Caminem per aquell indret: Puigmal\nPer a mi, una de les experiències més emocionants de caminar és el que en diem "fer un cim", arribar al capdamunt d'una muntanya. A Catalunya tenim cims per donar i per vendre! Les muntanyes del Capcir, les del Conglent, del Rosselló, de l'Alta Cerdanya... Tenim un país preciós per veure des dels punts més alts!\nEl meu primer cim i, de moment, únic (que no últim) va ser el Puigmal. Està situat al Pirineu Oriental i s'alça als peus del poble de Queralbs i d'Er a 2.909, 8 metres (a nivell mitjà del mar). L'encant particular d'aquesta muntanya és que, a mig camí, la Vall de Núria et convida a fer una parada.\nHi ha diverses rutes: la ruta clàssica (sortint des de Queralbs), la ruta des de Fontalba i la ruta des del Collet de les Barraques. Nosaltres vam agafar la clàssica deixant el cotxe a Queralbs i començant allà la llarga caminada. Fins arribar a Núria el camí és amable i ple de vegetació; entre aquesta, moreres que ens aniran oferint un mos. Fins arribar a la Vall hi podem estar unes dues hores i mitja. Un cop allà us recomano mitja horeta de repòs perquè la pujada fins al Puigmal és més feixuga. Però no us despisteu! que després haureu de baixar i el temps no espera!\nEl paisatge que va de la Vall de Núria al cim és espectacular. A l'inici trobem prats amb vaques que miren com si es preguntessin què hi fem allà. És molt possible que sentiu enveja en veure-les tan tranquil·les allà ajagudes quan vosaltres porteu més de 3 hores caminant però és perquè elles no saben què hi ha allà a dalt!\nL'últim tram abans d'arribar és rocós i empinat. Com a "remate final" (per tal de fer més emocionant l'arribada) hi trobem una tartera que sembla ben bé un dimoniet temptant-vos a tornar enrere. Però no! Un cop arribes al cim et dónes les gràcies per haver continuat. El paisatge és majestuós. Et sents ple, orgullós, realitzat, feliç. Tot esforç té la seva recompensa i us asseguro que aquelles vistes us semblaran la millor de les recompenses!\nANIMEU-VOS A FER UN CIM! i un cop a d'alt, no us faci vergonya cridar: "Sóc el rei del móóóón!!!!"\nPublicat per Mònica Cornet a 17:13


“Cal un canvi de model econòmic i social per reforçar la confiança en la Unió Europea” – marta lacima\n“Cal un canvi de model econòmic i social per reforçar la confiança en la Unió Europea”\nDecember 12, 2013 Leave a Comment by martalacima\tCatalà\nEsther Niubó va contextualitzar ahir les eleccions europees del proper maig i la importància de votar-hi\nEs tracta de la darrera conferència de l’any del cicle que ha organitzat el PSC Sant Feliu.\nEsther Niubó, secretària de Política Europea Comissió Executiva del PSC, va ser la convidada en la darrera conferència del cicle de xerrades que el PSC de Sant Feliu de Llobregat ha organitzat enguany. Les eleccions europees que es celebraran el proper 26 de maig han estat el tema central de la conferència d’aquest dijous 11 de desembre.\nLa força d’Europa\nLa presentació de l’acte va córrer a càrrec de la portaveu del Grup Municipal Socialista a Sant Feliu Lourdes Borrell, que va voler destacar que “tots teniu el poder a les urnes, i podem arribar a canviar les coses i aconseguir les polítiques que necessitem a Europa”. Precisament a aquest canvi es va referir Niubó en declaracions als mitjans presents a l’acte prèvies a la conferència: “Cal un canvi polític, un canvi de model econòmic i social per reforçar la confiança en la Unió Europea”, va destacar.\nJa durant la conferència, Esther Niubó va definir com a “molt important en la nostra vida quotidiana” el que es decideix en el sí de la Unió Europea: “Quan hi vam entrar, ens semblava molt llunyà i ara ja veiem que, per exemple amb el rescat de Xipre, estàvemtots pensant com ens podia afectar”. Aquesta seria una de les tres crisis que Niubó considera que pateix Europa, actualment accentuada per “la sensació que la gent que hi ha allà, no l’hem escollida nosaltres, com la Troica”. D’altra banda, la Secretària de Política Europea del PSC va posar de manifest dues altres crisis que es pateixen en l’àmbit europeu: l’econòmica –“que està portant un auge dels partits d’extrema dreta, dels populismes”– i la de desconfiança dels ciutadans envers la política i els polítics.\nConsulta i model social\nFinalment, Esther Niubó es va referir a la relació entre Catalunya i Espanya i les conseqüències que podria tenir la consulta a Europa: “Encara tenim un model social pel qual hem de lluitar. Davant d’això, hi ha partits com CiU o ERC que diuen que això no és important i que cal que les eleccions siguin un assaig a la consulta”.\nL’acte es va tancar amb un col•loqui-debat amb els assistents, entre els quals es van tractar temes tan diversos com el desconeixement que els ciutadans tenen dels polítics a nivell europeu, la desafecció política -com demostra l’abstenció de més d’un 50% en les darreres eleccions europees- o la importància d’algunes polítiques europees, com les Beques Erasmus.\nArticle publicat a Fet a Sant Feliu el 12 de Desembre de 2013. Article orginal: http://www.fetasantfeliu.cat/noticia/33286/cal-un-canvi-de-model-economic-i-social-per-reforcar-la-confianca-en-la-unio-europea\nCategories: CatalàTags: Canvi de model, eleccions europees, Esther Niubó, Fet a Sant Feliu, Partit Socialista, Partit Socialista de Catalunya, PSC, PSOE, Sant Feliu de Llobregat, Unió Europea\nInaugurada la campanya de Nadal a Sant Feliu\nLolito Ben Brooks Review – Lolito, the latest of Ben Brooks


