Publicat per M.C. Saurí a 14:19 Cap comentari:\nPremi literari (8 de 8)\nTot va anar bé mentre escrivia el conte i feia i desfeia esborranys, Mercè. És clar que hi havia dies que el veies content i d’altres preocupat, dies que li havies de recordar quan havia de menjar i anar a dormir i dies que només volia sortir i distreure’s; però anava fent, l’home. Jo, quan arribava de treballar, mirava quina cara tenia i m’adaptava, però ara... Si, pobret, molt malament! I pensar que quan el varen trucar per dir-li que havia guanyat es va posar a cridar i a saltar, feliç, feliç! L’havies d’haver vist, l’Esteve, el dia que li varen donar el premi! I res, l’endemà ja va començar. Que si m’he trobat en tal i m’ha felicitat, i m’ha dit que ho havia llegit al diari però no m’ha preguntat res sobre el conte, ni m’ha demanat si es publicaria. I que si he trobat en qual, amb qui tinc molta franquesa, i li he començat a explicar això del premi pel meu compte i m’ha dit que sí, que ja miraria de llegir-ho quan ho publiquessin, però per compromís –que bé prou que se li notava. I que avui he trobat en pasqual, que segur que ho sap però no m’ha dit ni mitja paraula, vés a saber perquè. I cada dia pitjor, més desanimat i més desanimat, assegut hores i hores a la taula d’escriure amb la mirada perduda... Sí, es clar que s’hauria de fer alguna cosa. N’he parlat amb els sogres i els cunyats, he consultat el metge de família que ens toca, i fins i tot he anat a la Biblioteca i m’he llegit totes les entrevistes a escriptors que he trobat en les revistes literàries. I res, res del que he intentat ha funcionat, i ara ja... Doncs Mercè, no em podries fer un favor? Li demanaries que et deixi el conte per llegir-lo?... No, no et preocupis, ja et faré jo un resum i t’apuntaré el que li has de dir després, quan l’hi tornis. Ho faràs?... Gràcies! Sabia que podia comptar amb tu! Això és una amiga!\nXXVII Premi vila de Begur de Narrativa curta. Sant Jordi 2012\nPublicat per M.C. Saurí a 12:15 2 comentaris:\nPremi literari (7 de 8)\nDes d’abans d’ahir, quan em varen trucar per avisar-me que era finalista, que no he deixat d’estar nerviós, però ara és molt pitjor. Sort que el vàter és a prop de la sala d’actes; ja hi he hagut d’anar dues vegades, i encara n’hi ha per una estona, pel que sembla. Tinc temps de repassar les notes...\nNo, això que els concursos literaris són tan necessaris com els poliesportius i els aparcaments no ho diré. Ben pensat queda pretensiós posar-me a pontificar i a més ells ja en convoquen, no? Tan clar que ho veia ahir mentre ho preparava i és una tonteria de les grosses...\nOh, i explicar quan i per què vaig escriure els contes tampoc té gaire sentit, perquè la gent del públic no els ha llegit encara i no hi trobarà cap gràcia. En tot cas ho puc comentar amb els membres del jurat, després, quan s’acabi l’acte, si hi ha ocasió...\nNomés em queda filosofar una mica sobre l’humor, però que és una bona eina per encarar el dia a dia ho sap tothom i ara mateix no se m’acut res més. I no sé, sempre he trobat que farcir els discursos amb obvietats dóna una sensació de perdre el temps l’orador i els qui l’escolten que no vegis...\nRes, que si guanyo i em passen el micròfon perquè digui alguna cosa donaré les gràcies i prou.... Les gràcies? I per què he de donar les gràcies, ben mirat? Si m’han premiat és perquè els meus textos són els que els han agradat més, i no per fer-me un favor, no? Encara donaria a entendre que no m’ho mereixo o que algú m’ha enxufat...\nDoncs m’ho deixo córrer. No trobo cap frase que no tingui aires de suficiència, que no sigui inútil, que no sigui evident o contraproduent. Si arriba el cas diré que no tinc res a dir, i serà la pura veritat.\nPublicat per M.C. Saurí a 4:01 Cap comentari:\nPremi literari (6 de 8)\nAmb aquest llibre em queda ple tot el prestatge. N’hi podria encabir un més, però estarien massa estrets i després els masegues sense voler. Res, hauré de buscar un altre lloc... Ara podria posar prestatges a l’habitació. Si ocupo la paret lliure, i al ritme que vaig, calculo que en tindré per uns quants anys... Una altra opció seria deixar de participar en concursos literaris, però això no ho penso fer, de moment; encara no he perdut totes les esperances. O podria deixar de comprar els llibres guanyadors dels concursos en què participo, per poder comentar després que aquest no ha estat gens original en l’argument, que l’altre ha acabat el relat de qualsevol manera i que no sé com el jurat s’ha atrevit a donar-li el premi, etcètera, etcètera i etcètera. Però tampoc. Si no, com ho faria per desfogar-me?\nPublicat per M.C. Saurí a 4:32 Cap comentari:\nPremi literari (5 de 8)\nEl telèfon parpelleja. M’hi acosto, il·lusionada. Potser sí que m’han deixat un missatge per dir-me que sóc guanyadora, no, finalista, amb això ja em conformo... Quan preparava el paquet certificat, allà al mostrador de Correus, ja vaig tenir la intuïció que aquesta vegada... El servei contestador de Telefònica l’informa que no té missatges. Per sortir... Sí, ja ho sé, he de prémer el zero! Ostres, hauria dit que parpellejava... No, si ja ho sabia que res, que res de res... N’estava segura, ben segura... La setmana que ve llegiré a la premsa qui són els finalistes i els guanyadors i jo no hi seré, i ni una paraula del meu conte... Bé, què hi farem. No s’ha de perdre els ànims, l’any que ve hi tornaré. Ara, això sí, ho aviso: si deixen el concurs desert, no els enviaré res més. La dignitat d’una aprenent d’escriptora té un límit!\nPublicat per M.C. Saurí a 10:50 Cap comentari:\nPremi literari (4 de 8)\nEn aquest mateix moment, potser m’estan llegint. Potser un membre del jurat (el de més prestigi literari) acaba d’agafar el plec de fulls cosit amb dues grapes i va pel segon paràgraf, i pensa que no està gens malament i que és una llàstima, però que és clar, aquest any es presenta la seva cosina i... També podria ser que en la pila de textos pendents el meu conte no hi sigui, perquè els fulls han volat mentre el secretari del jurat entrava amb els originals al cotxe, o perquè el sobre que el conté ha quedat a sota d’un cartró a la camioneta de l’empresa de missatgeria... Ara he d’anar a comprar al súper però quan torni continuaré. He de tenir a punt totes les variables possibles per, quan finalment donin el veredicte, tenir motius suficients per pensar que les possibilitats que els membres del jurat hagin llegit el meu conte a fons, l’hagin valorat objectivament i hagin decidit que no faré mai res com a escriptora són ínfimes.\nPublicat per M.C. Saurí a 5:42 Cap comentari:\nPremi literari (3 de 8)\nM’assabento al web de la revista que s’han presentat catorze originals al premi. Aquesta informació és d’agrair; ara sé quines possibilitats —numèriques— tinc, i sé que a més de mi hi ha tretze persones comptant els dies que falten per al veredicte. Em puc sentir membre d’un club selecte, d’un grup reduït que comparteix il·lusions, patiments i un estat d’ànim fluctuant, com a mínim fins a final de mes. Sí que està bé, el web... però encara podria estar millor. La comissió organitzadora del concurs podria obrir un espai restringit per a nosaltres (és clar que porta feina muntar fòrums i fer-ne el seguiment...), o passar a tothom que hi participa els e-mails dels companys i companyes (però ja s’hauria d’haver previst a les bases, perquè sinó, la protecció de dades...), o —sí, això!— convocar-nos a una trobada. No cal que sigui un dinar o un sopar, amb prendre un cafè n’hi hauria prou, i així no trontollaria el pressupost de ningú, que tal i com estem avui dia... Trobar-nos seria fantàstic: cadascú podria fer cinc cèntims del seu currículum (tres vegades finalista? Caram! I a tu ja t’han publicat? Oh!) i explicar en cinc minuts què ha presentat (Ui! Em penso que el conte que va guanyar fa tres anys tenia un argument semblant...). Així recuperaríem l’ambient viscut als exàmens de batxillerat, del carnet de conduir, o de les oposicions. Recordaríem vells temps i ens rejoveniríem... Em penso que enviaré un correu i els ho proposaré. Ara tothom demana suggeriments per millorar, no? A veure si la comissió em fa cas; no els costaria gaire i quedarien com uns senyors i com unes senyores.\nPublicat per M.C. Saurí a 4:18 Cap comentari:\nPremi literari (2 de 8)\nNo ho havia vist mai, això: en el punt cinquè de les bases diu que no es podran retirar els originals un cop presentats a concurs. És ben estrany, no? I per què algú que s’hi hagi presentat ha de voler retirar el seu text? No se m’acut... De moment m’ho imprimeixo i ja em decidiré...\nNo ho acabo de veure clar. Què pot passar si guanyes un premi literari? Tan greu és? És veritat que a vegades es tenen reaccions imprevisibles... I si la conseqüència de rebre un guardó és asseure’s immediatament a l’ordinador amb energies inesgotables a causa de l’estímul rebut —com qui rep una descàrrega elèctrica, vaja— i posar-se a escriure desesperadament, d’una manera obsessiva, diríem? Hi ha el perill de perdre la salut, la família i la feina, com els addictes a qualsevol cosa...\nPer altra banda, també podria passar el contrari, que un bloqueig derivat de la pressió de mantenir el nivell aconseguit impedís de totes totes escriure ni una ratlla —com qui li cau un armari al damunt que l’aixafa—, i llavors el que havia estat una via de descompressió, de manteniment de l’equilibri, deixa de ser-ho sobtadament i afegeix encara més llenya al foc, fins a arribar a conseqüències igual de nefastes que en la primera opció...\nSí, ja ho veig. Ara entenc per què els que organitzen el concurs —sàdics— es volen assegurar que no ens adonarem dels perills a què ens exposem fins que sigui massa tard, o que si ens n’adonem no puguem fer marxa enrere... Doncs a mi no m’enxamparan pas! Apa!\nPublicat per M.C. Saurí a 10:43 Cap comentari:\nPremi literari (1 de 8)\nSí... Premis Literaris en català... enter... Aquest no, vaig llegir el llibre guanyador de fa dos anys i era un rave –per al meu gust, és clar. L’altre tampoc, vaig haver d’agafar el diccionari per entendre el títol de l’obra que va escollir el jurat l’any passat... Mmmm... Aquí només volen escriptors joves... Aquests només s’adrecen a la gent del seu municipi... Poques pàgines, amb això no n’hi ha ni per començar... Ufff! Massa, on vas a parar... Ostres! Sí, ho he llegit bé: et diuen sobre què has d’escriure i el to que li has de donar amb tot detall! Em penso que ni la Virgínia Woolf va imaginar, entre les desgràcies que li passen a la suposada germana de Shakespeare, que la fessin escriure així... Ui, quants diners! S’hi deuran presentar un munt de textos; és clar que si tampoc en fas per a les còpies i per a la gasolina que necessites per anar a recollir el premi... Això és més difícil que anar a caçar bolets. Em penso que m’ho deixo córrer: ho imprimiré i ho passaré a la meva germana, a la veïna, a la dependenta de la papereria, al professor de repàs del meu fill... En total són quatre còpies. Val més això que res. Bé, tres. L’última vegada la dependenta m’hi va posar una cara que...\nPublicat per M.C. Saurí a 14:43 Cap comentari:\nPer començar bé un any, un mes, una setmana, un dia...\nPublicat per M.C. Saurí a 1:39 Cap comentari:\nPer començar bé un any, un mes, una setmana, un di...


