hi ve a parar el GR-11 desde la bonica vall de Pineta. Aparquem a Petramula i dormim amb la comoditat de la Marco Polo, avui som el Ramon, el Nil, el Rafel i jo. El Rafel farà el seu primer 3000 aqui, a la Munia !!.\nEns aixequem ben d'hora, doncs ens esperen 1.213 m. de desnivell, en un sector que serà molt bonic, ja que la tenim situat entre el sector 3, MONT PERDUT, i el sector 5, PIC LONG.\nLa Munia vista desde el Campbeil.\nBen d'hora comançem a caminar\nNo teniu de seguir el GR, teniu d'anar uns 10 minutets en direcció Oest i després ja en clara direcció Nord, pujant pel "Barranco del clot dels Gabachos", en direcció al "collado de las Puertas" i els estanys de la Munia, el coll esta a 2.535 m., en 1:20 h. ens plantem al coll, la pujada suau, per un sender ben fresat, gust de caminar mentre es va fent de dia.\nEs fa de dia ....\n... el Rafel gaudeix de les vistes i l'entorn ....\n... i ja som al Collado de puertas, 1:20 h.\nJust passar el coll i ens trobem amb el primer estany i unes vistes increibles, ens quedem bocabadats admirant tanta bellessa, aprofitem per menjar i beure, mentre disfrutem de la vista.\nEstany de Munia\nAra el camí ens porta cap el coll de la Munia, a 2.853 m., passem pel costat est dels dos llacs, i anem pujant pels lloms verds cap el coll, l'ultim tram més pedregós, deixem sempre a la nostra esquerra els llacs i a la nostra dreta el Robiñera. Poc abans del coll trobem uns Isards molt descarats, els podem mirar de ben a prop i en 2:30 h. ens plantem al coll.\nLa Munia desde el coll, es veu la ruta a seguir ben clara, cap el pas del gat !!\nDesde el coll es veu el camí que hem fet, a l'esquerra el Robiñera, 3.005 m.\nDesde el coll veiem clarament la ruta a seguir fins el famós pas del gat i cap el cim, es una grimpadeta fàcil, amb un pas una mica més complicat al pas del gat, un IIºque es supera per una fisura ben marcada.En 10 minuts desde el coll ja estem pujant el pas del gat.\nEl famós pas del gat\nLa resta de la grimpada es facileta ....\n... sense problemes.\nA plena cresta veiem el coll de la Munia, i al fons la Peña Blanca, 2.906 m.\nAnem crestejant sense més dificultat, el Ramon s'avança i ens va fent fotos, jo hem quedo amb el Rafel i el Nil ja que tenen poca experiència en les grimpades i els vaig guiant, ho fan molt bé i en 3:44 h. ens plantem al cim. Ens fa un dia molt bo i les vistes son magnífiques, anem comptant cims pujats amb el Ramon i en son una pila, val a dir que fa 30 anys que caminem junts !!.\nEl Nil a la cresta i al fons a l'esquerra el Montperdut i molt a la dreta el Vignemale.\nEstem una bona estona al cim, fa bo i a més cal menjar i gaudir de les vistes, però ara cal baixar i veig cares de preocupació pensant com baixaran el pas del gat, però els hi espera una sorpresa !!\nMontperdut, 3.355 m.\nAnem baixant i al pas del gat muntem una cordeta per fer més fàcil la baixada. Ara ja posen millor cara, baixa primer el Ramon i els altres a darrera i una colla que s'ho miraven amb cara de preocupació també aprofiten la nostra corda per baixar.\nSeguim cap el coll, cap els estanys i cap el cotxe, total que hem fet una caminada preciosa de unes 7 hores per unes contrades esplèndides com sempre. Estimo el Pirineu, no ho puc evitar.\nCaminem envoltats de flors ....\n.... en Rafel s'ha estrenat i ho ha fet molt bé ......\n.... en Nil ja comença a ser un veterà ....\n... i de la Marco Polo sort n'hi ha. Cap a casa !!


Les universitats catalanes creen un certificat d'acreditació de l'anglès adaptat a Europa - educaweb.cat\nLes universitats catalanes creen un certificat d'acreditació de l'anglès adaptat a Europa\nLes persones interessades podran obtenir el seu certificat dels nivells B1, B2.1 i B2, vàlid a qualsevol universitat dins del marc de l'Espai Europeu d'Educació Superior (EEES)\nLa Generalitat de Catalunya i les 12 universitats públiques han decidit engegar una iniciativa pionera en l'Estat Espanyol: una acreditació de llengües estrangeres adaptada al Marc Europeu Comú de Referència per a les Llengües.\nEl Certificat de Llengües de les Universitats Catalanes (CLUC) té com a objectiu que els estudiants universitaris puguin acreditar a nivell europeu el seu coneixement d'anglès. Així, les persones interessades podran sol·licitar un examen per obtenir el seu certificat d'idiomes dels nivells B1, B2.1 i B2, vàlid a qualsevol universitat dins del marc de l'Espai Europeu d'Educació Superior (EEES).\nLa primera convocatòria de l'examen CLUC d'anglès es realitzarà al febrer de 2013 en cadascuna de les universitats implicades. La prova consisteix en 5 exàmens que avaluen i certifiquen el nivell de 4 competències lingüístiques (expressió oral i escrita, comprensió oral i escrita). Poden presentar-se estudiants, personal PAS dels centres i PDI de totes les universitats amb un preu de matriculació de 75€. També poden accedir a ell els majors de 18 anys que necessitin acreditar el seu nivell d'anglès, amb un cost de 150€.


ATLÈTIC LLEIDA. RENOVACIÓ DE PAU BOSCH - TOTLLEIDA\nImatgede la sessió que Pau Bosch va fer al Museu de Lleida amb el fotògraf, Pol Puertas.\nCOMUNICAT ATLÈTIC LLEIDA. FOTOGRAFIA. POL PUERTAS\nLa renovació de Pau Bosch, aportarà una gran dosi d’experiència i lideratge a l’Atlètic Lleida. El de Fondarella continua al projecte després d’arribar a l’EFAC Almacelles a mitjans de la temporada passada.\nl central, amb més de 200 partits a Segona B entre Lleida Esportiu, Alcoyano, Llagostera i Racing de Ferrol, seguirà aportant contundència i seguretat a la defensa blava, i assegura que “serà una temporada molt bonica. El club vol créixer i ho demostrà amb tot el que fa”.\nPau, que també va viure un periple asiàtic a les files del Kitchee de Hong Kong, afirma que està “molt il·lusionat”, i que vol “que l’Atlètic Lleida creixi i jugar amb ells a Tercera Divisió.” “Lluitarem per aconseguir-ho”, ha promès.\n“Que ningú dubti que tant el cos tècnic com la plantilla lluitarem perquè això tiri endavant. Els nous reforços ens il·lusionen a tots. El mateix míster i les incorporacions al cos tècnic són boníssimes. Les coses s’estan fent molt i molt bé perquè aquest projecte triomfi.”