Peixet de plata: 2011\nEncara ets a temps de somniar\nArribes a casa. Aviat serà hivern. No tens calefacció però sí unes sabatilles noves que escalfen els peus ràpidament. (Si no tens fred als peus no tens fred a la resta del cos). Menges una poma fuji amb pell i unes nous. Et rentes la cara. Et despulles dels vestits del carrer. És com si al canviar-te de roba puguessis desfer-te alhora dels pensaments que et preocupen i quedessis lliure de neguits fins l´endemà. Et grates l´esquena amb les ungles, i quan ja no arribes més alt, contra el marc de fusta de la porta, com els óssos amb l´escorça dels arbres. Et treus un mitjó, ara l´altre. Agafes un llibre per llegir fins que et vingui la son. T´arrauleixes dins el llit fent un quatre, en postura fetal, com buscant aquell estat ingràvid i d´aparent felicitat dels encara no-nascuts. Penses en les dues banyes de cabra que has polit al migdia amb una navalla i en el destí que les donaràs. T´agradaria algun objecte de caire artístic...\nAvui t´has trobat el pijama girat del revès. Demà compraràs un dècim de loteria. Encara ets a temps de somniar.\nPublicat per Esojairam a 11:46 a. m. Cap comentari:\nJa està. Tot ha anat com estava previst, excepte que els sentiments han aflorat amb força en l´últim moment. No hi ha hagut estridències, ni ensurts, ni dolor. El sol de primera hora del matí ja entrava al menjador i el teus cabells brillaven sota els seus rajos. No feia fred, tampoc calor. Mica en mica el líquid rosat anava inundant tot el teu cos i entraves en un son cada vegada més profund. Nosaltres t´acompanyàvem. En poca estona dormies per ja no despertar-te més. Encara semblaves viu, però ja no ho estaves. Descansaves a sobre del teu coixí. T´has marxat com un senyor, "míster". Millor que molts humans en una habitació asèptica i freda, envoltats de persones desconegudes després d´un deteriorament físic i psíquic implacable. Et recordarem esclar. No pot ser d´una altra manera...\n(Ara començo a sentir una mena d´alleujament estrany, com si el teu descans fos també el meu descans. Com si aquesta tensió acumulada els últims dies comencés a esvair-se i deixés pas a una mena de pau interior...)\nPublicat per Esojairam a 12:10 p. m. Cap comentari:\nPublicat per Esojairam a 1:00 p. m. 1 comentari:\nBarcelona, districte de Nou Barris, 22h.\nFort estrèpit. Accident de trànsit.\nUn cos inert de dona estès a terra.\nUna sabata desaparellada al seu costat.\nLa taca de sang vermella\nsobre l´asfalt quan l´han girada.\nUna hora després: serradures a sobre la sang\nles dues sabates ben col.locades a l´escocell del plataner.\nL´ordre aparent momentani: tan canviant, tan efímer com un fluid que passa d´un vas a un altre.\nNo sé el què m´ha empès\na aturar-me al lloc de la taca:\nno hi queda cap rastre.\nEls cotxes passen per sobre com si res...\nAquests dies porta un ritme pausat, auster i casolà. Els àpats són senzills, no abundants, però nutritius. No pren alcohol. Escolta música agradable. Parla poc i llegeix molt. Està sola amb si mateixa més temps de l´habitual i li agrada. Ara fa exercicis amb la pilota fent-la lliscar per la planta del peu dret. Des què els fa, ha disminuït el dolor que tenia feia unes setmanes. No en té de tele i no mira cap programa excepte Thalassa els divendres a la nit. Pensa més. Està més en pau. No necessita comprar per sentir-se feliç. Tampoc necessita tenir fills. Pensa en els milers de bolets que en pocs dies esberlaran el terra i sortiran a l´exterior. Se sent bé mirant la cara de la pedra que està a sobre del moble del menjador. Li arriba la dolça olor d´eucaliptus mentre es prepara una infusió de marialluïsa amb mel abans d´anar a treballar la segona part del dia. Avui és un dia d´aquells que es quedaria tota la tarda llegint un llibre fins que li arribés la son. Fora, el cel color del pela-roques torna a amenaçar pluja... però a ella no li fa res.\nPublicat per Esojairam a 6:54 p. m. Cap comentari:\nAquest cap de setmana ha estat profitós. Com no hi ha bolets (encara...) per aquestes contrades, enlloc de mirar el terra ara mirem el cel. Malgrat el temps ennuvolat i una mica amenaçador ens vam animar a fer una excursió circular sortint de Capafonts passant per la Roca Foradada i baixant pel Pont de Goi. Una ruta molt recomanable i que es completa en mitja jornada. La descoberta d´un ocell molt singular va ser molt gratificant. Es tracta del pela-roques,Tichodroma muraria, un ocell que viu de cara als cingles i roques del nostre país i que és ben escàs. Té un color gris perla molt bonic amb uns tons com fumats. Però el més vistós són les seves ales de color vermell que va obrint i tancant quan està encarat a la roca. A Catalunya només hi ha, segons els últims estudis, unes 40-100 parelles i només cria a dues zones del Pirineu i Prepirineu durant els mesos de maig a juliol. En els mesos de tardor i hivern es poden veure exemplars solitaris en terres més baixes fugint dels rigors meteorològics del nord, com és el nostre cas. Durant l´hivern el mascle i la femella tenen el mateix plomatge però en l´època d´aparellament el mascle llueix una gorja i un coll tot negre, que el diferencia de la femella. No és esquerp i almenys aquest es va deixar veure durant una bona estona. Em va caure molt simpàtic.\nLlarga vida als pela-roques!\nPublicat per Esojairam a 1:07 p. m. Cap comentari:\nSí, així de cop i volta i sense pensar més. Amb unes imatges i una entrevista vistes a la televisió (que estrany que en aquesta ocasió la tele hagi intervingut positivament!) he tingut suficient per decidir que vull anar abans que em mori a aquesta illa tan excepcional. Perduda en l´oceà Índic a quatre-cents quilòmetres de les costes d´Aràbia ha preservat una flora i fauna primordials i espectaculars. Començaré llegint-me el que expliquen d´ella els que ja l´han visitada i m´aniré amarant una mica d´aquest halo de misteri.\nVeieu aquestes imatges i digueu-me que no val la pena...\nFeia molt de temps que no plovia. Plou i les persones no sortim al carrer per celebrar-ho. Com si la pluja no anés amb nosaltres. Com si no haguéssim de beure ni de dutxar-nos ni haguéssim de posar rentadores... Plou i fóra bonic sortir tots de casa, i cantar i ballar i mullar-nos sota l´aigua purificadora; tots junts com en una gran festa. Però no... A nosaltres últimament només ens importa l´últim model d´iPhone, el twitter i el facebook, però no el que ens dóna VIDA. A nosaltres, les persones autoanomenades cultes que vivim en les grans ciutats, la pluja més aviat ens molesta perque gairebé segur trobarem retencions, ens mullarem o ens esquitxarem a l´anar a la feina (si és que en tenim...). A més, haurem d´agafar el paraigua que sempre és carregós...\nPlou, i feia molt de temps que no plovia.\nTranquils, no cal que agafem paraigües ni impermeables. Ja ho som d´impermeables: ens "rellisca" tot allò que directament no ens toca d´aprop.\nFeia molts dies que no plovia i avui PLOU.\nI què és l´aigua si ràpidament s´escola carrer avall i es perd?\nPublicat per Esojairam a 7:15 p. m. Cap comentari:\nAdéu Oriol. Vola, vola...\nM´acabo d´assabentar de la teva marxa sense avís. No et coneixia de prop, és cert, però les vegades que hem tingut ocasió de parlar hem connectat i han estat profitoses. Sé que t´agradava la música, les lletres i evidentment l´art. Recordo la primera vegada que et vaig veure: va ser a casa teva quan anàvem amb el teu fill i uns amics a celebrar algun aniversari o algun St.Joan al terrat que teníeu a dalt. Només va dir "aquest és el meu pare" i vam intercanviar uns "holes" de cortesia. Més endavant us vaig trobar a tu i a la Mercè a la biblioteca de l´Ateneu; ens vam reconèixer i vam xerrar una estona més. També en una bicicletada al passeig St.Joan de Barcelona...I sobretot, la vegada en què vaig anar a veure´t a la teva casa-taller del Poblenou per un possible projecte d´escultura pel Cor on canto des de fa anys: Vam passar una estona molt agradable xerrant de futurs projectes i col.laboracions i vaig poder endevinar la versatilitat de la teva personalitat.\nTambé sabia de tu pel teu blog. Quan feies un nou post ens enviaves un mail i així ens anaves posant al dia del teu dia a dia.\nAhir va ser l´últim comiat. Cerimònia senzilla i emotiva. Poesia delicada i música encertada. Paraules càlides per una persona càlida. La llum tènue d´un crepuscle de tardor. Una bona època per recollir-se per sempre. Els dípters afora volaven erràticament i prenien presència gràcies a la llum. Aquell mateixa llum enlluernadora que dóna títol al teu últim llibre: "Llums que en altre temps m´enlluernàreu". El vaig veure a la llibreria Laie fa aproxidament un mes. Volia comprar-lo i que me´l signéssis però aquell dia no ho vaig fer i ara, veus! ja no estic a temps...\nAlgú, però, m´ha dit que tindré la sort de poder comptar amb un exemplar (me´l llegiré amb molta cura...Per mi, com per tu, la poesia és una manera de viure).\nLes capçades dels arbres dansaven mentre nosaltres, quiets i en silenci, t´acompanyàvem en l´últim adéu. Al sortir un ventet fresc i agitat semblava voler endur-se la tristesa i deixar només un record viu i transparent.\nSerenament t´has marxat i serenament t´acomiadem.\nQuedaran això sí, les teves escultures, els teus poemes, els teus quadres, la teva música... impertèrrits al pas d´aquest temps tan efímer que omple el que anomenem vida. Els que restem aquí encara tenim feina en anar trenant la nostra trena...\nP.D.Per cert, no m´havia fixat en el teu nom i cognoms complets tan suggeridors: Oriol (Aire) Rius (Aigua) i Camps (Terra). El quart element, el Foc, el devies portar molt endintre...\nPublicat per Esojairam a 8:19 p. m. Cap comentari:\nCaquiers, cornicabres i més\nCaquier trobat a tocar d´un camí a la Conca de Barberà: senzillament magnífic, un espectacle de colors i en aquest cas també de sabors...\nPistacia terebinthus: Noguerola. M´encanta trobar-me-la a la muntanya. En aquesta foto s´entèn molt bé el perquè d´un dels noms amb què se la coneix: cornicabra. De les seves branques s´ha extret durant molt de temps l´essència de trementina. En període vegetatiu se li formen aquesta mena de neoformacions, anomenades cecidis, produïdes per un insecte de la familia dels àfids: Baizongia pistaciae. Segurament si l´haguéssim obert hauríem vist en el seu interior el causant diminut de tal formació. Aquestes "banyes" serveixen per tenyir, són riques en resina i es poden cremar com si fossin encens. És un arbust d´origen mediterrani. Pel que veig els seus principis actius són subjectes fins i tot de tesis doctorals farmacològiques. "LANOSTANOIDES Y OLEANANOS, PRINCIPIOS ANTIINFLAMATORIOS DE PISTACIA TEREBINTHUS Y PHORIA COCOS .\nAutor: Giner Larza Eva M..Año: 2000.Universidad: Valencia.Centro de lectura: Farmacia.Centro de realización: Farmacia.\nCaquis: A banda d´estèticament maquíssims wiquipèdia diu d´ells: "Molt bons per a la salut; contenen carotè i criptoxantina, ambdós amb activitat de provitamina A. També tenen un alt contingut en vitamina C. Són rics en potassi, sucres i glucosa. Amb la seva activitat antioxidant amb efectes beneficiosos que disminuïxen el risc de determinades malalties degeneratives (càncer, cataractes, problemes cardiovasculars, etc.). És una bona fruita per a combatre la diarrea i la colitis.\nTambé es pot consumir com melmelada, crema gelada, sorbet, flams, pastissos, púdings, o begudes refrescants." Originariament venien de la Xina i el Japó. Ara el país valencià és un gran productor.\nPublicat per Esojairam a 8:52 p. m. Cap comentari:\nAlbes i crepuscles\nEncara era fosc. El bosc l´ha cridat en silenci i ella s´ha llevat. Els moixons ja cantaven i volaven. Quietud. Observa el poble adormit apinyadet en un petit turó, amb les seves ànimes adormides també. Els pollancres daurats, apuntaven al cel amb una decisió poc comuna. El paisatge era un mosaic enlluernador amb una pàl.lida pàtina rosada. Ha arribat al riu color verd alga i quiet com una làmina argentada. Els peixos, sorpresos, han sortit com fletxes buscant aigües més profundes. Caçadora d´instantànies, de moments inoblidables només amb la retina. La seva ànima, pensa, també és fàcilment impressionable. Ella continua caminant, trepitjant pedres, observant tot el que l´envolta com si acabés d´aterrar en aquest camí després d´un llarg viatge en l´espai. S´ajup a recollir una poma gran, groga i taronja, sembla un Júpiter petit a les seves mans. A mossegades se la menja tota. És fresca, dolça i aromàtica. Cada mossegada és millor que l´anterior. Escolta en estèreo dos picots fent "tuc-tuc-tuc" simultàniament al tronc d´un pi. A partir d´aquell passeig només va voler viure en la llum càlida i fràgil de les primers albades i en el color encès dels crepuscles.\nPublicat per Esojairam a 9:50 p. m. Cap comentari:\nTerrània 2011, Montblanc. Fang per admirar... i tocar\nFelicitat femenina desenfadada\nTextures, formes, colors, sensacions...\nNo deixem mai de voler arribar fins al final en les nostres aspiracions...\nMas de Sant Blai, Bonrepòs\nÉrem en un racó ben amagat d´aquest món.\nSenyorívol mas envoltat només de silenci.\nLes branques salvatges havien guanyat molt de terreny.\nLa bassa, la font, dos teixos imponents.\nMiràvem les llavors que volaven lliurement com angelets\nper sobre les vinyes. Flors dioiques.\nUn estol d´abellerols com pensaments es dispersava per l´espai.\nUn roure sèssil treia reverències dels humans sensibles.\nAl camí les Hipparchia i els saltamartins de colors saltaven a cada pas.\nUn ramat de cabres amb un gran boc singular pasturava el rostoll en un camp de conreu daurat.\nOlor de curry al nas i al cap.\nLa nostra pell salada semblava agraïda d´estar aquí.\nDos falcons xisclen.\nLes capsetes de tabac ja no resten abandonades a la vora de la carretera.\nPriorat, agost 2011 Mas de Sant Blai, Bonrepòs\nPublicat per Esojairam a 11:23 p. m. 3 comentaris:\nNo em cal mirar el rellotge: sé que ja fa estona que és fosc quan veig els peixets de plata caminant per les rajoles. Sé també que cada matí des de fa sis mesos em desperto a les 7h15 espontàniament.\nNo em cal mirar el calendari: Ja fa una pila d´anys que no et veig i des de llavors tots els dies es precipiten els uns sobre els altres com fitxes de dominó esperant canviar el color de la meva vida.\nNo em cal mesurar el temps: El meu cos nu davant el mirall em recorda l´edat que tinc. Al mirar el paisatge hauria de saber en quina estació estem. El meu estómac m´avisa que ja és hora de dinar. Els meus ulls s´acluquen quan necessiten descans.\nProbablement tot el que artificialment està alterant aquest ritme de les coses no m´és favorable/saludable.\nNo em caldrà mesurar més el temps, el temps és sempre aquí. D´aquí a que em mori... ningú no ho sap. Quan mori, tindré tota l´eternitat per endavant.\nI mentre escric això l´aire fresc de la nit refresca els meus llavis vaginals oberts com una cloïssa amarada amb la brisa suau del Pacifíc.\nPublicat per Esojairam a 11:54 a. m. Cap comentari:\nPublicat per Esojairam a 9:40 p. m. Cap comentari:\nCaminàvem per la muntanya, com en tantes d´altres ocasions.\nHem arribat a un punt on ja no podíem avançar més (com en tantes d´altres ocasions), una mena de cinglera. Molt abaix, inaccessible, vèiem un replà rocós de color gris.\nLluny, a la nostra dreta, amb l´ajuda dels prismàtics, hem vist un grup d´escaladors preparat per fer un salt assegurat amb cordes.\nTot ha estat molt ràpid i brutal.\nHas deixat la motxilla a terra i sense dir res t´has llençat al buit.\nEn pocs segons he vist com xocaves sordament contra el fons i un esclat de sang s´escampava pels aires amb una força descomunal. M´he quedat xocada.\nDesprés, m´he trobat sense saber com al punt d´inici, on un noi del grup d´escaladors m´ha dit: " Ho sento". L´he mirat als ulls totalment commocionada i l´he dit: "Però... és veritat?". "Home, no es podia caminar més i ell ha saltat". He esclatat a plorar, se m´ha enfonsat el món i encongit el cor tot alhora. Sembla que encara em pregunta: "Li havien diagnosticat al.lèrgia? Molt sorpresa per la pregunta i perplexa li he respost: "Ell sempre havia estat convençut que en tenia".\nPublicat per Esojairam a 12:37 p. m. Cap comentari:\nEl molí de Més Amunt\nUn lloc on hi ha un grup d´orquídies potser es podria dir un "orquidar", no ho sé.\nEn cas que sigui així, aquesta tarda he caminat a la vora d´un orquidar silvestre d´un llampant color rosa. Al seu costat hi havia les ruïnes d´un antic molí fariner: quatre parets sense sostre. A dins, continuava la pedra del molí, amb el seu forat al mig, abandonada i tota envoltada d´un herbassar. També he vist les dues finestres petites, per on es veia un cel blavíssim. El sanguinyol s´arrapava amb molta força a la pedra. Hi havia també teules trencades, deixades allà. Les he tocades. He sentit la rugositat i he pensat en el temps en què aquest molí estaria habitat. M´ha vingut un sentiment de nostàlgia, nostàlgia no sé exactament de què. Dins meu creixia una pau estranya. El paisatge que m´envoltava el trobava únic i irrepetible. Els ulls estaven contents de mirar i el cor se m´eixamplava. He descobert un cargol abraçat a una branqueta i l´he fotografiat. He fotografiat tot el que em cridava l´atenció, en silenci, com si fos l´únic testimoni d´un lloc i un moment que estigués a punt de desapàrèixer.\nP.D.Ara ja sé que no existeix el mot "orquidar" però a mi m´agrada com sona.\nPetit poble formatger: St.Cugat de formatgins\npoble petit fet amb formatge. A estones m´agradaria viure en ell.\ndues copes buides de vi\nressonen com campanes al cel.\nDibuixo un òval al paper.\nAmb un sol gest, ràpid, traço el cabell.\nDesprés una cella.\nAmb un altre traç l´altra cella i el nas.\nComenço a dibuixar l´ull esquerre i\nm´espanto de la força que pot arribar a\ntenir un ull mirant-te fixament des d´un tros de paper.\nSuperat aquest moment continuo amb l´altre ull.\nFinalment m´atreveixo amb els llavis, mig somrients,\ndonant un aire enigmàtic a tota la cara.\nAra, la cara de línies simples i jo\nens mirem mútuament compartint un secret.\nPerruques als plataners\nEls plataners que fa unes setmanes estaven nus han estrenat unes perruques verdes al capdamunt de les branques que els hi escauen molt bé.\nDedicat a en Francesc Alió\nCent cinquanta anys ens separen.\nVostè, un mestre. Jo... ningú conegut, només una persona inquieta.\nVostè no em coneix. Jo intento conèixe´l des de fa un temps tot el que puc.\nDe tant remenar papers, llegir textos, imprimir articles, seleccionar revistes antigues, confesso que li he començat a agafar estimació.\nRespecte ja li tenia des de l´inici.\nEstic aprenent molt "de" i "amb" vostè.\nFaré tot el que estigui en la meva mà per dignificar la seva figura: N´és mereixedor.\n(Avui sense anar més lluny m´he deixat caure a Sancho de Ávila per veure si em deien en quin cementiri reposen les seves despulles).\nVostè, un indiscutible músic pioner de la Renaixença. Jo,renaixent cada dia per inventar la "tornada" de la meva vida. El mantindré al corrent de tot.\nMolt atentament, s´acomiada de vós una cantaire del segle XXI.\nP.D.Potser li agradarà saber que aquesta nit passada l´equip del Barça de futbol ha passat a la final de Wembley, derrotant el Madrid (o potser no).\nPublicat per Esojairam a 5:07 p. m. Cap comentari:\nTot just davant, les quatre branques nues del plataner, tan a prop que podria penjar-hi collarets si volgués. A tots els plataners del carrer els han deixat quatre branques excepte a un, que li han deixat tres, com si fos una forquilla encarada al cel on encara no s´ha punxat res.\nA terra, a un metre de mi, una vespa, immòbil durant una bona estona, sembla que s´hagi escalfat i aixeca el seu abdomen d´un costat a un altre, com en una classe de dansa del ventre, mentre dirigeix les seves ales cap endavant. Una mica més enllà els vianants amunt i avall, amb semblants no gaire expressius. Encara una mica més enllà , un cop travessat el carrer, el col.legi, amb els seus xiscles i corredisses. A uns metres del col.legi, les dues palmeres altives, elegants, brillen amb el sol de la tarda. Travessant el pas de vianants dues dones agafades de la mà, amb vestits clàssics. La més gran amb cabells blancs ben pentinats. La del costat, més jove, fent passetes curtes i ràpides par tal de seguir el pas.\nUn cotxet de la compra grinyola, una bossa de patates s´enlaira amb el ventet que s´ha aixecat, una llavor que vola i cau dintre la paperera com si hagués fet cistella.\nMiro de nou la vespa que s´ha dirigit cap a mi, però resta quieta. Jo sé que ella porta el verí dintre seu. No sé si ella sabrà com d´enverinades poden arribar a ser les persones de vegades.\nPublicat per Esojairam a 10:46 p. m. Cap comentari:\nDe tant en tant prens un Cola Cao i deixes la tassa a tocar del cendrer, on les puntes de les cigarretes, totes ben juntetes, semblen dones que volguessin fer amistat.\nT´acompanya la bata, ben abotonada, el foc a terra, i molt segurament algun pensament al cap.\nI m´agrada quan m´expliques com amb una mica de Cola Cao en pols i dues cullerades d´oli, mesclant-ho bé, fèieu una mena de succedani de Nocilla. I també m´imagino les sortides en autocar fins Andorra en aquells temps... Déu n´hi do!\nAra arriba el guapíssim amb un feix de llenya als braços i olor de cabrum.\nDarrera la finestra, el silenci, el fred, la límpida nit.\nJunts, anem cremant les hores, els oblits, les pors, mentre una fumera d´esperances es va escampant per tot el poble.\nPublicat per Esojairam a 6:17 p. m. Cap comentari:\nPer un moment m´he imaginat que\nen acabar de remullar-me els peus\nuna persona silenciosa, vindria i retiraria\nel cossi amb aigua, i eixugaria delicadament\nels meus peus fumejants perfumats.\nPer un moment m´he imaginat que seia a la cadira\ni unes mans expertes, no fredes, vindrien lentament\nper darrera, sense incomodar-me gens,\ni començarien a amassar els meus trapezis contracturats.\nPer un moment he pensat que els plats bruts\ndesprés de sopar ja es recollirien sols,\nes rentarien sols, es col·locarien sols.\nPer un moment m´he imaginat que tot seguit\ndescansaria al sofà i una veu desconeguda\nperò que no em resultaria estranya\nem llegiria uns poemes molt bonics.\nPer un moment m´he imaginat que la pluja\nes contindria al cel\ni no es deixaria caure, suïcida.\nM´he imaginat una mirada que fa segles que em busca\ni encara no m´ha trobat.\nNi per un moment m´he imaginat...\nQue no m´ha trobat encara una mirada suïcida continguda al cel.\nQue la pluja sí que cau, que uns poemes desconeguts\ndescansen al sofà molt bonic.\nQue tu i jo ens col.locaríem sols, ens rentaríem sols,\nsoparíem sols, contracturats en uns trapezis sense incomodar-nos.\nNi per un moment m´he imaginat que delicadament\nem perfumaries els peus acabats de remullar\nen l´aigua fumejant.\nPer un moment... m´he imaginat...\nPublicat per Esojairam a 9:23 p. m. Cap comentari:\nTerrània 2011, Montblanc. Fang per admirar... i t...