Diari del Poble - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl Diari del Poble (xinès: 人民日报; pinyin: Rénmín Rìbào), en anglès:People's Daily, és una publicació periòdica en xinès simplificat (també amb edicions en altres idiomes) que té una tirada d'entre a 3 a 4 milions d'exemplars. És el diari oficial del Partit Comunista de la Xina.\ndiari, communist newspaper (en) i diari de partit\nbaihua i xinès\n15 juny 1948\nSegons UNESCO, està entre els 10 diaris principals del món.\nVa ser publicat per primera vegada el 15 de juny de 1948 al Comtat Pingshan, Hubei, per part d'una branca regional del Partit Comunista. Les seves oficines es van traslladar a Pequín el març de 1949 i el mes d'agost del mateix any va ser declarat diari oficial del Partit Comunista. Com a òrgan del Partit, aquest periòdic proporciona sovint informació directa sobre la política i el punt de vista oficial del partit.\nDurant la Revolució Cultural, el Diari del Poble va ser una de les poques fonts d'informació mitjançant la qual els estrangers i els xinesos podien conèixer què estava fent el govern xinès. Durant aquest període, una editorial del Diari del Poble, es considerava un comunicat autoritzat de la política governamental.\nCal fer una distinció entre les editorials, els comentaris i les opinions. Malgrat que tots han de ser aprovats pel govern xinès difereixen en les autoritats que contenen. Una editorial oficial, significa que el govern xinès ha arribat a una decisió final sobre un assumpte.\nDurant les Protestes de la plaça de Tian'anmen de 1989, el Diari del Poble de 26 d'abril de 1989 va condemnar les manifestacions.\nAparegué una edició del Diari del poble a internet l'any 1997.\n↑ [enllaç sense format] http://www.people.com.cn/GB/50142/104580/index.html\n↑ «April 26 Editorial». Tsquare.tv, 26-04-1989. [Consulta: 10 maig 2012].\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Diari del Poble\nPágina web del Diari del Poble\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Diari_del_Poble&oldid=25929713»\nDarrera modificació: 6 gen 2021 a les 12:42\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 6 gen 2021 a les 12:42.


Tot a punt perquè la defensa del català i la FOLC siguin els protagonistes a Palma\n22 setembre 2020 13:49\nLa FOLC (Federació d'Organitzacions per la Llengua Catalana) celebra el desè aniversari i ho fa amb un programa d'actes a Palma per aquest dijous i aquest divendres. Les activitats previstes van des d'una mostra de l'Escola de Música i Danses de Mallorca fins a un itinerari cultural, amb una taula rodona pel mig. En una entrevista a la ràdio Ona Mediterrània, Jordi Solé Camardons, que és membre del Secretariat de la FOLC, ha assegurat que actualment tenir una associació que treballa per «enfortir els lligams entre els territoris de parla catalana és l'única manera de sobreviure» perquè actualment «l'Estat espanyol és més agressiu amb el català que fa 30 anys».\nMaria Antònia Font és representant de l'STEI, sindicat que està integrat dins la federació de la FOLC, i assegura que la situació del català es troba en un punt complicat. Posa com a exemple un dels àmbits en els quals, segons la FOLC, s'ha retrocedit: «La carta de les Llengües diu que, pel que fa als mitjans de comunicació, tenim dret a la reciprocitat de totes les cadenes de llengua catalana». En aquest sentit ha condemnat la pèrdua de mitjans de comunicació en català: «A Balears han tancat Ona Mallorca i Televisió de Mallorca, hem deixat de rebre Canal 33/Súper 3 i el 3/24; al País Valencià s'ha tancat Canal 9».\nPer tot això i moltes altres qüestions la FOLC ha impulsat aquest programa d'actes, que intenta cercar vies per assolir un repte tan gros com el de construir un mercat cultural conjunt per a tots els parlants de la llengua catalana, entre molts altres objectius.\nAra que no hi ha el PP els forasters s´escagarrinen per sa inadaptació. Segur que ho notaran, i ja no riuen tant...\nPer favor, FOLC, millorau el mapa.


“The Gilded Age” a la Tertúlia Bohèmia a càrrec de Rosa Maria Puig | Bonart\n“The Gilded Age” a la Tertúlia Bohèmia a càrrec de Rosa Maria Puig\nEl 4 d’abril a les 21 h. s’impartirà la conferència titulada The Gilded age a càrrec de la historiadora Rosa Maria Puig i Reixach i organitzada per Blanca de Nicolás, a La Tertúlia Bohèmia del Cafè de l’Art del Retiro de Sitges.\nLa Gilded Age o edat daurada és un terme que va ser introduït per l’escriptor Mark Twain, i comprèn el temps de progrés i prosperitat després de la Guerra de Secessió americana, amb la conseqüent reconstrucció a on s’hi afegí la revolució industrial, fins als voltants de l’any 1920. Contraposant-se al seu esplendor, la Gilded Age també va presentar una altra cara de la moneda augmentant l’explotació laboral, la misèria i la corrupció.\nAquesta època de prosperitat va enriquir a molts industrials americans amb celeritat, entre ells sorgiren grans col·leccionistes d’art com Isabella Stewart Gradner, Henry Clay Frick, Archer Milton Huntington, Carles Deering qui va invertir a Catalunya fent construir el Palau Maricel de Sitges i restaurant el castell de Tamarit i el seu germà James, entre altres.\nDurant la conferència sabrem quins van ser els motius que van incidir perquè aquest col·leccionistes, empesos per el seu gran afany d’adquirir obres d’art, giressin el cap vers Europa; coincidint en el temps, d’un moment en que l’Estat espanyol es trobava arruïnat i en plena decadència, per haver perdut la seva identitat al deixar de tenir “Estatus Imperial”. Aquesta situació va afavorir l’establiment d’ una xarxa de marxants d’art de tota mena, alguns d’ells personatges ben coneguts, que rastrejaven el territori, i lentament i en secret, van anar desproveint el país d’una gran part del seu valuós patrimoni artístic i històric.\nUn gran hispanista, com va ser el creador de la Hyspanic Society de Nova York, tingué un objectiu més transcendental, amb les seves investigacions va realitzar un experiment per demostrar al món de manera gràfica per mitjà de l’art, la seva visió de la realitat d’Espanya, que per el que podem veure sembla haver-se perpetuat fins els nostres dies. Al final d’aquesta presentació podrem veure quin va ser aquest experiment i treure’n conclusions. La conferència serà documentada amb fotografies.\nA la imatge, fotografia de Charles Ebbets, durant la construcció del Rockefeller Center de Nova York.\nEtiquetes: Blanca de Nicolàs · Rosa Maria Puig · Tertúlia Bohèmia de Sitges


QUINA LA FEM?: Sarroca\nEs mostren els missatges amb l'etiqueta de comentaris Sarroca. Mostrar tots els missatges\n Terres de Lleida, 1913 (vii)\n1913. Maials, Segrià.\nUn carrer de la «població moderna...» de fa cent anys. Sense asfaltar, sense voreres, sense enllumenat.\nDetall de l'església. A l'esquerra, una senyora al balcó. Totes les portalades i finestres pintades amb calç, sobre les parets de tàpia.\nPortal d'accés a l'antiga vila closa, o tancada entre les antigues muralles, o cases que en feien la funció.\nDetall del portal de l'antiga vila closa.\n1913. Llardecans, Segrià.\nUna magnífica vista de la població, amb la bassa, les cases amb galeries porxades i el campanar traient el nas a l'hortizó.\nDetall de les cases pairals i del campanar.\n1913. Sarroca, Segrià.\nPortalada posterior plateresca del segle XVI, de l'església de Santa Maria.\nDetall de l'arc i del fris de la portalada.\nUn magnífic i bellíssim gravat des castell i de la vall, amb l'antic pont que la salvava.\nDetall de les cases al peu del turó i al costat del pont de la Vall Major.\n1913. Avinganya, Segrià.\nUn arc gòtic de l'antiga església del monestir d'Avinganya.\n1913. Sudanell, Segrià.\nL'església al fons de la imatge, des d'un carrer de cases de tàpia amb pedrissos per prendre la fresca a la porta de casa.\nDetall de la tartana.\n1913. Torrebesses, Segrià.\nL'església romànica de Sant Salvador que presideix la població dalt del turó.\nDetall de l'església romànica del segle XII. En primer pla, l'antiga creu de terme.\nPublicat per JM a 07:49\nEtiquetes de comentaris: Anys 1900-10, Avinganya, Ceferí Rocafort, Fotògrafs, Llardecans, Maials, Sarroca, Sudanell, Torrebesses


El 3 de maig de 2010 es va reunir el Jurat Classificador format pel Sr. Miquel Galmes (President de l'IEFC), el Sr. David Companyon (Director de Comunicació i Relacions Externes de l'INCASÒL), la Sra. Sílvia Farriol (Presidenta d'Arquinfad), el Sr. Josep Mª Fabregà (Fotògraf) i la Sra. Lourdes Jansana (Fotògrafa), per tal d'atorgar els premis del Concurs de Fotografia i Creació als espais d'INCASÒL.\nEl jurat ha atorgat 13 premis i 6 mencions especials en 6 categories diferents.\nEl 6 de maig de 2010 es van lliurar els premis del Concurs de Fotografia i Creació als espais d'INCASÒL en un acte que es va celebrar a l'IEFC. En l'acte es va projectar un audiovisual amb tots els treballs presentats.\nCATEGORIA: Cursos d'Iniciació\nSEGON PREMI - Desert\nTERCER PREMI: No presentat\nCATEGORIA: Curs General 1r curs\nCATEGORIA: Curs General 2n curs\nCATEGORIA: Curs General 3r curs\nPRIMER PREMI - Desert\nCATEGORIA: Cursos d’Especialització i Projecte Fi de Carrera\nMés enllà dels premis, l'IEFC agraeix molt especialment a tots els concursants la seva participació perquè han contribuït a definir les possibilitats creatives del concurs en la seva primera convocatòria.\nTenint en compte la qualitat dels treballs presentats al certamen, Arquinfad cedeix una de les sales del Foment de les Arts i del Disseny per mostrar totes les sèries fotogràfiques en una exposició, que es celebra durant el mes de juliol. També es crea un catàleg amb totes les obres presentades.\nFotografies presentades al Concurs de Fotografia i Creació als espais d’INCASÒL


Elisenda Renom | Espai de creixement personal a través del teatre, el moviment i la creativitat 2017-2018\nEspai de creixement personal a través del teatre, el moviment i la creativitat 2017-2018\n24 jul. Espai de creixement personal a través del teatre, el moviment i la creativitat 2017-2018\nPosted at 13:11h in Sin categoría\tby\tElisenda Renom Bernaus 0 Comments\nAquest intensiu és un espai de creixement personal mitjançant el teatre.\nA través de l’art expressem qui som. L’art ens permet connectar amb allò de més profund, i a vegades inconscient en nosaltres, i expressar-ho.\nEl teatre et posa en contacte amb la teva part més instintiva i autèntica i et permet aprendre a gestionar qui ets, què sents i el com ho expresses.\nL’espai escènic et dóna la possibilitat d’arriscar sense perill ni possibilitat de fracàs. És un lloc on tot és possible, on totes les parts de tu poden sortir, mostrar-se i expressar-se sense judici aportant pau, coneixement i integració.\nEl teatre engloba el camp corporal, emocional, cognitiu, energètic i relacional. Inclou el moviment, la veu, l’expressió, la comunicació, la creativitat, les emocions, els impulsos, la paraula, l’aquí i l’ara, la relació amb els altres, la improvisació, etc.\nI també és una gran font d’enriquiment personal gràcies a l’exploració contínua de situacions, sensacions i personatges diferents de tu i de la teva vida.\nA través del teatre aprens a:\n-Escoltar-te i posar-te en contacte amb tu mateix/a.\n-Expressar i gestionar les teves sensacions, emocions i pensaments.\n-Donar sortida als teus impulsos d’una manera connectada.\n-Entrenar l’aquí i l’ara, les teves capacitats expressives, l’ imaginació i la teva creativitat.\n-Treballar i integrar els aspectes de tu menys explorats.\n-Alinear el cos, la veu, les emocions, els pensaments, les intencions, la paraula i les accions.\n-Donar espai a les sensacions difícils d’expressar en el món quotidià.\n-Obrir-te, estar receptiu a les coses i escoltar-ne el moviment.\n-Interaccionar amb els altres des d’un lloc més autèntic i connectat amb tu mateix/a.\n-Donar valor i visibilitat al teu món interior.\n-Aprendre recursos i integrar una disciplina de treball personal.\nAquest curs va dirigit a totes les persones que tenen ganes d’explorar sobre elles mateixes a través del teatre, el moviment i la creativitat; A les persones que volen aprofundir en el seu camí de creixement personal, millorar la seva capacitat de comunicar-se i expressar-se, i la seva relació amb el altres; Als actor i actrius amb ganes de seguir aprofundint en el seu camí personal i professional.\nPrimer intensiu: octubre i novembre 2017\nSegon intensiu: febrer i març 2018\nTercer intensiu: maig i juny 2018\nTot i que els intensius estant pensats com a curs complet, el tenir temàtiques diferents, et pots apuntar només a un de sol si t’interessa.\nPots demanar la informació sobre el què es treballarà a cada intensiu a info@elisenda-renom.com\nEls dijous de 19 a 21h al carrer Jovellanos 56 del centre de Sabadell.\nPer fer el curs és necessari realitzar una entrevista.


