enigmística: de juliol 1990\ndissabte, 21 de juliol de 1990\nAutopistes de signes\nAra que l'estiu envaeix els nostres hàbits amb l'absurda novetat del viatge, les autopistes adopten una nova dimensió en la vida de molts viatgers. Perden aquella emprenyadora imatge de trànsit que les va generar i es disfressen de metro interurbà, amb les seves parades i els seus transbordaments, fins i tot amb les seves monumentals taquilles de peatge. Hi ha qui les travessa com qui fa una gimkana. Recorren uns quilòmetres, hi reposen, hi mengen, fan fotos i hi dormen. La seva xarxa és internacional i l'estoc de signes conforma un llenguatge gràfic gairebé invariable. Potser per això els transeünts ens hi sentim còmodes i segurs, gairebé empesos a jugar amb elles.\nEn un dels seus darrers llibres, el gran cronopio Julio Cortázar portava el joc de l'autopista fins a les darreres conseqüències. Los autonautas de la cosmopista és un dietari sensacional d'un viatge entre París i Bordeus que transgredeix l'essència de l'autopista: la velocitat. Julio Cortázar i la seva última esposa Carol Dunlop fan el trajecte esmentat en més de trenta dies. S'aturen cada jornada en dues àrees de servei-repós (de les franceses) i fan vida campestre entre el tràfec general. Alguns amics, convenientment alliçonats, els fan visites efímeres per les entrades pertinents de l'autopista i aprofiten per proveir-los de tot allò que la parella necessita. La vella Volkswagen es transforma en una llar mòbil que es mou a deshora entre els signes funcionals de l'autopista. El joc esdevé força excitant.\nFa uns mesos, en una de les tertúlies que en Jordi Vendrell condueix a Catalunya Ràdio, la Isabel-Clara Simó comentava que una de les principals diversions dels seus fills durant els trajectes per autopista era agafar les lletres de les matrícules dels companys de viatge i imaginar-ne un significat ocult. B-JD, per exemple, podia esdevenir la "Brigada de Joves Desocupats". En Tísner, que també era present, va assenyalar que a ell sempre li havia agradat jugar amb els signes de la carretera i recordà un bifront fantàstic que pot provocar molts accidents entre els enigmistes més aviciats. Si capgireu el rètol del contingut "Stop", us adonareu que apareix un alegre "Pots" que podria arribar a tenir conseqüències funestes.\nEls nord-americans, sempre tan cofois, s'han inventat un nou joc d'autopista. El Pangrammatic Highway (joc introduït per Udo Pernisz l'agost de 1988) consisteix a trobar totes les lletres de l'alfabet (pangrama) en tota mena de signes i rètols visibles des d'una autopista. Poden ser rètols oficials, publicitaris o qualsevol mena d'indicatiu, sempre que siguin estàtics. Queden per tant, excloses totes les matrícules dels altres automòbils i els rètols dels camions. Per jugar al Pangrammatic Highway cal anar dalt d'un cotxe i anotar les inscripcions que porten les lletres que ens manquen per completar l'alfabet. Com en els pangrames convencionals, es tracta de trobar-les totes amb la major brevetat. És clar que els pangrames es mesuren per llargada de lletres, i aquesta autopista pangramàtica es mesura en milles. El millor recorregut és, evidentment, el més curt.\nFins ara, la recordwoman del joc és Faith W. Eckler (editora de la revista especialitzada en jocs logològics "Word Ways"). La Eckler trobà un trajecte pangramàtic de 2,4 milles per l'autopista I-95 de Maryland en direcció sud, un altre de 1,7 per la I-80 a l'alçada de Paterson i finalment l'imbatut Pangrammatic Highway de només 1,3 milles per la "Interstate New Jersey 80" en direcció a l'oest. Els rètols escollits foren Interstate New Jersey 80, Squirrelwood Rd., West Paterson, Paterson, Exit 25 mph, Bridge freezes before road surface, Passaic River, No trucks in left lane. Tot l'alfabet en menys de 2 km. Bingo!\nEl problema més difícil d'aquests pobres nord-americans sembla ser la lletra J. Potser si de tant en tant agafessin el Lincoln i la llibreteta i es plantessin a La Jonquera la vida els resultaria més planera.\n· Màrius Serra , 21.7.90\nAcabàvem el darrer article amb un anagrama dedicat a l'escultor més vituperat del país que feia "Josep Maria Subirachs = Boc, ja hissa més púrria!". Precisàvem també que boc, a banda de "víctima expiatòria" i "cabró", volia dir "got de cervesa". De manera que l'insult era relativitzable per la via semàntica. Poca broma amb la polisèmia i l'homofonia. Recordo que un amic advocat em contà una vegada que havia presentat un recurs davant d'un jutge amb qui topava constantment, i reblà en espanyol que el presentava por huevos. El jutge amenaçà amb processar-lo per desacatament al tribunal i l'advocat el desafià obertament. Després va resultar que el RDAE (un diccionari d'espanyol que als jutjats tenen per constitucional) feia constar l'entrada huebo: necesidad. De manera que el jutge es va haver de mossegar la llengua i el calembour espanyol a partir de l'alçada de la be va assolir el seu objectiu desestabilitzador.\nLa duplicitat de significats dóna moltes sorpreses perquè permet els provocadors vocacionals tirar la pedra impunement sense haver d'amagar la mà. Els historiadors de la llengua assenyalen que la terminologia religiosa en va plena, d'aquestes duplicitats. I que cadascú en tregui les conclusions que vulgui. El cert és que per "escatologia" entenem tant "doctrina sobre la renovada existència del món i de l'home a la fi de la història i més enllà de la mort" com "manifestació escrita de qui es complau malatissament a contemplar o tocar els excrements i a parlar tothora d'ells". També el teisme amaga una sorpresa. Amb "teisme" designem tant la "doctrina que afirma l'existència d'un Déu personal creador i provident" com un "estat patològic produït per l'abús del te", de manera que descobrim encantats que els britànics, més que no anglicans, són una colla de teistes.\nAquestes contradiccions desesperants per a qualsevol ment benpensant ens porten a una bella figura retòrica. Una mena d'antítesi que confronta paraules de significat oposat i teòricament excloent. Fosca claror, com si diguéssim. El nostre món actual en va ple, d'oximorons. Si mai proveu de comprar un automòbil, us trobareu que els venedors ofereixen un model base i diverses opcions de millora. Però quan furgueu una mica us adonareu que algunes d'aquelles opcions són obligatòries. Què vol dir, una "opció obligatòria"? Doncs això mateix, sou just al davant d'un oximoron (oxys "agut", moros "estúpid").\nD'oximorons se n'han fet en tots els camps. Uns famosos versos dantescos de Pier della Vigna fan: "L'animo mio, per disdegnoso gusto,/ credendo col morir fuggir disdegno,/ ingiusto fece me contra me giusto". "Disdegnoso gusto" és un oximoron proper a "amarg plaer". Moltes de les il.lustracions dobles del genial M.C. Escher no són altra cosa: diables negres sobre àngels blancs que es contradiuen i esdevenen indestriables. De fet, els primers oximorons grecs eren medallons que mostraven una certa convivència entre el bé i el mal, com el Ying i el Yang dels orientals.\nPer la seva banda, l'obscur Fernando Pessoa va construir un dels oximorons més monumentals. La seva peça breu anomenada O banquerio anarquista és un exemple magistral de creació a partir de l'antítesi. El vell anarquista argumenta cruament que l'única possibilitat que li resta de mantenir la seva antiga militància és l'activitat bancària, al pòl oposat de l'acràcia. La magnífica conversa sofista de cafè va farcida d'argumentacions i raonaments lògico-deductius que acaben per dibuixar, amb més precisió encara, la paradoxa genial que la genera. Potser per això, cada vegada que algú defensa el "servei militar", parla de la "Unió Soviètica" o teoritza sobre l'"Estat del benestar", un estrany flaire a amanida grega i souvlaki ens envaeix la pituïtària amb la seva feble fortor.\n· Màrius Serra , 14.7.90\ndissabte, 7 de juliol de 1990\nJosep Maria Subirachs!!\nA iniciativa àrtica l'insigne picapedrer de la nostra obra inacabada més interessant serà vituperat en públic el proper dimarts 10 de juliol. Els insults es formularan des d'un speaker's corner alçat davant per davant de la monumental façana que l'insultat agença. Alguns dels més afortunats ja han circulat per la premsa ("fas la feina dels coloms", "cagada família", "la família és sagrada, feu-ne fora l'avortista")... D'altres s'estrenaran en rigurosa exclusiva la mateixa nit. Gent tan diversa com l'Antoni Tàpies, l'Oriol Bohigas, en Joan Brossa, en Ramon Barnils, en Perejaume, en Quim Monzó o La Fura dels Baus s'han adherit cofois a la convocatòria d'en Vicenç Altaió. La iniciativa ha creat una onada d'unanimitat impensable, molt major de la que qualsevol acte públic de lloança ha assolit mai des de l'afer Banca Catalana.\nPerò l'insult és un gènere difícil que va més enllà del simple fill de puta a l'àrbitre del Barça-Madrid. Ja ho deia en Salvat-Papasseit; el millor parlar sempre és agre-dir. L'insult insuls és molt més abominable que la tòpica floreta que relaciona dones i trens. A més, a aquestes alçades, potser el pitjor insult que podria rebre el Subi fóra l'indult, o tal vegada un panegíric desfermat. Em consta que de temptacions no n'han mancat. Per això -i perquè un senyor que afirma haver nascut nou mesos després de la mort d'en Gaudí amb un somriure maliciós ha de ser sensible a la màgia dels mots- hem començat a barrejar les lletres que el distingeixen entre els altres mortals, a veure si l'exercici anagramàtic comportava alguna sorpresa.\nEls anagrames del màster "Josep Maria Subirachs" són difícils per dues raons força concretes: la jota i la hac. Hi ha tres matèries bàsiques: temps, dinou fitxes d'Scrabble i molta paciència. A la llarga les lletres es reordenen amb una certa màgia i sorgeixen els missatges ocults. Ningú no en pot reclamar el copyright. Els rètols descoberts romanien impresos en la pròpia persona de l'insultat. L'enigmística arracona tota possibilitat d'eloqüència gratuïta.\nDe primer és el propi il.luminat qui parla: "Sóc saharià impúber. J.S.". L'especial heterodòxia que caracteritza tot anagrama (recordem l'afortunat "Salvador Dalí=Avida Dollars" d'André Breton) permet interpretacions diverses. Aquest primer anagrama signat podria figurar en qualsevol antologia de boutades il.lustres. Però és innocu. Una altra via anagramàtica ens portaria a relacionar la víctima amb altres personatges amb intencions perverses. Així, "Brossa" és un mot possible amb les lletres del màster, però "Tàpies", "Monzó" o "Bohigas" no. Llàstima que "Samaranch" per una ena i "Pujol" per una ela restin exclosos dels possibles personatges infiltrats. En canvi, en plena eufòria dels tirants, el fabricant de figures cantelludes pot ser qualificat d'"Ausiàs March sobre jip". L'anacronisme i les errades de script a què ens té acostumats justificarien l'anglicisme.\nEncara que no ho sembli, les possibilitats d'elaborar anagrames amb vint-i-nou lletres són enormes. Quan la llista d'anagrames inconnexos i absolutament injustificables que m'anaven sorgint semblava haver esgotat totes les solucions enginyoses, la màgia va reaparèixer amb més força i me'n sorgiren dos que apugen el to i l'apropen al gènere de l'insult directe. D'una banda, "Ja ho escups amb ira, sir" pot fer referència a la pròpia escultura de la víctima expiatòria, després de l'allau de crítiques que desemboquen en aquest acte públic de greuge.\nD'altra banda, cada vegada que en Josep Maria Subirachs dóna per acabada una de les seves obres i la fa col.locar en la seva posició, els soferts veïns del barri més sagrat de Barcelona criden "Boc, ja hissa més púrria!". Evidentment, l'advocat de l'associació de veïns els ha assessorat davant el possible allau de querelles per difamació que prepara la víctima expiatòria (boc) amb una precisió semàntica clau: "boc", a banda de voler dir "cabró", significa també "got de cervesa".\n· Màrius Serra , 7.7.90\n▼ de juliol 1990 (3)


