Això no va de likes\njuliol 14th, 2014 by genisroca\n‘Sobirania.cat. 10 anys de la revolta política catalana a Internet‘ és el nou llibre del periodista Saül Gordillo, que escriu una crònica de l’impacte dels mitjans digitals i les xarxes socials en el procés sobiranista i com sʼinterrelacionen. En Saül em va demanar que hi fes una aportació, a modus d’epíleg, tot intentant apuntar alguns dels reptes de futur. El resultat ha estat aquest:\nInternet ha permès que per primera vegada a la història, de manera massiva, qualsevol de nosaltres pugui elevar a públic un contingut sense necessitat de cap mena d’edició o supervisió prèvia. Tots tenim a la butxaca la tecnologia necessària per a produir i publicar un contingut –sigui text, foto, àudio, vídeo, el codi d’un programa o una base de dades– sense excessiva dificultat tècnica ni econòmica. Això ha incomodat a més d’un, però és una revolució imparable que modifica com es genera la informació i com es distribueix. L’accés a la informació i els conseqüents estats d’opinió ja no depenen només de l’editor d’un diari o d’un telenotícies. Si la impremta va treure als monestirs el control del coneixement, Internet ha tret a les oligarquies la capacitat de bloquejar una informació.\nAquest fet té fortes correlacions amb la profunda transformació econòmica i social que estem vivint. Moltes de les variables que ordenen el nostre entorn s’estan veient profundament modificades: la informació, la tecnologia, l’ensenyament, l’economia, el treball… i tot això impacta de manera rellevant en allò que ens defineix i configura com a societat: la identitat, la pertanyença, la participació, la col·laboració, l’autoritat, la propietat…\nAquest llibre relata com la xarxa ha ajudat a vertebrar un sentiment de país, com ha estat eina de mobilització i com els fluxos digitals han ajudat a consolidar idees i sentiments. Aquells que encara creuen que Internet és un mitjà fred, tècnic, amorf, banal i superficial faran bé en observar com la xarxa és un espai de relacions on la gent juga, s’enamora, aprèn, treballa, s’ajuda… un espai vital. No hi ha un món físic per una banda i un món digital per una altra, només hi ha un món i és un món en xarxa, amb una capacitat nova d’establir connexions que va més enllà del que ningú hagués pogut imaginar.\nPerò tot just estem començant a construir aquest nou món. Tenim molta feina pendent, moltes lliçons per aprendre, moltes novetats per incorporar i moltes batalles per guanyar. Ara tot just estem començant a expressar-nos a la xarxa, i ja hem experimentat el seu potencial però també alguns problemes: cada cop hi ha més veus i costa diferenciar les que tenen quelcom rellevant a dir, però sobre tot hem comprovat que no sempre és útil expressar-se en públic. Cada cop diferenciem més clarament allò que diem “en obert” (a espais com ara Facebook o Twitter) d’allò que diem “en tancat” (a espais com Whatsapp o els xats). Augmenta el nostre ús d’Internet, però farts de sentir-nos monitoritzats ens aboquem majoritàriament cap els canals privats de comunicació. L’espai digital té espais oberts i espais tancats, i la conversa als espais oberts és cada cop més interessada, més pensada i més intencionada. Sempre hem parlat de la diferència entre opinió pública i opinió publicada, i durant un temps ha semblat que a les xarxes socials podíem trobar l’opinió pública, mentre que als diaris hi trobàvem majoritàriament l’opinió publicada. Però això està canviant ràpidament. A les xarxes socials hi trobem cada cop més opinió publicada i menys opinió pública, doncs l’opinió espontània i lliure ha anat als xats i als canals privats, buscant que ningú la monitoritzi i sobre tot que cap desconegut intenti classificar-nos o estudiar-nos. Internet és el nou mitjà, una nova capçalera on la gent publica la seva opinió pública (i no tant la privada). Un espai on proliferen les dades i les opinions i on cadascú de nosaltres ha de fer d’editor i triar aquelles fonts d’informació que considera solvents i aquelles altres que no li mereixen confiança. Una feina feixuga per a la que no tots estem preparats, i que demana uns aprenentatges que com a societat encara no tenim consolidats. Han estat molts anys, dècades, segles, en que la informació ens venia ben mastegada per encara no tres o quatre cuiners, i ara de cop i volta ens deixen anar al mercat i està per veure si sabrem triar la verdura més fresca entre tanta paradeta. El que està clar és que fins ara menjàvem massa precuinats.