Pousada Tamandua Tibau do Sul Brasil - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nReserva Pousada Tamandua\nRua Tamanduá, 03, Pipa Beach, Tibau do Sul, Brasil, 59178-000\nPousada Tamandua valoracions\nCaracterístiques que t'encantaran sobre Pousada Tamandua\nHabitacions disponibles a Pousada Tamandua\nMés informació sobre Pousada Tamandua\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Praia de Pipa, Pousada Tamanduá és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Praia de Pipa. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, transport hotel/aeroport.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, mini bar, aparell de televisió, plat de dutxa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Pousada Tamanduá és una elecció inteligents per a viatgers a Praia de Pipa, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nValoracions d'hostes reals sobre Pousada Tamandua


Bons resultats de Lídia Huete en el Campionat d'Espanya d'hivern en piscina de 25 metres - Club Natació Olot\nBons resultats de Lídia Huete en el Campionat d'Espanya d'hivern en piscina de 25 metres\nBarcelona, del 23 al 26 de novembre de 2017\nLa passada setmana del 23 al 26 de novembre se celebrava en les instal·lacions del Club Natació Barcelona el Campionat d'Espanya Absolut de piscina curta, on el Club Natació Olot va participar amb la presència de la nedadora Lídia Huete, participant en les seves tres proves principals, els 50, els 100 i els 200 papallona.\nLa primera jornada començava amb el 100 papallona, un escenari complicat, ja que sempre és difícil obrir la competició amb la qual a priori, és la seva millor prova. No obstant això, una vegada nedades les eliminatòries, i amb un temps d'1:01:70 les bones sensacions i un 7è lloc que assegurava la classificació per a la final A, van fer aflorar l'optimisme.\nEn la sessió de finals aquesta mateixa tarda, la situació no va fer més que millorar. Lídia, especialista en aquest tipus de situacions, va sortir per totes i va mantenir molt bé el control de la prova on va aconseguir molt bo 6è lloc amb una millor marca personal en piscina curta d'1:00:93.\nDesprés d'una il·lusionant primera jornada, gaudim d'un dia de descans per afrontar la segona sessió en la qual participaria la nostra nedadora. Seria la tercera jornada del campionat, amb el 50 papallona.\nEn la sessió de matí, l'entusiasme i les presses no van ajudar, i Huete es va quedar a les portes de la final A amb un temps de 28:22. Tot i això, en la final un millor plantejament de la prova va ajudar a millorar notablement el resultat, aconseguint una millor marca personal en piscina curta de 28:04 que li donaven un bon 10è lloc. Sens dubte, la sensació després de la prova, és que encara hi ha un gran marge de millora per a la nedadora, en aquesta distància.\nTasca difícil para l'última sessió, després de tres dies de campionat, i dos finals sobre l'esquena, a Lídia li tocava la difícil tasca d'enfrontar-se a un sempre complicat 200 papallona.\nMalgrat el cansament acumulat, la nedadora es va llençar a per l'eliminatòria valenta, i malgrat que els últims metres van ser molt durs, un temps de 2:17:90 li donaven una 16à plaça que significava final B i ple de proves i finals en el campionat.\nEn la sessió de tarda, Lídia va plantejar la prova diferent, reservant-se alguna cosa pel darrer 50, i el resultat va ser molt positiu, millor marca personal en piscina curta amb un crono de 2:16:87 i 15è lloc en la general.\nResultats molt bons que ens ajuden a creure que pot ser una gran temporada per a la nostra nedadora.


Molins de Rei vetllarà per les persones majors de 80 anys que viuen soles - Llobregat Digital\nMolins de Rei vetllarà per les persones majors de 80 anys que viuen soles\nDijous, 3 de juliol de 2014 a les 12:45h\nEls Serveis Socials de l’Ajuntament han començat una campanya per detectar situacions de risc entre persones que tenen més de 80 anys, que viuen soles i que no utilitzen cap dels serveis d’atenció domiciliària.\nEl programa preveu un contacte personal amb tots els integrants d’aquest col•lectiu així com el lliurament d’una carpeta amb informació útil. Des de mitjans del mes de juny, totes les persones de Molins de Rei que viuen soles, que tenen més de 80 anys i que no són usuàries de cap servei de la cartera d’atenció domiciliària (servei local de teleassistència, servei de treballadora familiar o servei de neteja) han rebut una carta de l’Ajuntament explicant que rebran la trucada d’un professional per concertar una futura visita, i recomanant que mirin d’estar acompanyades per un cuidador o familiar quan es produeixi. Durant la visita es fa una enquesta per conèixer la situació sociofamiliar de la persona i per donar a conèixer els recursos i els ajuts que posa a disposició l’Ajuntament per aquest col•lectiu de persones.\nTambé es dóna informació genèrica com adreces i telèfons de la Guàrdia Urbana, el Centre d’Atenció Primària, l’Oficina d’Atenció Ciutadana o l’Àrea de Serveis a les Persones. L’objectiu del pla és detectar possibles situacions de risc i d’aïllament social i, al mateix temps, oferir els recursos perquè aquestes persones puguin viure amb la màxima autonomia possible. Durant les tres setmanes que haurà durat la campanya s’hauran fet un total de 176 entrevistes, els resultats de les quals seran lliurats a l’àrea de Serveis Socials per planificar i executar futures actuacions. El programa “Els serveis socials més a prop” és fruit de la col•laboració entre la Diputació de Barcelona i l’Ajuntament de Molins de Rei, gestionat per l’empresa Fundació Desenvolupament Comunitari.


divendres, 4 juliol, 2014 - 12:30\nTorras, fundada el 1951, ha creat un innovador concepte de moda en pell i punt. La marca dissenya per seduir amb estil propi, més enllà de les peces bàsiques de vestir; una manera d’entendre la moda que passa per incorporar els materials de la més alta qualitat en pell, cotó, seda, lli, llana, caixmir o teixits funcionals. Les col·leccions de Torras, nascudes a Caldes de Montbui, són presents, avui, a top stores de 40 països, en ciutats com Barcelona, Nova York, Londres, Moscou o Xangai, així com al propi flagship store de Milà, al reconegut Quadrilatero della Moda. Torras té una taxa d'’exportació d’un 70% i showrooms a Milà, Nova York, Moscou i Xangai i participa en les fires de la moda de Nova York (MRketNY), Las Vegas (MRketLV) i Düsseldorf (Supreme).\nJuanma Granero Fernández (Barcelona, 1978). Cursa els seus estudis de disseny de moda i d’estilisme d’indumentària a l’escola d’arts i oficis artístics Llotja de Barcelona, juntament amb alumnes com Txell Miras o Juan Antonio López.\nEs desenvolupa com a estilista, i crea les seves primeres col·leccions i il·lustracions al taller de Josep Font, per a la seva marca d’alta costura i prêt-à-porter. També realitza treballs de patronatge per a diferents dissenyadors, feina que alterna amb tasques d’estilisme per a revistes nacionals i internacionals. Entre els anys 2004 i 2013, presenta nombroses col·leccions a les diferents passarel·les de Madrid, Cadis, València i Barcelona.\nEl últims dos anys ha col·laborat amb la marca Torras en l’estilisme i l’escenificació de les desfilades “Torras Black”, tardor-hivern 2013, “The Authentic Me”, primavera-estiu 2014 i “Capricious”, tardor-hivern 2014.\nDe vegades el món s’enfonsa en la tristesa i en pensaments alterats, i s’obliga a trobar una nova llum, a través de la recerca constant de nous models estètics i de sensacions comunes dins de l’art, la música i l’escena.\nAquesta col·lecció parteix d’una paleta de colors assossegada, com un llenç buit, en el qual la llum i el color es reflecteixen a través d’estampats florals, caixmirs, taronges, vermells i blaus marins, que s’enllacen en les filatures, la tela i les pells, i creen formes geomètriques, lineals i en moviment constant.\nUna col·lecció amb caràcter, al pur estil Pablo Picasso, amb la personalitat artística d’un Andy Warhol, o d’un inspirador d’allò orgànic, de la composició floral i de l’ornamentació, Gustav Klimt.\nLlum-lleugeresa, color-ritme, són els protagonistes d’aquesta col·lecció, com a proposta d’una nova visió de pensament “Avant-Garde”, a la recerca de la bellesa i de l’estètica, amb llibertat de pensaments.\nContacte: Josep Maria Torras\nDirecció: C/ Del Garraf, 33


El Centre Hípic Garrotxa acull la catorzena jornada de la Lliga Catalana de Horseball\nPublished in Abril 25, 2014\nAquest proper diumenge dia 27 d’abril, el Centre Hípic La Garrotxa ubicat en el Batet de la Serra d’Olot, acollirà la catorzena jornada de la Lliga Catalana de Horseball amb un total de catorze partits de les categories Èlit, Segona Divisió B, Femení, Sub16, Sub14, Sub12 i Sub10.\nInscripcions Campionat d'Espanya de RAID\nEls propers dies 2, 3 i 4 de Maig està prevista la celebració del Campionat d'Espanya Absolut de Raid a la localitat gironina de Bàscara, per aquest motiu el procés d'inscripcions ja s'ha obert, però us informem que aquells que desitgin participar en el Campionat i que els seus resultats tinguien efectes a la FEI, s'han d'inscriure a través del CEI3*.\nPla de Tecnificació de Salt d'Obstacles i Ponis S.O. 2014\nLa Federació Catalana d’Hípica, dins del seu programa esportiu 2014, convoca a tots els genetsi amazones, amb llicència tramitada a Catalunya en vigor, interessats en participar en el Pla de Tecnificació FCH de Salt d’Obstacles, en les categories Alevins, Infantils, Juvenils i Ponis Salt AB-C-D-DGP, a la jornada que es celebrarà els propers dies, 7 de juny (cavalls) i 8 de juny (ponis) a les instal•lacions de l’Open Sports Clubs.\nPreselecció Juniors i Joves Genets pel Campionat d'Europa de RAID\nLa direcció tècnica de Raid de la RFHE ha afegit dues proves més per al procés de qualificació del Campionat d'Europa de Raid de Joves Genets, que se celebrarà a Verona, incloent els raid CEI 2 * de Bàscara del proper maig.\nEsteve i Barranco acollirà una nova jornada de la Lliga Catalana de Ponis\nEl C.H. Esteve i Barranco, serà escenari d’una nova jornada de la Lliga Catalana de Ponis, que en aquesta ocasió estarà destinada a la Doma Clàssica. A més de les proves específiques de la Lliga de Ponis, el centre de Dosrius també organitzarà un CDT1* i un CDT0*.\nTalamanca es prepara per acollir l’EQUITROBADA 2014\nL’Associació de Marxas a Cavall de Catalunya, juntament amb l’Ajuntament de Talamanca, i amb el suport de la Federació Catalana d’Hípica, organitzen conjuntament del 2 al 4 de maig, una nova edició de l’EQUITROBADA, que enguany es celebrarà en aquesta localitat de la comarca del Bages.\nSeminari de noves estrategies metodològiques i didàctiques per a la formació de Tècnics en Equitació\nPublished in Abril 22, 2014\nEl dies 17 i 18 de maig, tindrà lloc a l’Hotel Meliá Sevilla, i organitzat per la Real Federación Hípica Española, un Seminari de noves estrategies metodològiques i didàctiques per a la formació de Tècnics en Equitació i que formarà part del Progama d’Activitats de Formació Continua dels Tècnics Esportius.\nPágina 378 de 399