Comencen les obres d’asfaltat del Camí Catí de Tírig | DiaDia\nHome Maestrat Comencen les obres d’asfaltat del Camí Catí de Tírig\nDimarts que ve està previst l’inici de les obres d’asfaltat del Camí Catí de Tírig. Així ho ha comunicat l’alcalde, Juan José Carreres, qui ha indicat que “si la situació meteorològica ho permet s’iniciaran els treballs de millora del vial”.\nUn vial de summa importància tant per als veïns i veïnes de Tírig com per als de Catí, ja que el Camí Catí uneix tots dos municipis. “El Camí Catí és utilitzat diàriament per treball o motius personals, no podem oblidar que molts serveis són compartits entre les dues localitats” ha assenyalat Carreres qui també ha incidit en què “el camí és d’ús prioritari pel seu ús ramader i el pas de camions de mercaderies”.\nLes obres d’asfaltat i millora del vial en el terme de Tírig han sigut una reivindicació dels veïns i veïnes durant anys. Ara, “després de múltiples gestions realitzades” està més a prop el condicionament total del vial. Assenyalar que l’obra estarà finalitzada abans de l’estiu.\nCal indicar que es realitzaran dues fases. La primera fins a la “Celleta” i la segona fins a “La Morellana”. Des de l’Ajuntament de Tírig s’informarà sobre els possibles talls en la carretera.


per Marc Busquets, Reus, Catalunya | 4 d'agost de 2021 a les 08:00 |\nI és que el projecte inicial de l'estació es va arribar a adjudicar el 2009, per 54,7 milions d'euros, però es va quedar en un calaix temps després. De fet, i quan en el trascurs d'aquesta última dècada l'han reivindicada, alguns agents implicats han apostat en ocasions per una alternativa "més austera però funcional" per a l'equipament, com ara un baixador. Fa ben bé dos anys, i en el marc d'una comissió de la qual formen part el Ministeri de Foment, el Departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat, i els consistoris de Tarragona, Reus, Cambrils, Vila-seca i Salou, es va impulsar un estudi de viabilitat de la infraestructura.\nEl projecte inicial estava projectat al sud de l'Aeroport de Reus, sobre el ramal de connexió del corredor mediterrani amb la línia de l'AVE entre Madrid i Barcelona. L'estació, d'uns 56.000 metres quadrats, estava projectada a una distància equidistant de Reus i Tarragona, en un espai proper a la T-11 i a l'AP-7. L'elevat cost, d'una banda; i els retards en la construcció del corredor, de l'altra, van acabar per fer que l'equipament i la seva excecució quedessin aturats i sense terminis.\nSi s'analitza el paper dels ajuntaments, cal destacar l'entesa entre diversos municipis del Baix Camp i del Tarragonès per reclamar més i millors infraestructures, així com l'acord al qual van arribar l'any 2018 el batlle tarragoní, Josep Fèlix Ballesteros, i el reusenc, per demanar a Foment que "mantingués" el seu compromís amb l'estació d'alta velocitat de Reus, "en igualtat de condicions amb amb l'Aeroport de Girona". I és que el ministeri havia avançat, mesos abans, la seva voluntat d'enllaçar el Prat amb la base aeroportuària del nord del país.\nEl més destacat, Economia, Reus, alta velocitat, infraestructures, xarxa ferroviària, aeroport de Reus, estació intermodal


Pis de 1 dormitori en venda a Centro / Malagueta, Màlaga\nAmpli pis tipus loft ja reformat, perfecte com a segona residència o per a lloguer turístic en venda al centre de Màlaga, a escassos metres de comerços, mercat, restaurants i museus.\nAquest habitatge tipus loft amb un disseny diàfan es troba a una quarta planta, en un edifici amb ascensor.\nDesprés de l'entrada, es disposa l'ampli saló-menjador amb grans finestres a l'exterior, una cuina estil americà, totalment equipada a la dreta i al costat oposat la zona assignada al dormitori, amb la seva pròpia finestra i armaris encastats, a més de l'enginyós quart de bany, dissenyat a la perfecció per aprofitar lespai al màxim.\nEl pis es presenta equipat amb aire condicionat i rentadora. L'habitatge, tot i tenir una gran lluminositat per estar situat a la quarta planta, no té vistes, ja que les finestres estan orientades cap a l'edifici confrontant. Aquest darrer no té finestres orientades cap a l'habitatge, per la qual cosa tenim el benefici d'una privadesa absoluta.\nAquest pis està ubicat a escassos metres del museu Casa Natal de Picasso, una zona amb tot tipus de comerços a escassos metres, mercat, supermercat, farmàcia, fleca, una gran varietat de restaurants i museus, a més del teatre Cervantes.\nPoseu-vos en contacte amb nosaltres per organitzar una visita a aquest pis, perfecte com a inversió al centre de Màlaga.


Escola Vedruna Bellpuig: CARNESTOLTES 2008!!!\nEL RESUM DE LA FESTA MÉS SONADA\nDIMARTS 5 de febrer de 2008 - Ja hem celebrat el Carnestoltes! tot i que ja fa una setmana que ha començat la gresca i la xerinol·la!\nEns hem posat les bates cordades al revés, hem dut el cap tapat, ens hem posat una sabata de cada color... i hem rigut i gaudit molt veient com els mestres i els companys han col·laborat en les ordres que ens ha donat el Rei Carnestoltes, el rei dels poca-soltes.\nLa gresca ha començat molt aviat, ja que ha primera hora de la tarda ja hem començat a preparar-nos per la celebració!!!\nDe reis i reines, de cavallers i dames, monjos i monges, pagesos i pageses... tots a celebrar el Carnestoltes hem anat. Tot un espectacle de música i colors ha sigut la seva arribada i a continuació la rua hem iniciat.\nPer tal de lluïr les disfresses, hem fet una gran desfilada, al ritme de la música medieval!\nPares i mares, gràcies per la vostra col·laboració, ja que per Carnaval tot s'hi val i vosaltres també heu participat amb collarets de colors les mares i el cap tapat els pares.\nPublicat per Vedruna Bellpuig a 15:42


Pau López admet que jugar contra el Girona serà «especial» - Diari de Girona\nEl porter es va formar al planter del club blanc-i-vermell d'on va saltar a l'Espanyol amb 14 anys. El gironí acaba contracte el proper 30 de juny i les postures per renovar segueixen enrocades\nefe/ddg 07.12.2017 | 10:31\nPau López admet que jugar contra el Girona serà «especial» Aniol Resclosa\nAmb 14 anys, els vistaires de l'Espanyol s'hi van fixar i no el va deixar escapar. Despuntava al Girona i el club blanc-i-blau li va veure potencial i planta per arribar a l'elit. Així ha estat. Gairebé deu anys després, Pau López s'enfrontarà per primer cop en competició oficial a l'equip on es va formar. Serà dilluns a Cornellà-El Prat (21.00) en un duel «especial» per al de Sant Esteve de Llémena. «El partit contra el Girona serà especial perquè vaig jugar en les seves categories inferiors», deia ahir. Deixant de banda els sentimentalismes, Pau López, confia en un triomf de l'Espanyol que els permeti començar a escalar llocs després de la derrota a Eibar (3-1). «Esperem poder guanyar i revertir la situació. Volem guanyar en confiança i tenir bones sensacions. Ara parlem d'això i pot ser que en dues setmanes estiguem parlant d'una altra dinàmica. L'equip està capacitat per estar més amunt».\nEl porter gironí reconeixia que l'equip no ha pogut fer el salt de qualitat esperat en la classificació. «Hem tingut dues jornades per fer el pas endavant, però no ha pogut ser. Necessitem guanyar dos partits seguits perquè canviï la dinàmica», deia. És per això que el partit contra el Girona, dilluns, és essencial per al vestidor. «És important per a nosaltres per les circumstàncies en les quals estem. Treballem per guanyar i fer el salt que ens fa falta per guanyar confiança i bones sensacions», va assegurar.\nUn dels temes més calents de l'actualitat de l'Espanyol les darreres setmanes és la renovació del porter gironí. Pau López acaba contracte el proper 30 de juny i de moment no hi ha acord per renovar amb l'Espanyol. A més a més, les relacions amb el club no acaben de ser del tot bones després de les declaracions del director esportiu, Jordi Lardín. Ahir el porter va assegurar que «no hi ha una data límit» per a la seva renovació, per la qual cosa «no existeix una data límit per arribar a una solució». El porter finalitza el seu contracte aquest estiu i el director esportiu, Jordi Lardín, va amenaçar el futbolista amb la banqueta si no definia amb celeritat el seu futur. «Al final és l'entrenador el que decideix qui està sota pals i ara decideix que jugui jo. Ell mana en aquest sentit. Em centro a estar bé el dia a dia», va afirmar mirant de fugir de qualsevol polèmica. No seria d'estranyar que si no renova durant les properes setmanes, a partir del gener, Pau López cedís la titularitat a Diego López, amb contracte fins al 2020.