La Taula espera que la implementació de la RGC permeti reduir la taxa de pobresa a Catalunya | Taula d'Entitats del Tercer Sector Social de Catalunya\nInici Sala de premsaLa Taula espera que la implementació de la RGC permeti reduir la taxa de pobresa a Catalunya\nLa Taula espera que la implementació de la RGC permeti reduir la taxa de pobresa a Catalunya\nS'ha començat a tramitar a les oficines del SOC.\nLa Taula d’entitats del Tercer Sector Social de Catalunya, que agrupa 3.000 entitats socials, confia que la implementació de la Renda Garantida de Ciutadania, que es comença a tramitar avui permeti reduir els índex de pobresa a Catalunya en un futur proper.\nAmb la implementació de la Renda Garantida de Ciutadania Catalunya compta amb una nou instrument vàlid per lluitar amb suficiència contra la pobresa, l’exclusió social i per reduir els efectes de la precarietat laboral. Es tracta d’un canvi de sistema en la manera de les prestacions socials. A partir d’ara es garantiran uns mínims ingressos als més vulnerables. És per aquests motius, que des de la Taula del Tercer Sector s’espera que la implementació de la RGC permeti reduir els índex de pobresa al nostre país en un futur proper. Per la Taula del Tercer Sector, l’aprovació i implementació de la Renda Garantida de Ciutadania és la notícia de l'àmbit social més important dels últims anys.\nLes persones beneficiàries de la Renda Garantida de Ciutadania han de ser majors de 23 anys, no disposar d'ingressos, rendes o recursos mínims durant els sis mesos anteriors a la sol·licitud i no ser beneficiàries d'una prestació pública o privada de servei residencial. Alhora hauran d'estar empadronades a Catalunya i tenir-hi residència durant els 24 mesos anteriors a la sol·licitud, així com no disposar de propietats a banda de l'habitatge habitual. En aquesta primera fase, la RGC només serà compatible amb les rendes de treball a temps parcial de famílies monoparentals. Per a les entitats socials catalanes que atenen a milers de persones en risc d’exclusió, la implementació de la RGC és una “excel·lent notícia” que permetrà millorar les condicions de vida de moltes de les persones ateses i que es troben en una situació de vulnerabilitat.\nEl Govern ha contractat 403 nous professionals per atendre demandes d'informació, fer sol·licituds de la prestació i gestionar la Renda Garantida de Ciutadania. Des de la Taula del Tercer Sector esperem que les previsions del Govern per gestionar i tramitar els diferents expedients de la RGC siguin suficients i que permetin atendre amb agilitat i professionalitat a totes les persones i famílies que es beneficiaran d’aquesta nova prestació.\nTanmateix, des de la Taula del Tercer Sector seguirem insistint amb les dues principals reivindicacions relacionades amb aquesta llei: que s’actualitzi després de 7 anys l’IRSC i que caminem cap a la universalitat en la compatibilitat de les rendes del treball i la prestació de la RGC.\nEl dia que es comença a tramitar la RGC, la Taula del Tercer Sector vol ressaltar que si l’aprovació, i l’inici de la implementació, ha estat possible respectant l’esperit inicial de la ILP ha estat pel consens i la unitat mostrades per tothom: Comissió Promotora, entitats i agents socials, Govern, Grups parlamentaris, ajuntaments i món local... Segur que la RGC és un instrument millorable, però aquesta unitat que ens ha portat fins a la seva aprovació i implementació l’hem de mantenir en el seu desenvolupament. Hem d’exigir que l’aplicació de la RGC es realitzi amb el màxim de garanties cap a les persones que en seran perceptores.\nAlgunes dades de context:\n• Segons l’enquesta d’Idescat, el 19,2% de les llars catalanes estan en risc de pobresa, una xifra que ha augmentat molt lleugerament respecte l’any 2015 (19%).\n• El 60,9% de les llars catalanes han rebut algun tipus de prestació social durant el 2016. El percentatge, malgrat tot, ha anat a la baixa des del 2013.\n• 357.000 persones desocupades no cobren prestacions.\n• 90.800 llars no tenen cap persona perceptora d’ingressos.\n• Hi ha 157.400 habitatges amb tots els seus actius en situació de desocupació


Molins a Belltall, entre la Conca de Barberà i l’Urgell. S. IGLESIAS\nÉs sabut que Catalunya és una economia de petites i mitjanes empreses. Segons l’Anuari de la pime catalana, que va presentar la patronal Pimec el passat mes de juliol, les petites i mitjanes empreses donen feina a gairebé el 70% dels ocupats catalans. A més, segons aquest mateix informe, el sector de les pimes mostra un creixement constant i bons indicadors: cada any augmenta la seva taxa d’ocupació i la seva rendibilitat.\nÉs per aquest motiu que qualsevol element que pugui distorsionar-ne el bon funcionament és preocupant.\nSegons un altre estudi també elaborat per la patronal Pimec, les petites i mitjanes empreses catalanes i espanyoles paguen el rebut de la llum més car d’Europa. Els preus que van pagar les pimes de l’Estat per l’electricitat el 2017 eren un 24% més elevats que els de la mitjana de les grans economies, com ara el Regne Unit, França, Alemanya o Itàlia. Però per fer-se una idea del que això suposa, l’informe de Pimec també compara els preus que es van pagar a l’Estat amb els que paguen les empreses a Romania, l’estat amb la tarifa més barata i, en aquest cas, els costos a Espanya van ser un 140% superiors.\nD’aquest informe de Pimec se’n desprèn una altra conclusió en clau interna: que una empresa petita i amb poc consum paga fins a tres vegades més pel quilowatt hora (kWh) que una gran indústria. Durant el 2017 les pimes van pagar a 0,2325 euros el kWh, un 69% més del que va costar als grans consumidors. Espanya és el país on la forquilla de preus entre els grans consumidors d’electricitat i els petits és més ampla.\nEls costos de l’electricitat són un element clau per a la competitivitat de les empreses. Per tant, les pimes catalanes i espanyoles són menys competitives que les seves homòlogues europees per culpa de l’elevat cost de l’electricitat.\nEl fet de ser més o menys competitiu pot incidir en la decisió d’exportar. Segons l’economista Rafael Myro hi ha un 12% d’empreses catalanes que tenen capacitat per exportar i no ho fan.\nEls economistes han demanat a les pimes catalanes que augmentin la seva mida a l’estil de les petites i mitjanes empreses alemanyes per poder ser competitives i exportar. El mercat exterior va ser el que va salvar moltes empreses catalanes durant el devastador període de crisi econòmica que es va viure a l’Estat.\nEls governs d’Espanya i Portugal van analitzar dimarts passat l’augment significatiu dels preus majoristes de l’electricitat per als dos països i van acordar fer-ne un seguiment coordinat. El secretari d’estat d’Energia, José Domínguez Abascal, va dir que l’alça dels preus majoristes de l’electricitat en els dos països és una situació que “els ocupa i els preocupa”. També hauria de ser preocupació i ocupació del flamant ministeri per a la Transició Ecològica aquesta discriminació que pateixen les petites i mitjanes empreses catalanes i espanyoles, ja que són un dels motors de l’economia.\npimes electricitat llum


Més de 900.000 catalans segueixen la nit electoral de TV3\nLa Sexta, segona opció a Catalunya i primera a Espanya\nL'especial eleccions de TV3 va superar els 900.000 espectadors / TVC\nBarcelonaL'especial 'E15' de TV3 i el 3/24 va ser, amb diferència, l'opció preferida pels catalans per seguir la nit electoral d'aquest diumenge. El programa es es dividir en diversos blocs, i el que es va emetre entre les 20.50 i les 23.20, durant els quals es van donar a conèixer la major part dels resultats, va sumar 927.000 espectadors i un 29,6% de quota de pantalla entre TV3 i el 3/24, de manera que es va convertir en l'emissió més vista del dia. El segon lloc del rànquing el va ocupar el bloc anterior, centrat en el sondeig (de 19.30 a 20.40), que va reunir 447.000 persones i va fer un 'share' del 20,9%. Pel que fa al bloc d'anàlisi, que va començar a les 23.30 i va acabar passada la 1.00 de la matinada, va tenir 356.000 seguidors i un 18,3% de quota.\nLa segona cadena més seguida per informar-se de l'evolució de l'escrutini va ser La Sexta, amb 244.000 espectadors i un 10,4% de 'share' –tot i que va quedar per darrere de Telecinco, que va arribar als 270.000 seguidors i al 12% de quota amb el debat de 'Supervivientes'–. L'especial de 8TV (amb 141.000 espectadors i un 5,5%) va disputar a La 1 (134.000 i un 5%) el tercer lloc entre les cadenes que feien el seguiment de la nit electoral. Cuatro i Antena 3 van quedar molt per darrere, empatades amb 82.000 seguidors i un 3% de 'share'.\nPel que fa al conjunt de l'Estat, l'especial d''Al rojo vivo' que va oferir La Sexta es va imposar a tots els seus rivals i va liderar el 'prime time' i el conjunt del dia amb 2.422.000 espectadors i un 16% de quota de pantalla. 2.222.000 persones van preferir veure 'Supervivientes', segona opció de la franja amb un 15%, mentre que la segona opció pel que fa al seguiment de l'escrutini va ser La 1, amb 1.373.000 seguidors i un 8% de 'share'. Antena 3 va reunir 1.050.000 persones (6%), i Cuatro es va quedar amb 727.000 (4,3%).