Santi Balmes, el poeta pròxim de l''indie'\nINICIATIVA 'APERITIUS CINZANO AMB'\nEl cantant de Love of Lesbian interpreta cançons del seu últim àlbum i parla del seu nou llibre en un vermut amb fans\nDissabte, 17/09/2016 | Actualitzada 02/02/2018 - 11:23\nSanti Balmes va arribar com una exhalació, «un cometa brillant», com el defineixen alguns, tot i que cansat. «Ahir a les quatre de la matinada era a València i ara sóc un holograma», es va excusar el cantant de Love of Lesbian, en plena gira del seu últim disc, El Poeta Halley. Però al guru de l’indie amb camisa de gossets l’hi perdonem tot.\nÉs la una del migdia i aquest astre musical arrossega una estela de més de 100 seguidors fins al restaurant ChichaLimoná per a la iniciativa Aperitius Cinzano amb..., que organitza trobades amb alguna personalitat destacada de l’escena cultural, com ara fa unes setmanes va fer amb David Carabén, de Mishima.\n«Un vermut amb contingut», va puntualitzar el presentador David Escamilla. Ahir, Balmes va explicar que la melodia a piano de John Boy va ser «fruit d’un cabreig» i que el nom de Love of Lesbian ha provocat més d’un malentès al llarg de la carrera meteòrica de la banda.\nRECUPERANT EL VERMUT POPULAR\nEls inicis musicals de Balmes van molt lligats a aquest alcohòlic aperitiu. Quan tenia 12 anys es reunia a casa d’uns amics per assajar i la mare d’un d’ells els portava vermut: «Fins al punt que quedàvem més per beure que per assajar». 32 anys més tard, continua bevent vermut, ara envoltat de fans.\nPsicodèlia, poesia i un imaginari de metàfores omplen les cançons de l’últim disc de Love of Lesbian, que funciona com un tot per si mateix; cíclic, com la trajectòria d’un cometa. «Ens venia de gust que fos com un viatge, no volíem que ens quedés cap paràgraf al tinter». La seva lírica està plena d’històries que no deixen ningú indiferent, com la de Segundo asalto, que Balmes va interpretar amb una guitarra acústica.\nEl poeta de l’indie també va anunciar que a l’abril publicarà el seu quart llibre, que serà un «vas comunicant» amb aquest últim disc: «Si El Poeta Halley és la part més brillant d’un mateix, el llibre serà un procés d’autoexploració de la part més fosca del meu inconscient».\nPer aquest artista, música i escriptura són germanes bessones que s’atrauen. «Són la vàlvula d’escapament del meu inconscient», va contestar quan se li va preguntar si, igual que a Allí donde solíamos gritar, té un lloc on cridar. «Sempre havia desitjat tenir un lloc on poder cridar i no l’he trobat mai», va contestar. No em vaig atrevir a preguntar-li què cridaria si el trobés. H


Josep Martí, Enric Feliu i Toni Barbarà\nLa Plataforma pel Dret a la Salut (PDS) neix el 2011 per defensar la salut i la sanitat pública arran dels atacs amb retallades i altres mesures del govern de Catalunya (euro x recepta) i del Decret del govern de Madrid que vol acabar amb el sistema sanitari públic universal. Esdevenien retallades en finançament del sistema públic i en externalitzacions / privatitzacions com a norma imperant.\nVa agrupar i coordinar diferents col·lectius, entitats, plataformes, organitzacions en lluita i persones disposades a lluitar per aquest objectiu. Va néixer volent ser un instrument i un camí per la coordinació i la confluència. En els seus primers manifests va tenir les adhesions de 33 entitats ciutadanes i de salut.\nPRIMERA ETAPA. Denuncia i Protesta. Tres manifestos i tres manifestacions: 28 juliol 2012, euro per recepta, al Raval, 11 novembre 2012 i 17 de febrer de 2013 (aquesta darrera junt amb la coordinadora de sindicats de la funció pública).\nSEGONA ETAPA. De la protesta a la desobediència i accions de resposta a les agressions amb increment de la radicalització i extensió al territori de les lluites. També es van realitzar mobilitzacions contra el Departament de Salut i concentracions a les portes dels centres i hospitals. Xerrades nombroses i extensió territorial de la plataforma.\nA partir de l’assemblea de la Sedeta (Sedeta 1), el novembre del 2013, amb forta participació d’entitats i plataformes, on s’aproven les noves línies d’acció: denuncia, desobediència, accions de resposta, ocupacions, etc.\nAquestes accions s’estenen per tot el territori durant el 2014, no només impulsades per la PDS, sinó també per altres plataformes: “Can Ruti diu prou”, “No marxis sense hora” o “No a les llistes d’espera”. Es van recollir reclamacions, es van fer tallers, taules als hospitals i campanyes de denuncia com “obrim plantes”, “no ens manca ètica, ens manquen llits” o no a les derivacions a la privada. les accions es van realitzar a pobles i ciutats com Reus, Badalona, Bellvitge, Lleida, Tarragona, Terrassa, Sabadell, Baix Valles, Mataró Maresme, Tortosa, Viladecans, Clínic, Vall d’Hebron, i a tantes altres localitats com CAPs retallats.\nTERCERA ETAPA. “Pel dret a decidir sobre la nostra salut i el Sistema Sanitari de Catalunya”.\nProposta de programa per un Servei Nacional de Salut: proposta de document de Programa, a debatre junt amb altres organitzacions i plataformes, que sigui una alternativa feta des de baix (usuaris i treballadors de la salut), de punts comuns, a l’actual sistema sanitari dual (públic/privat) de Catalunya.\nAssemblea Sedeta 2 el 25 de novembre de 2014. Passem “De la protesta a la Proposta”.\nSuport a la Marea Blanca de Lleida. Anada amb autocars de Barcelona, Sabadell, també del Baix Llobregat/Hospitalet i Mataró/Maresme a la manifestació de la Marea Blanca de Lleida. La Marea Blanca de Catalunya ja és un agent social present i actiu en totes les situacions relacionades amb la salut i la sanitat.\nEs vol decidir sobre la nostra salut i el Sistema sanitari de Catalunya, que és el decàleg dels nostres valors, de quin model de salut i sanitat volem per Catalunya. Amb aquest document i la voluntat de coordinar lluites i ser més forts la Marea Blanca de Catalunya la van constituir més de 300 persones de 70 entitats: 11 entitats de salut, 42 plataformes territorials o sectorials, 7 sindicats, 5 partits polítics i 5 ajuntaments. Totes elles van aprovar la constitució de la Marea Blanca de Catalunya al paranimf de la Universitat de Barcelona amb el següent document:\nAssegurar la transparència, equitat, universalitat, eficiència, autonomia de gestió, avaluació independent, lluitar contra la corrupció. Amb un codi ètic comú de tots els serveis, amb més autonomia dels territoris, centres i treballadors de la sanitat. I amb una avaluació independent i amb control democràtic.\nGarantir els drets de les persones. Dret a respectar l’autonomia i la llibertat individual en les decisions sanitàries.. Dret a la interrupció voluntària de l’embaràs en el sistema públic, lluita contra la violència masclista. Dret a l’atenció al patiment i tractament del dolor, al no aferrissament terapèutic i a una mort digna. Dret a la preservació de les dades personals i no cessió a entitats privades. Dret a l’eliminació de les desigualtats de gènere en salut.\nDes de llavors l’activitat de Marea Blanca ha estat ininterrompuda. Amb situacions ben complicades d’atacs al caràcter públic del sistema de salut. També (amb victòries poc publicitades) però ben reals, com va ser la mobilització, elaboració, lluita i definitiva aturada de l’anomenat Pla Visc+ que pretenia la venda i cessió del big data de les dades de salut de la ciutadania.\nA més, Marea Blanca de Catalunya s’ha coordinat amb altres “Marees Blanques” de l’estat espanyol (12 actualment) amb la confecció d’un Document-Manifest de Barcelona, que aporta 38 punts consensuats de reivindicació fonamental, actualment en gestió, extensió i debat amb organitzacions ciutadanes i les Administracions competents. També s’ha relacionat amb diverses xarxes europees en defensa de la sanitat pública i contra les privatitzacions.\nLa Coordinadora d’entitats SAP Muntanya: una…\nLa Coordinadora d'entitats SAP Muntanya: una…