Arrenca la Festa Major de Solsona\nAquest cap de setmana, del 7 a l'11 de setembre, és la Festa Major de Solsona, una de les més antigues i alhora amb més tradició de totes les festes majors que actualment se celebren arreu del país. Un dels actes principals de la celebració serà el concert que tindrà lloc dissabte a la nit, a la sala polivalent, i en el qual actuaram Accés Denegat, les Absentes i El Belda i el Conjunt Badabadoc. A més d'aquesta actuació, hi ha previstes altres activitats com la trobada d'acordionistes, teatre, caminades populars, exposicions i tornejos de bàsquet, entre d'altres.\nEnguany, en la seva 358a edició, la festa major compta amb una gran participació juvenil. Mai abans com fins ara el públic juvenil solsoní havia gaudit d´una Festa Major feta tan a mida. El programa de les festes en honor a la patrona incorpora les propostes dissenyades per la Joventut Solsonina, especialment per a la franja nocturna. En la dimensió estrictament artística, del disseny gràfic del programa, el paper principal és per al pregoner de Solsona, la figura amb la qual el dissenyador, Pere Cuadrench, vol enaltir la tradició oral.\nEl 7 de setembre, a partir de les 11, la Joventut Solsonina organitza una nit de música electrònica; l´endemà, un concert jove amb els grups Séptimo A, la Troba Kung-Fú i el disc-jòquei Joan Reyes, i el dia 9, l´anomenada Nit local, a càrrec de diverses formacions de la comarca. En tots els casos les actuacions es duran a terme a la sala polivalent.\nA més a més, una de les principals novetats d´aquesta edició també arriba de la mà d´aquesta entitat. És el Concurs de Músics al Carrer, obert a tots els grups o solistes de la comarca, que el dia 9 a partir de les 6 de la tarda omplirà de concerts les places del nucli antic. La formació guanyadora podrà tocar als concerts de la sala polivalent de la Festa Major de l´any que ve.\nCal recordar, a més, que Lax'n'busto va ser el cap de setmana passat a Solsona en el marc d'un concert solidari. El grup de rock català va començar a animar l'ambient, que no deixarà de ser festiu fins que acabi la Diada de l'11 de setembre.


L’Agrupació d’Electors de Càlig es presenta de nou a les municipals amb Albert Querol com a candidat | Les municipals del 2011, al Maestrat i als Ports\n← Manel Salvador encapçala el Bloc a Alcalà de Xivert\nEs presenta oficialment la candidatura del PP de Benicarló →\nL’Agrupació d’Electors de Càlig es presenta de nou a les municipals amb Albert Querol com a candidat\n12 Abril 2011 Deixa un comentari\nEls calijons i les calijones tornaran a tindre tres opcions per a escollir el 22 de maig. A les candidatures ja anunciades i previsibles de populars i socialistes, aquesta setmana l’Agrupació d’Electors feia públic que hi prendrien part de nou en els comicis locals, després d’obtindre al 2007 un 14% de vots, materialitzat en un regidor, Albert Querol.\nPrecisament Querol serà de nou el cap de cartell de l’AEC. Cal recordar que fa quatre anys va ser l’edil frontissa entre l’empat de PP i PSPV, donant l’alcaldia al popular José Anglés. En eixe pacte, va entrar a l’equip de govern com a regidor d’Urbanisme i representant al consorci de residus (l’oposició a l’abocador va ser un dels punts centrals en la creació i programa de l’AEC). Mitjada la legislatura, Querol va sortir del govern al no estar-hi d’acord amb les intencions urbanístiques del PP.\nNo hi ha massa canvis entre la llista del 2007 i del 2011. Després d’Albert Querol, els números dos i tres seguiran en poder de Joaquim Anglés i Lucas Navarro. La principal novetat és Maria Reverté, quarta en la llista. Darrere, més integrants de la primera candidatura: Rosa Maria Esteller i Roderic Querol. Completen la papereta Vicente Benedito, Alberto Zaragozà, David Gumbau, Javier Roca i Gustavo Daniel García. En aquest sentit, el mateix Querol assenyalava que la continuïtat es justifica atès que “encara existeixen els problemes i carències que van motivar a aquest grup de veïns a entrar en política“.\nCol·laboració amb Compromís\nUna de les novetats de l’AEC de cara a estos comicis és l’acord que ha arribat per ser la representació a Càlig de la coalició Compromís, una marca que engloba a l’acord entre Bloc, Verds i Iniciativa del Poble Valencià, tot traslladant als pobles i ciutats el pacte que aquestes tres formacions tenen a les Corts.\nSón la tercera incursió del Compromís en les nostres comarques, junt Units x la Tinença i Plataforma per Vilafranca, que també han dialogat amb la coalició d’Enric Morera i Mònica Oltra. La raó d’aquesta entesa amb un ens polític més gran ha estat la repercussió de les qüestions de Càlig que pensen tractar en cercles institucionals més decisius, com l’Europarlament.\nDe nou, contra l’abocador\nVista la continuïtat de la llista, no sorprén que l’oposició a l’abocador comarcal siga un dels centres del programa de l’AEC, així com a que els camions dels abocadors comarcals hi transcòrren pel terme municipal calijó.\nAltres propostes són l’abastiment d’aigua o la renovació del clavegueram, a més a més, de seguir debatint el Pla General d’Ordenació Urbana.\nFiled under Baix Maestrat, General Tagged with AEC, Càlig, PP, PSPV


"Benvinguda sigui la imaginació, en un moment en què els tribunals europeus preparen el garrot per la bestialitat exercida pels jutges, policies i polítics espanyols"\nEn ple debat sobre si cal una tercera pista a l’aeroport del Prat, molts diaris i opinadors ens parlen de com preparar una “pista d’aterratge” per al conflicte català. Què significa una pista d’aterratge? Significa allò que fa deu anys anomenàvem una “tercera via”, només que ara plantejat en termes aeroportuaris i no ferroviaris, suposo perquè deuen creure que l’independentisme està sempre pels núvols i en canvi ells toquen de peus a terra. En la seva versió més benintencionada, s’agraeix (sense ironia) que algú pensi en com trobar un espai llarg, ample, còmode i segur, on l’argumentació independentista pugui compartir els seus anhels amb altres sensibilitats existents a Catalunya i a l’Estat: és a dir, provar de trobar un lloc comú o un espai de trànsit, que és el que és un aeroport: no és un destí, perquè el destí mai no és un aeroport sinó la seva ciutat, com el destí mai no és una estació. Però sí un llimb, un parèntesi, un espai neutral on s’aturi el temps i com a mínim es pugui descansar i orientar-se, i compartir alguna cosa. Això, insisteixo, en la seva opció més benevolent. I sobre el paper.\nEn què consisteix aquesta “tercera pista” on aterrar, ni que sigui momentàniament? Encara és un misteri. S’aproven els indults i s’obre una taula de diàleg per provar de determinar-ho: n’hi ha que parlen d’una reforma federal de l’Estat, o bé confederal; o d’un nou Estatut; o fins i tot d’una Constitució catalana, que és una terminologia que a mi em dringa bé perquè em porta al 10 de setembre del 1714; d’altres només proposen un pacte de finançament i d’infraestructures i gràcies i de res no es mereixen. Benvinguda sigui la imaginació, en un moment en què els tribunals europeus preparen el garrot per la bestialitat exercida pels jutges, policies i polítics espanyols envers el nostre tema. Tribunals, comitès, consells, organismes internacionals, etcètera ja tenen preparada la sentència envers Espanya: i dubto que hi contemplin gaire magnanimitat, fent servir la terminologia del president espanyol. Allò que mou les presses per a construir pistes d’aterratge és això, sumat al probable retorn dels exiliats (el més sonat i devastador, el del president Puigdemont) i no pas cap convicció democràtica o de sensibilitat territorial, ja que si si fos així s’hauria abordat el tema des de molt abans. Benvingut sigui, però, l’enèsim esforç per explorar si Espanya és viable o no. Jo en tinc la mevas opinió, però em podrien sorprendre amb una solució veritablement confederal que com a mínim em faria entrar en moltes contradiccions. Veurem. Si hi posen un mínim d’imaginació, serà perfecte: si ho han de portar buròcrates legalistes, em donaran la raó. Fins ara en aquella banda no m’han fallat mai.\nAra bé: el tema important és que les pistes dels avions no són d’aterratge, per definició. Una pista és una pista, i pot servir per a ambdues coses: per a aterrar o per a enlairar-se. Per tant a mi ja em sembla bé que la construeixin, que la pensin, que la preparin, fins i tot que passin i passem entre tots “pàgina”, perquè hi ha una veritat incontrovertible: que mentre no es tanca el llibre, i tancar vol dir tancar, després de la pàgina 1 ve la pàgina 2 i normalment hi passen moltes més coses. El dinosaure no només encara hi era, sinó que a més s’ha acostat de manera alarmant al castell del rei. I de la mateixa manera, una pista pot servir per a fer aterrar un avió definitivament o bé per a fer-lo enlairar. Qui decidirà si aquesta pista que s’aventura anirà destinada a l’aterratge o a l’enlairament? Ho decidirem nosaltres, que som els qui haurem de decidir si aquest és el nostre destí o el nostre origen. L’any 1978 semblava també un destí, una estació final, una perfecció de la democràcia on tot seria possible, i el temps ha demostrat (de fet ho va demostrar de seguida) que només era el principi. Un principi on hi havia molts llibres sense tancar, molta càrrega del franquisme, i sobretot el gran elefant a l’habitació que era i és Catalunya, provada de satisfer amb una autonomia que ni els anys 20 ni els anys 30 no ens van acabar de satisfer mai. Mai, ho senten? Ni tan sols Macià no ho va veure com cap solució, sinó com a una escala necessària per a un vol que es feia massa llarg. Aquí ho tenen doncs: si volen una pista d’aterratge, no la vesteixin de cap autonomia reforçada. No li diguin Tarradellas, no ens l’engalanin amb maquillatge de pendó revetller, no ens facin passar tots els vols importants per Madrid i no ens l’omplin de guàrdies civils com sempre. No funcionarà. O sí, potser funcionarà a la perfecció, però com a pista d’enlairament. Amb el destí que nosaltres volguem. Ah: i el nom l’escollirem nosaltres. Pensin que, d’això de tenir aeroports sota control de la població, ja en tenim una primera experiència.\nAnna Gutierrez juny 17, 2021 | 06:59\nJunqueras i terradelles, sanchez i suarez, olla barrejada espanyolisima. Pobre Catalunya amb els matarifes d'erc.españa una, porqueria. ERC traició i espanyols que odien Catalunya. Quins miserables botiflers junquerils\nOK GAL juny 17, 2021 | 13:48\nRecordem, en hores o dies estàs a la gàbia, provisional diuen, anys, després 4 anys per un indult de merda (triguen segons en indultar policia, amics, militars, etc.), els presents no pretenen negociar res, només seure, obeir i recollir del terra el que trobin\nfederalista juny 17, 2021 | 17:43\nbe despres dels comentaris dels 2 frikis tarats hiperventilats indepres ara vaig jo, espanya caca mala espanya lladre malvats subhomes, jajaj caca pipi espanya pipi caca jajajajaja a vure qui dels tres es mes friki.\nNarcís juny 18, 2021 | 21:11\nDubtes? Un català vol anar pel món dient-se'n català! Un defora vol anar pel món dient-se'n espanyol perquè ho tenen com a sinònim de castellà ! Així m'ha deixat aturat dient ser dubtós .. arribat el cas ! Ser català implica 1050 anys d' història, d' una gran història , desconeguda i amagada fora mida per aquests ' compatriotes ' espanyols ! PD : que país veí botxí només cerca nostre mal àdhuc aturant qualsevulla iniciativa presa pro nostre poble sense perjudicar ningú que no sigui en seguir delinquint,-nos .. sempre ha estat prou clar àdhuc restant-se'n mig invidents si poden deixà' ns-e invidents del tot a nosaltres, a allò català .. és allò que els hi dóna vida .. així són d' estúpids i malvats !