Amagat: pintar després de Duchamp | Eudald Camps\nAmagat: pintar després de Duchamp\ntags: Duchamp, Fundació Valvi, Jordi Amagat, Pintura\nLa Fundació Valvi de Girona presenta els treballs de maduresa de Jordi Amagat, un artista que s’ha mantingut fidel a la pintura.\nSi fem cas a José Jiménez (catedràtic d’estètica metòdic i perspicaç a qui caldria llegir més sovint), el gran sisme per a la pintura té el seu origen, fa més d’un segle, en una conversa aparentment irrellevant entre Duchamp i el seu amic Brancusi: «La pintura ha acabat. Digues, pots fer això, tu?» va etzibar-li l’autor del Gran Vidre a l’escultor mentre observaven, astorats, la maqueta d’un prototip aeronàutic. Aclaparat per les innovacions tecnològiques (producció industrial d’objectes, fotografia i cinema i, també, auge dels mitjans de comunicació), el francès va creure oportú reduir la pintura a la seva dimensió conceptual i, per fer-ho, res millor que acabar amb la figura de l’artista entès com a manufacturer (el «craftsman» de Sennett) dotat, com a element característic, d’una sensibilitat especial.\nQue l’ombra de Duchamp és allargassada, no cal ni dir-ho: figures com Daniel Buren (les seves franges de color estaven realitzades a partir de teles estampades industrialment), Piero Manzoni (amb les pintures blanques aconseguia la perfecta negació del mitjà), Yves Klein o Allan Kaprow (obstinats en dilatar, fins a dissoldre-la, els límits formals de la disciplina), tots ells i un llarg etcètera que arriba fins al nostre present immediat, insistim, van voler «pintar sense pintar» ja que, com sostenia Sontag a propòsit de l’escultura, la naturalesa «expandida» de la seva «activitat pictòrica» desbordaria qualsevol intent de catalogació restrictiu o de definició unívoca.\nAmb tot, cal no oblidar quin és l’origen del «somni de Duchamp» i del seu exèrcit de seguidors: la fascinació pel progrés i per la tècnica. Avui, i gràcies a la prodigiosa ressaca postmoderna que patim, qui més qui menys ha endevinat que la promesa de felicitat continguda en aquell «prototip aeronàutic» de principis de segle no només no s’ha materialitzat sinó que, per contra, ha acabat transmutant en la seva perfecta antítesi. Volem dir que, com a mínim en un sentit, la tecnologia, enlloc d’alliberar-nos, ens ha convertit en esclaus. La llum del sol ha estat substituïda per una llum artificial que no acaba d’il·luminar-nos (d’escalfar-nos ni pensar-hi). Ho explicava, no fa massa, Rafael Argullol: «La pintura és, per tant, també un acte d’amistat. Jo m’he dedicat a l’escriptura però sempre he estimat la pintura: em tranquil·litza, és una font d’equilibri perquè és un duel amb i contra la foscor. I, si no estic equivocat, la llum ho és tot».\nExpliquem això perquè és necessari situar Duchamp en el lloc precís del relat: no és el mateix pintar «abans» de Duchamp que fer-ho «després» (com tampoc és la mateixa poesia la que es fa abans i després d’Auschwitz, com va sentenciar Adorno). Ho assenyala perfectament l’arquitecte Miquel del Pozo al text del catàleg editat amb motiu de la mostra d’Amagat: «Pintar després de la fi de l’art no és fàcil. Fer-ho després de Picasso tampoc. Pintar després del segle XX, després de les avantguardes i les postavantguardes, després del cubisme i l’hiperrealisme, després del cinema o la fotografia o, simplement, pintar després que Duchamp deixés de pintar és un repte que pocs artistes estan disposats a afrontar». En qualsevol cas, afegim nosaltres, es tractaria d’un «repte» que només pot ser assumit des de la plena consciència de l’activitat que s’està portant a terme i del tipus d’espectador contemporani amb el que caldrà negociar el sentit de les obres.\nFundació Valvi, Girona. Gran Via Jaume I, 42. H Del 20 de novembre al 12 de gener. De dilluns a divendres de 17,30 a 20 h. Dissabtes d’11 a 13 h i de 17,30 a 20 h.\n← Art i reciclatge\nL’alternativa ripollesa →\nClaudi Casanovas permalink\n7 December 2018 20:15\nPer Wetransfer t’envio informaciò sobre l’Assemblea d’artistes de la Garrotxa, i les accions que hem anat fent en el transcurs d’aquest any.\nEl 7 dic 2018, a les 19:05, Eudald Camps <comment-reply@wordpress.com> va escriure:\nLeave a Reply to Claudi Casanovas Cancel reply


Josep Iborra - Obra publicada\nPresentem l'obra literària publicada de Josep Iborra, classificada en els següents apartats principals:\nCol·laboracions. Assaigs, estudis, pròlegs, articles i ressenyes sobre llibres\nEn cada apartat, els registres s'ordenen cronològicament, a partir del més antic.\nLes fitxes dels articles i col·laboracions en la premsa periòdica inclouen el títol (en negreta); el nom del periòdic o revista (en cursiva); el número; la pàgina o pàgines (o les sigles s.p.: sense paginació); i la data de publicació (dia, mes i any, separats per barres). Quan només consta l'any o el mes i l'any, s'assigna el primer dia del període datat; així, l'any 1995 es referencia com a "01/01/1995 i el febrer de 1995 com a 01/02/1995. Finalment, hem procurat incloure un breu comentari orientatiu sobre el contingut del text, així com el facsímil de la seua publicació. També indiquem si ha estat recollit en forma de llibre.\nEls registres corresponents als llibres publicats inclouen el títol (en negreta); el lloc i la data de publicació; l'editorial; i un enllaç a una fitxa on s'amplia la informació.\nL'opció de cerca que apareix en la part superior dreta de cada pàgina d'aquest web, permet la ràpida localització de qualsevol registre.\nCom a punt de partida, s'ha fet servir la bibliografia redactada per Òscar García Mulet, Conxa Rovira Serna, Francesc Pérez i Moragón i Felip Tobar Pastor, de la Universitat de València, amb motiu de la publicació del volum Homenatge Universitari a Josep Iborra, València, 1995, Publicacions de la Universitat de València, pàgs. 63-79. En aquella ocasió, els autors la presentaren així:\nL'extensa obra de Josep Iborra ja impresa corria fins ara el risc de quedar en bona part dispersa en les pàgines de les diverses publicacions periòdiques en les quals ha col· laborat, o col·labora, des del 1950. En aquests quaranta-cinc anys, en efecte, l'autor ha donat a la impremta diverses monografies, algunes conferències, comunicacions o textos per a obres col·lectives i més de tres-cents articles, la major part dels quals són comentaris, ressenyes o crítiques de llibres, si bé hi ha també una breu col·lecció d'aforismes i escrits de tema divers. No hi havia cap relació mínimament completa de tots aquests papers ni l'autor en conserva una col·lecció sencera. Ha calgut, doncs, reconstruir-ne la llista. L'hem elaborada treballant sobre els fons de diaris i revistes de la Biblioteca de la Universitat de València, la Biblioteca Pública de València i la Biblioteca de la Facultat de Filologia. Cal agrair la col·laboració dels professors Josep L. Pitarch i Jaume Pérez Montaner, la dels senyors Vicent Ventura i Josep Rausell i, no cal dir-ho, la del mateix Josep Iborra, en la localització de determinats articles, així com la d'Antoni Carrilero en la introducció de les dades en un programa informàtic.\nCal advertir que la llista que presentem és encara provisional. En particular, destaquen alguns buits relatius a col·laboracions de l'autor en publicacions com ara Jornada, Claustro, Las Provincias o Levante. El propòsit de la serp blanca és l'elaboració d'una bibliografia completa i actualitzada. Per això, serà benvinguda qualsevol informació o correcció, que els lectors podran adreçar-nos aprofitant el següent formulari.\nTambé és provisional l'escanejat de molts dels articles i col·laboracions publicats, el qual certament no té la qualitat que voldríem, perquè està fet a partir de les fotocòpies que l'autor desava en el seu arxiu personal. No obstant això, aquestes fotocòpies són llegibles i permeten la consulta de centenars de publicacions que d'altra manera serien difícils de localitzar i aplegar en un sol lloc. A més, les anotacions manuscrites que contenen permeten corregir l'autoria d'alguns articles publicats sense signar o amb una signatura equivocada.


Entrepà de fricandó i ‘pâté en croûte’ a Casa Guinart, Barcelona | El restaurant de Pau Arenós\nAl lloc més sorprenent, a peu de turistes i de la Boqueria, Àlex Clotas recupera un clàssic de la xarcuteria francesa adaptat a la catalana\n24 de de maig del 2022. Actualitzada 25 de de maig del 2022 a les 12:38\nEl ‘pâté en croûte’ forma part de la xarcuteria francesa i és també un símbol d’una cuina clàssica i acadèmica, de l’‘académie’, que gurmets vells i nous aprecien per la impactant presència i que requereix perícia i artesans amb paciència.\nEl curiós del paté en crosta és que per aquí s’ha menjat molt poc, o gens, i és reivindicat com si formés part d’una tradició perduda.\nAprecio aquestes peces d’orfebreria i opulència perquè mostren una expressivitat particular i temo, com ja vaig explicar en un article, que la moda i l’oportunisme les converteixin en la gepa de Quasimodo. Fa un parell d’hiverns, alguns xefs van afegir el ‘pâté en croûte’ a les seves cartes com si es tractés de croquetes. Va ser escampar la ruïna.\nL’últim lloc on pensava que arribaria el vitrall gòtic és a la Rambla i, oh, sorpresa, Casa Guinart el té entre els suggeriments del dia. Aproximem el telescopi per comprendre el perquè: qui elabora és Àlex Clotas, que va cuinar al Bistrot Bilou d’Eric Basset fins al desembre, el primer lloc de Barcelona on es va assentar el rectangle enfornat.\nSoc a Casa Guinart –el negoci d’Oscar Manresa i David Moya sobre el qual vaig croniquejar en el juràssic 2012– per aquests talls, perquè les dues vegades que vaig menjar els del Bistrot Bilou em van agradar i perquè em sembla una (atractiva) marcianada en una oferta pensada per al turisteig, a peu de la Boqueria i de la fruita tallada i ensinistrada.\nEls meus dos objectius són: el greal xarcuter i el fricandó en entrepà de ¡pasta ‘choux’!, un altre beneït disbarat.\n«El ‘pâté en croûte’ és una variació del que feia al Bilou, més mediterrani, i la massa que faig servir per al pepito de vedella, és la de les lioneses que em va ensenyar el meu mestre, Josep Ramon Farín», explica l’Àlex.\nM’interessa també la seva història, perquè a més d’haver sigut xef executiu d’El Palace i d’altres hotels i haver treballat al Caelis de Romain Fornell, va ser cuiner d’escola, aquesta classe de llocs de treball en què el triomf, o el fracàs, és de portes endins. Donar menjar té molts caps.\nA Casa Guinart hi ha un equip afinat, amb Margarette Lovece al capdavant de la sala i Norberto Pedrera, i la seva simpatia, al capdavant dels vins, armat amb un màgnum de Finca Resalso 2020 i l’impecable brut nature de Torelló.\nI una carta amb amanida, braves i croquetes –el corpus– als quals l’Àlex afegirà plats amb bagatge sentimental, com el pollastre amb escamarlans.\nAlapar: el ‘nigiri’/barqueta d’una taverna japonesa a la catalana\nDe moment, els popets amb ceba són un fantàstic preludi, i el bocata de calamars, una adaptació amb l’escuma d’allioli i una salsa brava, que sobra perquè resta eficàcia als cèrcols arrebossats. Com a postres, el pastís de formatge, que passen temps i territoris: omnipresent.\n«Bar de tapes més que restaurant», diu el cuiner, bar de tapes amb aquest ‘pâté en croûte’ que té disponible a partir de dijous, i fins que s’acabi, i que pesa tres quilos, amb espatlla de porc, cansalada viada, fetge de pollastre, puntes de pernil ibèric, avellanes, ametlles i pistatxos, botifarres blanca i negra i ‘gelée’ amb vi ranci i farigola, i «dos dies de treball», i que és bonic, i que és bo-bo. El tall em deixa a mitges, tot i que ja m’espera, impactant, l’entrepà de fricandó, que venen com a Pepito Guinart.\nHola, ‘don’ Pepito Guinart: l’‘éclair’ passat per la planxa i farcit amb el fricandó (tapa plana) sucós i a vessar de salsa, ceps i moixernons, i patates fregides a la base perquè la massa no es remolleixi.\nEstrany, sí; excessiu, sí; bo, sí. I la picada, com també la porten els popets, feta a mà, amb morter: «De vegades acabo amb el braç adolorit».\nRestaurant Amar: la tornada del caviar i la llagosta al Palace\nA mà, la massa trencada; a mà, l’‘éclair’, a mà, la picada.\nÀlex Clotas té mà per a la cuina.\nLa Rambla Restaurants de Pau Arenós On menjar avui


Ampans comença a recuperar el personal afectat per l'ERTO arran del confinament - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nAmpans comença a recuperar el personal afectat per l'ERTO arran del confinament\nredacció 21.05.2020 | 23:19\nAmpans comença a recuperar el personal afectat per l'ERTO arran del confinament Regió7\nVint-i-quatre de les 80 persones treballadores d'Ampans que van quedar-se sense feina temporalment arran del confinament decretat a mitjans de març ja han pogut reincorporar-se al seu lloc de treball a diversos serveis laborals de l'entitat.\nEntre els establiments i serveis laborals que l'entitat ha recuperat hi ha el Garden, una de les seccions del Centre Especial de Treball que va haver de suspendre la seva activitat normal en la temporada alta del sector.\nTambé diverses línies de treball de la secció de Serveis a la Indústria, alguna de les quals es va mantenir durant la fase zero com a servei essencial, han començat a recuperar part de l'activitat prèvia al confinament.\nLa recuperació de l'activitat industrial i empresarial del territori també ha permès recuperar personal de les seccions de neteja i jardineria a diverses empreses de la comarca que també han retornat a la nova normalitat, que ha permès la reincorporació de part del personal afectat per l'ERTO.\nL'entitat espera seguir aquest ritme gradual d'incorporacions de manera que a final de juny hagi pogut recuperar la resta de la plantilla.\nL'Ajuntament destinarà 465.000 euros a autònoms i empreses afectats per la Covid-19.\nLa il·luminació de color blau de la façana de l'Ajuntament adapta l'horari a l'encesa al vespre de l'enllumenat públic.