Arranjament i formigonat de camins rurals - Ajuntament de Camprodon\nArranjament i formigonat de camins rurals\nS’han arranjat i formigonat alguns camins del municipi dins del pla de conservació de vials previst per l’Ajuntament de Camprodon amb la finalitat de facilitar l’accés dels veïns als seus habitatges. Unes actuacions que tenen el suport del Consell Comarcal del Ripollès que concedeix una part del formigó repartit.\nLes primeres actuacions es van fer per a la millora de camins de terra, una actuació realitzada a aquestes zones: mines de Rocabruna, Bolòs-Salarsa, Beget, Freixenet, el Remei i el Sitjar.\nAquesta setmana han finalitzat els treballs de formigonatge, que complementen l’acció de millora d’aquest 2020, en aquestes zones: del Miàs de Freixenet, Serra Cavallera, i Can Peric-El Sitjar, i Bolòs-Salarsa.\nL’any vinent el pla de conservació de camins i vials de Camprodon actuarà en la millora de vies d’altres punts del municipi.\n18 desembre, 20200


2 min. Barcelona 19/02/2017 17:43\n651x366 Un guàrdia civil entra a la residència d'El Campello un home ha matat la seva dona / MANUEL LORENZO / EFE Un guàrdia civil entra a la residència d'El Campello un home ha matat la seva dona / MANUEL LORENZO / EFE\nNou cas de violència masclista. Un home de 86 anys ha matat presumptament la seva dona, de 79 anys, en una residència d'avis del Campello (Alacant) després d'agredir-la amb una arma blanca fins que ha mort. La Guàrdia Civil ha detingut l'home, que també s'ha autolesionat, encara que les ferides són superficials.\nSi es confirma, aquesta seria l' onzena víctima per violència masclista d'aquest any. Fa pocs dies ja hi va haver un altre assassinat masclista, en aquest cas a Súria, en què va morir una àvia de 79 anys. Segons el ministeri de l'Interior, gairebé un de cada sis assassinats a Espanya l'any passat va ser un crim masclista.


Hi ha persones que passen per la nostra vida i ens marquen. Pot ser que ho facin de manera negativa, naturalment, però ara mateix em refereixo a aquelles persones -tot sovint Mestres- que deixen aquella emprenta que no s'esborra amb el pas del temps. Al contrari! No pots evitar un somriure quan hi penses. Això és el que em donava voltes pel cap des de feia una setmana, és a dir, des que vaig assistir a la presentació del llibre Joan Solà. 10 textos d'homenatge (Empúries, 2010).\nAvui, una setmana després, en Joan Solà ja no hi és... quina bestiesa! Encara atordida per la pèrdua, vull quedar-me amb l'emoció que em -ens- va regalar. Saviesa, generositat, cordialitat... humanitat, en defnitiva, eren les expressions que més varen fer servir els seus deixebles. Com també passió, capacitat de treball, rigor. Bé, com a mostra, aquí teniu les paraules de la Neus. Era reconfortant veure una taula amb persones que havien creat uns vincles que -amb obstinada gasiveria, això sí- ens regala la universitat de tant en tant. Per això i per tantes altres coses -els records, els llibres- sento una profunda gratitud cap a en Joan Solà i cap a totes aquelles persones que, com ell, ens han regalat la seva intel·ligència.\nPublicat per Mònica Rius Piniés a 13:02