\nL’altra novetat és que la xarxa també modifica la manera de mobilitzar-nos, i la Via Catalana n’és un bon exemple. Internet ens permet no només emetre i rebre informacions i opinions, també ens permet actuar. Hi ha una certa distància entre llegir un diari i actuar, i aquesta distància és molt més curta a Internet perquè el mateix dispositiu que ens permet llegir també serveix per parlar amb gent, fer-los arribar propostes, consensuar coses, fer una agenda… i això és el que ha fet la ciutadania al nostre país: fer servir la xarxa per a mobilitzar-se de mil maneres, com bé demostra el llibre que tens a les mans. Internet és un espai d’informació, però també pot ser un espai d’activitat.\nAixí doncs, l’espai digital és un espai d’informació però també d’activitat i de relacions, i això el converteix en un element essencial en la construcció de la nostra identitat. La consciència d’aquesta identitat abans es construïa bàsicament al voltant de la llengua, la nació, el territori o la religió, però ara també es construeix, i de manera molt sòlida, allà on tenim una major teranyina de relacions i interaccions. I això és Internet, un espai digital que ens ofereix clares possibilitats per a resoldre processos de deliberació, mecanismes de participació tant formal com informal, i fins i tot mecanismes de presa de decisions. I aquesta és la nova frontera a explorar, perquè les actuals solucions de participació i representativitat són clarament insuficients.\nÉs dubtós que la patronal representi els interessos de tots els empresaris, doncs els mecanismes de participació d’aquests empresaris són febles si els comparem amb les actuals possibilitats. I el mateix passa amb els sindicats, els ajuntaments o el Barça. Votar cada quatre anys ja no és suficient, de la mateixa manera que tampoc es tracta de consultar-ho tot a tothom cada vegada. Cal redefinir els procediments socials, i per aconseguir-ho haurem de superar l’actual etapa de participació banal en que ens trobem. És tant fàcil obrir un bloc, posar un comentari a una noticia, fer un tuit o fins i tot esdevenir trending tòpic, que molt del nostre potencial per a participar s’està malmetent. Enlloc de centrar-nos en el canal (on participem) hem de començar a ser més exigents en el procés de participació (com participem i perquè servirà). La participació ha de tenir l’ambició d’influir per a modificar la realitat. I això no passa per cridar més, ni a més llocs, sinó per com s’han dissenyat els processos de participació en que ens involucrem. És preferible una campanya de micro-donacions per aconseguir que Isona Passola faci una pel·lícula que ens expliqui al món, abans que una crida perquè un terme sigui trending tòpic. És millor ajudar al Col·lectiu Emma a explicar el procés català als mitjans de comunicació d’arreu del món, que no pas fer likes a les fotos on surt una estelada. Hem de ser més exigents amb el concepte de participació, i hem de tenir la voluntat de transcendir amb els nostres esforços. Modificar la realitat, tant si es tracta de la independència de Catalunya com d’aconseguir tirar endavant una nova línia de recerca mèdica, demana un pas endavant dels que pretenen la nostra participació, però també dels que volem participar. Això no va de likes.\nInternet continuarà evolucionant. Cada cop és més evident que estarem permanentment connectats ja sigui amb el telèfon, les ulleres, el rellotge, la roba o la nevera. I també és evident que cada cop hi haurà més coses actuant a la xarxa: trens que diuen quan arribaran, semàfors que saben que ve una ambulància, contenidors d’escombraries que avisen quan ja estan plens, tirites que et diuen que vas alt de sucre… el rellevant ja no serà tenir aquesta informació, sinó què en fem. Si realment som capaços de redirigir el trànsit, si sabrem optimitzar les rutes de recollida d’escombraries o quan trigarem en portar el nostre fill a un metge. La tecnologia de la informació ens ha de portar a l’acció. Catalunya està explorant què vol dir acció ciutadana en