La Plataforma per la Llengua, organitzadora de l'acció, la valora “molt positivament”. Reivindiquen que el català hauria de ser la “llengua comuna” a Catalunya i han comptat amb el suport d'associacions de nouvinguts\nREDACCIÓ Barcelona Actualitzada el 16/04/2011 16:14\n260x366 1.500 persones han participat en el 'lip dub' pel català / PplLl 1.500 persones han participat en el 'lip dub' pel català / PplLl\nEl lip dub pel català, una proposta de la Plataforma per la Llengua, serà una realitat abans que acabi el mes d'abril si es compleixen les previsions dels organitzadors. Serà aleshores quan el miler i mig de participants podran veure el resultat final de l'acció, un vídeo de sis minuts. El rodatge, que ha acabat aquest dissabte, s'ha dividit en dues fases. La primera es va gravar divendres a la tarda a la plaça de la Universitat de Barcelona, mentre que aquest matí, la Rambla del Raval ha acollit el final de la gravació, amb un èxit de participació que ha superat les expectatives dels organitzadors.\nEn els últims mesos, moltes organitzacions i entitats han dissenyat el seu propi lip dub, un vídeo musical en què els participants sincronitzen els seus llavis, gestos i moviments amb una cançó popular, que després s'incorpora com a banda sonora. Ara, quan s'apropa la diada de Sant Jordi, la llengua catalana ja té la seva versió, amb l'acompanyament de la cançó Corren del grup Gossos i coreografia a càrrec del grup juvenil Macedònia. El lema de l'acció ha estat "El català, llengua comuna".\nL'escenari d'aquest dissabte no era casual, ja que els organitzadors volien implicar les entitats de nouvinguts que s'han adherit a la iniciativa. L'objectiu de la proposta, segons els organitzadors, és “reivindicar, d'una manera lúdica i original, el paper del català com a eina d'inclusió dels nouvinguts”. “En un context de diversitat lingüística, el català és la llengua que ens uneix a tots i a totes”, diu la Plataforma.\nDivendres van participar en la gravació personalitats de la cultura com Joel Joan o Montserrat Carulla i periodistes com Xavier Graset. Aquest dissabte, els organitzadors han comptat amb la presència de l'expresident Jordi Pujol, el gastrònom Pere Tàpies o la cantant Núria Feliu. Altres polítics com Ricard Gomà, Oriol Pujol i Oriol Amorós també han donat suport a l'acte tot i que no hi han participat. Els organitzadors han esgotat les 1.500 cartolines que havien preparat, un “bon senyal” de participació, segons el portaveu de la Plataforma, Daniel Mundet. Ara volen tenir enllestit el vídeo, que durarà uns sis minuts, abans que acabi el mes d'abril.


Roger Mas inaugura el Festival de Jazz - Canal Taronja Osona i Moianès\nIniciNotíciesCulturaRoger Mas inaugura el Festival de Jazz\nLa 21a edició de l’Alhambra FEstival Jazz de Vic va començar aquest dijous al vespre amb el concert inaugural a càrrec de Roger Mas. A la Jazz Cava, Mas va presentar el seu darrer disc “Solo piano/ Segles lligats”. Pianista i compositor, Roger Mas és un dels intèrprets més reconeguts a Catalunya, també per ser membre de la banda del llegendari músic Carles Benavent i ‘sideman’ en molts altres projectes. En la seva presentació, l’artista ha destacat “la valentia” del festival per apostar per un concert només de piano en la sessió inaugural. Fins el 12 de maig el festival omplirà la capital d’Osona de les noves tendències del jazz i les músiques improvisades.\nLa segona setmana del certamen començarà el dijous dia 9 de maig, amb la Festa Final Nucli Trio Convida. L’endemà, divendres dia 10, serà el torn d’un altre projecte improvisador, els Duot. Format el 2007 per Albert Cirera al saxo i Ramon Prats a la bateria – dos músics àmpliament coneguts pel públic del festival.\nDissabte 11 de maig tindrà lloc la segona Marató UnderPool, organitzada per aquest segell independent barceloní. A la nit, tindrà lloc un altre dels plats forts del festival: l’única actuació a Catalunya del grup suec Fire! Diumenge 12 de maig s’ha tornat a programar una nova edició del Matí de les Escoles de Música. Per tancar el festival, el mateix escenari comptarà amb els poliritmes balinesos i polimetries africanes, hardcore i ‘free hazz’ de la banda barcelonina Za!, que compartirà escenari amb la jove banda berlinesa 13 Year Cicada, liderada per Zooey Agro.\nLes actuacions es repartiran entre l’Escenari Alhambra, situat a la plaça del Carbó, i la mateixa Jazz Cava.


L'estudi clínic de Juegaterapia i la URV determina que la percepció del dolor es redueix un 30%\nImatge d'una pacient amb càncer jugant amb una consola URV\nDissabte, 20 Febrer 2021 17:59\nLa Fundació Juegaterapia i la Càtedra de Dolor infantil de la URV han dut a terme el primer estudi clínic sobre els beneficis i efectes analgèsics que aporta als infants amb càncer jugar amb videojocs durant el tractament. L'ús dels videojocs en pacients pediàtrics redueix un 30% el dolor i el malestar, derivats de la mucositis després d'un tractament de quimioteràpia. Això comporta que les dosis de la morfina diària administrada als infants també es redueixin un 20% i que augmenti un 14% el to vagal del seu sistema parasimpàtic, associat a la recuperació fisiològica davant la presència d'estímuls de dolor. L'estudi s'ha fet amb nens i nenes malalts de càncer, que jugaven a videojocs entre dues i tres hores diàries.\nEn aquest estudi hi han participat també l'Hospital Universitario La Paz i la Universidad Autónoma de Madrid. Els videojocs i les consoles han estat proporcionats per Sony Interactive Entertainment Spain.


Franz i Marion - Fira del Llibre de Castelló\nL’obra, basada en la història real de Marion Pritchard, indaga en com les accions de les persones reverberen en el temps i fins a quin punt les ferides es queden obertes perquè ens neguem a mirar-les. Com en un joc d’espills, aquesta obra s’ambienta a Amsterdam en dos plans temporals. Durant la Segona Guerra Mundial, Franz i Marion, antics companys d’escola, s’enfronten a una situació extrema. Ell treballa en el registre on ella inscriurà com a pròpia una xiqueta jueva, per a salvar-la de la persecució nazi. En una situació límit, el secret esdevindrà una qüestió de vida o mort. L’altre pla temporal ens porta a l’actualitat, quan un altre Franz i una jove periodista, Eri, conversen sobre la memòria familiar i s’enfronten als dilemes que van experimentar els seus avantpassats. Premi de Teatre Palanca i Roca, Franz i Marion es basa en una història real per a oferir-nos una sòlida reflexió sobre la responsabilitat de les accions i les repercussions que aquestes tenen al llarg del temps. Mirar i veure, reconéixer, escoltar: actes de valentia i de generositat que es fan valdre en aquest relat. Una història on triomfa la paraula i on es demostra que una societat millor s’aconsegueix a través del respecte i la voluntat d’escoltar.\nMarta Moreno Pizarro\nMarta I. Moreno Pizarro (Puertollano, 1977) és llicenciada en Filosofia per la Universitat de València i màster en Gestió i Direcció de Centres Educatius per la Universitat de Barcelona. Una beca “V Segles” li va permetre fer dues estades d’investigació a la Universitat Harvard. Des de 2005 exerceix la seua vocació com a professora de filosofia en centres públics de secundària i batxillerat, i és en l’àmbit de la didàctica de la filosofia on ha dut a terme principalment la seua tasca investigadora amb estudis sobre diferents filòsofs, com ara David Hume o Iris Murdoch. Actualment està preparant una introducció per a no iniciats a les idees de la filòsofa britànica Miranda Fricker.\nWeb: Franz i Marion