El gran error de les esquerres independentistes – Pensament crític\nEstás leyendo: El gran error de les esquerres independentistes\nJuny 27, 2019 Juny 28, 2019\nProcedeixo d’una família represaliada per la seva lleialtat cap al projecte democràtic republicà que fou derrotat per l’alçament militar feixista que va sotmetre Espanya a una de les dictadures més cruels que hagin existit durant el segle XX a l’Europa Occidental (per cada assassinat polític del règim de Mussolini, el de Franco en va cometre 10.000, i és avui el país del món, després de Cambodja, que té un percentatge més gran de persones desaparegudes per causes polítiques). Seguint el compromís amb la llibertat, la democràcia i la justícia social dels meus antecessors, vaig participar en la lluita antifeixista des de ben jove, i vaig participar i ajudar més endavant, quan es va establir la democràcia, partits polítics i moviments socials progressistes compromesos a millorar la qualitat de vida i el benestar de les classes populars d’aquest país. Crec haver demostrat així al llarg de la meva vida el meu compromís amb Catalunya i amb la resta d’Espanya (veure "Una breu història personal del nostre país: entrevista a Vicenç Navarro d'Elvira de Miguel", a www.vnavarro.org).\nA causa d’aquesta biografia crec que és important assenyalar que, tot i considerar-me català i sentir-me també espanyol, entenc bé que una minoria molt gran (que assoleix gairebé la meitat de la població que viu i treballa a Catalunya) estigui a favor de la seva independència, i desitgi la secessió de Catalunya de la resta d’Espanya. Era previsible (i així ho vaig indicar en el seu dia) que quan l’Estatut de Catalunya (proposat pel Parlament català l’any 2005, modificat i retallat per les Corts espanyoles l’any 2006, i aprovat en referèndum mesos més tard per la població catalana) fou vetat en parts importants del text (com en el reconeixement de Catalunya com a nació) per part del Tribunal Constitucional, augmentaria ràpidament i exponencialment el suport a la causa independentista. Era fàcil d’entendre, doncs, que el rebuig del Tribunal Constitucional a aquesta proposta d’Estatut (en què es reconeixia i promulgava la plurinacionalitat de l’Estat espanyol) generaria aquest auge del sentiment secessionista. Era igualment previsible que la recent repressió de l’Estat central vers els dirigents dels partits independentistes (mitjançant el seu empresonament o forçament a l’exili) estimularia també l’expansió del moviment independentista. En ambdós casos, la causa principal del gran auge d’aquest moviment ha estat el comportament de l’Estat espanyol, conseqüència d’una transició immodèlica de la dictadura a la democràcia. Aquesta transició no fou resultat d’un trencament amb l’Estat anterior, sinó una modificació i obertura molt important i significativa del règim anterior, que el va convertir en un Estat democràtic però que va conservar en molts dels seus aparells (inclosos els de seguretat i la judicatura) una cultura franquista repressiva (per a documentar-se sobre aquesta observació, veure el meu llibre Bienestar insuficiente, democracia incompleta. Sobre lo que no se habla en nuestro país, Anagrama, 2002).\nLa repressió de l’Estat espanyol sobre els dirigents independentistes\nHavent subratllat el caràcter repressiu de l’Estat espanyol com a causa principal de les tensions interterritorials existents a Espanya, cal reconèixer també que la declaració unilateral d’independència (DUI) de Catalunya, proposada pel bloc independentista i aprovada per ell al Parlament de Catalunya, en contra del desig de la majoria de la població catalana (justificant-se en un "mandat" basat en un suposat "referèndum" realitzat l’1 d’octubre del 2017 que, en realitat, no reunia les condicions que requereix un referèndum), va ser un acte d’insensibilitat democràtica que requeria sancions politicoadministratives inclosa (si calgués) la inhabilitació dels seus dirigents per ocupar càrrecs polítics, tot i que no haurien hagut d’incloure mai el seu empresonament o d’altres mesures que forcessin el seu exili. La desmesura en la repressió de l’Estat central i el seu enjudiciament són profundament antidemocràtics, com he indicat en un paràgraf anterior, fruit de característiques del règim anterior. És més que una coincidència que el mateix Tribunal Suprem que els ha estat jutjant hagi permès a un partit (Vox) clarament identificat amb la dictadura franquista a Espanya actuar com a acusació popular. I ho és també que en aquestes mateixes dates, el mateix Tribunal Suprem reconegués el General Franco com a legítim cap de l’Estat des del mateix any 1936 en què es va dur a terme el cop militar feixista liderat per aquest personatge (que és el responsable del major número d’assassinats polítics contra espanyols que hi hagi hagut en aquest país), el qual encara gaudeix d’un monument (El Valle de los Caídos) com a homenatge, quelcom impensable a qualsevol altre país democràtic europeu que hagués tingut en el seu passat un règim feixista o nazi similar al que va patir el nostre país.\nEl fet que el principal adversari d’un desenvolupament més gran de la democràcia a Espanya continuï sent l’Estat borbònic espanyol (la qual cosa no vol dir que l’Estat actual sigui igual que l’anterior, com sistemàticament es manipula i s’interpreta, sempre que se subratllen els elements de continuïtat entre l’Estat borbònic actual i l’anterior) pot justificar la realització d’actes de desobediència civil, que lògicament i previsible generaran una sèrie de sancions per part de l’Estat. Però en una societat amb més maduresa democràtica, la desobediència civil no comportaria aquest tipus de sancions, com ara l’empresonament dels dirigents independentistes i el seu enjudiciament criminal. Repeteixo que existeixen sancions politicoadministratives a qualsevol sistema democràtic que fan innecessàries les mesures emprades pel sistema judicial espanyol, clarament desproporcionades. De la mateixa manera que les càrregues policials realitzades per aplacar la protesta civil contra l’Estat borbònic l’1 d’octubre del 2017 (en la qual vaig participar) van ser desmesurades i profundament antidemocràtiques, el enjudiciament dels presos polítics també és desmesurat i profundament antidemocràtic.\nPerò no es pot ignorar, en la necessària protesta en contra de l’enjudiciament de la política, el comportament antidemocràtic dels polítics independentistes que va originar aquesta denunciable repressió\nAra bé, un cop subratllat que cal denunciar la repressió antidemocràtica de l’Estat, també cal criticar el comportament antidemocràtic de l’estratègia del "procés" independentista en el seu intent de declarar la independència unilateral via exprés, sense comptar amb el suport majoritari de la població catalana. Qualsevol persona amb consciència democràtica ha de ser crítica amb el comportament dels dirigents dels partits independentistes, sense que això impliqui (com constantment fan els independentistes) que amb aquesta denúncia s’estableixi una equidistància en l’atribució de responsabilitats per la situació asfixiant en què es troben Catalunya i la resta d’Espanya. En aquest sentit, em amplis cercles de la intel·lectualitat catalana hi ha una excessiva tolerància, fins i tot simpatia, cap al comportament dels partits independentistes (PDeCAT i ERC, inclosa també la CUP en moltes dimensions), les pràctiques dels quals han estat clarament antidemocràtiques i han causat un gran dany a les classes populars catalanes, i fins i tot a la seva pròpia causa, tant la independentista com la sobiranista. Aprofito per aclarir que sobiranisme és defensar la capacitat d’escollir el tipus de relació que existeix entre Catalunya i la resta d’Espanya, i la secessió és una alternativa, però no l’única. Això vol dir que tot independentista és sobiranista, però no tot sobiranista és independentista. Les enquestes semblen assenyalar que la majoria de la població a Catalunya està a favor del dret a escollir, o, com es coneix a Catalunya, dret a "decidir", tot i que no escolliria necessàriament la secessió com a alternativa preferida.\nEl dany causat a les classes populars per part del "procés" independentista unilateral "exprés"\nHe documentat extensament com les polítiques públiques i els pressupostos dels partits governants independentistes (CDC -després PDeCAT- i ERC) han tingut una clara orientació neoliberal a l’incloure retallades de despesa pública que han empobrit enormement els serveis públics de l’Estat del benestar català (veure "L’enorme sofriment causat pel neoliberalisme i els seus responsables", Públic, 25.03.19, i "Com els ‘superpatriotes’ d’ambdós costats oculten l’enorme crisi social que han creat", Públic, 20.03.19). El partit hegemònic (CDC, avui PDeCAT) dins del bloc independentista també va donar suport a la reforma laboral que va causar l’enorme precarietat i deteriorament del mercat de treball. És, doncs, més que sorprenent que partits i moviments que s’autodefineixen d’esquerres catalanes donin suport al "procés" independentista, liderat per aquesta formació política. Avantposar el tema nacional a tota la resta ha tingut un impacte summament negatiu en el benestar de les classes populars a Catalunya, una de les primeres víctimes del protagonisme del "procés" independentista. En realitat, és sorprenent la manca d’atenció a l’anàlisi de les conseqüències del "procés" en la qualitat de vida de les classes populars de Catalunya i de la resta d’Espanya. Cal preguntar-se, repeteixo, quin nivell de qualitat de vida i benestar tenien les classes populars catalanes (i espanyoles) abans del "procés" que els va ser imposat, i ara. I també és important preguntar-se si aquests partits estan més a prop d’aconseguir la independència de Catalunya ara que abans que comencés el "procés". Aquestes són preguntes que es poden respondre en base a dades empíriques que ja existeixen.\nI aquestes dades mostren clarament que la situació social i els serveis i transferències de l’Estat del benestar a Catalunya s’han deteriorat, en part a causa de les polítiques neoliberals imposades a la població pels partits independentistes governants (en aliança amb els partits governants a Espanya), fet que està sent ignorat o ocultat per la centralitat del "procés" independentista en la vida política i mediàtica del país. Aquí rau la importància d’analitzar els arguments dels partits i moviments independentistes, un per un.\nLa reactivació de les forces reaccionàries a Espanya\n1. - L’estratègia reflectida en el "procés", a favor de la independència unilateral via "exprés", assumeix que el conflicte entre el govern català independentista i l’Estat espanyol és, en realitat, un conflicte (negociable, segons la tesi processista) entre Catalunya (suposadament desitjosa d’aconseguir la secessió) i Espanya (suposadament impossible de canviar). Aquest supòsit ha comportat una revifada de les dretes uninacionals borbòniques espanyoles, amb la irrupció de Vox i la seva enorme influència sobre les altres dues dretes: PP i Ciutadans. Avui hi ha milers de municipis, inclosos alguns dels més grans com Madrid, on la ideologia feixista, continuadora del règim dictatorial anterior, és presentada i promoguda explícitament i sense embuts per representants polítics escollits. I els polítics de les dretes majoritàries s’han mogut encara més a la dreta, tant en termes econòmics com nacionals, durant aquest últim període d’agitació nacional. Aquesta situació i percepció (segons les últimes dades del CIS) s’ha produït fins i tot més a Ciutadans, partit que ha fet del seu antiindependentisme el seu principal eix doctrinal (juntament amb el seu neoliberalisme). Una mica igual passa amb l’acceptació de la Monarquia que, tot i haver baixat des de fa vint anys, ha vist una reversió a partir (segons el mateix CIS) de 2014, i ha pujat la seva popularitat, com a garantia de "la unitat d’Espanya". Aquestes i moltes altres dades mostren que l’argument dels partits o moviments independentistes radicals que sostenen que el "procés" està debilitant l’Estat central, deslegitimant-lo i preparant el seu col·lapse, no té evidència que ho confirmi. Ans al contrari, la radicalització de les forces reaccionàries a la resta d’Espanya ha augmentat enormement, i ha arribat a l’extrem que postures sexistes, homòfobes, racistes i classistes s’estan defensant obertament a institucions i espais públics, i han fins i tot legitimat el discurs feixista.\n2.- Avui, la defensa de la plurinacionalitat a Espanya és més difícil que abans, i ha significat un cost elevat per a les forces polítiques espanyoles que l’han defensat, com Podemos abans i Unidas Podemos (UP) ara. Part del descens del suport a UP es deu precisament a la seva defensa del plurinacionalisme, que es presenta des dels mitjans d’una manera manipulada i errònia com a promoció i/o defensa de l’independentisme. Això també ha passat a Catalunya, on la classe treballadora va deixar de donar suport a Unidas Podemos (UP) i va donar el seu vot (en les autonòmiques) a Ciutadans abans, i al PSC ara, percebuts ambdós com a els partits més antiindependentistes, confonent sobiranisme i el suport a la plurinacionalitat d’Espanya amb l’independentisme.\nGrans errors del "procés" independentista "exprés"\n3.- En lloc d’acceptar que el seu projecte (canviar Catalunya) requereix un canvi a Espanya, els partits indepndentistes, incloses les seves esquerres, van considerar que podrien canviar Catalunya sense que canviés Espanya, fins al punt d’aconseguir la independència sense això. És més, l’estratègia del "procés" es basava precisament en la promoció de la idea que canviar Espanya era impossible, projectant-ne una imatge antipàtica, arribant fins i tot a considerar els partits d’esquerres com Unidas Podemos, favorables al plurinacionalisme, com a un dels seus principals adversaris. Vegin, per exemple, 1) l’oposició d’ERC a les principals propostes del govern d’En Comú Podem a Barcelona; 2) les recents declaracions del portaveu d’ERC, Gabriel Rufián, celebrant el suposat "col·lapse" d’Unidas Podemos, i 3) la postura hostil de la televisió pública catalana, TV3 (abusivament instrumentalitzada pel govern independentista), cap a Unidas Podemos a nivell estatal i cap a En Comú Podem a Catalunya, que va assolir la seva màxima expressió en el programa "intel·lectual polític" dels dissabtes (en horari de màxima audiència), Preguntes freqüents -FAQS-, que va dedicar tot un programa a criticar hostilment Podemos, amb la col·laboració de representants de l’esquerra més afí a l’independentisme, com ara Albano Dante (que va ser rebutjat gairebé unànimement per la gran majoria del màxim òrgan decisori de Podem Catalunya, l’Assemblea Ciutadana, per la seva proximitat amb el "procés" i al qual, des d’aleshores, es proveeix de grans caixes de ressonància als mitjans públics d’informació de la Generalitat de Catalunya per a promoure el seu antipodemisme) i Josep Maria Antentas, dirigent de Revolta Global, conegut per la seva hostilitat cap a aquest espai polític. No es va convidar ningú de Podem Catalunya, i la persona responsable d’aquest programa va mentir quan va dir que sí que els havien convidat. Ambdós ponents van assenyalar que Podemos ja havia desaparegut i perdut tota influència, precisament en el mateix moment en què el govern Sánchez estava proposant el pressupost més social des de feia vint anys, resultat d’un pacte amb Unidas Podemos (UP).\n4.- Avantposar el tema nacional en la seva estratègia sobre qualsevol altre tema s’estén i alimenta amb les tensions interterritorials de caràcter nacionalista, i ignora l’enorme crisi social que viu Catalunya i la resta d’Espanya, que queda totalment relegada, quan no ocultada, pel tema nacional (l’evidència mostra que gairebé la meitat de la joventut a Catalunya i a la resta d’Espanya no viuran millor que els seus pares, dada ignorada pels establishments polítics i mediàtics del país). El rebuig dels partits independentistes a aprovar el pressupost de l’Estat del govern Sánchez, resultat del pacte amb UP (pressupost que hauria millorat considerablement el benestar i la qualitat de vida de les classes populars espanyoles, incloses les catalanes), al no aconseguir un compromís del govern Sánchez per fer un gest a favor dels presos (mitjançant una petició a la Fiscalia de rebaixa de les acusacions), n’és un exemple. Aquesta decisió de no donar suport al pressupost va ser, a més de negativa per al benestar de la majoria de les classes populars catalanes i espanyoles, enormement maldestre. Si els presos polítics haguessin aconsellat als partits independentistes donar suport al pressupost, indicant que ho feien per afavorir el benestar de les classes populars de Catalunya i d’Espanya, haurien aconseguit una enorme simpatia popular, no només a Catalunya, sinó també a la resta d’Espanya, simpatia necessària per a poder establir un programa d’aliances amb les esquerres espanyoles en un projecte comú: el canvi profund d’Espanya, sense el qual és impossible fer un referèndum a Catalunya.\nEl classisme de la seva estratègia\n5.- Una altra característica de les polítiques públiques del "procés", que compta amb el suport de les esquerres independentistes, ha estat el seu classisme, amb una previsible falta d’atenció al drama social que viuen les classes populars a Catalunya, al qual han contribuït les polítiques neoliberals del govern de Junts per Catalunya –JxCat– (hereus del pujolisme), imposades amb el suport d’ERC. Les dretes nacionalistes catalanes (avui independentistes) han estat responsables de la polarització per classe social dels serveis de l’Estat del benestar, com els serveis sanitaris i els serveis educatius. Catalunya és una de les parts d’Espanya on la sanitat i l’educació privades (subvencionades amb fons públics) estan més esteses a costa d’un subfinançament de la sanitat i de l’educació públiques. Aquesta polarització de l’educació ha comptat també amb el suport, paradoxalment, de partits d’esquerres –com el PSC, durant la conselleria del Sr. Ernest Maragall, aleshores del PSC i ara d’ERC–. Aquest últim partit, avui en coalició amb JxCat al govern català independentista, és responsable d’Educació, i ha proposat mesures d’externalització dels serveis públics (incloses l’educació i la sanitat) que polaritzaran encara més l’escola catalana. Cal subratllar que, en sanitat, el govern independentista ha estat el més privatitzador d’Espanya.\nAquesta polarització dels serveis afavoreix les classes de rendes superiors a costa del benestar de les classes populars. Aquesta polarització social coincideix, alhora, amb una polarització en el tema nacional. Les dades mostren una clara polarització pel què fa a les simpaties o antipaties de la població catalana cap a l’independentisme, la qual cosa apareix amb tota claredat a Barcelona. El vot independentista, tot i ser minoritari a tots els districtes de la ciutat de Barcelona, és molt menor als districtes de nivell de renda inferior a la mitjana de la població barcelonina que als districtes de renda superior (a excepció de Sants-Montjuïc i Ciutat Vella).\n6.- La utilització de la causa de defensa dels drets humans per promoure la causa independentista és una altra constant en les seves postures. Els partits independentistes fan servir sistemàticament la necessària defensa dels drets humans (mitjançant la denúncia de l’empresonament dels presos polítics) per promoure el secessionisme, i acusen d’ambivalència aquelles forces polítiques que defensen el primer però no el segon, acusació que aboquen constantment sobre Unidas Podemos i En Comú Podem (alhora que confonen defensa dels drets humans amb independència). Aquesta acusació, feta per l’Albano, l’Antentas i moltes altres persones d’esquerres independentistes o pròximes a l’independentisme, és insistent, resultat d’un intent sectari d’utilitzar, com ja he indicat, una causa (la defensa dels drets humans) per promoure’n una altra (l’independentisme).\nL’escassa sensibilitat democràtica dels dirigents independentistes\n7.- Cal afegir al que s’ha dit anteriorment la seva arrogant i ofensiva presentació d’ells mateixos. Els independentistes, incloses les seves esquerres, es presenten constantment com als autèntics catalans, els més patriotes, els més demòcrates, i divideixen Catalunya entre els "demòcrates" i els "no demòcrates", divisió que ha assolit uns extrems absurds. Vegin les frases aparegudes al programa d’en Xavier Graset a TV3 (que rep 100.000 euros de fons de la televisió pública de la Generalitat com a salari), com ara "A Madrid governaran els del 155, el feixisme en estat pur. Una distància de 625 quilòmetres en cotxe i més de 50 anys. Un mateix país? Bah! La capital de Catalunya necessita ser efectivament independentista!", o "Colau es truca amb l’Ibex 35?".\n8.- La seva suposada superioritat democràtica perd credibilitat amb les seves practiques antidemocràtiques. Defensen el "procés" com a fruit del seu suposat compromís democràtic, que violen constantment. Un exemple, entre molts d’altres, són les primeres declaracions que va fer el candidat d’ERC a l’alcaldia de Barcelona, Ernest Maragall, que va ser el candidat que va aconseguir més vots (només 4.833 més), quan va dir que el seu desig més gran era transformar Barcelona en la capital de la inexistent República Catalana, quan la majoria de barcelonins no són independentistes. La limitada cultura democràtica d’aquests partits és precisament la seva principal característica. Una altra prova de la seva manca de compromís democràtic és l’abusiva i asfixiant monopolització de tots els mitjans de comunicació públics de la Generalitat per part del bloc independentista, una manipulació extrema que no ha estat mai denunciada per cap força independentista.\nEn vista de tot l’anterior, és més que sorprenent l’enorme tolerància de la intel·lectualitat catalana cap al "procés" i el seu oblit o ignorància de l’enorme sofriment que imposa a la població. Ha estat un gran error de les esquerres no independentistes catalanes i espanyoles (a l’esquerra del PSC), de no ser més critiques amb el "procés" independentista "exprés", basat en una sèrie de supòsits que podien mostrar-se fàcilment erronis. No hi ha dubte que alguns d’aquests dirigents independentistes estan privats dels seus drets fonamentals, fet que cal denunciar. Però això no pot ni ha de suposar una falta de crítica i fins i tot denúncia de l’enorme dany que han causat a les classes populars d’aquest país. Van ser precisament les esquerres catalanes les que es van distingir per la defensa dels interessos de les classes populars i per la defensa de la identitat nacional de Catalunya, tal com el mateix Jordi Pujol va reconèixer. Aquestes esquerres van estar agermanades, durant la resistència antifeixista, en una lluita comuna per canviar Espanya. Sempre van entendre que el canvi a Catalunya era part del canvi a Espanya. Tots dos estaven relacionats. El fet d’ignorar aquesta realitat ens ha portat a una polarització i divisió de la qual només la dreta reaccionària espanyola i també la dreta catalana s’estan beneficiant. Així de clar.\nEl llegat de Pasqual Maragall i la seva apropiació indeguda per pa...