temps de xarxes. Som un veritable laboratori social i ben segur molts països ens estan observant per entendre com són els moviments ciutadans en una societat connectada. L’altra cara de la mateixa moneda és que els Estats també exploren com investigar-nos i espiar-nos gràcies a la xarxa (no cal recordar el cas Snowden), cosa que demostra que realment tots estem tornant a definir les regles del joc. La ciutadania explora noves formes d’informació i participació, i les oligarquies exploren noves formes de control. Estem repensant els drets i estan refent les lleis. La ciutadania farà bé en personar-se –encara més– en les noves lleis que tenim o hauríem de tenir en temes com ara la propietat intel·lectual, el dret a l’oblit, la neutralitat de la xarxa, la protecció de dades i un llarg etcètera. Tot està en construcció i ens hi hem de personar com a part interessada. Tenim la xarxa al nostre favor per a organitzar-nos i actuar.\nLa principal novetat de la revolució que estem vivint és que la tecnologia que la fa possible està a l’abast de gairebé tothom, i això no va passar en l’anterior revolució industrial en que la tecnologia va quedar sota el control d’una minoria. Qui tenia el control de la tecnologia va fixar les regles econòmiques, laborals, socials i culturals. Ara tenim accés a la tecnologia, i per tant ara hem d’aspirar a participar en la configuració de les noves regles econòmiques, laborals, socials i culturals.\nSobre big data, bibliotecaris i documentalistes\njuliol 10th, 2014 by genisroca\nNo fa massa Albert Díaz Mota i Mireia Siles Planas em varen entrevistar pel número 57 de la revista Item del Col.legi Oficial de Bibliotecaris i Documentalistes de Catalunya, tot parlant de big data. Aquest és el resultat d’aquella agradable conversa:\nCom podem definir big data? Fins a quin punt estem parlant d’un fenomen nou?\nEl llenguatge amaga trampes. Quan dius big data hi ha la idea de «ui, ara això de gestionar, s’haurà de fer amb dades!», però si ara tu vas a Caprabo, per exemple, i els dius: «Tu, el que hauries de fer és col·leccionar datasets perquè ja no és possible gestionar sense dades, etc.», jo crec que en alguna d’aquestes, et baixarà una «bufa».\nHi ha tot un ampli sector empresarial que porta molts anys gestionant amb dades, i la sola insinuació que no ho fan o no ho fan bé és per aixecar-se i marxar. Pensa que empreses com Damm, Gas Natural o “la Caixa” tenen perfils demogràfics de cadascun de nosaltres, ens tenen identificats i classificats. Si vas a una empresa de telefonia, t’ofereixen diferents tarifes que venen donades per una anàlisi prèvia quantitativa de perfils poblacionals. Hi ha una volumetria de dades espectacular. Crec que hi ha tota una cultura empresarial que està gestionant amb dades des de fa més de 80 anys i ara arriben quatre i volen donar lliçons a gent que no ha pres mai una decisió sense una dada al costat.\nEn definitiva, crec que quan parlem de big data s’aprecia molta arrogància. El profeta digital utilitza sovint un to més propi de qui dóna una lliçó als altres sobre com ho han de fer o deixar de fer, i fa una mica de ràbia. Posar en dubte que hi hagi sistemes generals de decisió per dades em resulta excessiu. I m’ha semblat, alguna vegada, veure que qui parlava de big data renyava els altres per no fer servir les dades. Això em molesta molt.\nPer tant el big data no existeix, o com a mínim no existeix com a concepte nou?\nEstem d’acord què el digital genera un flux de dades nou. Les coses que fèiem analògicament, les fèiem i punt, però ara, en fer-les digitalment generem un flux de dades diferent. Per exemple, el sol fet de tenir un telèfon mòbil a la butxaca genera, per triangulació de dades amb les antenes de telefonia, una sèrie de dades d’itinerància de la població que abans, per saber-les, hauria requerit posar un becari en una cantonada del carrer a comptar persones. El que jo crec que s’ha de preguntar és: «El nou flux de dades, l’has incorporat a la teva presa de decisions?». Però el nou, perquè de dades en tenim moltes.\nI s’estan incorporant aquestes noves dades en la presa de decisions?