Festival Diània 2015 2, 3 i 4 d’Abril – Assemblea de Joves Meruts\nby meruts · 28 gener 2015\nL’organització del Festival Diània ha desvelat per fi les últimes tres bandes que restaven per confirmar per a la seua edició 2015. Amb l’anunci completa la programació d’aquesta jove cita que es celebra des de l’any passat. Es tracta de Txarango i Oques Grasses, dos formacions catalanes caracteritzades pel seu to festiu i engrescador i que vénen de realitzar dos reeixides gires que les han col·locat al més alt de la música alternativa actual cantada en català. Tanca el cartell Train To Roots, el toc internacional. Des d’Itàlia i per primera vegada a Ontinyent amb a ritme de reggae.\nSeran per tant caps de cartell d’un esdeveniment musical i social que també compta amb noms com Green Valley un dels seus principals atractius. El plànol artístic és encara més suggerent amb la presència de nous projectes valencians a mitjan camí entre el pop i el rock com els de Tardor i Smoking Souls. Si a això sumem l’esperada presència de la prestigiosa banda de hip hop At Versaris i del reconegut cantant xativí Feliu Ventura, tenim davant de nosaltres una de les propostes d’oci musical més importants de pasqua, que es completarà amb l’actuació de diversos grups locals com Kaoba, La Trocamba o Tashkenti, que farà el seu comiat.\nPerò no només es tracta de música, sinó que al plànol social el Festival Diània acollirà tota una sèrie de tallers, activitats, xerrades i conferències que conformen l’altra gran pota d’aquesta cita. L’any passat ja va aplegar més de 3.000 persones en la seua primera convocatòria. Enguany la segona edició espera estar prop de doblar aquesta quantitat d’assistents.\nEl que ja es pot afirmar sense dubtes, és que el Diània ha aconseguit fer-se el seu lloc en l’agenda festivalera valenciana i contribueix a fer d’Ontinyent la ciutat forta de la cultura i la participació social a les comarques centrals valencianes, així com a reforçar el protagonisme de la ciutat en aquest àmbit supracomarcal.\nJa es poden aconseguir els abonaments per 15 euros anticipadament a València (CSB Terra de Benimaclet i La Mandragora), a Ontinyent al Consell Local de la Joventut i a l’Ateneu Popular Ca la Mera. A taquilla el preu serà de 20 euros. I per visitar el festival un únic dia hi hauran entrades a 10 euros al mateix recinte. Les entrades del concert del Teatre Echegaray s’adquiriran en taquilla per 4 euros.\n30 març 2015 a les 22:26\nHola, volia preguntar si en compte del DNI en forma física es pot portar una fotocopia, ja que ja vaig perdre el DNI fa poc a un festival i ma mare no em deixa portar-lo\n31 març 2015 a les 18:15\nTens alguna forma d’acreditar la teva identita i edat? Carnet de moto, tarjeta de crèdit… o el que siga\nNext story Programació Ca La Mera Febrer\nPrevious story Gran aniversari de Ca la Mera


Maig | 2011 | william bligh\nEl cas Strauss-Khan (24.05.11)\nPublicat el 24 Maig 2011 per bounty\nSobre el cas Dominique Strauss-Khan em faig una sèrie d’interrogants. No dubto, en absolut, que alguna cosa va passar amb la cambrera desconeguda. El que no acabo de veure clar és que en un hotel de la categoria que se … Continua llegint →\nComentaris tancats a El cas Strauss-Khan (24.05.11)\nNosaltres, els ofegats (20.05.11)\nPublicat el 20 Maig 2011 per bounty\nTot llegint Nosotros, los ahogados, de Carsten Jensen, ha aparegut la història d’un home dolent i primitiu, un tal O’Connor, el primer oficial gegant que s’acarnissa amb Giovanni, el cuiner de bord. Giovanni, a més de ser el millor cuiner … Continua llegint →\nComentaris tancats a Nosaltres, els ofegats (20.05.11)\nLa comissaria de Tànger (13.05.11)\nPublicat el 13 Maig 2011 per bounty\nDevia ser l’any 1989, abans que es completés la Gran Mesquita que Hassan II aixecava a Casablanca. Era la tardor i, a més, plovia i feia fred. Per a la majoria de països europeus també era la tardor de la … Continua llegint →\nComentaris tancats a La comissaria de Tànger (13.05.11)\nLes noies tendres d’enfront de la sex-shop (06.05.11)\nPublicat el 6 Maig 2011 per bounty\nNormal 0 21 MicrosoftInternetExplorer4 Normal 0 21 MicrosoftInternetExplorer4 Normal 0 21 MicrosoftInternetExplorer4 Xicu Carbonell Marí, professor d’escola secundària. Aquesta teva història que ara ve, és una història de l’estil d’en Biel Mesquida, aquell autor que, de tot arreu, treu … Continua llegint →\nComentaris tancats a Les noies tendres d’enfront de la sex-shop (06.05.11)\nLa setmana (06.05.11)\nSemifinal Barça- Madrid Com deia la portada de l’Équipe, el joc és el que guanya. Com es pot esperar arribar a la final de la Champions sense gairebé xutar a porta? El Reial Madrid té un problema psicològic important. Bildu, … Continua llegint →\nComentaris tancats a La setmana (06.05.11)\nPublicat el 3 Maig 2011 per bounty\nLa pseudodemocràcia espanyola, amb els seus jutges polititzats, no deixa que Bildu es presenti a les eleccions municipals. Era dubtós esperar cap altra cosa. Ara espero que el Tribunal d’Estrasburg faci els deures bé. El govern espanyol va exigir als … Continua llegint →\nComentaris tancats a Bildu (03.05.11)


Han mort un jove de 15 anys que anava en un cotxe que ha caigut al riu Tarn i el conductor d'un camió\nRedacció 18/11/2019 - 11.57 Actualitzat 19/11/2019 - 11.01\nPont a la localitat de Mirepoix-sur-Tarn (EFE/Frédéric Scheiber)\nUn pont penjant s'ha enfonsat aquest dilluns a la localitat de Mirepoix-sur-Tarn, a prop de Tolosa, al sud de França. Un camió, un cotxe i una furgoneta s'hi han vist implicats i han caigut al riu Tarn; han mort dues persones i hi ha diversos ferits.\nLa fiscal Karline Bouisset ha confimat la mort d'un jove de 15 anys que viatjava en un cotxe que ha caigut al riu amb la seva mare, que ha pogut ser rescatada.\nAl vespre, la cadena BFM TV ha confirmat la mort d'una segona víctima, el conductor del camió que travessava el pont en el moment que s'ha desplomat.\n Sapeurs-pompiers 31 (@sdis31officiel) November 18, 2019\nEntre els ferits hi ha persones que han intentat ajudar les víctimes dels vehicles que han caigut al riu.\n⚡DERNIERE MINUTE - #MirepoixSurTarn : Un pont suspendu de 150m de long s'est effondré entraînant la chute d'une voiture et d'un camion dans le #Tarn. Le bilan, encore provisoire, fait état de sept blessés et de plusieurs personnes toujours recherchées. (📷@sdis31officiel) pic.twitter.com/mHdGcnF9Gb\n FranceNews24 (@FranceNews24) November 18, 2019\nL'excés del pes permès, possible causa del sinistre\nEl camió implicat en la caiguda del pont penjat a Mirepoix-sur-Tarn pesava més de 40 tones, més del doble del pes màxim permès, segons ha explicat Éric Oget, alcalde del municipi.\nEl pont suportava una pes màxim de 19 tones, com indicava un cartell a l'entrada d'accés dels vehicles.\nL'alcade també ha explicat que estava sorprès ja que el camioner mort en el sinistre era veí del municipi i coneixia el pont.\nOget ha explicat que es tractava d'un pont de "gran circulació", pel qual passaven moltes persones per anar a treballar i molts autobusos.\n"Hi havia revisions regulars, el pont no presentava cap problema concret."\nEl pont metàl·lic, que connectava Mirepoix-sur-Tarn i Besiers, va ser construït l'any 1930 i permetia el pas de dos vehicles a la vegada. Feia 150 metres de llarg i 5 metres d'amplada, i l'havien renovat l'any 2003.