Blog COFB El Col·legi als mitjans de comunicació durant el juliol\nJuliol: serveis professionals, la retirada de medicaments amb Valsartan i formacions del Col·legi, com a temes més destacats\nPosted By admin On agost 23, 2018 @ 12:34 pm In Destacats,Notícies farmàcia | No Comments\nLa tasca assistencial que el farmacèutic comunitari diàriament duu a terme va seguir sent notícia durant el juliol, concretament, en tres repercussions:\nServeis professionals a Catalunya i Barcelona\nDiariofarma va publicar el 16 de juliol un reportatge sobre els diferents programes que les farmàcies de Catalunya i, concretament Barcelona, ofereixen als seus usuaris. La peça recull declaracions del vicetresorer i responsable d’Atenció Farmacèutica del COFB, Guillermo Bagaria, que emfatitzava en la importància d’apostar per aquest camí per tal de donar valor a la professió. Al llarg del text, el mitjà comparteix diverses dades que permeten comprovar la rebuda i el creixement d’aquest rol professional.\nDiariofarma informant dels diversos serveis assistencials que es duen a terme a Barcelona i Catalunya.\nSistema Personalitzat de Dosificació i campanya “Atenció Medicació”\nEl servei de dosificació i seguiment personalitzat de la medicació va ser protagonista al programa Farmacia Abierta de Radio 5. El mitjà va dedicar l’emissió del 9 de juliol a explicar en què consisteix aquest servei que es realitza a Catalunya, aportar dades i, alhora, va parlar de la campanya de comunicació “Atenció Medicació” que vam dur a terme per donar-li visibilitat. Francisca Aranzana, vocal d’Oficina de Farmàcia del Col·legi, va fer de portaveu.\nFinalment, al juliol també es va informar sobre la xarxa de Farmàcies sentinella de Catalunya. Concretament, qui en va parlar va ser Correo Farmacéutico, que va fer una notícia sobre les diferents millores que es volen implementar en el servei. A més, el mitjà va recollir declaracions de Pilar Rius, secretària del Consell, i Maria Perelló, membre del Centre d’Informació del Medicament (CIM) del Col·legi. Rius va explicar les valoracions de les farmàcies respecte el servei i Perelló, per la seva banda, va informar sobre el seu funcionament.\nPeça de Correo Farmacéutico sobre la xarxa de Farmàcies sentinella de Catalunya.\nRetirada de medicaments que contenen Valsartan\nA mitjans de juliol, la premsa va informar sobre la retirada d’uns lots específics que contenien el principi actiu Valsartan, ja que es van detectar impureses en aquest element que podien causar càncer. Per tal de saber-ne més, dues televisions catalanes, TV3 i Betevé, van parlar amb Núria Casamitjana, responsable del Centre d’Informació del Medicament del COFB. Tant en el magazín informatiu Els matins de TV3 com a la televisió de Barcelona, Casamitjana va apaivagar l’alerta i va recomanar que els pacients que pateixen hipertensió i prenen aquests fàrmacs s’apropessin a les farmàcies per saber si el seu lot estava afectat i què fer al respecte.\nNúria Casamitjana a Els Matins de TV3.\nTambé sota aquesta incidència, El Periódico va publicar una carta d’una lectora en què es criticava la gestió de crisi, fent menció al Col·legi. Se li va donar resposta amb una altra carta detallant que “la xarxa de farmàcies disposa de protocols per a la ràpida retirada i ha demostrat un cop més la capacitat per garantir la qualitat, eficàcia i seguretat dels medicaments”, entre altres qüestions. Casamitjana és qui va firmar.\nLes dues cartes a El Periódico sobre l’alerta del Valsartan.\nEntrevista d’IMFarmacias a Jordi Casas, tresorer del Col·legi\n“No es sostenible que el desarrollo de la farmacia asistencial se base en proporcionar servicios de manera gratuita”. Així titula IMFarmacias l’entrevista al secretari del Col·legi, Jordi Casas, peça on contextualitza la situació de la professió i el Col·legi. La peça es divideix en quatre subtítols principals: Iniciatives, apartat en què s’informa de les diverses campanyes que el Col·legi promou i participa; Serveis, on s’aprofundeix sobre la remuneració d’aquests i la seva situació; Actualitat, fent referència a diversos temes com la facturació a les farmàcies catalanes o la interoperabilitat de la recepta electrònica; i finalment, Formació, espai en què es parla sobre la tasca que el secretari fa com a professor.\nL’entrevista d’IMFarmacias a Jordi Casas.\nFormacions del Col·legi\nDues formacions del Col·legi van ser notícia al juliol en diversos mitjans de la premsa especialitzada. Són els següents:\nCurs d’Àgora Sanitària “La salut del viatger”\nEl portal Àgora Sanitària va llançar, amb el patrocini de Laboratoris Ferrer, una nova edició del curs “La salut del viatger”, una formació que té com a objectiu principal fomentar el rol assistencial del farmacèutic amb aquest col·lectiu. Així vam informar en nota de premsa de la qual es van fer ressò El Global, Diariofarma, Acta Sanitaria, Farmanatur, IMFarmacias i Sanifax. Pel que fa a l’edició d’enguany, el van cursar més de 750 professionals.\nDiversos mitjans van informar sobre el curs d’Àgora Sanitària.\nMàster de Gestió de l’Oficina de Farmàcia\nEn l’anterior edició d’aquesta mateixa notícia, la de juny, vam compartir les repercussions que informaven sobre la clausura de la XIII edició del Màster de Gestió de l’Oficina de Farmàcia (MGOF). Pel que fa al juliol, El Global en va publicar una peça (en versió web i en paper) informant de la nova fornada de gestors de farmàcia, compartint declaracions del president del COFB, Jordi de Dalmases, i, alhora, desglossant les principals característiques més rellevants de la formació.\nEl Global i el Màster de Gestió de l’Oficina de Farmàcia (MGOF).\nMembres del Col·legi han fet, un mes més, de fonts d’informació en diversos mitjans.\nCoordinació entre Farmàcia Comunitària i Atenció Primària. Amb declaracions de Francisca Aranzana\nLa vocal d’Oficina de Farmàcia del Col·legi va explicar a Correo Farmacéutico el protocol de comunicació entre farmàcia comunitària i d’atenció primària, presentat a Infarma Barcelona 2017. El model català va tenir un espai a la peça del 9 de juliol en què s’informaven dels diferents projectes i es confirmava que la comunicació entre els professionals d’aquests dos nivells genera beneficis per al pacient.\nNotícia de Correo Farmacéutico detallant els projectes.\nPrevenció contra el mosquit tigre, cosmetovigilància i fongs. Amb declaracions de Marta Alcalde, vocal de Dermofarmàcia i Productes Sanitaris del Col·legi\nEls mitjans especialitzats Correo Farmacéutico i Cuídate Plus van presentar una notícia amb un seguit de recomanacions per prevenir i evitar un dels insectes estrella de l’estiu: el mosquit tigre. Al llarg de les peces, Alcalde va compartir aspectes com que la cremor, en alguns casos, pot arribar a necessitar tractament mèdic, o diferents recursos per evitar-ne la picadura, com utilitzar els repel·lents específics i evitar colors cridaners.\nLes dues notícies sobre el mosquit tigre que recullen declaracions de Marta Alcalde\nJuntament amb altres experts, la vocal també va ser font per una altra notícia de Correo Farmacéutico que, en aquest cas, proporcionava diversos consells per desxifrar l’etiquetatge dels productes cosmètics.\nFinalment, Cuídate Plus va dedicar una peça a explicar com desprendre’s de l’aparició de fongs. Aspectes que va especificar Alcalde van ser els diferents tipus de fongs, si realment són eficaços els remeis casolans i com prevenir la seva aparició.\nEls fongs, a Cuídate Plus.\nMencions al Col·legi\nLa part més solidària del Congrés i Saló Infarma, Infarma Solidari, va tenir cabuda a IMFarmacias. El mitjà especialitzat va realitzar una entrevista a Manuel Martínez del Peral, vicepresident primer del COF de Madrid, que es va focalitzar a explicar els diferents èxits de les tres edicions del projecte. Al final de la peça es fa menció a l’edició del 2019 que encapçalarem des del COFB.\nPremi Nit de la Professió Anoia 2018\nEl Col·legi va ser una de les entitats que va convocar la Beca i el Premi de la Nit de la Professió Anoia 2018 juntament amb altres col·lectius professionals com el Col·legi de Metges de Barcelona o el d’Infermeres i Infermers. Així ho va explicar Anoia Diari fent menció al COFB.\nPrimer concurs de Dibuix i Pintura sènior\nEl Col·legi va ser mencionat pel Diari de Ponent a la peça on s’informava de la convocatòria del primer Concurs de Dibuix i Pintura sènior. El concurs està centrat per a persones de més de 60 anys i que siguin membres de diversos col·legis professionals, entre ells, els col·legiats del COFB.\nURL to article: https://blog.cofb.cat/juliol-serveis-professionals-retirada-medicaments-valsartan-formacions-collegi-temes-mes-destacats/


Actualitzada 10/07/2017 a les 09:37\nDoble jornada de tribut a Springsteen\n© El dibuixant d''El Jueves' Vizcarra va entregar un dibuix al festival.\n© 1.004 música canten "No Surrender" de Bruce Springsteen\n1.004 músics canten "No Surrender" de Bruce Springsteen\n©El No Surrender Festival, el certamen de tribut a Bruce Springsteen que es va celebrar divendres i dissabte a Vilanova de Bellpuig, va reunir més de 4.000 persones. El punt àlgid va ser dissabte a la tarda, quan 1.004 músics (entre cantants, guitarristes, baixistes i bateries) van interpretar de forma conjunta i van gravar un videoclip amb la cançó No surrender del Boss.\nEl No Surrender Festival, el certamen de tribut a Bruce Springsteen que es va celebrar divendres i dissabte a Vilanova de Bellpuig, va reunir més de 4.000 persones. El punt àlgid va ser dissabte a la tarda, quan 1.004 músics (entre cantants, guitarristes, baixistes i bateries) van interpretar de forma conjunta i van gravar un videoclip amb la cançó No surrender del Boss.\nEl vídeo es penjarà a YouTube i s’enviarà al cantant de Nova Jersey. El No Surrender Festival, en què van col·laborar setanta voluntaris, va habilitar una àrea amb expositors de productes de proximitat, marxandatge relacionat amb l’artista, tallers infantils i zona de restauració i acampada.\nEl festival també va tenir un vessant solidari. Així, el caricaturista i il·lustrador de la revista satírica El Jueves Joan Vizcarra va dibuixar una caricatura de Bruce Springsteen que el No Surrender Festival subhastarà, i destinarà els diners rebuts a l’ONG Proactiva Open Arms.\nA més, l’esdeveniment també va col·laborar amb l’entitat de Mollerussa Acudam, dedicada a l’atenció de persones amb discapacitat intel·lectual, per a la qual cosa es van dissenyar xapes amb el lema “I love lo Jefe”.\n1.004 música canten “No Surrender” de Bruce Springsteen


B&B Casa Tomà Masera Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 2 allotjaments a Masera.\nVia Menogno 5, Masera, Masera, Itàlia, 28855 - Veure al mapa\nAl visitar Masera, vosté es sentirà com a casa a B&B Casa Tomà, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nB&B Casa Tomà ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Servei de llançadora són només algunes de les comoditats que fan que B&B Casa Tomà sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, articles de tocador a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. B&B Casa Tomà és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Masera.\nAllotjaments a Masera


Rècord de participants en la Sant Silvestre d'Ontinyent - VilaWeb\nRècord de participants en la Sant Silvestre d’Ontinyent\n2.100 corredors van fer dimecres la prova solidària\n2.100 persones van córrer anit de forma solidària la cursa de Sant Silvestre d’Ontinyent, que destinava enguany els ingressos a l’associació de lluita contra el càncer ANIMA i que servia alhora com a homenatge a David Cañete, el jove atleta ontinyentí que es va morir a mitjans d’aquest mes de desembre.\nL’alta participació d’enguany marca un rècord en el nombre de corredors, molt per damunt dels 1.761 de l’any passat que ja era la més alta fins el moment. Acabada la prova que va discórrer pel recorregut habitual, els participants, molts de disfressats, van poder tastar dolços de Meló d’Or fets expressament per a l’ocasió. En aquesta edició, l’eixida la va donar la tinent-batle de l’ajuntament, Rebeca Torró.\nPosteriorment a la cursa, un centenar de persones van assistir al sopar de baix braç en què es van sortejar regals aportats per algunes empreses de la ciutat.


Cafè ecològic - Vitoria Cafès\nLa inquietud de CAFES VITORIA per la sostenibilitat ha fet que el seu principal objectiu sigui el desenvolupament de cafès orgànics, aconseguint el certificat CCPAE (Consell Català de la Producció Agrària Ecològica) per fabricar i comercialitzar productes amb el segell BIO i ORGÀNIC. Tot això ha portat a CAFÈS VITORIA a ser patró de la fundació Cafè Mundi que es dedica a possibilitar projectes socials en diferents països productors de cafè.\nEl nostre cafè procedeix d’agricultures ecològiques dels principals països cafeters, de llavors sanes, netes i verdes, procedents de les diverses varietats botàniques denominades “Coffea”. Els grans són elegits i seleccionats amb cura entre les varietats aràbigues més apreciades de tot el món. Es produeixen seguint els estàndards d’agricultura orgànica i lliures de pesticides, herbicides o fertilitzants químics. El grau de torrat 100% NATURAL influeix en els sabors i aromes dels grans, pel que les nostres mescles es creen específicament segons les necessitats dels nostres clients. Els processos de torrat i mòlt són monitoritzats contínuament, brindant-los als nostres clients l’oportunitat de crear les seves pròpies mescles úniques.\nEls nostres productes no contenen cap ingredient al·lergogen o ingredients descendents d’al·lèrgens. Aquests no són presents ni en la línia de producció, ni en les instal·lacions de proveïdors, ni durant el transport, de manera que no es pot existir contaminació creuada.\nLes matèries primeres utilitzades per a la fabricació del nostre producte final, no procedeixen de fonts genèticament modificades i compleixen amb la reglamentació Europea respecte a aquest tema EC / 1829/2003 i EC / 1830/2003 sobre la fabricació i etiquetatge de productes genèticament modificats.