Camí de Cavalls a la costa nord de Menorca. ©TNBP\nPer Redacció TheNBP | 28 Jul 2021\nEl consumidor ha pres consciència de la seva eficàcia i entén que no és una despesa supèrflua. FIATC Assegurances personalitza les pòlisses segons els interessos del client i el tipus de desplaçament i destí.\nLa mobilitat de les persones arreu està envoltada encara d’una gran incertesa per l’evolució de la pandèmia de la Covid-19, amb elevades taxes de contagi per la variant Delta, i les consegüents restriccions a la mobilitat dels ciutadans que s’ha establert a bona part dels països de l’entorn europeu i també a la resta del món.\nNo obstant això, els protocols de seguretat per al viatger van adaptant-se a aquesta situació en cadascun dels països per garantir la protecció dels visitants, ja sigui per motiu d’oci, negocis, estudis, relacions familiars, etc.\nEn aquest context i davant els imprevistos que està ocasionant l’evolució de la pandèmia, els ciutadans han pres consciència dels riscos de desplaçar-se sense protecció legal i de la importància que té moure’s amb totes les garanties cobertes i han posat en valor l’eficàcia de l’assegurança de viatge. Les últimes dades mostren com gairebé la meitat dels espanyols que preveu viatjar aquest estiu per motius de vacances contractarà una assegurança de viatge que s’adapti a les seves necessitats i un 30% ho considera essencial.\nEls usuaris valoren que el cost de disposar d’una assegurança de viatge ja no és una despesa supèrflua i més tenint en compte que els preus oscil·len entre els 30 i els 50 euros per a trasllat a destins de la Unió Europea, per exemple.\nGairebé la meitat dels espanyols que preveu viatjar aquest estiu per motius de vacances contractarà una assegurança de viatge que s’adapti a les seves necessitats i un 30% ho considera essencial\nDes de l’esclat de la pandèmia, el sector assegurador està donant resposta a la creixent demanda d’aquest tipus de pòlisses que estan en continua evolució per adaptar-se a les solucions que exigeix un context canviant dia a dia. FIATC Assegurances ha incorporat noves cobertures i flexibilitzat els productes de manera que cada usuari pugui trobar la resposta a les seves necessitats específiques. Preval per descomptat la cobertura mèdica i d’hospitalització, possibles repatriacions, el perllongament de les estades o la seva interrupció, la pèrdua d’equipatge i la responsabilitat civil. Però les pòlisses han incorporat més causes d’interrupció del viatge i d’anul·lació, a més d’adaptar-se a les peculiaritats de cada destí —en l’actualitat hi ha països que requereixen un certificat d’assegurança que inclogui de manera explícita, entre altres condicions, la cobertura de les despeses d’assistència mèdica per coronavirus—.\nViatges turístics, professionals, d’estudis i esportius\nCal dir que aquests condicionants no només s’apliquen a la mobilitat turística sinó que s’amplien a viatges professionals, esportius (amb cobertura durant la pràctica esportiva tant per a professionals com per a aficionats i per a la facturació del material esportiu), d’estudis o altres circumstàncies com ara motius familiars, etc. La durada dels mateixos també s’adapta a la demanda de l’usuari ampliant la flexibilitat de la contractació des de viatges de fins a un any de durada per donar cobertura en una sola pòlissa a tots els viatges que es podran realitzar en aquest període de temps. En cada cas, es faciliten les més àmplies garanties possibles perquè el consumidor tingui la tranquil·litat que disposa de totes les cobertures precises en funció de les seves necessitats i del tipus de viatge que farà, com exposen els tècnics de la companyia FIATC Assegurances.\nSegons el Consell General de Mediadors d’Assegurances, en els últims mesos les cobertures de l’assegurança de viatge s’han disparat un 45% entre els corredors i agents, especialment totes les relacionades amb la Covid-19, com ara la realització de proves PCR, el perllongament de l’estada per possible tancament de fronteres, les despeses de l’anul·lació de viatge per ser positiu Covid o haver d’estar en quarantena en origen o en destí, entre d’altres.\nEs faciliten les més àmplies garanties possibles perquè el consumidor tingui la tranquil·litat que disposa de totes les cobertures precises en funció de les seves necessitats i del tipus de viatge que farà\nLa tranquil·litat de viatjar amb la cobertura d’una assegurança és imprescindible per a tots els usuaris per garantir la seva seguretat durant el trajecte i en el seu destí, però també és significatiu perquè contribueix a la recuperació del turisme i l’economia en general. La patronal Exceltur ja ha revisat a la baixa les seves perspectives de l’activitat turística pel 2021, després que el segon trimestre de l’any no hagi estat tan favorable com s’esperava. L’aparició de la variant Delta del coronavirus i les noves restriccions a la mobilitat han fet enrere molts visitants que han anul·lat reserves o que ja han canviat el destí de les seves vacances.\nEl sector turístic, doncs, preveu que l’activitat per al conjunt de l’any quedi limitada a uns 81.080 milions d’euros, un 47,5% inferior als 154.487 milions d’euros de 2019. Destins molt depenent de la demanda estrangera, com Catalunya, van registrar descensos de la demanda d’entre el 50% i el 60% durant el segon trimestre de l’any, respecte al mateix període de 2019.


Valoració de les candidatures del sisè Memorial Àlex Seglers\nEstà previst que el guardó es lliuri el proper 4 d’octubre a la Casa Duran\nEl jurat del Memorial Àlex Seglers es va reunir ahir dimarts per valorar les 12 candidatures presentades en aquesta sisena edició. El veredicte es farà públic a l’acte de lliurament del proper 4 d’octubre, a la Casa Duran.\nL’Institut de Drets Humans de Catalunya col·laborarà amb l’Ajuntament en la defensa del drets de la ciutadania\nA partir del 2017 treballaran conjuntament en l’assessorament dels casos que arribin a l’Oficina de Drets Civils, en la formació de personal municipal i en tasques de divulgació\nL’Institut de Drets Humans de Catalunya i l’Ajuntament de Sabadell signaran un conveni de col·laboració per treballar conjuntament en la defensa del drets de la població. L’acord permetrà assessorar en l’atenció a casos que arribin a l’Oficina Municipal de Drets Civils (ODC) i, també, dur a terme formació per a personal municipal sobre drets humans. A més, el pacte estableix la col·laboració en l’organització del Programa municipal anual de Drets Humans que durà a terme la Regidoria de Drets Civils i Ciutadania l’any 2017.