INS OLIVAR GRAN | INS Olivar Gran\nIV Concurs Instagram Sant Jordi\nArriba Sant Jordi… temps de llibres i roses.\nEls llibres ofereixen una oportunitat per gaudir de la literatura, per arribar inesperadament a indrets desconeguts i viatjar a través de la millor màquina del temps.\nUs animem a participar a la IV Edició del Concurs Instagram Olivar Gran. Termini de participació del 12 al 23 d’abril, ambdós inclosos. Consulta aquí les bases del concurs.\nBatxillerat, Cicles Formatius, ESO, INS OLIVAR GRAN 0\nReunió d’orientació per a famílies de 4t d’ESO\nels vostres fills i filles estan arribant al final de l’educació obligatòria i els hi volem explicar els itineraris formatius que poden cursar una vegada finalitzada aquesta etapa.\nPer aquest motiu, els convoquem el proper dimarts 20 d’abril a les 19’30h a la reunió d’orientació, via meet, per explicar-los les possibles sortides acadèmiques i vocacionals.\nPoden accedir a l’enllaç clicant aquí.\nL’Institut Olivar Gran\nRepresentació teatral de Dipsalut al PTT-PFI de Figueres\nEl programa “Sigues tu” de la Diputació de Girona (DIPSALUT) ofereix un seguit de recursos complementaris als estudis post-obligatoris i concretament als PFI’S que permet reforçar els aprenantatges de forma vivencial i significativa.\nEl passat 11 de març vam participar en una petita representació teatral sobre la violència de gènere al PTT de Figueres.\nINS OLIVAR GRAN, PFI-PTT 0\nEconomia circular al PTT de Figueres\nRecreació de diferents pots de vidre utilitzant material ja utilitzat\nRecollida de neumàtics vells\nProcés de recollida de neumàtics vells per tal de crear producte nou.\nPintura i remodelació de neumàtics\nProcés de pintura i remodelació dels neumàtics per crear uns bons nius pels gats.\nEn el transcurs d`aquest segon trimestre el PTT-PFI DE VENDES ha seguit treballant tant a nivell conceptual com pràctic l`economia circular.\nDins la unitat formativa de preparació de comandes i venda de producte i la unitat de reforç s`han realitzat diferents treballs de recerca i ampliació de contingut sobre el nou paradigma d`economia circular i els nous conceptes d`obsolescència i allargascència dels productes per tal d’anar treballant els ODS (Objectius de desenvolupament sostenible DE L`AGENDA 2030).\nEXPOJOVE virtual 2021\nCom en les anteriors edicions arriba l’EXPOJOVE, aquest any, però, de manera virtual. L’EXPOJOVE va adreçada a tot l’alumnat que finalitza l’ESO, alumnat de batxillerat i alumnat de grau mitjà i superior. Serà entre els dies 20 i 30 d’abril.\nConcurs de decoració de centres de taula\nConcurs amb temàtica St. Jordi a l’Escola d’Hostaleria. Clica el pòster per saber-ne més!\nBatxillerat, Cicles Formatius, INS OLIVAR GRAN 0\nEl divendres 9 d’abril, els nostres alumnes de Ciències de la Terra de 1r i de 2n de batxillerat i els de 2n de Biologia, van fer una sortida al Camp d’Aprenentatge d’Empúries.\nVan realitzar l’itinerari Científic “A la Duna d’Empúries”, tot disfrutant amb diverses pràctiques (de química, de biologia i geologia) on havien d’aplicar els seus coneixements.\nUna gran experiència per a tothom. Esperem repetir-ho els propers anys.\nBatxillerat, INS OLIVAR GRAN 0\nTenim el goig de comunicar que 2 dels nostres alumnes (Carolina Quer i Hazma El Asri) del CFGS de Direcció en Cuina han estat guanyadors comarcals, d’entre 862 participants, del JOC de BORSA UdG ICE 2021.\nCicles Formatius, INS OLIVAR GRAN, Premis 0\nFerran Rapullo, de segon de Cuina i Gastronomia de l’Escola d’Hostaleria de l’Institut Olivar Gran de Figueres, va quedar en el segon lloc en les semifinals de la primera edició del “Premi Josep Lladonosa”.\nConferència telemàtica a càrrec de Núria Bàguena\nAvui tot l’alumnat de cicles i de segon de Batxillerat ha assistit a una conferència telemàtica de Núria Bàguena, una historiadora de renom internacional i una gran coneixedora de la Història de la gastronomia.