Estratègies pel dia després del Suprem – El Republicà\nEscrit el setembre 17, 2020 setembre 16, 2020 per Jesús Conte\nEstratègies pel dia després del Suprem\nFoto d'arxiu. ACN\nEl Republicà, 17 de setembre del 2020\nUna obligació dels mitjans de comunicació és voler saber i preguntar per poder explicar. Davant d’això, un dels errors que cometen sovint els nostres polítics és ensenyar totes les cartes d’una negociació o enfront d’un embat judicial. Les previsibles o raonables i també les que formen part del pla B o alternatiu. Va passar amb la consulta del 9-N i també en el procés d’elaboració de les famoses lleis de desconnexió prèvies al referèndum de l’1-O. Explicant l’alternativa el que aconseguim és activar les alarmes de partits, jutjats, advocacia de l’estat i cossos policials que, d’aquesta manera, elaboren també les seves estratègies de resposta.\nPrenguem nota de les grans operacions financeres o de les fusions bancàries. Ens assabentem de la notícia quan ja està tot lligat i ben lligat.\nEl president Torra no desvetlla quina estratègia seguirà en cas de ser inhabilitat pel Suprem en la vista que s’inicia aquest dijous i això incomoda amb raó al seu suposat soci de govern, perquè Aragonés i Torrent assumirien un paper cabdal en l’administració del dia després de la sentència condemnatòria.\nTot això en el supòsit, és clar, que Torra no convoqui eleccions abans de ser inhabilitat o en curt interí entre la sentència i la notificació a les parts.\nNo vull rendir-me a l’evidència de que Torra té els dies comptats. Pregunto: I si el Suprem raona una qüestió de fons? Com seria desautoritzar la Junta Electoral per no tenir competències per condemnar una desobediència, més enllà d’una sanció econòmica, la qual cosa desfaria tot el procediment posterior que ha dut fins a la inhabilitació del president?\nJa m’agradaria, però estic obligat a contemplar els altres escenaris. Suposem que efectivament l’inhabiliten. Amb quin calendari? Trigaran dies o setmanes en dictar sentència? I quan entraria en vigor?\nLa CUP va proposar l‘altre dia -en canvi aquest dimecres parlaven de convocar eleccions- que el president exercís el càrrec simbòlicament, prenent com exemple el que va fer l’alcaldessa de Berga.\nSiguem seriosos. Pretendre que Torra vagi al Palau però no signi cap paper, ni protagonitzi actes públics, ni faci rodes de premsa institucionals és convidar als mossos d’esquadra a posar-los en l’atzucac d’haver de barrar el pas al president a les dependències del palau: “Sr. Torra, vostè ja no es president i no pot entrar”.\nD’altra banda, vista la diligència del secretari general i dels lletrats del Parlament en ometre part del que s’aprova en el ple, qui garanteix que no es repetiria una situació similar amb la publicació del cessament en el DOGC?\nLa llei 13/2008 de la Presidència de la Generalitat i del Govern contempla en l’article 7 la condemna penal d’inhabilitació per l’exercici de càrrec públic com un dels supòsits de cessament del president. A més de ser publicat en el DOGC, se suposa encara que no ho diu que també es publica el cessament en el BOE mitjançant un reial decret llei sancionat pel rei. Amb quin calendari?, perquè el text l’elabora el govern espanyol i el cap d’estat signa. La iniciativa correspondria doncs al president Sánchez.\nMolts periodistes i també polítics parlen a la lleugera de que no podem deixar a mans del Suprem la convocatòria d’eleccions. D’on treuen això?\nExecutada la sentència i amb Torra a casa seva encara que faci de president simbòlic, tot el govern entra en funcions i el vicepresident Pere Aragonés n’assumeix la presidència interinament. Sense la potestat de convocar eleccions i amb un govern que s’ocuparia només dels tràmits ordinaris, sense presentació de projectes de llei ni pressupostos. Un escenari estrany que pot durar dos mesos llargs, mig any o fins al final de la legislatura, al desembre de 2021, segons quin camí prengui aquesta estratègia que no ens volen desvetllar. Amb tota la raó, evidentment.\nEn condicions normals, el president del parlament (no el Suprem) obre unes converses amb tots els partits per veure si hi ha un candidat amb possibilitats de superar una investidura. Recordem que aquest necessita la majoria absoluta en primera instància, o simple en la segona votació.\nL’actual majoria JuntsxCAT i ERC més CUP s’han conjurat que no presentaran un candidat per fer el paripé, i en certa manera per bloquejar al relleu. No hi ha cap combinació alternativa de la resta de partits amb possibilitats de superar la votació, per tant no hi hauria debat d’investidura que és el supòsit que posaria en marxa el rellotge dels 60 dies i, en el cas de no assolir ningú la investidura, convocatòria automàtica d’eleccions. Aquest paper li correspondria a un altre dirigent d’Esquerra, el president del Parlament, Roger Torrent.\nSi no hi ha debat d’investidura, el rellotge no corre i ens quedem amb president i govern en funcions “in aeternum”. Una situació inèdita a Catalunya. Si això passa, al extingir-se la legislatura no sé quin dia de desembre de 2021, el Parlament s’autodissoldria i automàticament es convocarien eleccions en el termini entre 40 i 60 dies. Funció que exerceix el president de la cambra.\nI si Torra s’enroca? Prefereixo no pensar-ho. En qualsevol cas el Suprem no convoca eleccions. Depèn únicament dels diputats catalans.\nEscrit a Altres espais Tagged eleccions, pere aragonés, quim torra, roger torrent, tribunal suprem\n← ESCOLIS ALBATS: POLÍTICS AVINAGRATS\nELS INDESITJABLES CATALANS →


Gas Natural Fenosa i l’ATA Navarra subscriuen un acord per impulsar l’eficiència energètica entre els autònoms navarresos - Naturgy - Sala de premsa\nA través d’aquest acord, homòleg al signat per ambdues entitats a escala nacional el passat mes de maig, els socis d’ATA Navarra es podran beneficiar d’una oferta personalitzada d’energia, serveis i solucions energètiques ofertes per GAS NATURAL FENOSA.\nEl telèfon gratuït habilitat per oferir solucions energètiques als autònoms navarresos és el 900 10 18 16.\nGas Natural Servicios, la comercialitzadora de GAS NATURAL FENOSA, i l’Associació de Treballadors Autònoms de Navarra han signat un acord per posar a disposició dels afiliats d’aquesta federació una àmplia oferta d’energia, serveis i solucions energètiques destinada a millorar l’eficiència energètica dels treballadors autònoms.\nMitjançant aquest acord, Gas Natural Servicios assessorarà els autònoms de la comunitat foral de Navarra en matèria de subministrament energètic, confort, eficiència energètica, mobilitat i il·luminació, i posarà a disposició dels socis ofertes específiques amb descomptes en gas, electricitat i serveis, tant per als negocis dels treballadors autònoms com per a les seves llars.\nA més, orientarà en solucions energètiques per millorar l’eficiència amb la tecnologia més avançada, i facilitarà l’adquisició de vehicles propulsats per gas mitjançant bons i descomptes en combustible\nL’acord l’han signat Miguel Ángel Giráldez, en la seva condició de delegat de Gas Natural Fenosa a la Zona Nord-Est, i Juan Carlos Equiza, president d’ATA Navarra.\nMiguel Ángel Giráldez ha assenyalat que “aquest acord és una mostra del compromís de GAS NATURAL FENOSA per oferir els seus productes amb les millors condicions a un col·lectiu tan important com els treballadors autònoms, avalats sempre per l’última tecnologia i els millors serveis, per contribuir a l’optimització de la factura energètica dels seus negocis i vehicles”.\nPer la seva banda, Juan Carlos Equiza ha afirmat després de la signatura que “un dels nostres reptes és impulsar l’economia i els llocs de treball sostenibles i respectuosos amb el medi ambient a la nostra comunitat. Això comporta aprofitar un nínxol de mercat per explotar, retallar en despeses de consumibles fixos i estimular el potencial de les empreses per convertir-se en actors del canvi. Com a principal associació d’autònoms, sabem que les despeses fixes dels 47.880 autònoms navarresos en gas, llum o combustible són un primer escull a superar mes a mes, de manera que convenis com aquest ens donen l’oportunitat de reduir preocupacions i ampliar la competitivitat dels autònoms”.\nGAS NATURAL FENOSA, una de les companyies multinacionals líders en el sector del gas i l’electricitat, té prop de 20 milions de clients a més de 30 països.\nA la comunitat foral de Navarra, Gas Natural Servicios té prop de 120.000 clients de gas i electricitat, 56.000 de serveis de manteniment (Servigas i Servielectric) i més de 175 clients amb contractes de gestió energètica integral i solucions d’il·luminació eficient..\nÀmbit i tema: Eficiència energètica, Espanya\nPamplona, 18 de juny de 2018


Destapen un frau de 27,5 milions a la Seguretat Social a Girona i altres punts de l'Estat - Diari de Girona\nLa Policia Nacional deté 33 persones i hi ha quaranta investigats per delictes relacionats amb la Seguretat Social\n16.10.2018 | 11:26\nLa Policia Nacional ha destapat un frau a la Seguretat Social de més de 27,5 milions d'euros a Girona, Barcelona i altres punts de l'Estat com Alacant, Balears, Càceres, Cadis, Còrdova, Guipúscoa, Granada, Huelva, Las Palmas, Lugo, Madrid, Màlaga, Toledo, Valladolid i Zamora. S'han detingut 33 persones i hi ha quaranta investigats per delictes com frau de cotitzacions, falsedat documental, estafa, insolvència punible, blanqueig de capitals i grup organitzat. L'operació, anomenada 'Pandora', va començar a finals del 2017 a petició de la Tresoreria de la Seguretat Social. S'han revisat 22 expedients que afectaven disset províncies d'onze comunitats autònomes.\nEls responsables dels delictes han resultat ser principalment els responsables de les empreses investigades, però també familiars i testaferros, que eren alguns dels treballadors que actuaven en connivència amb els seus caps.\nEn la majoria dels casos 'han realitzat informes patrimonials de les persones implicades perquè la Seguretat Social o el jutjat corresponent puguin demanar l'embargament dels béns que considerin oportuns.\nEntres les tècniques utilitzades per evitar el pagament a la Seguretat Social hi ha la creació d'entramats empresarials en què l'activitat es transfereix d'una societat a una altra per continuar operant sense pagar el deute. També és habitual l'ocultació de béns, les denúncies falses relacionades amb robatoris dels béns embargats, la venda en negre o la falsificació de certificats.\nReobre l'oficina de la seguretat social de la Bisbal d'Empordà tancada durant cinc dies.\nTanca la seu de la Seguretat Social de la Bisbal per la baixa dels tres empleats.\nUna filla es lucra de 10.000 € de la pensió del pare mort.


Deu gossos que han triomfat al cinema i a la televisió\nSón gossos que ens han entretingut i emocionat i que guardem a la nostra memòria\nRedacció 12/08/2015 - 13.31 Actualitzat 13/08/2015 - 14.11\nL'Uggie, un gos Jack Russell terrier ensinistrat, va saltar a la fama gràcies al seu paper a "The Artist" (Reuters)\nSón el millor amic de l'home, tot i que si haguéssim de fer cas d'Alfred Hitchcock -que malparlava dels rodatges amb animals i nens- no ens acompanyarien a la pantalla. Per sort, ni el mateix director d'"Els ocells" ni tampoc Michel Hazanavicius van fer cas d'aquesta màxima i així és com els espectadors van poder gaudir de la simpàtica interpretació d'Uggie, el gos de "The Artist", desaparegut aquest 7 d'agost als tretze anys.\nEl talent interpretatiu de l'Uggie, la seva capacitat còmica, la bona connexió amb el seu propietari a la gran pantalla -l'actor francès Jean Dujardin- i la multitud d'ordres que era capaç d'executar li van valer un Oscar el 2011.\nPerò són molts els quissos que abans que l'Uggie ens han entretingut i fins i tot emocionat exercint papers protagonistes o fent de secundaris en històries que, sense ells, no haurien estat iguals.\nHem volgut fer un recull -forçosament incomplet- d'alguns animals cinematogràfics o televisius que guardarem, ja per sempre, a la nostra memòria.\nColoma és tota una institució. Va ser famosa com a gossa d'atura després de guanyar 32 campionats de gossos pastors. Va morir el 2006 als 14 anys a causa d'un problema cardíac. Havia guanyat sis vegades el Campionat de Catalunya de gossos pastors, dues vegades el Campionat d'Espanya, i tres en la categoria especial Border-Collie.\nD'aquesta gossa collie es va arribar a dir que era "la gossa més famosa del món". El britànic Eric Knight va ser el creador del personatge, que es va fer famós a través de la sèrie "Lassie" de la cadena de televisió nord-americana CBS, i que després arribaria a les nostres pantalles.\nAquest pastor alemany és conegut gràcies a la sèrie de televisió policíaca del mateix nom. Les seves aventures ajudant la brigada d'homicidis es van començar a emetre a Àustria el 1994, i després a d'altres països europeus.\nEl Trasto sempre acompanyava l'Adrià (Pep Torrent) a la sèrie de TV3 "El cor de la ciutat". Tots dos van viure moments inoblidables.\nRin Tin Tin és el nom que van rebre diversos gossos pastors alemanys que van participar a diverses produccions de Hollywood durant la primera meitat del segle XX. Rin Tin Tin té la petjada estampada al passeig de la Fama de Los Angeles.\nAquest gos Sant Bernat, raça originària dels Alps, és el protagonista de la pel·lícula Beethoven (1992), dirigida per Brian Levant. El film, dirigit a un públic familiar, va ser un gran èxit de taquilla.\nEl Zeus i l'Apol·lo\nZeus i Apol·lo eren els gossos del senyor Higgins a la sèrie "Magnum", que es va emetre per TV3. Aquests dòbermans eren extremadament fidels i estaven molt ben entrenats.\nI també en dibuixos animats\nAquest perdiguer va complir ara fa pocs dies 65 anys. Snoopy és el personatge principal del còmic "Peanuts", al costat de Charlie Brown. El seu creador va ser el dibuixant nord-americà Charles Schulz.\nBoira és un altre gos Sant Bernat molt famós, al costat de Beethoven. Era el gos de l'avi de Heidi, una nena de cinc anys que va quedar òrfena i va haver d'anar a viure amb el seu avi als Alps. La sèrie, d'origen japonès, va tenir un gran èxit a Europa.\nQuè hauria fet Tintín sense el seu gos fox terrier?