La ciutat del Prat i l’aeroport, connectats amb carril bici - Impulsa, la plataforma que connecta fabricants i administració local\nLa ciutat del Prat i l’aeroport, connectats amb carril bici\nLa ciutat del Prat i l’aeroport ja estan connectats per carrils bici segregats del trànsit motoritzat. L’ens públic Aena ha finalitzat el tram de la zona de l’hangar d’Iberia, el darrer que faltava per connectar el nucli urbà amb les terminals. L’estiu passat, l’Ajuntament del Prat ja va fer l’enllaç d’aquest tram amb el carril bici de la platja, a la zona del Parc Nou.\nUnes 200 persones del Prat es traslladen en bici a l’aeroport cada dia per treballar-hi, sovint havent de circular per la calçada. Amb la finalització de la connexió amb carril bici, segurament més persones s’animaran a accedir a l’aeroport amb bicicleta.\nJa dins de l’aeroport, un carril bici ressegueix les principals instal·lacions: la Terminal 2, la zona de càrrega i la Terminal 1. D’aquesta manera es dóna compliment a un dels aspectes del Pla de Mobilitat de l’Aeroport, del qual participa l’Ajuntament.\nNou carril pel Mas Blau\nA la connexió actual a través de la zona de l’hangar s’hi afegirà pròximament una nova, que arribarà a l’aeroport des de l’av. de l’Onze de Setembre (zona Damm) tot travessant els parcs de negocis Mas Blau I i II.\nBicibox a les terminals\nPer animar a la utilització de la bicicleta per accedir a l’aeroport, l’Àrea Metropolitana de Barcelona instal•larà Bicibox a les dues terminals, que se sumaran als actuals aparcaments per a bicicletes. Els Bicibox són uns mòduls on es poden guardar les bicicletes de manera segura.


Desapareixen diversos fanals del carrer Unió de Tarragona\nRetiren diversos fanals del carrer Unió de Tarragona\nL'Associació de Veïns TGN Centre ho va denunciar a través de les xarxes i l'Ajuntament ha aclarit que «els fanals que no hi són s'estan restaurant»\ndilluns, 19 de novembre 2018 - 16:41h | Actualitzat a 20/11/2018 09:35h\nEls fanals del carrer Unió s'estan restaurant i renovant per tecnologia LED. | TarragonaDigital\nDiversos fanals del carrer Unió de Tarragona han desaparegut en els últims dies. La presidenta de l'Associació de Veïns TGN Centre, Núria Sabat, ho va detectar fa tres setmanes. «Uns turistes reien mentre feien fotos als fanals. No m'hi havia fixat, però quan ho vaig veure, em vaig quedar sobtada. No només faltava aquell fanal, sinó diversos al carrer», relatava. L'entitat veïnal ho va denunciar a través de les xarxes i l'Ajuntament ho ha aclarit a TarragonaDigital: els fanals que falten s'estan restaurant.\nEl carrer Unió de Tarragona és una de les vies que més activitat comercial ha perdut els últims anys. Fa temps, el carrer Unió era un espai emblemàtic, ple de tendes de tota mena. De fet, va ser la icona del petit comerç tarragoní. Des que va començar la crisi econòmica, però, els locals han quedat buits. A més, els veïns denuncien una «deixadesa preocupant». Per això, van saltar les alarmes quan l'Associació de Veïns TGN Centre va comprovar que estaven desapareixent fanals.\nL'Ajuntament està restaurant i renovant els fanals del carrer Unió\nL'Ajuntament de Tarragona és el culpable que els fanals estiguin desapareixent del carrer Unió. Segons ha pogut saber aquest mitjà, el consistori està retirant els fanals «per tongades» per «restaurar-los i renovar-ne la tecnologia, que serà LED». L'objectiu és «millorar la imatge perquè molts dels fanals estaven molt vells».\nLa renovació de l'enllumenat finalitzarà a mitjans de desembre. Segons fonts municipals, hi ha hagut un retard en aquesta actuació perquè «estem retirant els fanals de mica en mica, si no, tot quedaria a les fosques». Es tracta d'una mesura que s'inclou en el manteniment de l'enllumenat però que és més cara de l'habitual perquè «els fanals són únics i cal restaurar-los».\nEl carrer Unió i la Illa Corsini\nL'objectiu de l'Ajuntament de Tarragona és renovar el carrer Unió i fer-li una rentada de cara. El projecte Illa Corsini, que va idear l'exportaveu del PDeCAT, Albert Abelló, preveu una ampliació de les voreres i una revitalització del comerç tarragoní. La previsió és que el projecte executiu estigui redactat el mes d'abril de l'any que ve.


Igualada corona el Piera com a campió de la Copa Generalitat - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nIgualada corona el Piera com a campió de la Copa Generalitat\nLa formació femenina de la capital de l'Anoia va acabar en segon lloc\n10.02.2019 | 21:26\nLa formació femenina de la capital de l'Anoia va acabar en segon lloc fcp\nCara i creu per als equips anoiencs en les respectives finals de la Copa Generalitat d'hoquei patins celebrades avui al pavelló de les Comes d'Igualada. Mentre que el conjunt masculí del Piera ha alçat el títol, l'Igualada Femení ha caigut en el partit decisiu d'aquesta competició per a les millors fomacions de Nacional Catalana.\nDesprés d'imposar-se al Caldes per 4 a 2 a les semifinals, el Piera s'enfrontava avui al Sentmenat. El partit ha estat molt disputat i amb pocs gols. El marcador final ha estat de 2 a 1; a la primera part el marcador també registrava la victòria parcial dels pierencs, per 1 a 0.\nA la final femenina, disputada entre l'Igualada Femení, amfitrió de les dues finals, i el Vilanova B, hi ha hagut més gols. El resultat definitiu ha estat de 4 a 6 a favor de la vilanovines, que ja manaven en el marcador al primer temps amb un clar 1 a 5. L'Igualada, sobretot a la segona part, s'ha mostrat molt combatiu. Les igualadines s'havien imposat a les semifinals per penals (2-1) després d'empatar a un en el temps reglamentari amb el Palau de Plegamans.


Turisme rural a La Vall d'en Bas » Turisme rural Ca la Remei i Can Benet\nTurisme rural Ca la Remei i Can Benet\nCarrer de Vic, 11-13, els Hostalets d'en Bas\n620 58 79 76\nCan Benet i Ca la Remei són dos apartaments contigus però independents situats als Hostalets d'en Bas.\nL'apartament de Can Benet conserva els murs de pedra i l'antic sostre de fusta, donant-li un caràcter rústic. La decoració moderna es combina a la perfecció amb l'estructura principal original.\nTambé té accés a una terrassa privada de la sala d'estar, que té una excel·lent vista sobre els jardins immobiliaris. També hi ha una moderna cabina exterior adjunta amb majestuoses vistes sobre Sant Miquel de Falgars i la serra de Puigsacalm.\nComparteix també les sales de planta baixa amb Ca la Remei, que estan cobertes amb autèntiques voltes catalanes, espaioses i fresques durant l'estiu. A la planta baixa hi ha un espai per jugar a nens, un ampli saló compartit i dos banys.\nL'apartament de Ca la Remei ocupa el pis on Remei va viure durant molts anys, i davant ella, el mestre d'Hostalets. La propietat compta amb magnífics jardins que encara conserven l'esplendor quan Remei els va cuidar. També hi ha una moderna cabina exterior adjunta amb majestuoses vistes sobre Sant Miquel de Falgars i la serra de Puigsacalm.\nL'apartament té dos dormitoris amb finestres al carrer de Vic, l'antic camí que anteriorment unia Vic amb Olot. Ca la Remei combina mobles antics i moderns, amb una sala d'estar al costat d'una gran terrassa amb vistes a la propietat.\nComparteix també les sales de planta baixa amb Can Benet, cobertes d'autèntiques voltes catalanes, espaioses i fresques durant l'estiu. A la planta baixa hi ha un espai per jugar a nens, un ampli saló compartit i dos banys.\nCa la Remei i Can Benet


Els usos de la muralla de Tarraco en l’antiguitat | FET a TARRAGONA\nUn moment de l’espectacle Pomerium, a la muralla de Tarragona (foto: Rafael López-Monné)\nEl cicle ‘Tarragona, Història Viva’ continua portant aquest estiu espectacles de reconstrucció històrica a diferents espais de la ciutat. Més de mig miler de persones ja han assistit fins ara a alguna de les 40 activitats programades pel Patronat Municipal de Turisme.\nAls subscriptors de la revista FET a TARRAGONA els volem obsequiar amb dues invitacions per gaudir d’un altre d’aquests espectacles: POMERIUM, murs de pedra i límits d’una ciutat romana. L’activitat la desenvolupa el grup tarragoní de reconstrucció històrica Projecte Phoenix.\nL’espectacle servirà per descobrir alguns dels usos de la muralla de Tarragona en l’antiguitat, en un període de pau de més de 300 anys, des de les guerres numantines (a meitat del segle II a.C.) fins als primers atacs de pobles bàrbars. Malgrat aquest període de tranquil·litat, les muralles de Tarraco no es van enderrocar. Amb quina finalitat? La resposta la trobarem a POMERIUM.\nPer celebrar les festes de Sant Magí, us convidem a la representació que tindrà lloc aquest proper divendres 22 d’agost a les 21 h. a la Muralla-Passeig Aqueològic (entrada Portal del Roser). Si voleu participar en el sorteig de les dues entrades, només cal enviar un correu a l’adreça subscripcions@fetatarragona.cat abans de la mitjanit del dimarts 19. El sorteig es farà a primera hora de dimecres.


Qualsevol fitxer digital és finalment zeros i uns. Les tècniques de glitch serveixen per a transformar un arxiu mitjançant un editor de text.\nMés informació: 4.4.2 «Glitch»\nUn vídeo és una cosa bastant més complex que una imatge. No solament ocupa molt més espai, sinó que és una combinació de diferents components, un fitxer de vídeo, un d’àudio, informació per a sincronitzar-lo, a més de possibles subtítols, menús interactius, etc.\nPerò el mecanisme és el mateix: obrim el fitxer amb un editor de textos que ens permeti veure el document en format hexadecimal i anem canviant nombres i posicions al nostre gust. Els experts diuen que per a glitchar un MP4 o un MOV cal modificar prop del 10% del fitxer original.\nLa web Datamoshing ofereix molta informació sobre com fer glitchos, incloent tutorials per a distorsionar petits vídeos amb aquesta estètica peculiar.