Núria Ventura Brusca: de juliol 2011\nMilers de famílies es quedaran sense l'ajut per fi...\nEns mereixem millors serveis ferroviaris\nMilers de famílies es quedaran sense l'ajut per fills a càrrec de 0 a 3 anys\nS’han aprovat ja els pressupostos de la Generalitat, pactats entre CiU i PP. Uns pressupostos que, lamentablement, signifiquen un enorme pas enrera en la prestació de serveis públics. A nivell territorial, a més, baixen de nou les Terres de l’Ebre a segona divisió, amb una manca d’inversió evident i reconeguda pel propi govern. Uns pressupostos resignats contra la crisi, uns pressupostos contra els més febles, els treballadors/es, i uns pressupostos tous amb els més rics, als qui es retalla els impostos.\nA més, l'aprovació avui dels comptes confirmen l'incompliment per part del govern de nombrossos dels seus compromisos electorals. Entre altres, el punt l’1.1.1.1 del programa de CiU. Diu textualment “incrementarem els ajuts a les famílies amb infants, tant des del punt de vista de la prestació econòmica com dels anys durant els quals es té dret a percebre’ls”. El que ha fet el govern és no només reduir els ajuts sinó eliminar la universalitat dels mateixos. A partir d’ara només aquelles famílies amb rendes que estiguin per sota dels 12.000 euros anuals, que són menys de 800 euros mensuals, podran rebre l’ajut de 650 euros per fill a càrrec de 0 a 3 anys. És a dir, ja no tindran accés a les ajudes ni les famílies vulnerables ni les de classe treballadora, només tindran accés les famílies que malauradament ja estan en una situació d’exclusió i que ja haurien d’estar en circuits de serveis socials, unes 8.000 en tot Catalunya. L’eliminació de la universalitat d’aquest ajut és un enorme pas enrere al nostre país en les polítiques de suport a les famílies. Durant els darrers anys s’ha produït un increment considerable d’aquests ajuts, però, tot i això encara no ens trobem al nivell òptim per tal de donar el suport adeqüat a les famílies del nostre país, portem encara un retard considerable respecte a altres països europeus. Ens calen més ajuts directes, però també més places de llar d'infants, més facilitats per conciliar vida familiar i laboral .... I és, a més, en època de crisi, quan aquests ajuts són més necessaris que mai. Set mesos de govern i els incompliments ja són la tònica dominant de les mesures empreses.\nAvui CiU ha tingut la última oportunitat per rectificar, però han votat també contra l’esmena número 406 presentada pel PSC i que demanava “Mantenir la prestació universals per les famílies amb fills a càrrec”, igual que ho han fet amb totes les que hem presentat. 514 en total. Aquesta és la voluntat d’entesa i acord que pregona el govern dels millors.\nAvui he defensat al Parlament una proposta de resolució sobre l’augment dels serveis ferroviaris a l’estació d’Ulldecona–Alcanar–La Sénia, en nom del grup parlamentari del PSC. El punt més important de la proposta, debatuda a la comissió de Territori i Sostenibilitat, lamentablement ha estat rebutjat amb els vots de CiU i l'abstenció del PP. Textualment es demanava "incrementar, de forma urgent, els serveis ferroviaris a l'estació d''Ulldecona, tant en direcció nord com en direcció sud".\nAquest fet limita sens dubte l’ús del transport ferroviari que en fem tots els veïns i veïnes de la nostra comarca, que podria incrementar-se si tinguéssem més serveis, amb millors horaris i amb menys temps de recorregut. L’any 2010, més de 13.000 persones van utilitzar l’estació d’Ulldecona–Alcanar–La Sénia, la única que continua en funcionament al Montsià.\nEls trens que tenim avui son els que vam aconseguir l'any 2006 després de la pressió ciutadana i el treball conjunt de les diferents administracions implicades. Ara, des del passat 1 de gener de 2011 la Generalitat ha assumit competències també sobre els trens regionals catalans, fruit del conveni signat amb Adif i el Ministeri de Foment. Així, s’assignen al govern català totes les franges horàries vinculades a la prestació dels serveis ferroviaris regionals. Adif i la Generalitat col·laboraran en la programació de freqüències i horaris i l’organització de les línies per tal de garantir una gestió adequada del trànsit i una correcta explotació de la capacitat de la xarxa. És per això que vaig presentar esta proposta al Parlament ara fa més de dos mesos.\nLa resta de punts si han estat aprovats per unanimitat de tots els grups. Són: promoure el transport públic a la comarca del Montsià, gestionar amb el Ministeri de Foment l'increment de serveis ferroviaris entre l'estació d'Ulldecona i el País Valencià (és a dir, cap al sud, com la Generalitat no té competències, diem que sí, cap al nord, diem que no ...) i, finalment, un punt que també és molt important, que es prengue "les mesures necessàries per reduir el temps de viatge" entre el nostre poble i Tarragona o Barcelona, estudiant alternatives a l’anada i tornada dels trens des de l’Aldea a Tortosa, que fan que el recorregut entre Ulldecona i la capital catalana sigui de més de tres hores anant bé.\nEsperava un major compromís per part de les forces polítiques que ara governen la Generalitat, CiU i PP, i també el nostre poble. Els veïns i veïnes d'Ulldecona i de la comarca en general ens mereixem més. La història però no acaba aquí, us asseguro que continuaré lluitant per allò que considero just i necessari, com la millora del serveis de trens.


L'ajust cenyit de les malles Nike Pro proporciona comoditat, ventilació, capil·larització de la suor i subjecció. Les costures suaus redueixen la irritació i eviten les distraccions al gimnàs i a la pista.\nColor mostrat: Obsidiana/Obsidiana/Negre\nL'ajust cenyit de les malles Nike Pro proporciona comoditat, ventilació, capil·larització de la suor i subjecció. Les costures suaus redueixen la irritació i eviten les distraccions al gimnàs i a la pista.\nCostures suaus en contacte amb la pell.\nCintura elàstica per proporcionar un ajust segur i còmode.\nDisseny de 3/4\nTeixit: cos: 90 % polièster, 10 % elastà. Panells / folre central de la part davantera: 86 % polièster, 14 % elastà.\nLongitud del tir de l'entrecuix: 56 cm


El BCIN acull aquest divendres 8 de gener un debat sobre el futur de C-31 i les potencialitats de Badalona amb la transformació urbana de l’autopista :: Notícies :: Ajuntament de Badalona\nL’alcalde Xavier Garcia Albiol clourà l’acte, que comptarà amb la participació dels experts Ramon Gras, David Martínez i Ana Miguel Moral i estarà moderat per la periodista Lídia Heredia\nEl debat comptarà amb la participació de Ramon Gras, investigador en urbanisme i innovació a Harvard i especialista en l’àmbit acadèmic en l’estudi de les transformacions urbanes i el seu impacte en ciutats americanes i europees; David Martínez, arquitecte i gerent de l’Institut Municipal d’Urbanisme de Barcelona; i Ana Miguel Moral, consultora especialista en transformació digital i sostenibilitat a l’àmbit urbà. L’alcalde Xavier Garcia Albiol serà l’encarregat de cloure l’acte, al voltant de les 18.30 hores. L’objectiu de la jornada és reflexionar sobre com l’urbanisme i la innovació poden transformar les ciutats i analitzar el cas concret de l’autopista C-31 i Badalona mitjançant la comparació amb altres experiències internacionals i locals.\nL’acte, que estarà moderat per la periodista Lídia Heredia, serà retransmès en directe per Youtube per tal d’arribar a totes les persones que vulguin participar i evitar la interacció social davant l’actual context sanitari. Durant l’emissió es podran fer arribar als ponents preguntes a través del xat de Youtube.\nBadalona, 4 de gener de 2021