EXPOSICIÓ DE TERROR A LA BIBLIOTECA DE VILANOVA DEL CAMÍ – Vols Llegir?\nS’apropa la festa de Tots Sants o s’hi ho volem internacionalitzar, la festa de “Halloween” (exportat directament dels Estats Units). l’1 de novembre, panellets, moniatos, panellets i licors diversos, es barrejen amb la por, el terror i altres variants d’aquest gènere.\nI la Biblioteca de Vilanova del Camí a pensat com apropar aquesta festa amb el llibre. Per aquest motiu a partir de la propera setmana ha organitzat una exposició de llibres de terror. Però tal i com ens adverteixen des de la direcció del centre cultural, no cal tenir por, per què per compensar els efectes secundaris de la proposta d’aquest tipus de lectura, és regalarà una bosseta de til.la a tothom qui s’emporti un llibre de terror.\nbibliotecaexposiciónotíciesràdio novaterrorvilanova del camí


El Parc Científic d'Alacant acull la reunió del comitè executiu d'UEPAL. Actualitat Universitària\nL’acció s’emmarca en l’estratègia aperturista del PCA\nAlacant, Dijous 21 de març de 2019\nManuel Palomar, president de la Fundació Parc Científic, FPCA, ha donat la benvinguda als membres del comitè, amb els quals ha fet una visita a les instal·lacions de l’ampliació destinat a les empreses i investigació. Per part seua, Olga Francés, gerent del Parc, ha sigut l’encarregada de presentar els serveis de valor afegit que s’hi ofereixen que, com ha explicat, «es basen en el foment de la innovació empresarial».\nJuan José Sellés ha assenyalat la importància de «valorar tant el talent com el coneixement que es genera a la Universitat d’Alacant (UA)» i va arreplegar el guant de convertir UEPAL i els seus associats en ambaixadors d’un «projecte tan important com el del parc científic, ja que aquest tipus d’iniciatives són les que faran avançar a l’economia de la província d’Alacant».\nPalomar ha destacat l’esforç que s’està fent per a acostar la investigació a la societat i fer-la arribar als diferents sectors empresarials. En aquest sentit, el president de la FPCA ha manifestat la voluntat del Parc Científic «de seguir amb aquest tipus d’accions que fomenten la innovació i la transferència de coneixement».


Analitzen la policromia de les portades de la basílica arxiprestal de Morella\nLa Direcció General de Cultura i Patrimoni i la Subdirecció de Conservació, Restauració i Investigació IVC+R han iniciat l’estudi de la policromia del conjunt escultòric en pedra de la Porta dels Apòstols (s. XIV) i de les Mare de Déu (s. XV) de la basílica arxiprestal de Santa Maria de Morella (Castelló). També s’estudiaran els factors que alteren la riquesa cromàtica d’aquestes portes.\nAquests estudis científics es realitzen a partir de l’extracció de microfragments petris i micromostres de concrecions i policromies, que són analitzats pels tècnics del laboratori de materials de l’IVC+R. Per a això, i dins de l’ampli ventall de les tècniques analítiques aplicades en aquests casos, s’està utilitzant la microscòpia òptica (MO vis-UV) i la microscòpia electrònica d’agranat amb microanàlisi (SEM-EDX), que permeten l’anàlisi estratigràfica transversal de les mostres preses. D’aquesta manera és possible conéixer, de manera exacta i precisa, la seqüència dels estrats que constitueixen la policromia, a més d’obtindre informació sobre la composició química dels pigments i colorants, de les làmines metàl·liques, de les càrregues minerals, i inclús permet conéixer les intervencions anteriors i les capes difícilment visibles, entre altres aspectes.\nA més d’aquests estudis, s’estan realitzant anàlisis microquímiques, espectrometria infraroja per transformada de Fourier (FTIR), tests histoquímics i tècniques de separació cromatogràfica per a la identificació de components orgànics com ara aglutinants, vernissos, cues i adhesius.\nEls primers resultats permeten observar com per davall dels estrats grisencs de depòsits de brutícia es conserven antics estrats policroms, en els quals a partir d’aquestes anàlisis quimicofísiques s’han pogut identificar els materials petris i les policromies, i s’estan estudiant les causes que han deteriorat aquests, amb l’objecte d’establir relacions entre aquests i el substrat petri, la policromia i els factors ambientals.\nBlau esmalt, atzurita, verd de coure, blanc de cerussa, ocres i subtils làmines d’or pur són, entre d’altres, els materials observats i analitzats en vestidures i carnacions del conjunt escultòric morellà. Entre les alteracions més evidents destaca la sulfatació de la roca, amb arenització i progressiva pèrdua de material, i la formació de concrecions superficials de tonalitats fosques riques en algeps i silicats.\nAquests estudis permetran establir el protocol d’actuació que s’ha de seguir durant la restauració de les portades, i l’avaluació del risc i l’eficàcia dels diferents tractaments de neteja, fixació i consolidació a realitzar en aquestes.


BELLE ÉPOQUE ESOTÈRICA\nJoan Oller, La barca d’Isis. Editorial Males Herbes, Barcelona, 2014.\nRessenya publicada al “Quadern” d’El País el 6 de març.\nEl 23 de gener, aquest “Quadern” recordava com l’entrada de les tropes franquistes a Barcelona i la fi de la guerra van donar pas a la destrucció del sistema literari català i a un procés de substitució lingüística. L’abast d’aquesta brutal imposició es percep comparant la vitalitat de la novel·la (i de la traducció de novel·la) en els tres lustres anteriors a 1939 amb el desert i els alts i baixos següents, fins ben bé els anys 60. L’obra de Joan Oller (1882-1971) és un testimoni d’aquella normalitat cultural segada violentament. Fill del primer gran novel·lista modern, Narcís Oller, va ser finalista del premi Crexells el 1934 precisament amb la novel·la que ara es reedita. En aquells anys republicans en què tot just debutaven Mercè Rodoreda, Salvador Espriu (narrador, no va publicar versos fins 1946) i Sebastià Juan Arbó, Joan Oller era ja un veterà, amb una primera novel·la de 1904, però, després de tretze anys sense publicar-ne, es va contagiar de l’esclat del gènere i en va encadenar tres en sis anys.\nLa barca d’Isis (1933) comparteix amb la precedent i més coneguda, Quan mataven pels carrers (1930), l’ambició de bastir un retrat d’època. Aquí, amb una narració força coral, segueix els passos d’una colla de burgesos de la Barcelona dels anys 20 que flirtegen amb l’ocultisme, l’espiritisme i el naturisme mentre viuen episodis de maltempsades econòmiques i enganys amorosos. Els editors destaquen la semblança, com a “novel·la psicològica”, amb Vida privada de Sagarra, obra de l’any anterior. Semblança plausible, tot i que Oller no té, és clar, la força de Sagarra –mag de les paraules, dotat d’una mirada irònica i penetrant única– i que sovint encarcara la llengua. Esgarrifa llegir, per exemple, “la porta del despatx fou tustada”, lamentable artifici noucentista, però també s’ha d’admetre que els diàlegs recullen amb realisme expressions de la parla popular com “graciosa” (gasosa) i “puginar” (pagar en argot).\nEscrita amb ofici, La barca d’Isis pot resultar ensopida si l’acostem a Sagarra, però està acceptablement travada –de fet, més que Vida privada, que té una forma més deixatada i lliure. La trama esotèrica és valuosa pel retrat sociològic i pel simbolisme d’uns personatges perplexos i sense nord en busca de sortides vitals, i s’entrelliga amb la trama sentimental i econòmica, amb herències canviants i bordells que acullen noietes del servei domèstic desflorades que aspiren a ser vedets. Hi ha denúncies, hipnosis, xantatges, madames, mèdiums, cunyats aïrats, tietes riques i, per damunt de tot, el contrast entre uns personatges masculins tirant a ridículs i unes dones que, en aparença secundàries, acaben dominant la situació.\nLa novel·la convida, en fi, al joc de les continuïtats històriques. L’espiritisme (recordem Verdaguer) i el naturisme no eren una novetat de feia quatre dies a Catalunya i, encara que a La barca d’Isis apareixen com una moda de burgesos, ja tenien des del segle XIX concomitàncies amb l’anarquisme i el progressisme, com ha estudiat Gerard Horta. D’altra banda, si Joan Safont ha establert un llaminer paral·lelisme actual a partir dels protagonistes de Quan mataven pels carrers (un separatista i una anarquista, que ara podrien ser un independentista i una indignada radical), no costa veure com han perdurat o revifat actituds que Oller mostra a La barca d’Isis en algunes tendències ecologistes, orientalistes, antimèdiques i esotèriques.\nPublicat per XD a 7:58\nEtiquetes de comentaris: Literatura catalana contemporània, Ressenyes\nELOGI DE CESARE SEGRE M’assabento per u...\nBELLE ÉPOQUE ESOTÈRICA JoanOller, La barca d’Isis....\nDESCOBRIMENT DE LA PROSA (1)Desconfio dels que mal...\nDUES POÈTIQUES “Ordenar bibliotecas es ejercer de ...\n"Credete, tutti, che la vita sia come una strada,«...\nQUEDA INAUGURAT AIXÒ... Després d'alguns dies de p...\nLLARGA MÀ Els comensals que, el dijous ...


L’empresa incubada a La Salle Technova Barcelona, The PayPro, l’eina en línia que permet fer pagaments en divises estalviant fins al 90% en les comissions ocultes dels bancs, ha pres la decisió d’evolucionar la seva estratègia per plantar cara als bancs en el seu propi terreny a l’oferir comptes bancaris i targetes de dèbit.\nLa companyia va sortir al mercat l’1 d’abril de 2016 i des de llavors ha aconseguit un volum de transaccions superior a 500.000 euros al mes. Des de fa uns mesos, l’equip fundador de PayPro ha estat forjant un pla més ambiciós que permeti oferir una solució bancària integral. Així ho explica Pablo Ruiz, CEO de PayPro: “oferir una plataforma de pagaments durant l’últim any ens ha aportat l’experiència necessària per continuar evolucionant fins convertir-nos en un banc, però sobretot ens ha confirmat el necessària que és aquesta evolució, ja que el mercat ens ho està demanant. “Gabriel Llambias, CFO de PayPro segueix:” a l’haver parlat amb centenars de clients de bancs en els últims mesos, hem vist que la majoria d’ells no estan satisfets amb el seu banc. De fet, els darrers estudis reporten que 1 de cada 3 millennials canviarà de banc en els propers 3 mesos”.\nAixí, The PayPro llançarà PayPro App a l’agost d’aquest any, amb l’objectiu de guardar i gestionar els diners de forma senzilla i transparent. D’aquesta manera, qualsevol persona podrà descarregar-se l’aplicació de l’App Store i obrir un compte bancari plenament funcional a través de l’app.\nObert el compte, l’usuari rebrà a casa una targeta VISA Dèbit, la qual pot ser usada en qualsevol país a canvi d’una comissió del 0.5%, enfront del 5,75% que solen aplicar les targetes convencionals. A més, l’aplicació permet pagaments instantanis a qualsevol persona en l’agenda de contactes i compartir despeses de viatges o regals, per exemple.\nActualment, l’aplicació es troba en fase de proves i està a l’espera de la imminent aprovació pels reguladors corresponents. Des de l’empresa, asseguren que PayPro compleix amb tota la normativa bancària aplicable i amb els més alts estàndards de qualitat. “Guardar diners en PayPro és fins i tot més segur que fer-ho en un banc, ja que al no poder concedir crèdit, els diners sempre es guarda en comptes a on nosaltres no tenim accés”, assegura Pablo Ruiz. A més, l’empresa compta amb el suport d’inversors de prestigi com Wayra, l’acceleradora de Telefónica.\nPayPro App al principi estarà limitat a 2.000 clients, però qualsevol persona que vulgui demanar a compte seu compte pot fer-ho aquí. A canvi, es podrà obtenir una targeta d’edició limitada per als primers 2.000 clients que es registrin abans del llançament d’PayPro a l’agost.