La CUP critica que la Diputació presenta un pressupost sense augments en les partides socials - El Gerió Digital\nLa CUP critica que la Diputació presenta un pressupost sense augments en les partides socials\nLa formació lamenta que es mantenen "les subvencions a dit"\nDilluns, 14 de novembre de 2016 13:25h\nPrimer pla del diputat de la CUP, Lluc Salellas, valorant el pressupost 2017 © ACN\nEl diputat de la CUP Lluc Salellas ha criticat el pressupost del 2017 que la Diputació de Girona té previst aprovar dimarts en una sessió extraordinària.\nSegons valora, és un pressupost "absolutament continuista" i lamenta que, mentre que les partides per als festivals o el Patronat de Turisme augmenten, no es destinen més diners a Acció Social. "El model dels festivals i el turisme passa per davant de l'acció social", ha criticat el diputat Lluc Salellas, que també ha lamentat que des de l'equip de govern no ha negociat cap aspecte del pressupost amb la CUP.\nA més, Salellas lamenta que es mantenen les "subvencions a dit" i que, entre d'altres, el president té 3,4 MEUR per donar subvencions a qui cregui més pertinent. Per a la CUP, un dels pocs aspectes positius és que creix 1 MEUR la partida destinada als municipis. El pressupost del 2017 puja a 115 MEUR, lleugerament superior al del 2016 que era de 113,9 MEUR. L'equip de govern de la Diputació està previst que n'expliqui els detalls el mateix dimarts al matí en roda de premsa.\nLa Diputació de Girona votarà dimarts en un ple extraordinari els comptes per al 2017. Abans, però, el grup de la CUP ha volgut valorar la proposta de pressupost i ha avançat que hi votarà en contra. Segons ha defensat el diputat Lluc Salellas, es tracta d'uns "pressupostos absolutament continuistes" i, per tant, ha mantingut moltes de les crítiques que el grup ja feia ara fa un any.\nPer una banda, sosté que l'equip de govern aposta per reforçar àrees com turisme i festivals mentre que manté congelades les partides socials. Per exemple, ha destacat que el pressupost destinat al Patronat de Turisme (organisme autònom de la Diputació) creix en 600.000 euros mentre que no s'aporta ni un euro més a Acció Social. Salellas també ha dit que el model cultural de la Diputació continua essent el dels "grans festivals i no el de la cultura de base" i critica que, a més, molts d'ells els organitzen empreses privades que reben subvencions públiques.\nEn aquest sentit, apunta que es destinaran 1.343.000 euros a festivals el 2017. Una xifra que ha volgut contrastar amb alguna de les partides destinades a aspectes socials, com és una partida per a habitatge social que, segons la CUP, només té una dotació de 80.000 euros.\nPer altra banda, la CUP recorda que el 2017 serà un any "de ruptura amb l'Estat" i considera que la Diputació no preveu cap mesura pressupostària en aquest sentit. "Més enllà de disposar del Xaloc i posar-lo a disposició de la Hisenda catalana no veiem cap element que ens porti a ser un any de ruptura amb l'Estat", ha lamentat el diputat.\nCrítica a les "subvencions a dit"\nUn altre dels aspectes que ha criticat la CUP és que es manté el marge del president de la corporació, Pere Vila, per atorgar ajudes directes "sense cap justificació". Segons denuncia la CUP, Vila disposarà de 3,4 MEUR el 2017 per atorgar subvencions directes. Salellas també recorda que, com ja ha criticat la formació en ocasions anteriors, la Diputació dóna ajudes nominatives (és a dir, subvencions directes) a algunes empreses tot i existir una línia de subvencions a través de concurs públic en aquells àmbits. "Exigim que en temes on hi ha una línia oberta a través de la concurrència pública no es facin subvencions a dit", ha reclamat.\nSalellas ha posat d'exemple algunes subvencions que s'atorgaran directament des de la Diputació, com 80.000 euros per a l'organització del Fòrum Gastronòmic 2017, 65.000 euros per a l'organització d'un congrés de l'Associació Espanyola de Directius o 45.000 euros per a un fòrum d'empresaris organitzat per una empresa de Lloret de Mar.\nUn dels únics aspectes positius del pressupost, a ulls de la CUP, és l'augment d'1 MEUR del fons de cooperació local per ajudar els municipis en els seus projectes. En un comunicat, ERC defensa que aquesta millora s'ha introduït fruit de les negociacions entre el seu grup i l'equip de govern i que el compromís és augmentar la partida en els propers exercicis. Els republicans han avançat que, gràcies a aquest acord, donaran suport al pressupost.\nSense notícies de la remodelació de la Casa de Cultura\nL'any passat, durant la presentació del pressupost 2016, el govern de la Diputació de Girona va destacar que un dels projectes insígnia de l'any seria el de remodelació de la Casa de Cultura. Els plans eren redactar el projecte durant el 2016 i començar obres a l'inici del 2017. Segons Salellas –que és patró de la Casa de Cultura- no tenen constància de cap avenç.\nEl pressupost del 2017 puja a 115 MEUR i, per tant, és lleugerament superior al del 2016 que es fixava en 113,9 MEUR. Està previst que l'equip de govern en doni els detalls en roda de premsa dimarts al matí, abans de la sessió plenària.


Biblioteca Mossèn Ramon Muntanyola: de març 2015\nLa biblioteca Mossèn Ramon Muntanyola , és el primer any que s'implica plenament en la difusió de la cultura vitivinícola en el programa Biblioteques amb Do.\nL'any passat s´hi va adherir, però com que estava tancat per obres, no va poder dur a terme el seu programa.\nLa iniciativa promoguda pel servei de biblioteques de la Generalitat de Catalunya pretén dinamitzar aquests espais i donar a conèixer la DO a partir de la vinculació de 2 pilars de la cultura catalana: els vins i la literatura.\nBiblioteques amb DO es desenvolupa al llarg de tot l'any 2015 en 48 biblioteques, 12 més que l'edició anterior, que es convertirant en embaixadores de les 12 DO de Catalunya amb activitats i propostes culturals variades i per a tots els públics que mostren els trets característics de cada territori vitivinícola.\nLes biblioteques s'aniran rellevant mes a mes , per esdevenir, aparadors de la seva DO, amb activitats com ara: vermuts literaris, clubs de lectura, música, tastos de vins, lectures en veu alta, exposicions, caminades entre les vinyes..\nCada mes està dedicat a una DO, i el mes d'abril és el nostre , on Montblanc, l'Espluga de Francolí i Sarral , hem preparat diferents activitats relacionades, amb el vi, les lletres i la música.\nHorari de la biblioteca per Setmana Santa\nEls dies 30, 31 de març i 1 d’abril\nla biblioteca estarà oberta de :\nEls dies 2,3,6 i 7 d’abril la biblioteca estarà tancada!\nLa biblioteca us desitja una bona Setmana Santa!\na de març 27, 2015 Cap comentari:\nDia Mundial de la Poesia a la biblioteca\nDivendres 20 de març , a les 18:00h celebrarem el dia Mundial de la Poesia recitant el poema de Jaume Pont ," Illa escrita", en diferents llengües . S'ha demanat la col.laboració a diverses persones de l' Espluga per la seva lectura ,i el poema serà recitat en català, castellà, anglès, francès, alemà, eusquera, mandarí, àrab, italià i romanès.\nDurant aquesta setmana els nens/es que venen a la biblioteca també tenen la possibilitat d'escriure un poema que ells vulguin en un full acompanyant-lo amb un dibuix, i divendres s'exposaran al vestíbul de l'antic Hospital on hi ha la biblioteca. També alguns d'ells seran recitats pels infants.\na de març 18, 2015 Cap comentari:\nMural " Llegim per viure més vides" de Joan Turu\nEl divendres 27 de febrer la biblioteca es va omplir d´activitats. Van venir els alumnes de 3er de l'escola Martí Poch i els alumnes de 4art de l´escola Mare de Déu del Carme.\nVa ser un matí intens i emocionant , primer vam fer una visita per conèixer la biblioteca, després el Joan Turu ens va fer una presentació de la seva professió com a il.lustrador, vam agafar forçes esmorzan coca i xocolata , i ens vam posar mans a l´obra.\nMentre un grup de d'infants pintaven el mural, un altre grup pintava un punt de llibre, un altre aprenïa el què es podia fer i el què no es podia fer a la biblioteca , un altre grup feia d´investigadors a la biblioteca buscant llibres segons la seva tipografïa, i uns altres veien un video que parlava sobre les parts d'un llibre\nTots els alumnes van passar pels diferents tallers fent que la biblioteca trenqués per un matí , el silenci, i donés pas a corredisses que feien els infants per arribar als tallers tot comentant el que havien fet.\nAquí us deixem algunes imatges del mural que van pintar , i esperem que els infants s´ho haguessin passat bé a dins a la biblioteca.\nDes d'aquí volem donar les gràcies al Joan Turu per deixar-nos gaudir de la seva professió .\na de març 01, 2015 Cap comentari:\nTaller del mes de febrer\nEls dies 12 i 13 de febrer es van dur a terme tallers de màscares i caretes de carnaval a la biblioteca. Van ser dos dies de pintar , retallar i posar gomes perquè els infants de la biblioteca poguessin sortir de la biblioteca amb un punt Carnavalesc!\nLa biblioteca també va quedar ben guarnida!


Com treballem? - Roquetes, barri saludable\nEn un primer moment, vam organitzar dinàmiques d’identificació i recull d’actius informals en salut al barri de Roquetes, com ara persones que fan criança juntes, grups de caminaires, activitats culturals, etc., que s’han anat publicant en aquest blog. Per dur-ho a terme, s’han dinamitzat sessions de SalutReports amb la idea de recollir i sistematitzar els coneixements que anem descobrint i compartint.\nEn un segon moment, s’estan promovent espais de reflexió entre diferents grups i persones participants, per donar visibilitat als actius en salut i donar-los a conèixer arreu del territori. A mig termini, la intenció és fomentar iniciatives de prescripció social i organitzar un sistema de senyalització dels actius.\nI, en un tercer moment, busquem promoure rutes saludables per Roquetes, amb l’objectiu de connectar els actius en salut i interrelacionar els col·lectius i les persones perquè generin espais de trobada i reflexió.\nDurant la Festa Major de Roquetes de 2018, es va celebrar un berenar saludable amb activitats creatives i participatives que també va servir de presentació i socialització del projecte amb tot el barri.


Museu Vida Rural – Pàgina 21 – laveujovetv.cat\nPresentació “D’on vinc” d’Ara Llibres...\n26 novembre 2014 Written by Artur\nRosa Regàs, Pau Riba, Joaquim Carbó i Josep M. Benet i Jornet conversen sobre els seus orígens al MVR. El proper divendres 28 de novembre a les set de la tarda tindrà lloc al Museu de la Vida Rural de l’Espluga de Francolí una taula rodona al voltant de la infantesa amb motiu de la […]\n1 novembre 2014 Written by Artur\nEl viatge a l’exili mexicà d’Artur Bladé al Museu de la Vida Rural. Divendres 7 de novembre a les set de la tarda es presentarà al Museu de la Vida Rural de l’Espluga de Francolí el llibre De França a Mèxic d’Artur Bladé i Desumvila. Introduirà l’acte el director de la Fundació Lluís Carulla, Carles […]\n“Per què en sóc?” .\n27 octubre 2014 Written by Artur\nEl Museu de la Vida Rural de l’Espluga de Francolí presentarà el proper dimecres 29 d’octubre a les set de la tarda el llibre Perquè en sóc? de José M. Murià Rouret. Presentaran el llibre l’escriptor i Premi d’Honor de les Lletres Catalanes, Josep Vallverdú; l’editor de l’obra, Lluís Pagès; i l’autor, José M. Murià. […]\nManuel Cusachs i Jordi Cuyàs recorden Espriu amb una exposició al Museu de la Vida Rural. El proper divendres 24 d’octubre, a les set de la tarda, el Museu de la Vida Rural de l’Espluga de Francolí inaugurarà l’exposició Espriu recordat a la sala Maria Font. S’encarregaran de la inauguració els dos artistes, Manuel Cusachs […]\n“La croada dels nens”.\n13 octubre 2014 Written by Artur\nCarme Solé Vendrell exposa, al Museu de la Vida Rural. El proper divendres 17 d’octubre a les set de la tarda s’inaugurarà al Museu de la Vida Rural de l’Espluga de Francolí l’exposició La croada dels nens de l’artista Carme Solé Vendrell. Participaran en l’acte l’empresari del món de la comunicació Ferran Debant; el comissari […]\nPàgina 21 de 34« Primera«...10...1920212223...30...»Última »


Últims programes - A tocar!\nLouise Lemón, la reina del death gospel, presenta el segon disc per primer cop a Barcelona\nL'artista sueca fa poc que s'ha instal·lat a Barcelona, on el 21 de febrer presentarà el seu segon treball, "A broken heart is an open heart", en el seu primer concert a la ciutat, al Razz 3. És una de les artistes més captivadores del moment, que ens fascina amb el seu directe i la seva capacitat de treure llum de les ombres amb la seva veu impressionant i deliciosa.\nÈlia Bastida ens descobreix la màgia del violí\n"The magic sound of the violin" és, per aquesta jove virtuosa sorgida de la St. Andreu Jazz Band, un somni fet realitat. 19 temes de diversos estils seleccionats acuradament amb Joan Chamorro i amb la col·laboració del gran saxofonista Scott Hamilton. Ens interpreten tres temes en directe a trio amb el guitarrista Josep Traver: "Beriwaltz", "Day dream" i "J'attendrai". Dissabte 15 de febrer el presenten en concert i en format quintet a la sala Jamboree de Barcelona.\nÈxta6: "La millor cançó encara l'hem d'escriure"\nEl rock és ben actiu en el segon disc d'aquest jove septet amb cançons fresques, enèrgiques i lletres molt intenses. Bases d'estructura rock amb alguna picada d'ull al country que xuclen de referents com Springsteen, els Stones o els Beatles, i amb molt ADN de Calamaro o Radiohead a les balades.\nMiquel Moya, pop d'autor d'un fill del rock català\nAquest jove sabadellenc, de 21 anys, comença a obrir-se pas amb el seu primer disc "Iris". Set cançons amb melodies molt ben resoltes i lletres sinceres i emotives que es mouen entre el pop i la cançó d'autor. Amb una formació sòlida al piano, ens demostra que porta la música a la sang, ja que els seus pares han format part de grups de rock de referència catalans com Bars o Els Pets.\nMatilda Blue, aliatge de rock i soul amb columna vertebral de pop\n"De ayer ya hace tiempo" és el segon disc d'aquesta banda barcelonina amb músics de primer nivell i capitanejada per l'Ernest Armengol, compositor i productor que ha volat alt després d'haver posat veu a l'últim disc dels Lax'n'Busto i d'haver estat l'ànima de Sol Lagarto. Un disc amb cançons treballades de manera exquisida, tant en la melodia com la producció, i amb lletres que dignifiquen la nostàlgia i ens conviden a veure la llum al final del túnel del pas del temps.\nIsmael Clark: Talent santboià gestat al Regne Unit\nFa sis anys que viu a Porstsmouth i, aprofitant l'escapada per terres catalanes, ens ha vingut a fer un parell de temes en directe del seu tercer disc, "La gràcia d'esculpir un elefant", amb deu temes en català i produït per Roger Gascon. Un músic que cal tenir en compte, no només per l'ADN beatleià que desprenen les seves cançons.\nEl Pony Pisador, viatge a la Gàl·lia amb teràpia del ritme!\nPrimer directe del 2020 amb aquesta banda de folk amb plus que deu el nom a la taverna de l'obra de Tolkien. "Como matricular una galera", segon disc que combina música celta, country, swing, havanera, tarantel·la o danses búlgares. El grup ha tingut la gosadia de ser el primer de tot l'Estat que canta "sea shanties" (cançons de treball marineres de l'època colonial) i cants harmònics tuvans. Tot executat de manera impecable i amb una dosi immesurable de sentit de l'humor. Activadors de les ganes de ballar i participar del públic de tot el món i 7 comarques més.\nPresident Xai, noves petjades a ritme d'electroswing!\nLa banda nascuda a Girona fa un parell d'anys ens presenta el seu xou cuinat a més d'electroswing, amb salsa, ska, balkan o el rock per bastir una proposta original i fresca que s'allunya dels patrons més trepitjats als escenaris. "Show" és el seu primer EP, però, alerta, que el ramat de cançons està a punt de créixer i trepitjar molt fort!\nAbel Munné, el Jason Mraz català\nDiu que al món li falta amor en tots els sentits, i per això posa una bona dosi d'optimisme a les seves cançons. "Tots 2 junts" és el primer disc que presenta en directe aquest cantautor del Maresme, amb 12 temes carregats de bona energia que ens expliquen amb molt bones sonoritats els diferents camins per compartir la vida.