Dia Mundial de Pregària 2022 - Església Evangèlica Tallers\nEl primer divendres de març, el moviment del Dia Mundial de Pregària s’uneix en oració i acció en les comunitats locals de tot el món. Aquest any no és diferent. Tornarem a pregar juntes aquest cop sí, a l’església de St. George.\nAl final del segle XIX, les dones baptistes dels EUA van començar a pregar i donar suport econòmicament a les missioneres escampades per tot el món. A poc a poc aquest moviment d’oració va anar creixent i ampliant-se, de manera que avui, en 140 països, al llarg de tot el món, se celebrarà aquesta litúrgia, preparada aquest any per les dones cristianes d’Anglaterra, Gal·les i Irlanda del Nord. A Espanya se celebra des de 1950. Va començar a l’Església Reformada Episcopal (Comunió Anglicana), i a l’Església Evangèlica Espanyola. Anys després es va incorporar també l’Església Catòlica Romana.\nAquest any t’esperem divendres 4 de març a les 19h a l’església St. George’s Church (carrer Horaci, 38 – Barcelona) per celebrar aquest dia dedicat a les esglésies d’Anglaterra, Gal·les i Irlanda del Nord.


HER Lighting - Legal notice\nTelèfon: +34 933 741 663 Fax: +34 933 741 664\nAquesta pàgina web (www.herlighting.com) que és propietat i responsabilitat de LED BCN LIGHTING SOLUTIONS, SOCIEDAD LIMITADA, ha estat creada i dissenyada per permetre l’accés i l’ús general per part de tots els usuaris d’Internet a la informació, activitats, productes i serveis diversos, propis o d’altri oferts per LED BCN LIGHTING SOLUTIONS, SOCIEDAD LIMITADA.\n3. Accés a la pàgina web www.herlighting.com\n4. Característiques del web www.herlighting.com\nL’ús de la informació i el contingut disponible a través de la pàgina no genera cap responsabilitat per part de LED BCN LIGHTING SOLUTIONS, SOCIEDAD LIMITADA. L’únic responsable de l’ús adequat i prudent de la informació que proporciona el web www.herilghting.com és l’usuari. En conseqüència, l’usuari eximeix de tota responsabilitat a LED BCN LIGHTING SOLUTIONS, SOCIEDAD LIMITADA per l’ús de la informació i el contingut disponible a través de la pàgina web que se’n pugui fer. Només l’usuari és responsable de l’ús adequat i prudent de la informació que proporciona la plana web. A més a més, l’usuari eximeix de tota responsabilitat a LED BCN LIGHTING SOLUTIONS, SOCIEDAD LIMITADA per qualsevol dany que es pogués produir, directament o indirecta, com a conseqüència de l’ús del servei.\n5. Ús de la pàgina web www.herlighting.com\n7. Enllaços d’altri a la pàgina web www.herlighting.com\nL’usuari d’Internet que vulgui introduir un link des de la seva pàgina web a la pàgina web www.herlighting.com haurà de demanar autorització prèvia i per escrit a LED BCN LIGHTING SOLUTIONS, SOCIEDAD LIMITADA. A més a més, haurà de complir les obligacions següents:\nL’accés al Portal web www.herlighting.com no implica l’obligació per part de LED BCN LIGHTING SOLUTIONS, SOCIEDAD LIMITADA de controlar l’absència de virus, cucs o qualsevol altre element informàtic damnós. Correspon a l’usuari, en tot moment, la disponibilitat d’instruments adequats per a la detecció i desinfecció dels programes informàtics damnosos.\nLED BCN LIGHTING SOLUTIONS, SOCIEDAD LIMITADA no es fa responsable dels danys produïts en els equips informàtics dels usuaris o d’altri durant la prestació del servei del Portal web de www.herlighting.com