La Fundació SGAE publica Oscuridad, de Jan Vilanova, en la col·lecció Teatroautor Exprés 2019\nLa Fundació SGAE publica Oscuridad, de Jan Vilanova, en la col·lecció Teatroautor Exprés 2019 01/ag/2019\nEls altres autors seleccionats en la primera convocatòria d’enguany han estat Jacobo Julio Roger, Lucía Miranda, Verónica Serrada Rico i Jesús Torres\nLa Fundació SGAE ja ha editat 52 textos teatrals en les anteriors sis convocatòries\nLa Fundació SGAE ha fet pública la resolució de la primera convocatòria de 2019 per a l'edició de textos teatrals Teatroautor Exprés. En total, cinc obres han estat seleccionades i es publicaran dins la col·lecció homònima que edita la Fundació SGAE: Oscuridad de Jan Vilanova, José Antonio y Federico de Jacobo Julio Roger, I’m Miami de Lucía Miranda, Breakin Barrio de Verónica Serrada, i Puños de harina de Jesús Torres.\nEls crítics i especialistes Antonio Castro Jiménez, Daniel Galindo Frias i Virginia Imaz Quijera han estat els membres del jurat que ha seleccionat els textos. La línia editorial Teatroautor Exprés té com a objectiu col·laborar amb els autors en la promoció dels seus treballs recentment estrenats, i en posa a la seva disposició una sèrie d'exemplars impresos per a que es difonguin entre crítics, companyies, productors, programadors, acadèmics i altres professionals del sector de les arts escèniques.\nJan Vilanova Claudín (Andorra, 1982) va estudiar cinema a l’Escola Superior de Cinema i Audiovisuals de Catalunya (ESCAC) en l'especialitat de muntatge. També és graduat en Història per la Universitat de Barcelona. Al llarg de la seva carrera, ha combinat el treball de muntador amb l'escriptura de textos dramàtics per a teatre. El 2013, amb un grup d'amics, va crear la productora teatral Sixto Paz, amb la qual ha produït més d'una desena d'espectacles en els quals destaquen Pulmons, hISTÒRIA (Premi Teatroautor Exprés 2016), Tender Napalm o Itàlica. A la majoria de projectes ha treballat com a ajudant de direcció o dramaturg. Com a autor, ha estrenat The guarry Men Xou, Bruno & Jan (& Álbert), hISTÒRIA, Dybbuk, Oscuridad i Así bailan las putas.\nSobre Teatroautor Exprés\nLa Fundació SGAE va crear la col·lecció Teatroautor Exprésa per a donar suport a la promoció i difusió dels textos teatrals objecte d'estrena. Es tracta d'una col·lecció no venal, amb una edició limitada a 250 exemplars, que són lliurats a l'autor amb motiu de l'estrena i distribuïts entre professionals, crítics, acadèmics, etc.\nFins al moment, la Fundació SGAE ha editat un total de 52 textos teatrals corresponents a les sis anteriors convocatòries, celebrades des de 2013. Aquests títols es poden consultar al web de la Fundació SGAE i hi ha obres de dramaturgs com Josep Maria Miró, Marc Artigau, Jordi Casanovas, Iván Morales, Denise Despeyroux, Elisenda Guiu, Oriol Estefanell, Marga Parrilla, Albert Boronat i David Desola, entre molts altres.


“Tots els paradisos són artificials” (Toni Vall)\nL'illa de Hawaii, el capità Cook, l'especulació immobiliària, el paradís, el periodisme, secrets del passat i la recerca d'un pare perdut qui sap si al fons de l'oceà. És el trajecte de 'Res no és perfecte a Hawaii', la novel·la de Màrius Serra\nHawaii porta penjada una etiqueta paradisíaca però el títol no pot ser més eloqüent: Res no és perfecte a Hawaii.\nLa perfecció no existeix, tampoc a Hawaii. Tots els paradisos, per molt incrustats que estiguin a l’imaginari col·lectiu, són artificials.\nLa idea de paradís és troncal a la novel·la.\nSens dubte. L’any 2005 vaig anar a Hawaii per primer cop i amb tota la família, també amb el meu fill Llullu i la seva cadira de rodes. Va ser un repte. Ens vam allotjar en un complex turístic tipus Marina d’Or Ciudad de Vacaciones. Els americans s’han construït dins del seu propi país un paradís dominat pel consum i l’especulació.\nHi vas tornar després?\nSí, el 2014, ja amb la trama al cap i amb esperit localitzador per conèixer indrets concrets que són rellevants al llibre: les festes de platja, els bed & breakfast, les postals més idíl·liques...\nPer a tu, l’important va ser la descoberta del capità Cook.\nSí, és el pare de la pàtria hawaiana. Feia poc que s’havia descobert un quadre que el retratava amb actitud hostil contra els indígenes i em va semblar molt atractiu com a idea per poder reflexionar algun dia sobre com construïm el relat de la història. Vaig començar a llegir molt sobre ell, a acumular molta bibliografia i d’aquí va sorgir la voluntat de fer-ne la novel·la que ha acabat sent Res no és perfecte a Hawaii.\nNo una novel·la històrica, oi?\nVolia defugir-ho tant com fos possible. M’interessava la divinització que sempre ha acompanyat el personatge enfrontada a la violència que també va generar la seva arribada a un territori verge.\nHi ha un corrent historiogràfic que assenyala Cook com un semidéu.\nÉs un debat antropològic de primera categoria. Hi ha imatges en què els indígenes s’agenollen davant Cook i se sap també que els seus ossos van ser venerats. Però també hi ha una branca d’estudis que discuteix amb vehemència aquesta postura. El que sí que està claríssim és que la figura de Cook està en un procés molt important de revisió.\nEl Tom, el personatge central, és un periodista obsessionat per Cook i també per trobar el seu pare desaparegut.\nTraslladar-li a ell la meva fal·lera per Cook va ser una troballa que em va permetre fugir de la temptació de farcir el llibre d’excessiva documentació que pogués cansar el lector. Alhora, la història del seu pare perdut em permet interrogar-me sobre el passat i els orígens i fer-me una de les grans preguntes de la novel·la: per què som com som?\nEl periodisme hi té un paper molt destacat i la mirada no és sempre complaent.\nSí, és obvi que la gran majoria dels esdeveniments que ens afecten públicament els percebem passats pel sedàs dels mitjans de comunicació, i els punts de vista que ens ofereixen sobre els fets van des de la mirada més punyent a la més ampul·losa i exagerada, i també la manipuladora. Ens guiem massa per una visió molt pragmàtica i utilitarista, per l’exclusiva, l’èxit i la gratificació immediata. S’ha de ser crític amb això i em semblava interessant que els periodistes i les seves actituds tinguessin al llibre una presència important.\nHi ha un personatge que es diu Higgins. Devia ser massa temptador no citar Magnum en un relat ambientat a Hawaii...\nMolt difícil! Sóc fan de Magnum i fins i tot vaig traduir-ne uns quants capítols quan la van emetre per TV3.\n¿Els referents audiovisuals han sigut importants per construir la imatge que tenim de Hawaii?\nPer descomptat. Des de la pel·lícula Paradís hawaià de l’Elvis Presley a la mítica sèrie Hawai 5.0, i a Magnum, esclar. L’imaginari paradisíac s’ha anat conformant en bona part gràcies a la potència de l’audiovisual.\n¿A Hawaii encara hi ha ferides no del tot cicatritzades?\nEsclar. Pensa que no va ser fins al 1998 que Bill Clinton va demanar disculpes per la manera com els americans van proclamar la república i van trencar amb el regnat que hi havia abans de ser un estat membre del país.\nUn dels secundaris importants del llibre és un obscur marxant d’antiguitats català...\nSí, ben connectat amb el Palau de la Música i la llotja del Barça. No me n’amago, la inspiració ha sigut Fèlix Millet i també el famós sector negocis del pujolisme. A ell li surten els fills contestataris i els plans se li torcen per culpa de l’infortuni.\nHa sigut difícil d’escriure?\nHome, mai m’havia atrevit amb una superproducció d’aquest tipus. M’ha anat bé utilitzar armes de narrador que s’aprenen amb la tècnica: l’estructura, la combinació entre present i passat, la dosificació de l’acció, la trama detectivesca del terç final...\nI també hi ha un MacGuffin!\nSí! Una capsa de fusta misteriosa amb un contingut desconegut que serveix per mantenir el suspens.\nEstaria bé fer-ne una pel·lícula, oi?\nI tant! Però seria molt cara! Necessitaríem uns quants patrocinadors generosos.


Les companyies no podran pujar als seus assegurats el preu de les pòlisses per problemes de salut. | Infodret | Barcelona\nShare the post "Les companyies no podran pujar als seus assegurats el preu de les pòlisses per problemes de salut."\nLes companyies no podran pujar el preu de les pòlisses per problema de salut dels assegurats, segons l’esmena introduïda pel Grup Popular en l’avantprojecte de Llei de l’assegurança al Congrés dels Diputats. Aquest veto s’estén a les assegurances que cobreixen a les persones que inclouen els productes de salut, vida riscos (els que no són d’estalvi), accidents i decessos, principalment.\nAquests assegurats “no tenen obligació de comunicar les circumstàncies relatives al seu estat de salut, que en cap cas es consideraran agreujament del risc”, segons l’esmena.\nLa valoració de l’estat de salut i la fixació del preu “es realitza en el moment immediatament anterior a la contractació. A partir d’aquí, l’empitjorament de la salut de l’assegurat és el risc que ha de cobrir l’entitat. En cas contrari es desvirtuaria la naturalesa d’aquest tipus d’assegurances “, assenyalen fonts del Ministeri d’Economia, que a través de la Direcció General d’Assegurances i Pensions ha elaborat l’avantprojecte de llei del sector.\nPer a les assegurances que no cobreixen a les persones, sí que existeix obligació de comunicar l’existència d’algun canvi respecte a la situació existent en el moment de la primera contractació.\nUna altra esmena del PP regula per primera vegada l’assegurança de decessos i estableix que els hereus del mort han de rebre els excedents que hi pugui haver després d’atendre les despeses cobertes per la pòlissa.\nL’avantprojecte està ja al Senat i està previst que entri en vigor el proper 1 de gener. La normativa trasllada a la legislació espanyola la directiva Solvència II, que fixa les exigències de capital de les asseguradores en funció dels seus riscos i del control que exerceixen sobre ells.\nLas compañías no podrán subir a sus asegurados el precio de las pólizas... Els hospitals podran inscriure els nounats al Registre Civil.


De Pell Sensible presenta dissabte un recital cantat al voltant de la poesia de Màrius Torres\nAquest dissabte, 29 d’abril, a les 20h, el cicle poètic i musical De Pell Sensible, que organitza el departament de Promoció Cultural de l’Ajuntament d’Igualada a l’antiga adoberia de Cal Granotes, presenta un recital cantat al voltant de la poesia de Màrius Torres. Aquest 2017 es commemoren els 75 anys de la mort del poeta i, per això, es tornaran a escoltar les cançons del disc Així t’escau la melangia per recordar-lo, amb la cantant i compositoraMeritxell Gené i el músic Txabi Ábrego, que reivindiquen el poeta lleidatà, considerat en l’actualitat, un dels autors catalans més importants i influents del segle XX. La presentació biogràfica anirà a càrrec del també poeta Francesc Rossell Farré.\nLa producció literària de Màrius Torres és d’una gran qualitat i riquesa tècnica, està molt marcada pels esdeveniments personals –malaltia, apartament de la vida civil, religiositat i neguit de la mort– i pels esdeveniments públics i polítics –Guerra Civil, crisi dels valors republicans i nacionalistes– però, al mateix temps, demostra una gran capacitat per a sintetitzar i expressar la realitat personal i col·lectiva. Cinc anys després de la seva mort, Joan Sales, aleshores exiliat a Mèxic, edita conjuntament amb el grup de Quaderns de l’Exili el volum Poesies (1947), que recull noranta-sis poemes del fins llavors inèdit autor. Però la poesia de Màrius Torres no comença a ser plenament valorada fins que apareix dins la col·lecció de poesia més emblemàtica de la postguerra, Els Llibres de l’Óssa Menor, que publica novament el mateix volum des de Barcelona el 1950. Tres anys més tard, l’editorial Ariel es fa càrrec de la tercera edició, amb trenta poemes afegits. La quarta edició conté encara vint-i-dos poemes més, algun conte i alguna carta, precedits d’una profunda Notícia biogràfica signada pel mateix Joan Sales. Posteriorment, la inclusió d’alguns dels seus poemes a les diferents antologies de la millor poesia en llengua catalana, han acabat per divulgar plenament la seva obra. La poesia de Màrius Torres, íntimament unida a la seva trajectòria vital però deslligada de referents particulars, ha traspassat les adversitats de l’aïllament del poeta, el silenci forçat de la postguerra, el desconeixement de la seva obra i l’oblit del temps.