Dimecres força gris acompanyat de ruixats • Ràdio Capital de l'Empordà\nTemps de dimecres marcat per un estat de cel tapat i pluja en forma de ruixats que en general seran de caràcter feble, acumulant quantitats poc abundants al Baix Empordà.\nLa temperatura mínima és més alta amb valors entre els 6 i 8ºC i per contra la màxima queda més curta a causa de la manca de sol, fins als 15/16ºC.\nA la tarda-vespre serà menys probable que plogui amb la tímida obertura de més clarianes, però demà serà un dia encara amb temps insegur sobretot entre el matí i migdia, tot i que la pluja serà menys probable que avui, no es descarta algun plugim residual. Divendres i dissabte temps més assolellat amb pujada de la temperatura màxima.\nArticle anteriorIniciada la 3ª edició dels Pressupostos Participatius de Torroella de Montgrí\nArticle següentEduard de Ribot: “Ens sentim molt decebuts i lamentem el que han fet els sis ajuntaments amb el PDU”


Joan Carles Sánchez és investit nou alcalde de Sabadell\nEscrit a 05 Març 2013 .\nJoan Carles Sánchez és el nou alcalde de Sabadell, després que hagi estat escollit avui durant un Ple Extraordinari celebrat al Saló de Plens de l’Ajuntament.\nDurant el parlament que ha pronunciat tot just després de prometre el càrrec, el nou alcalde ha subratllat que promourà la “mà estesa als grups municipals, als moviments socials, veïnals, culturals o cívics. No ens podem permetre deixar fora cap idea, cap opinió. Cadascuna de les opinions són importants per que la veritat no la tinc jo, la veritat és una realitat molt compartida. Vull ser l’alcalde de tots i totes i per tant vull parlar amb tots i totes i acordar amb la majoria. I ha afegit “Prendrem decisions que millorin encara més la transparència, l’accés a la informació, generant espais de debat. En ocasions pot semblar una exigència ciutadana però crec que és una necessitat real, una condició de base”.\nEl ple d’investidura s’ha iniciat cap a 1/4 de 10 del matí, amb la intervenció del Secretari General de la Corporació, Emili Tapias, qui ha fet lectura de l’article 196 de la Llei Orgànica del Règim Electoral General que regula la practica de l’elecció de l’alcalde o alcaldessa i que explica qui pot optar a alcaldia de l’Ajuntament de Sabadell. Tot seguit, cadascun dels grups municipals representats al Ple i en ordre de menor a major han fet ús del seu torn de paraula per dir si presentaven o no candidat a l’alcaldia i expressar, també, el sentit del vot de cada grup.\nSeguidament s’ha procedit a la votació corresponent. Tots els regidors i regidores han votat de forma nominal i secreta. Joan Carles Sánchez ha estat escollit per majoria simple amb un total de 13 vots. Sánchez ha rebut els vots favorables del grup municipal socialista. La resta de grups ha emès vots nuls. Durant el recompte de vots al Ple hi ha hagut una confusió, que ha comportat que es comptessin com a blancs dos vots que en realitat eren nuls. El Secretari General farà constar el recompte correcte a l’acta.\nMontserrat Capdevila ha lliurat a Joan Carles Sánchez la vara d’alcalde. A continuació, el nou alcalde ha promès el càrrec i ha pronunciat un parlament de presa de possessió.\nL’acte, que ha finalitzat amb l’Himme Nacional de Catalunya, ha estat seguit per molts ciutadans i ciutadanes que s’han apropat a l’edifici central de l’Ajuntament i que han pogut seguir la sessió, bé al Saló de Plens o bé gràcies a un circuit tancat de televisió i el dispositiu habilitat a la planta baixa i el primer pis de l’edifici.\nJust abans del ple de l’elecció del nou alcalde, a les 9 del matí, s’ha celebrat un ple extraordinari de nomenament del nou regidor del Grup Municipal Socialista (PSC) al consistori, Cristian Sánchez, que ha entrat en substitució de Ricard Estrada.\nSELECT distinct date_format(a.created,'%Y-%m-%d') as created ,date_format(a.publish_down,'%Y-%m-%d') as publish_down FROM #__content AS a INNER JOIN #__categories AS cc ON cc.id = a.catid WHERE a.state = 1 AND a.created >= '2019-06-01 00:00:00' AND a.created < '2019-07-01 00:00:00' AND ( a.publish_up = '0000-00-00 00:00:00' OR a.publish_up <= '2019-06-19 23:04:54' ) AND ( a.publish_down = '0000-00-00 00:00:00' OR a.publish_down >= '2019-06-19 23:04:54' ) AND a.language IN ('ca-ES','*') AND a.access IN (1,1,5,7) AND cc.published = 1 AND (cc.id=119 OR cc.id=222)


Joan Roura Parella (Tortellà, 1897 - Middletown, Connecticut, EUA, 1983), va ser professor a l’Escola Normal de la Generalitat de Catalunya (1933-1939) i a la secció de Pedagogia de la Universitat de Barcelona, on va dirigir un seminari sobre educació estètica. Com tants altres intel·lectuals catalans, el gener de 1939 va haver d’emprendre el camí de l’exili. Fins l’any 1945 va ser professor a la Universidad Autónoma de Mèxic i va col·laborar activament amb els cercles d’exiliats catalans en aquell país. L’any 1946 va passar al Romance Language Department de la Wesleyan University (Connecticut), lloc en el qual va impartir docència fins a la seva mort. La seva reflexió humanista sobre “pedagogia culturalista” i l’ofici d’ensenyar resulten de plena actualitat i de gran interès, avui dia.\nLa Càtedra Ferrater Mora organitza un simposi anual sobre l’obra i la figura d’un pensador o intel·lectual destacat (si bé, no sempre prou conegut) de la història catalana moderna. Fins ara hem cobert les personalitats següents: Josep Ferrater Mora, Eusebi Colomer, Ramon Turró, Joaquim Xirau, Eduard Nicol, Eugeni d’Ors, Joan Maragall, Francesc Pujols, Salvador Dalí, Josep Maria Corredor, Joan Crexells, Francesc Mirabent, Raimon Panikkar, Francesc Xavier Llorens i Barba, Jaume Balmes, Josep Maria Capdevila, Maria Aurèlia Capmany, Federica Montseny, Pere Coromines i José María Valverde. Des de fa uns anys, els simposis dedicats a pensadors catalans s’anomenen “Simposis Trias” en reconeixement del patrocini que Galetes Triasfa a la Càtedra.\nFruit d’aquests simposis ha sorgit la col·lecció Noms de la Filosofia Catalana. L’últim volum és Pere Coromines. El gran polifacètic (Documenta Universitaria, 2021). Aviat traurem també un llibre dedicat a José María Valverde.\nDoncs bé, la Càtedra Ferrater Mora centrarà aquest any el Simposi Trias en l’obra i la figura de JOAN ROURA PARELLA (Tortellà, 1897 - Middletown, Connecticut, EUA, 1983), commemorant així els 125 anys del seu naixement. Roura-Parella va ser professor a l’Escola Normal de la Generalitat de Catalunya (1933-1939) i a la secció de Pedagogia de la Universitat de Barcelona, on va dirigir un seminari sobre educació estètica. Com tants altres intel·lectuals catalans, el gener de 1939 va haver d’emprendre el camí de l’exili. Fins l’any 1945 va ser professor a la Universidad Autónoma de Mèxic i va col·laborar activament amb els cercles d’exiliats catalans en aquell país. L’any 1946 va passar al Romance Language Department de la Wesleyan University (Connecticut), lloc en el qual va impartir docència fins a la seva mort. La seva reflexió humanista sobre “pedagogia culturalista” i l’ofici d’ensenyar resulten de plena actualitat i de gran interès, avui dia.\nEl Simposi s’organitza conjuntament amb el Memorial Democràtic i tindrà lloc a Tortellà durant el desembre de 2022 (dates encara per determinar).\nMitjançant aquest missatge obrim el període de presentació de propostes de comunicació (call for abstracts) al Simposi. El termini de presentació és el 31 d’agost de 2022. A principis de setembre el comitè científic del simposi comunicarà als interessats l’acceptació o no de la proposta. Extensió: 2 pàgines màxim. Cal enviar-la a l’adreça dir.cfm@udg.edu.


HZ-3010H Transformador automàtic de prova completa fabricat a la Xina - HZ-3010H Transformador automàtic de fabricants complets de provadors - Huazheng Electric Manufacturing (Baoding) Co, Ltd\nHZ-3010H Comprovador automàtic del transformador automàtic El comprovador integral del transformador és un dispositiu per a la prova de transformadors de gran escala que integren un provador de resistència de tres canals, un provador d'impedància de curt voltatge de baixa tensió i un provador de commutació de càrrega. I. Producte principal ...\nEl comprovador complet del transformador és un dispositiu per a la prova de transformadors de gran escala que integren un provador de resistència DC de tres canals, un provador d'impedància de curt voltatge de baixa tensió i un provador de commutació de càrrega.\nI. Principals indicadors tècnics del producte\n1, DC resistència:\n(1) Principals indicadors tècnics:\nProva trifàsica: 5A + 5A i 1A + 1A\nRang de proves: 5A: 10mΩ a 4Ω\n1A: 1Ω a 20Ω\nProva de separació de fase: 10A, 5A, 1A\nInterval de proves: 10A: 500.0μΩ ~ 1Ω\n5A: 10mΩ a 4Ω\nPrecisió de la mesura: 0.2\n(2) Característiques principals:\nProva simultània trifàsica i funció automàtica d'assistència magnètica;\nTotes les línies de proves actuals i potencials d'alta i baixa tensió es poden connectar al transformador alhora. No cal invertir la línia de prova durant la prova.\nPer a una prova de liquidació amb una connexió estrella de punt neutre, es pot utilitzar una prova trifàsica simultània per a provar la resistència de les fases A0, B0 i C0, que estalvia molt el temps de prova.\nPer a la prova lateral de baix voltatge d'un transformador d'angle intern de baixa tensió de cinc columnes trifàsic, es pot utilitzar el mètode d'assistència magnètica automàtica, i la velocitat de prova és ràpida;\nPot mostrar i imprimir totes les dades de les proves de bobines d'alt, mitjà o baix voltatge del transformador, i calcular automàticament el grau de desequilibri de tres fases. També pot imprimir les dades de resistència convertides a la temperatura nominal.\nTé una funció perfecta de protecció contra el retrocrèmet;\nL'instrument pot emmagatzemar de forma permanent dades de prova.\n2, impedància de curtcircuit:\nRang de mesura de voltatge: 5 ---- 400 V; Precisió de la mesura: 0.2\nRang de mesura actual: 0.1 --- 10A; Precisió de la mesura: 0.2\nLa font d'alimentació de voltatge de 220V de monofàsica s'utilitza per aplicar automàticament els corrents de corrent a les corbes AB, BC i CA del transformador, i les dades es recopilen de forma sincrònica i es converteix el percentatge d'impedància nominal.\nEls transformadors trifàsics amb mètodes de cablejat Y / △, Y / Y i △ / Y poden connectar els cables una vegada i seleccionar la mesura trifàsica per mesurar automàticament les dades i calcular automàticament els errors d'impedància i impedància.\nQuan s'utilitza el mètode monofàsic de l'instrument com a transformador trifàsic, els paràmetres d'entrada s'han d'introduir 1/3 de la capacitat nominal.\nPot mostrar i imprimir totes les dades de prova del transformador;\n3, interruptor de càrrega:\nCorrent de sortida: 0.4A\nResolució de resistència: 0,01Ω\nRang de resistència de transició: 1Ω ~ 30Ω\nRang de temps de transició: 0 ~ 200ms\nPrecisió de la mesura: Resistència de transició ± (5% + 0.2Ω) Temps simultani 0.1ms\nTres fonts constants constants independents;\npotent, pot realitzar la forma d'ona de transició, el temps de transició, la resistència a la transició, tres paràmetres del mateix període de mesura;\nAnàlisi intel·ligent de proves i resultats;\nPot mostrar i imprimir formes d'ona de prova del commutador de càrrega del transformador;\nL'instrument pot emmagatzemar permanentment formes d'ona de prova;\nL'instrument està equipat amb un circuit de descàrrega automàtica i un circuit de protecció de sobretensions.\nHot Tags: Hz-3010h provador complet de transformador automàtic, fet a la Xina, fabricants, descompte, barat\nAltura d'alta tensió de cablejat de la pinça\nUNI-T multifunció Cable Finder conjunt UT681A