Pedrosa intueix que aquest any es trencarà la seva ratxa triomfadora a MotoGP\nL'ADEU D'UN DELS MAGNÍFICS\nEl pilot català, de 33 anys, encadena 12 anys guanyant com a mínim un GP per temporada, una marca que ni tan sols té Rossi\n"He tingut molt males sensacions a totes les pistes i serà difícil guanyar a Malàisia o València", reconeix Dani\nKuala Lumpur (Enviado especial) - Dimarts, 30/10/2018 | Actualitzada 31/10/2018 - 09:22\nEl món de les motos, el Mundial, el pàdoc, la MotoGP i fins i tot ell mateix, tenen la sensació que el gran, l’immens, el tremend Dani Pedrosa (Sabadell, 29 de setembre de 1985) deixarà el campionat de la màxima categoria i la seva vida competitiva trencant la millor ratxa que mai cap pilot ha pogut assolir. Sí, cert, no en títols, ja que li faltarà el de la cilindrada reina (va ser campió de 125cc, el 2003 i bicampió de 250cc, el 2004 i el 2005), en el campionat del món al ser l’únic pilot que ha aconseguit guanyar, com a mínim, un gran premi cada any. Ni tan sols el gran Valentino Rossi ho ha aconseguit, ja que els seus dos anys a Ducati (2011 i 2012) van ser un autèntic fracàs, amb tan sols tres modestos podis.\nPedrosa, que en la seva temporada de comiat de l’equip Repsol Honda, no aconsegueix agafar les regnes de la RC213V i, per tant, amb prou feines està contribuint amb els seus resultats que Honda guanyi el Mundial de constructors, el que més li interessa, i el ‘team’ el campionat d’escuderies, va expressar els seus dubtes, a preguntes d’El Periódico, sobre la possibilitat, encara existent (queden dues carreres, Malàisia aquest diumenge i València, a mitjans de novembre), d’aconseguir aquesta victòria per poder tancar 13 anys formidables en MotoGP i 18 temporades en el Mundial de motociclisme, des del seu debut, el 2001 al Japó.\nUn any molt complicat\n“Aquest any està sent molt difícil. Estic tenint molt males sensacions en general amb la moto en gairebé totes les pistes. Mai m’he sentit còmode sobre la moto i mai ho he tingut tot al seu lloc, a més de les conegudes lesions, que segueixen allà. Això sí, l’actitud continua sent la mateixa, provant de lluitar i millorar la moto cada dia”r;, va comentar Pedrosa, que fa ja diverses carreres ha deixat de comptar amb l’ajuda de l’expilot català Sete Gibernau, que el va assessorar en la primera part del campionat, sense gaire sort. A la pregunta directa sobre si creia que podia guanyar a Sepang o a Xest, Pedrosa va ser molt clar: “Mai s’ha de perdre l’esperança, però, insisteixo, amb aquestes sensacions és més difícil pensar que pots guanyar. No sé si seré capaç de canviar-ho tot de cop en aquestes dues últims cites”r;. Diumenge, a Phillip Island, va caure i no va poder acabar la carrera.\nAl llarg d’aquesta temporada i, des de l’arribada del seu exmànager i protector, Alberto Puig, a la direcció esportiva d’Honda, el nom de Pedrosa ha anat en boca de tots. En els primers mesos, per si existia encara la possibilitat que renovés una temporada més, cosa que hauria pogut passar si el mallorquí Joan Mir hagués acceptat seguir un any més (2019) a Moto2, adquirir encara més experiència, i agafar l’Honda de Pedrosa el 2002. Però Mir va dir a Honda que volia fer el salt ja a MotoGP en una moto oficial i va acceptar l’oferta de Suzuki. Després, hi va haver la possibilitat que fos el pilot estrella de la nova i futura escuderia Petronas Yamaha de MotoGP. Tampoc va passar. A continuació, es va dir que Pedrosa es podia quedar com a provador d’Honda, però, al final, la sobtada i inesperada arribada del tricampió Jorge Lorenzo al ‘team’ Repsol Honda, va fer que Dani acceptés l’oferta de provador que li va oferir KTM, disposada a fer un salt més en la seva persecució de les grans marques japoneses.\n"Estimo les motos, és la meva passió, ho faig bé i per això vull contribuir a la millora de KTM a MotoGP. El risc sempre hi serà"\nPedrosa, que va fer la sensació que deixaria les motos després de fer-se molt mal i durant molt temps, ha decidit continuar jugant-se el tipus al convertir-se en el provador d’una marca que vol créixer. El risc és gairebé igual que continuar competint, la pressió, sí, moltíssim menor, però els provadors han de provar les peces i les evolucions de les seves motos al màxim, a altíssimes velocitats, altrament és impossible saber si la millora existeix o no.\n“Sempre que vas amb moto hi ha risc, això és clar, però has de trobar un equilibri. Les motos són la meva passió i és clar que he tingut moltes lesions, però m’agrada anar amb moto, ho faig bé i, tot i que sempre hi haurà risc, tampoc puc deixar d’anar amb moto per por de lesionar-me”r;, va assenyalar Pedrosa.\nDani Pedrosa saluda unes hostesses al podi d’Indianapolis el 2012. / GETTY / MIRCO LAZZARI\nFa la sensació, per tant, que Pedrosa mai s’ha plantejat, al llarg d’aquest difícil any, atapeït de dubtes i amb males sensacions i prestacions a la pista, la possibilitat de penjar el casc i dedicar-se a una altra cosa. “M’encanten les motos, és la meva passió des de petit i m’agrada anar amb moto. Sens dubte, acceptar ser provador de KTM és una manera diferent d’enfocar la meva professió, molt diferent, però tinc moltes ganes d’intentar-ho. Es tracta d’un projecte molt jove, els seus promotors tenen molta ambició i jo tinc ganes de saber si els puc ajudar a créixer”r;.\nUna vida més relaxada\nSobre quina pot ser la seva aportació (Pol Espargaró, pilot de KTM, diu que “coneixement i experiència”r;), Pedrosa assenyala: “Espero disfrutar amb aquesta nova feina i que ells puguin rebre part de la meva experiència, ajudant-los a millorar la moto en la direcció que ells esperen. KTM sempre ha creat projectes guanyadors, venen del motocròs, en què han triomfat, tenen molta experiència en les categories petites del Mundial, en què també han guanyat en Moto3 i Moto2, però en MotoGP encara no tenen aquesta experiència i veurem si els puc ajudar”r;.\nPedrosa està convençut que canviar el tipus de pressió, de tensió, d’estrès, de la responsabilitat que comporta pilotar per a una gran marca, l’obligació de guanyar, per ajudar a millorar, a evolucionar, una moto amb ambicions li farà bé, li millorarà la vida i, sobretot, li permetrà continuar vinculat a les motos, la seva passió, i a involucrar-se en un projecte nou, diferent. “El calendari dels tests, la manera d’enfocar els entrenaments, és diferent de la competició permanent. Per cert, no penso córrer cap gran premi com a convidat, cap. Això ja li ha quedat clar a KTM i, per tant, crec que tindré temps per fer altres coses al marge de les motos”r;.\n31 victòries en 12 anys a MotoGP\nDani Pedrosa va córrer, diumenge passat, a Phillip Island (Austràlia) el seu gran premi número 293. D’aquests, n’ha guanyat 54, ha aconseguit 49 ‘poles’, 64 voltes ràpides en carrera i 153 podis, és a dir, s’ha passat la meitat de la seva vida i la meitat de les seves carreres al calaix.\nPedrosa, creació d’Alberto Puig amb aquell campionat de promoció denominat Movistar Cup, és tricampió del món, ceptres que va aconseguir en tres temporades consecutives: el 2003, es va proclamar campió de 125cc i, en els dos següents anys, va dominar amb mà ferma la categoria de dos i mig.\nEl pilot català, de 33 anys (vuit més que el seu company d’equip i heptacampió, Marc Márquez, posseïdor de cinc títols de MotoGP), va estar a punt d’aconseguir el seu somni, ser campió de la màxima categoria en tres ocasions quan només va poder ser subcampió: el 2007, quan el títol va ser per a Casey Stoner, i el 2010 i el 2012, quan el campió va ser Jorge Lorenzo.\nLa ratxa triomfadora, mai aconseguida per ningú a MotoGP, en què fins ara sempre ha guanyat com a mínim un GP per temporada, és aquesta: 2006 (2 victòries), 2007 (2), 2008 (2), 2009 (2), 2010 (4), 2011 (3), 2012 (7), 2013 (3), 2014 (1), 2015 (2), 2016 (1) i 2017 (2).\nTemes: Dani Pedrosa