El Portal de la Recerca de Catalunya millora les seves funcionalitats – El blog del CSUC\nPàgina d'inici / El Portal de la Recerca de Catalunya millora les seves funcionalitats\nEl Portal de la Recerca de Catalunya millora les seves funcionalitats\nCSUC / 12/05/2020 / Comentaris tancats a El Portal de la Recerca de Catalunya millora les seves funcionalitats / Ciència Oberta, PRC, Repositoris\nDarrerament s’han implementat diverses millores al Portal de la Recerca de Catalunya (PRC).\nAixí, s’ha actualitzat l’indicador de publicacions en accés obert entre el 2012 i el 2019, que ara és del 23,67%. Tot i que només ha pujat 1,67 punts percentuals respecte a la darrera actualització de l’indicador (setembre 2019), cal destacar que s’han incrementat en 4.212 els documents disponibles en accés obert.\nD’altra banda, des del menú superior, ja es pot accedir al nou apartat d’Estadístiques, que recull tant les que ja s’estaven oferint (les d’investigadors i producció científica), com d’altres de noves: la monitorització del grau d’assoliment d’accés obert en general i per institució, l’evolució del contingut del PRC des de la seva posada en marxa i altres estadístiques d’Universitats i Recerca.\nA més, s’ha afegit la informació i el logotip de “PRC quality” a la pàgina de Col·laboracions per donar a conèixer el mòdul dissenyat per dur a terme les actuacions de qualitat, que es basa en l’ús d’eines SPARK Machine Learning, màquines HPC i big data.\nEtiquetes: accés obert, Ciència Oberta, millores, open access, Portal de la Recerca de Catalunya (PRC), PRC, recerca, repositoris, universitats\n← La Fundació i2CAT s’adhereix al nou acord marc de lloc de treball\nEl nou acord marc d’equipament audiovisual es posa en marxa →


Una vintena d’activitats diferents a preus populars i premis, a la setena Festa del Mar de Roses – Guia de Roses\nHome ROSES FESTES Una vintena d’activitats diferents a preus populars i premis, a la setena Festa del Mar de Roses\nSe celebrarà el 18 i 19 de juny i hi participaran una dotzena d’empreses del municipi que oferiran activitats al Port Esportiu – La Festa inclou la quarta Fira temàtica del sector marítim i de l’esport i la segona edició dels premis Arjau.\nLa Festa del Mar de Roses ha programat aquest any una vintena d’activitats diferents que es duran a terme el cap de setmana del 18 i 19 de juny, al port esportiu de Roses, amb l’objectiu de mostrar als visitants tot el potencial turístic del municipi i divulgar els atractius de la zona . La setena Festa del Mar de Roses inclou la quarta fira temàtica del sector marítim i l’esport i la segona edició dels premis Arjau que volen reconèixer trajectòries modèliques. Com a novetats, hi haurà els menús “Festa del mar”, dissenyats per l’ocasió, i un concurs d’Instagram amb nombrosos premis.\nQuarta Fira temàtica\nLa quarta Fira temàtica se celebrarà el dissabte 18 de juny, amb un espai on hi haurà una desena d’estands especialitzats en temàtiques náutiques/marineres i empreses d’activitats, associades a l’Estació Náutica i Roses Comerç. Aquestes carpes seran de motos aquàtiques i lloguer d’embarcacions ; de lloguer i activitats de caiac i padle surf; de massatges; i de joieria artística de resina i vidre amb elements naturals.També hi haurà una carpa dedicada al Pesca Turisme i a difondre les activitats del Genroses ( el Grup d’esports nàutics de Roses). Al matí, es faran tallers infantils de pintura de peixos, i a la tarda, hi haurà una sessió de zumba.\nLa Festa del Mar de Roses incorpora aquest any noves activitats com ara la proposta Benvinguts a Pagès que consiteix en una visita i cata de vins per posar en valor el mon rural i difondre els productes de proximitat. També hi haurà, per primera vegada, una excursió en vaixell pels canals de santa Margarita amb visió submarina.\nA més, el 18 i 19 de juny a Roses, el visitant també podrà gaudir d’ excursions en caiac per l’Almadrava , excursions marítimes a Cadaqués, Cap de Creus i al Cap Norfeu, parc aquàtic, batejos de windsurf, de caiac, de vela i de padle surf ,sortides en menorquina per la badia de Roses , un circuit de minigolf, Banana, excursions en tren a Punta Falconera i al Puig Rom, 2×1 a l’Aquabrava . També s’han organitzat visites guiades per la Ciutadella i el Castell de la Trinitat.\nS’ha previst, com a novetat, un concurs d’instagram amb l’ etiqueta #FestadelMarRoses16 . Les inscripcions per participar-hi es tancaran el 16 de juny . Es demanen imatges de les activitats programades durant la Festa del mar que hauran de ser publicades abans del 20 de juny. S’han previst nombrosos premis per als guanyadors que consistiran en experiències a Roses com ara una nit d’hotel, un sopar per a dues persones , una activitat de Pesca Turisme o una excursió marítima.\nSegona edició dels premis Arjau\nDissabte 18 de juny, a les 19:30 al Catamarà Màgic, es durà a terme la segona edició dels premis Arjau amb què els empresaris de Roses volen reconeixer a persones vinculades al municipi i que han tingut una trajectòria de referència, que han aconseguit deixar emprempta , marcar un camí a seguir i portar el nom de Roses arreu. L’any passat el guardó se’l va endur l’ artífex del Bulli, Juli Soler, recentment desaparegut ; i el fundador del GEN, Eloi Borràs, a títol postum. L’Estació Nàutica Roses-Cap de Creus considera que el nom del guardó, Arjau, és molt addient per uns reconeixements d’aquest tipus ja que la paraula serveix per designar la barra de ferro o de fusta que es fixa a l’eix del timó d’una embarcació i la fa moure.\nEn la setena Festa del Mar, organitzada per l’Estació Nàutica Roses-Cap de Creus amb la col·laboració de l’Ajuntament de Roses, PortRoses, Roses Comerç i l’Associació d’Estacions Nàutiques de Catalunya (AENC) hi participen una dotzena d’empreses relacionades amb el sector marítim, d’oci, turístiques i també del sector gastronòmic que ofereixen activitats. Hi col.labora l’Ajuntament de Roses en una part de l’organització i la logística i Port de Roses cedeix l’espai. Roses Comerç participa amb la Fira Temàtica.\nLes activitats tenen un preu de fins a cinc euros. Les reserves es poden fer a info@enroses.com o per mitjà del telèfon 650 27 24 27. Els horaris dels dos dies de les activitats de la Festa del Mar són: de 10:00 a 20:30. I l’horari de la fira temàtica de dissabte és de 10:00 a 19:00.\ntags: a roses activitats AENC Ajuntament de Roses Alt Empordà Aquabrava aRoses Associació d’Estacions Nàutiques de Catalunya banana batejos de caiac batejos de padle surf batejos de vela batejos de windsurf Cadaqués cap de Creus Cap Norfeu castell de la Trinitat Catalunya ciutadella Costa Brava Empordà Festa Festa del Mar Festa del Mar de Roses GIRONA in costa brava Lleure mar menorquina minigolf Municipi oci parc aquàtic PortRoses premis Promoció Econòmica Puig Rom Punta Falconera Roses Roses Comerç tallers Turisme\nprevious Roses viu l’edició més participativa de la Fira de la Rosa


Contacte - Sacom SL\nHorari d’oficina: de dilluns a dijous, de 9.00 a 19.00, i divendres de 9.00 a 16.00\nAtenció tel. mòbil: de dilluns a diumenges, de 9.00 a 20.00\nCorreu electrònic: info@sacomsl.com\nEl nostre equip humà està format per professionals compromesos.\nEt convidem a afegir-te al nostre projecte. Comparteix els nostres valors i la nostra passió per oferir la millor atenció i brindar als nostres usuaris un acurat servei, amb sensibilitat i respecte.\nEnvia’ns un e-mail afegint-hi el teu currículum vitae:\nSOL·LICITI INFORMACIÓ PERSONALITZADA DELS NOSTRES SERVEIS I PRESSUPOST GRATUÏTAMENT, SENSE CAP COMPROMÍS PER LA SEVA BANDA. ENS POSAREM EN CONTACTE AMB VOSTÈ AL MÉS AVIAT POSSIBLE.\nServei a contractar (*)\n---Cura de persones gransCura de malaltsAjuda en hospitalsAjuda a domiciliAuxiliar d’infermeria i geriatriaInternaAssistència a hores/diesCura de nens, cangurAltres\nDetalls de la comanda (*)\nHo he llegit i (*) ACCEPTONO ACCEPTO Rebre publicitat o informació promocional de SACOM SERVEIS GERIÀTRICS, S.L.\nDe conformitat amb el que estableix la normativa vigent sobre protecció de dades de caràcter personal, l’informem que les seves dades s’incorporaran al sistema de tractament titularitat de SACOM SERVEIS GERIÀTRICS, SL, amb CIF B66515644 i domicili social a CAMÍ ANTIC DE VIC, 29, POLÍGON INDUSTRIAL CONGOST, 08520 LES FRANQUESES DEL VALLÈS, BARCELONA, amb la finalitat de poder atendre els compromisos derivats de la relació que mantenim amb vostè. En compliment de la normativa vigent, SACOM SERVEIS GERIÀTRICS, SL informa que les dades es conservaran durant el termini estrictament necessari per complir amb els preceptes esmentats amb anterioritat.\nSACOM SERVEIS GERIÀTRICS, SL informa que procedirà a tractar les dades de manera lícita, lleial, transparent, adequada, pertinent, limitada, exacta i actualitzada. És per això que SACOM SERVEIS GERIÀTRICS, SL es compromet a adoptar totes les mesures raonables perquè aquestes dades se suprimeixin o rectifiquin sense dilació quan siguin inexactes.\nD’acord amb els drets que li confereix la normativa vigent sobre protecció de dades, podrà exercir els drets d’accés, rectificació, limitació de tractament, supressió, portabilitat i oposició al tractament de les seves dades de caràcter personal, així com del consentiment prestat per al seu tractament, dirigint la seva petició a l’adreça postal indicada més amunt o al correu electrònic info@sacomsl.com.\nAixí mateix i d’acord amb el que estableix la Llei 34/2002, d’11 de juliol, de Serveis de la Societat de la Informació i de Comerç Electrònic, en l’article 21, també sol·licitem el seu consentiment exprés per enviar-li publicitat dels nostres productes o promocions que considerem que poden ser del seu interès per correu electrònic o per qualsevol altre mitjà de comunicació electrònica equivalent.\nL’informem que en qualsevol moment podrà revocar el consentiment donat per a la recepció de comunicacions comercials enviant un e-mail a l’adreça de correu electrònic: info@sacomsl.com.


Nou fulletó promocional de l'Arqueoxarxa 2020 - Arqueoxarxa - Museu d'Arqueologia de Catalunya\nNou fulletó promocional de l'Arqueoxarxa 2020\nL’Arqueoxarxa creix amb nous membres, per saber qui en forma part descarrega’t el nou fulletó aquí.\nAprofita aquest estiu per visitar els principals museus d’arqueologia del país i els jaciments que gestionen. Deixa’t guiar per l’Arqueoxarxa per conèixer, gaudir i emocionar-te amb el nostre passat més remot i descobrir la riquesa arqueològica del nostre país. Viatjaràs a través de les històries fascinants de dones, homes i infants de l’antiguitat que van viure, treballar, estimar i somiar com nosaltres. Vine als museus de l’Arqueoxarxa, l’arqueologia et sorprendrà!\nFulletó promocional Arqueoxarxa 2020 3,735 MB


El carrer era de terra - Plaça del llibre\nInici / Llibres / NARRATIVA / El carrer era de terra\nquantitat de El carrer era de terra\nEl carrer era de terra està ambientada al Barranquet, un carrer molt antic de Vila-real. És, encara ara, el que separa el poble del Bario, el Barri de l’Hospital. En un extrem del carrer, just on hi havia uns ponts per a creuar si baixava aigua, estava, fins que el van tancar en els temps de postguerra, l’hospital més antic de tot el País Valencià. El va fundar el mateix Jaume I. A l’altre extrem del carrer hi havia la caserna de la Guàrdia Civil, que ara és la de la policia local, els policeros, com els anomenen afectuosament els vilatans.\nCadascun dels personatges principals arriba a viure allà després d’una història personal pròpia. De la mateixa manera que passa en qualsevol carrer dels nostres pobles. Un bon dia, les persones, les famílies, hi arriben, s’hi instal·len i, poc després, ja són d’allà. De tota la vida.\nAproximadament a finals dels anys cinquanta i principis dels seixanta del segle passat, les vides d’alguns veïns del carrer es creuaran i donaran origen a una sèrie d’esdeveniments, moguts per les grans forces que impulsen les persones a fer el que fan: l’amor, l’ambició, l’odi, la venjança, la cobdícia… Les mateixes passions que han mogut la Humanitat des dels seus inicis.\nEl carrer serà testimoni d’uns fets que basteixen una història apassionant.