Goigs i devocions populars: Oració a la Mare de Déu de Meritxell. Canillo (Andorra)\nMare de Déu de Meritxell,\nVerge poderosa, enjoiada de neus i flors de gavernera,\nque vetlleu ramats i pastors, famílies i parròquies,\ndes de fa tants segles al cor del nostre estimat Pirineu.\nAcosteu-nos sempre a Jesucrist, el vostre Fill,\nel Redemptor del món,\nel qui és Camí, Veritat i Vida,\nel qui ens ensenya la llei suprema de l'amor i la justícia,\ni ens compromet a lluitar amb prudència i coratge\nper la dignitat de la persona humana i pel nostre poble.\nSigueu el nostre auxili i la nostra fortalesa\nen les adversitats i tribulacions de la vida,\ni enfortiu-nos en la fe i la confiança\nper fer en tot la voluntat del Pare del cel\ni per edificar una societat més digna del Creador.\nBeneïu el Principat d'Andorra.\nBeneïu especialment el Consell general de les Valls\nque representa el poble andorrà, i que en aquesta nova seu\nlegislarà i cercarà sempre el bé millor per al país.\nBeneïu els Síndics i els Consellers\ni tots els qui fan possible la bona marxa d'aquesta institució fonamental\nper a la vida democràtica del nostre Principat.\nManteniu unides les famílies,\norienteu els infants i joves pel bon camí,\ni protegiu amorosa les nostres set parròquies,\nja que sou la Patrona estimada de Meritxell.\nMaria, Reina de la Pau,\nfeu-nos sempre disponibles a tota obra bona\nde misericòrdia, de respecte, de servei i d'amor.


Les línies vermelles de Mahler - Valors\nAlbert Dresaire| 28/10/2019 23/02/2020 |Opinió|\nGustav Mahler va néixer a Iglau, prop de la frontera de Bohèmia i Moràvia. La seva família, humil, pertanyia a una comunitat de jueus germanòfons. L’any 1875, amb 15 anys, va ingressar al Conservatori de Viena, iniciant així una trajectòria com a compositor i director d’orquestra que tindria un punt culminant l’any 1897, quan fou nomenat director de l’Hofoper de Viena: en aquella època dirigir l’òpera vienesa era el màxim al que es podia aspirar en la música centreeuropea.\nAleshores començà la seva gran etapa creativa. Des de la direcció de l’Hofoper va emprendre una gran obra no només com a compositor sinó també de renovació del món musical. Probablement la majoria de les seves millors simfonies són les que va compondre en l’època que va estar al capdavant de l’òpera de Viena.\nDurant el seu mandat, Mahler no només va sanejar els comptes de l’Hofoper, sinó que va millorar la qualitat de les representacions i va innovar en la programació d’obres. Encara més: va crear les normes del concert modern, tal com el coneixem als nostres dies, donant als espectacles musicals un caràcter venerable i quasi religiós. Els teatres del segle XIX eren espais d’enrenou; Mahler va obligar a esperar-se fora a aquells que arribaven tard a un concert, va acotar els aplaudiments entre números i va expulsar els clubs d’admiradors dels cantants que feien més gatzara del compte. (Parèntesi: si avui Mahler anés a algun dels concerts que es programen a Barcelona, és molt probable que s’horroritzés quan escoltés els «recitals» d’estossecs forçats i de caramels desembolicats sorollosament; però això és una altra història…).\nPerò perquè tota aquesta obra fos possible havia fet falta un detall, no pas menor, que encara no hem esmentat: per accedir a la plaça de director de l’Hofoper, Mahler va haver de convertir-se al catolicisme, deixant enrere els seus orígens jueus. (Un altre parèntesi: que això succeís a la Viena de 1897 ja hauria de fer pensar que res de bo podia passar; però això també és una altra història).\nEl cas és que Mahler va acceptar «canviar» de religió per poder accedir a un càrrec que li va permetre, com hem dit, fer grans aportacions al món de la música i assolir el cim de la seva obra musical. Podríem dir que Mahler va traspassar una línia vermella.\nL’expressió línia vermella s’utilitza per assenyalar els límits d’una decisió o d’una acció; ens referim a línia vermella per expressar allò que considerem inacceptable o que no es pot traspassar. Darrerament s’utilitza molt aquesta expressió. Sobretot en política. Hi ha polítics que més que fer propostes programàtiques estan preocupats per dir-nos que ells mai passaran aquesta o aquella línia vermella.\nCertament que hi ha línies que no es poden traspassar. No ens hauria de costar gaire trobar-ne més d’una que generaria consens. Per exemple: no hauríem de tolerar que s’obligui una persona a canviar de religió per obtenir un càrrec, com li va passar a Mahler. Però no són aquestes les línies vermelles que sembla que preocupin avui dia. Les línies vermelles que marquen certs polítics (i els seus votants!) són simples qüestions ideològiques. És com si així volguessin demostrar-nos que són molt autèntics, o molt purs.\nEm temo que darrera tanta línia vermella s’amaga la incapacitat de fer política. La incapacitat de construir res en positiu. Si tinguessin alguna cosa bona a oferir, ja haurien creuat la línia vermella. Mahler ho va fer, i ens va llegar una obra fenomenal.\nAlbrt Dresaire, Gustav Mahler\n←Adam Martín presenta ‘El nedador d’aigües obertes’\n→El Banc d’Aliments busca 27.000 voluntaris pel Gran Recapte


bloc Enric Bague: les catedràtiques\nEstic molt orgullós d´aquest relat. Us ho he de dir...\nVISCA PRADA I LA PRIMAVERA!!!!!!\nEl Sr Jinks estava estarrufat a la terrassa de l´Starbucks com un llagardaix a punt de suicidar-se. L´al.lusió rèptil era apropiada . Les escames li grafiaven la pell cada cop més sovint. Si t´hi fixaves bé, segons el dia, hi podies trobar retratades a la seva cara, l´óssa menor, la gorda i la constel.lació sacrílega de Sagitari putejant al cornut de capricorn que sempre ha sigut una nenaza.\nL´única pega que oferia tan curiós fenòmen era que només era visitat per aprenents d´ astròlegs, el típic descastat que l´han enviat al terrat del bloc a perdre´s i perdre la vista buscant puntets blancs en fons negres mentre les companyes astròlogues , en el bar de sota, les úniques estrelles que b/veuen son les de la Damn que sosté un candidat a telescopi que les farà descobrir un univers nou de galàxies , papallones i llumetes vàries\nTenim a la nostra serp mutant marejant el cubell de cafè que posen aquests guiris de la reinona verda. Més que remenar amb el puntillisme i distinció pròpia d´un artista gai a una terrassa de Montmartre semblava un membre de l´AMPA lluitant contra els grumolls de la xocolata desfeta mentre un centenar de malparits afamats borden intentant fer alguna cosa semblant a una cua.\nEn Jinks era un tio presumit i guardava com podia la compostura, encara que la seva cara era una iguana més estressada que la nina Barbie de Paris Hilton. Com que el metge li havia prescrit sol i més sol , aquí el tenim: barbeta amunt, els ulls arrugats i els braços mig decaiguts , model ioga.\nCom que mai li havien agradat les ulleres de sol i aquest picava de valent, de tant en tant havia de tombar el cap a un costat, com si l´hagués palmat tallant-se les benes. D´aquí l, al.lusió suïcida.\nSegurament hi havien més detractors que partidaris, potser la majoria el creia indigne d´estar sentat al Passeig de Gràcia ,amb tanta Ray Ban, moreno dels de raïm i arrecades iphone , però el Sr Jinks en passava un ou. El dia anterior la seva “face” havia sigut el camp de batalla entre els fogots de les menopàusiques, els pebrots xungos del Padrón i la setena companyia muntada de l´exèrcit de Lucifer. El que podien pensar els altres se li enfotia. Si el metge havia dit sol, sol tindria.-\nEn aquestes , entre l´escalforeta primaveral, l´inici de la digestió i la merda d´aigua xirri amb subtítols de cafeïna ( que purga més que espavila) , el nostre amic va entrar en fase catatònica de pre-somnolència, aquella en la que un es va dient a si mateix, ui que em dormo, que em dormo, que em dormooooooo i PAF!!!, la poca consciència que et queda et pessiga els collons i et fa fotre un bot sobressaltat, més propi dels espasmes que de les sorpreses.\nEl Sr Jinks es va reincorporar entre avergonyit , marejat i mig zombi intentant dissimular el que podia tornant a remenar per enèssima vegada el ditxós cafè .\nAl seu davant, tres cacatues de gairebé trenta, dues emperifolladles de coloret i una altra de hippy impostat per donar el cante, però totes amb braçalets tintinejants ( com vaques desorientades sense pastor ), reien i es reien del pobre recent llevat. Eren pèssimes actrius i la pantomima de conversa que van iniciar quan el Sr Jinks les va mirar, no va colar.\nOfès i dolgut, més amb ell mateix que amb aquelles idiotes , va fer una reflexió en silenci. L´únic motiu pel qual us he fet perdre els tres minuts que heu trigat en arribar fins aquí:\nQuè hi ha més enllà d´aquest episodi desafortunat? Donç princeses, darrera d´això hi ha un home que tot i no haver passat pels millors moments de la seva vida té moltes ganes de riure´s d´ell mateix i fer-vos riure una mica a vosaltres( mentiu-me i dieu-me que si) . Com veieu amb en Jinks és imposible avorrir-se. I a totes les cacatues que trobeu pels vostres camins, QUE…LES….BOMBIN!!!!!\nPublicado por enric bague en 4/05/2011 01:52:00 p. m.


PCatS s’uneix al projecte “La Garnatxa Valenta”, el nou vi solidari\n16 d'octubre de 2019 14 de setembre de 2018 per PCatS\nL’associació Terra de Garnatxes presenta el nou vi solidari, La Garnatxa Valenta, els beneficis del qual aniran destinats al projecte #ParaLosValientes de l’Hospital Sant Joan de Déu de Barcelona, que treballa per crear el centre oncològic infantil més gran d’Europa.\nLa presentació, que tindrà lloc el proper diumenge 23 de setembre a les 17h, ha triat com a escenari l’Espai selecció de la 38a Mostra de Vins i Caves de Catalunya, que enguany se celebrarà al Moll de la Marina (entre la Torre Mapfre i l’Hotel Arts).\nA l’acte de presentació assistiran els responsables de tots els cellers que conformen Terra de Garnatxes – Clos Figueras, Edetària, Finca Viladellops, Lagravera, La Vinyeta i Vinyes Domènech-, i comptarà amb la participació d’alguns membres destacats del món del vi.\nDes de PCatS Comunicació ens unim a aquesta meravellosa iniciativa col·laborant en la organització de la presentació i la comunicació del projecte.\nCategories Actualitat, PCatS Comunicació Etiquetes visolidari