La independència i les enquestes | El Pati Descobert\nEn Pujol m’ha robat les sabates! »\n7 Responses to “La independència i les enquestes”\n1 Joan Monjé Desembre 20, 2008 a les 2:00 am\nBona feina, companys…realment, s’ha de ser molt curós a l’hora d’analitzar les enquestes. Apart de l’anàlisi estadístic que heu fet, crec que també és interessant ressaltar la poca fiabilitat de les enquestes a l’hora de plantejar casos hipotètics. Segurament, les respostes de les mateixes persones enquestades variarien de forma important segons el context de la situació. Si a un mateix grup d’enquestats se li demana el seu hipotètic vot en un context de crispació interna, bloqueig econòmic i exclusió de la Unió Europea, el resultat serà molt diferent que si es planteja en un context de cohesió social, permanència en la UE i bonança econòmica. Resulta difícil saber quin seria el resultat d’un referèndum poc viable en l’actualitat.. Bona feina.\n2 Sílvia Desembre 20, 2008 a les 11:20 am\n3 Marc Guinjoan Desembre 21, 2008 a les 9:52 am\nJoan, tens molta raó en el teu comentari: les preguntes sobre temes que no estan en l’agenda política són molt perilloses i s’han d’agafar els resultats “amb pinces”; i també s’ha de tenir present el context en el qual es planteja la qüestió: en cas de ser tan desfavorable com el que planteges tu, està clar que poca gent es voldria embrancar en un projecte de futur tan poc atractiu. I efectivament, resulta molt difícil saber quin seria el resultat del referèndum. Fins i tot si poguéssim saber les condicions i el context en el qual es desenvoluparia, el vot de les persones que diuen no votar de manera sistemàtica en aquestes enquestes seria crucial. I -continuo especulant- personalment crec que no a favor dels interessos secessionistes.\n4 jaume Desembre 21, 2008 a les 5:27 pm\nFelicitats per l’exercici. Aclareix de manera planera les mancances tècniques de l’enquesta i posa negre sobre blanc que una enquesta d’aquest tipus potser no té ni tan sols valor indicatiu dels resultats que s’obtidrien. O potser sí que en té algun?\n5 Toni Rodon Desembre 22, 2008 a les 8:13 am\nJo tampoc diria que no tenen utilitat. El què passa és que les seves conclusions s’han de prendre amb cautela. Com totes les enquestes vaja. Crec que aquest tipus d’enquestes ens aporten informació útil, vàlida, no tant a curt termini i de forma puntual, però sí a l’hora de mostrar grans tendències.\n6 Marc Guinjoan Desembre 22, 2008 a les 8:28 am\ntotalment d’acord amb el que diu en Toni. Només afegir que les enquestes quan tenen més valor és quan s’analitzen en termes comparatius, és a dir, prenent sèries històriques de preguntes fetes sobre una mostra de població equivalent, mateixa pregunta, mateix procediment d’enquesta, etc. Així és com es poden entendre i millor comprendre. Les preguntes aïllades també són vàlides i interpretables però s’han de llegit amb cautela.\n7 Xavier gener 1, 2009 a les 8:11 pm\nDes d´el Col·lectiu Eterna creiem que no és possible fer un referèndum amb les lleis actuals i sols hi ha un cami per arribar a la independència tal i com expliquem amb tot luxe de detalls al nostre blog: http://eternacollectiu.blogspot.comJa ens direu què en penseu.XavierCol·lectiu Eterna


Organitzar una biblioteca personal | Engris\nOrganitzar una biblioteca personal\nTotes les persones que tinguin una biblioteca personal de llibres, documents i imatges que pugui considerar-se relativament nombrosa trobaran el problema, inevitablement, de posar ordre al material reunit i de classificar-lo per després poder-lo consultar còmodament.\nUna col·lecció important ha d’estar necessàriament ordenada en un arxiu per permetre la localització dels continguts.\nDe fet, llibres, revistes i fotografies sumen tota la seva importància només si són utilitzables i si podem trobar amb facilitat tota la documentació útil per a les necessitats del moment.\nPerò com hem d’ordenar tot aquest material? Quin criteri hem de seguir? El problema, òbviament, és diferent si el material del qual disposem és modest o si té un gran nombre d’unitats. La falta de sistematització pot produir, amb tota seguretat, la impossibilitat de disposar-ne quan calgui.\nPer evitar aquests inconvenients, és necessari arxivar els documents fitxant-los i classificant-los per categories funcionals que ens permetin localitzar-los i utilitzar-los. Existeixen, en realitat, diversos sistemes de classificació: alfabètica per autor, per subjecte i argument, per títol, per format, per col·leccions, o segons criteris subjectius del valor atribuït al document. En el nostre cas, en efecte, no existeix d’entrada un criteri més adaptat que un altre, atès que l’arxiu seguirà sent “privat”, destinat només al nostre ús i consum.\nPrimer de tot, si no s’ha procedit mai a posar un ordre lògic i regulat a tot el material que s’ha acumulat amb el temps, primer caldrà analitzar cada objecte en relació amb el contingut, l’aspecte i la informació específica present, encara que només es vulgui catalogar amb criteri alfabètic. Per exemple, si es tractés de material fotogràfic, seria oportú distingir-lo abans per categories generals i reagrupar les imatges en relació amb la matèria, per després poder especificar cada fotografia en el seu context. També podria afegir-se un agrupament per característiques tècniques específiques de la imatge mateixa: blanc i negre o color, opacs o transparències, etc.\nEn el cas de material literari, és bona regla distingir les obres de caràcter general dels llibres que tracten específicament d’un tema.\nFinalment, les revistes ocuparan també una secció del vostre fitxer i caldrà distingir entre les publicacions generals i les del tema que més us interessi.\nLlibres i revistes es classifiquen per contingut i tipologia i es cataloguen anotant acuradament títol, editorial i data de publicació.


S’han previst un conjunt d’activitats fins a finals d’any, la majoria de les quals subvencionades pel Servei Públic d’Ocupació de Catalunya en el marc del Programa de projectes innovadors i experimentals i per la Diputació de Barcelona. Durant el setembre es desenvoluparan tres accions adreçades també a persones en atur o en actiu que vulguin acostar-se al món 4.0.\nLa primera activitat es presenta sota el títol “Indústria 4.0. Reptes i Oportunitats”. Aquesta acció, de 16 hores de durada, dividida en quatre sessions, és una nova oportunitat per aprofundir en els canvis que s’estan produint i sobre què implica la 4a revolució Industrial per al nostre entorn laboral i la pròpia professió, així com obtenir eines per afrontar aquest nou escenari. Aquesta activitat tindrà lloc entre el 19 i el 28 de setembre en horari de tarda al Centre de Formació Cal Molins.\nD’altra banda, el 25 de setembre s’estrena el primer taller sobre tecnologies 4.0 aplicades a la fabricació. Eurecat, com a Centre Tecnològic de Catalunya, impartirà aquest taller de 12 hores que inclou quatre sessions en què es combinaran exposicions teòriques i pràctiques. Entre altres, es farà una introducció a la robòtica col·laborativa i autònoma i s’exposarà quines aplicacions tenen i en quins sectors. L’activitat es desenvoluparà en horari de matí.\nA més, hi ha previst el 29 de setembre el taller “Experiències 4.0: Realitat augmentada i virtual” de quatre hores de durada per conèixer les aplicacions que té aquesta tecnologia i provar el seu funcionament a través d’una jornada pràctica. Totes aquestes activitats són gratuïtes i el número de places és limitat. A banda d’aquestes activitats, hi ha previstes fins a finals d’any altres accions per a professionals tant en actiu com aturats.\nAccions per a empreses\nEn paral·lel a les accions per a professionals, també s’han previst activitats per a empreses entre les quals destaca la celebració el 8 de novembre del “Fòrum de Tecnologies i Innovació: La indústria del futur: intel·ligent i interconnectada”, que serà un aparador de les tecnologies més avançades aplicables a la indústria i, alhora, una llançadora de reptes de la indústria a resoldre amb tecnologies 4.0.\nTags: Centre de Formació Cal Molins, economia, indústria


Creació de plats nous - CaixaBankLab\nCreació de plats nous\nCaixaBankLab setembre 24\nMantenir una bona rotació dels plats de la teva oferta no només t’assegura que els teus clients habituals no hagin de deixar de venir, sinó que també et pot ajudar a millorar el marge de guanys, reduint els costos de matèria primera.\nSi no ets cuiner, la teva millor opció és deixar la creació o la implementació de plats nous en mans d’un professional: és a dir, el teu cap de cuina. Amb tot, a continuació et donem algunes dades que et poden ajudar en aquest procés:\nTingues en compte en quina temporada de l’any et trobes a l’hora de decidir els ingredients, ja que els de temporada no només són de millor qualitat organolèptica, sinó que com que n’hi ha una gran oferta solen ser més barats i venir en més varietats, i això pot fer que la teva oferta sigui més interessant per als teus comensals.\nFilosofia del teu restaurant\nLa teva oferta ha de ser coherent amb la filosofia del teu restaurant, de manera que si vols crear o implementar un plat nou en la teva oferta, ha de ser similar en estil a la resta d’aquesta. Pensa que els clients nous que van al teu restaurant ho fan perquè els és cridaner el teu concepte i esperen trobar-hi un tipus de menjar específic.\nPossibles minves i minves actuals\nLa majoria de les elaboracions té un percentatge de minva del qual es pot aprofitar alguna cosa; tingues en compte la minva que generarà un plat nou i si aquesta la pots aprofitar per a un altre, per reduir així el cost de la matèria primera. Un exemple podria ser una crema d’espàrrecs elaborada amb les tiges que sobren en obtenir-ne les puntes. Els productes amb molta minva no útil no són gaire cridaners, ja que són poc rendibles.\nNo només pots crear plats nous a partir de les minves de les teves elaboracions, sinó que també les pots fer servir en el menú de la família per a ajudar-te a reduir els seus costos.\nRevisa el teu historial\nAbans de crear o implementar un plat nou en la teva oferta, tingues en compte tots els plats que has posat abans, quins han tingut més èxit i quins n’han tingut menys, i la raó del seu èxit o fracàs. Analitzant el teu historial pots obtenir pistes del que pots crear o implementar perquè tingui més èxit davant dels teus comensals, tenint en compte també l’època de l’any en què et trobes i què se sol menjar habitualment. Un exemple són les sopes fredes a l’estiu i els potatges a l’hivern.\nMira la teva competència directa\nFes un tomb per la competència per veure què tenen en la seva oferta i de quins plats sembla que tenen més o menys èxit. És bo conèixer què ha funcionat i què no ho ha fet, no només al teu restaurant sinó també en aquells que són semblants al teu: això et donarà pistes per a saber si vas per bon camí o si has d’oferir el mateix o alguna cosa diferent que la teva competència.\nPerfil dels teus clients\nTingues en compte el perfil dels teus clients: si els agrada tastar coses noves o no, quins sabors i textures els resulten agradables i quins no, i quant estan disposats a pagar per un plat. Això ja et donarà un cost de matèria primera que has d’apuntar a l’hora de crear o implementar un plat nou, la qual cosa et dirà si et pots permetre certs ingredients o no, o utilitzar-los en menys quantitat.\nDificultat de l’elaboració\nSi un plat és molt complicat d’elaborar, pot ser que generi problemes a la cuina: els cuiners, com que han d’invertir més temps en una nova elaboració, poden arribar a desatendre altres de les seves elaboracions i afectar la qualitat de la teva oferta, o que tinguis una minva més gran de la que calcules perquè es malbarati molt, i tinguis por, a més, que l’elaboració no sempre surti bé.\nVida útil dels ingredients i tècniques de cocció\nÉs important que tinguis en compte la vida útil de les teves elaboracions: com més vida útil tinguin, millor serà, comptant que potser no tots els dies vendràs totes les unitats que has produït. Tanmateix, això dependrà en la seva majoria dels ingredients i de les tècniques de cocció que facis servir: per exemple, un escabetx té una vida útil més llarga que un producte que simplement s’ha bullit.\nCapacitat i característiques d’emmagatzemament, mètodes de conservació\nTingues en compte també quant d’espai d’emmagatzemament necessitaràs per a tota la producció dels plats nous: si tens prou d’espai a les neveres i congeladors segons el mètode de conservació que requereixi l’elaboració.\nCom afegeixo els plats nous a la carta\nUn plat nou no sol entrar a la carta de manera immediata: és ideal que abans es posi a prova, primer oferint-lo a clients coneguts com una opció fora de carta, i que després s’utilitzi com a plat del dia per a conèixer l’opinió dels nostres clients sobre aquest plat. Això ens ajudarà a conèixer si el plat pot funcionar o no i ens estalviarà el cost d’imprimir una carta que després hàgim de canviar.


No seré mai infidel, va dir (Empar Moliner)\nNo seré mai infidel, va dir\nEMPAR MOLINER 15/04/2014 00:00\nFins no fa gaire els nostres partits polítics eren “en teoria”. Potser per això jo no hi estava interessada. Votar ERC volia dir votar independentistes i republicans en teoria, però no volia dir votar per aconseguir la independència i la república. És com quan dius que tu no ets infidel i que mai ho seràs, però un dia se’t presenta un manso i et proposa una rebregada. Aquell dia és el dia de demostrar que no ets infidel. El dia de la rebregada ha arribat a satisfacció de tothom, excepte potser de Rosa Díez, que ja no pensa, com pensava quan tot era en teoria, que “les idees es poden defensar a les urnes”.\nHem passat de la teoria a la pràctica gràcies a un moviment civil (cap partit polític tindria tanta força) que impulsa l’independentisme. Gràcies a això, o potser per culpa d’això, els polítics catalans han de deixar la còmoda teoria i passar a l’espinosa pràctica. El moviment és tan transversal que fins i tot genera un gran volum de negoci. Vambes amb l’estelada, samarretes i fins i tot cançons sobre la independència... Cap país europeu, en aquests moments, compta amb aquestes ganes de mostrar la identitat i suposo que això genera una gran enveja entre els governs dels estats nacionalistes com l’espanyol. Potser els americans són els únics que mostren, de la mateixa manera, banderes, himnes o samarretes patriòtiques. Si vull la independència és, entre altres coses, per veure si s’extingeixen els grups de música que fan cançons independentistes.\nUn partit polític que només sigui teòric però que no aspiri a la consecució de les idees que propugna, és una manera de fer del passat. D’abans de la rebregada. Per entendre’ns: per què hauríem de votar els socialistes si els socialistes no defensen de veritat un sistema assembleari en què la propietat privada desaparegui?


Un país que fa gala de l'abús de poder, que porta a situacions com l'expulsió de Mònica Oltra de les Corts per part del partit al govern o els assalts dels Mossos a Can Vies, La Directa i La Ciutat Invisible, demostra l'alt grau de dèficit democràtic i de llibertat que pateix.\nLa Mesa de les Corts Valencianes proposa sancionar Mònica Oltra un mes amb la pèrdua de la condició de diputada. (Diari Ara)\nMònica Oltra a les Corts Valencianes (Foto: eldiariocv.es)\nEls antiavalots intenten entrar a la redacció de La Directa. (La Directa)\nAvalots al final de la manifestació pel desallotjament de Can Vies. (Vilaweb)\nPublicat per Unknown a dimecres, de maig 28, 2014 Cap comentari:\nPublicat per Unknown a dijous, de maig 22, 2014 Cap comentari:\nAvanç de "Els nostres passatgers de l'Stanbrook."\nBarcella publicarà en el número de juny un reportatge de recerca amb dades inèdites. Enguany fa 75 anys que el vaixell carboner Stanbrook va fugir de la ratonera del port d'Alacant. Portava la línia de flotació submergida pel sobrepés dels 2.638 republicans que volien salvar la vida. Va ser forçat a navegar en ziga-zaga i a modificar el seu rumb en diverses ocasions per sortejar els bombardejos i els atacs del creuer de guerra Canarias.\nEn aquell últim viatge de fugida dramàtic van salpar almenys quatre banyerencs: els passatgers 279, 415, 416 i un quart refugiat. Barcella conta la peripècia d'aquestes persones de Banyeres amb noms i cognoms. El reportatge explica, entre altres coses, els treballs forçats al camp de concentració algerià de Bouarfa, les condicions de vida inhumanes dels presoners en la construcció del Ferrocarril Transaharià i la història d'una família que va repatriar l'any passat a Banyeres el cos d'un dels quatre republicans. No us perdeu el pròxim número de Barcella.\nPublicat per Unknown a dimarts, de maig 20, 2014 1 comentari:\nSi la producció està en mans del 99% de la població, per què el poder i la riquesa estan en mans de l'1%? Treballadors, recuperem el que és nostre.\nBon 1 de maig!\n"El quart estat" obra de Giuseppe Pellizza da Volpedo (1901)\nPublicat per Unknown a dijous, de maig 01, 2014 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Col·lectiu Serrella, Història, Política, Sindicalisme\n"L'arxipèlag de la Mariola", per Víctor Maceda pub...


Els robots van moure onades de passió per la tecnologia en una emocionant edició de la FIRST LEGO League - Citilab\nInici » Actualitat » Actualitat » Els robots van moure onades de passió per la tecnologia en una emocionant edició de la FIRST LEGO League\nCares d’emoció incontenible, crits d’ànims ensordidors i molts nervis a flor de pell van ser compartits a parts iguales durant tot el matí pels joves participants, els seus entrenadors i els familiars en una trepidant competició que va tenir una vessant esportiva molt animada, però també un costat de recerca i aprenentatge per als nens que va ser tot un èxit.\nI no n’hi havia per menys! Després de llargs mesos de preparació, dissenyant els seus prototips i implementant les millores necessàries per ser els més competitius, la cita al Citilab-Cornellà suposava un repte clau per les desenes de joves enginyers de tot el país que somien en guanyar la competició internacional de robots programables FIRST LEGO League (FLL) 2009. Tots volien demostrar del què eren capaces les seves creacions i volcar sobre el taulell de joc tota l’habilitat que havien adquirit amb molt de treball, per poder alçar-se amb algun dels premis que donaven pas a la gran final espanyola de la FLL 2009, que se celebrarà el 21 de febrer al Cosmocaixa de Barcelona.\nEls 20 equips de nois i noies d’entre 10 i 16 anys que van competir durament al Citilab en les rondes a contrarellotge de 2 minuts i mig, a banda de pericia en la programació, van haver de demostrar també davant dos tribunals que el seu projecte de vehicle sostenible i de moviment eficient era el més encertat. Aquesta és la faceta més investigadora de la FLL i la que potencia realment la tasca de disseny i recerca dels participants des de dos punts de vista i en base al lema d’enguany, “Smart Move”. Per torns, els diferents equips anaven exposant els seus prototips a un jurat tècnic primer, que valorava el disseny i construcció del robot, i a un jurat científic després, que puntuava les propostes que millor resolien les problemàtiques de mobilitat en el seu entorn més proper.\nUn torneig molt igualat i amb multitud de premiats\nNo va ser fàcil decidir quines eren els millors equips en les diferents categories de la competició, però finalment les puntuacions que van adjudicar els arbitres en les proves sobre el taulell i les valoracions dels jutjes tècnics i científics van determinar quins havien de ser els guanyadors de la FLL 2009 a Catalunya. Independentment dels premis, cal dir que l’enorme esforç mostrat per tothom i l’ambient intens que es va viure el matí de diumenge al Citilab, demostren que tots els participants van posar l’ànima en aquest torneig i que el nivell, en nombrosos cassos, va ser molt alt. Els espectadors que s’hi van reunir van poder gaudir de moments trepidants a la pista, oferts per uns robots construïts amb peces de LEGO Mindstorms que amb els seus moviments precisos semblaven quasibé que gaudissin d’intel·ligència pròpia.\nEls premiats en el torneig FLL 2009 “Smart Move” del Citilab-Cornellà van ser per decissió del jurat especialitzat els següents:\nPremi al Millor Projecte Científic d’Investigació: FMC\nOtorgat al projecte de l’equip que demostra que els seus components poden marcar la diferència en la investigació d’un problema, per a posteriorment contribuir amb idees i solucions aplicables al món real.\nPremi GMV a la Innovació i a la Creativitat: C Montse Team\nValora la originalitat i l’aposta per noves propostes en el disseny dels prototips, i és un premi otorgat pel patrocinador de l’esdeveniment.\nPremi al Millor Robot: Immaculada\nDe vegades mesurem l’èxit només per un nombre, però en aquest cas, un nombre pot representar hores d’estudi estratègic i de millora en la programació i disseny mecànic del Robot. Immaculada ja va alçar-se amb aquest guardó a la passada edició de la FLL.\nPremi al Millor Disseny per a Tothom: Safatronic\nGuardó a l’equip que incorpora en les seves presentacions solucions perquè el seu projecte i la presentació corresponent estiguin preparats universalment, per a gent de qualsevol edat i amb qualsevol impediment.\nPremi al Millor Treball en Equip: Robocat\nL’equip que rep aquest premi demostra confiança, energia, grans habilitats per a resoldre problemes i una forta dinàmica de grup.\nPremi a Joves Promeses : Citilab\nEn cada torneig hi ha equips que els jutges detecten que aviat seran dels més brillant. Aquest premi reconeix aquell equip que en futurs reptes realitzarà grans coses.\nPremi al Millor Equip: 2C + (MD)2 Project\nSensacions que es noten des del primer moment que surten a la pista, excitació i entusiasme per la ciència i l’enginyeria, sorprenen continuament. Poden animar l’ambient, fer la ciència i la tecnologia divertida, accessible i recompensable. Per això es mereixen aquest premi.\nPremi al Millor Entrenador: Moreres\nDarrere d’un bon equip de joves promeses de la robòtica sempre hi ha un cap pensant que orquestra tots els seus components i que es preocupa perquè cada peça funcioni de la millor manera, igual que ho fan els blocs de LEGO en el conjunt del Robot. Aquest premi valora precisament aquesta labor de lideratge.\nEn el torneig de robots que s’enfrontaven sobre la pista, la classificació final va ser:\n– Primera posició: Immaculada\n– Segona posició: 2C + (MD)2 Project\n– Tercera i Quarta posició: Mestral i MadeinTNG\nNomés tres d’aquests guardons atorgats al Citilab donen pas a la Final d’Espanya. Així doncs, els equips d’Immaculada, C Montse Team i FMC mesuraran les seves forces amb els millors de tot l’Estat el 21 de febrer al Cosmocaixa de Barcelona.\nEl proper dilluns 2 d’octubre…


Santa Coloma "A" - F.E. Atlètic "C"\nEn un mal partit l'Infantil"C" va caure davant d'un dels cuers\nPerò aquesta vegada, els nois entrenats per Xavi Besolí no van desplegar el bon joc que ens tenen acostumats aquesta temporada, almenys en la majoria de partits, i van se superats per un equip que sense fer res de l'altre mon va posar moltes ganes, van pressionar i va estar en tot moment molt organitzat en defensa. Els errors en les passades, en els controls de la pilota, en els moviments d'atac, i també en defensa en els dos gols, van condemnar als vilafranquins a una derrota inesperada, que els jugadors donaven per segura.\nNomés podem salvar els 10 o 15 primers minuts de joc, ja que l'equip va tenir la possessió de la pilota, va intentar moure-la amb criteri, i tot i que no es generaven ocasions, el partit estava controlat. Però a partir del primer gol local, en una pilota molt llarga que es va deixar botar abans de rebutjar-la, va fer molt de mal, va crear molta inseguretat i l'equip no arribava amb claredat a l'àrea dels de Santa Coloma.\nA la segona part l'equip va intentar buscar l'empat, es va arribar una mica més en atac, però el joc continuava sent molt espès, amb poca claredat, doncs passaven els minuts i no s'aconseguia l'empat. En una altra contra, els locals posaven el 2-0, que semblava ja definitiu tot i que encara quedaven 20' per endavant. Es va seguir intentant, però només un gol de Martí va servir per escurçar les distàncies en el marcador, sense poder-se completar la remuntada. Decepció entre tots els assistents: jugadors, entrenador i pares.\nPerò s'ha de seguir jugant, i el proper diumenge tenim nou partit davant el Masquefa. Ens queden dos partits per acabar la competició i fora bo millorar el joc, intentar guanyar-los i acomiadar la competició amb un bon regust de boca, cosa que aquest dissabte passat no se'ns va quedar. El potencial hi és i s'ha d'aprofitar, però cal treballar més en els entrenaments i prendre'ls amb més intensitat.\nEquip inicial: Diego, Raül, Guillem, Marc, Gerard, Pau Vilomara, Alvaro, Martí, David, Cristian i Pol. Van jugar després: Josep M., Senen, Angel, Oriol, Pau Canals i Ramon.