\nNo. No, perquè a la majoria d’empreses que conec no existeix la unitat de processament de dades i la dada digital demana procés. El mercat tradicional de dades fa estudis de mercat, oportunitat d’un producte, percepció de la marca, intenció de vot… Hi ha una indústria relacionada, en la qual l’empresari contracta una empresa especialitzada perquè faci una explotació de dades, a través d’un anàlisi quantitatiu, i retorni un resultat. En canvi, aquest flux de dades digital encara no té la infraestructura d’operadors que presti el servei. La majoria d’empreses tenen la dada, perquè tothom que compra a Caprabo, per exemple, passa la targeta client, però no hi ha un operador que els cuini aquesta dada.\nAquí veig moltes oportunitats. El que passa és que els empresaris no ho veuen clar perquè hi ha molta incertesa legal. Pensen que els pot portar problemes. I jo mateix tinc també molts dubtes sobre el que és legal o no és legal. Per exemple, sé que és il·legal tenir una base de dades que registri opcions personals teves. Si apunto el nom d’una persona, no passa res. Però si poso: «Jo diria que té aspecte d’homosexual», m’acabo de ficar en un problema. I em sembla bé. No està clar si es pot capturar aquest tipus de dades més personals; és un territori perillós.\nD’altra banda, potser l’empresa té la certesa que això té valor però no se sap ben bé quin. I si ha de venir un tercer a analitzar la base de dades… Potser no és legal o senzillament no volem que ho faci… Potser li estem donant massa informació, i a més, quin preu li hem de pagar? O és ell qui ens hauria de pagar per proporcionar-li aquestes dades? I per acabar de complicar-ho, els datasets són realment interessants quan els creues amb uns altres. I això augmenta encara més l’estrès legal.\nExisteixen aquí empreses dedicades a fer anàlisi de dades?\nI tant. N’existeixen, i moltes. Accenture té una unitat de negoci a Barcelona, a Sant Cugat, que ningú sap que és de referència mundial. Quan es va morir Michael Jackson, algú de la discogràfica va trucar a Accenture perquè li calculés quants exemplars de CD havia d’imprimir, mercat per mercat, país per país, en base a dades sociodemogràfiques, perfils de consum, etc. I l’empresa ho va fer. Per tant, estan molt a prop.\nI treballen més a fora que aquí…\nBé, treballen per empreses que tenen molt clar què volen, com es fa… Diríem que hi ha un territori molt professional i un altre d’amateur. Posem per cas una empresa com Mango, a Catalunya. Gestiona amb dades? Segur. Ha incorporat el flux digital en el seu sistema de dades? No n’estic tan segur.\nQuè fa que una empresa l’incorpori? L’oportunitat. Què vol dir l’oportunitat? La contribució a resultats. Posem l’exemple d’abans amb Accenture. La discogràfica volia vendre el màxim de discos possible, però no volia estampar-ne de més per no córrer riscos, ni quedar-se massa curts. El negoci era prou gran com per encarregar un esforç addicional de processament, perquè estem parlant de molts diners.\nPerò a Mango, realment, hi haurà una decisió, que s’hagi de prendre, de la qual en depenguin milions d’euros? No ho tinc tan clar…\nPerò només parlem d’empreses o d’aconseguir un benefici econòmic. Ens pots donar altres exemples?\nJo sempre defenso que on l’empresa privada diu big data, l’administració pública diu open data. Si treballes a l’administració, l’accent el poses a l’open, i si treballes a la indústria, l’accent el poses en el big.\nAixò demostra a què es dedica cadascú. Qui s’orienta a la paraula open el que li preocupa són els usos, mentre que qui s’orienta a la paraula big el que li preocupa és l’envergadura, el procés. Són dues mirades molt diferents.\nEl model open a mi em sembla un xic naïf, de vegades. Jo el desitjo, el defenso, hi crec, però no sé com el pagarem. Mira per exemple les smart cities o ciutats intel·ligents. Smart city és un concepte que es basa en la sensorització de la ciutat per crear una capa de serveis nova. Tindràs un munt de semàfors a Barcelona o tapes de claveguera o arbres, que et diran coses, com per exemple, el volum de trànsit que hi ha a la Diagonal. Jo crec que aquest projecte és una conseqüència directa de l’aturada de contractació d’obra pública per part de l’administració. Tenim un teixit de vint grans empreses d’enginyeria que tenien 20.000 empleats i ara, quan s’acabi la línia 9 del metro o l’AVE a Figueres ja no tindran feina.\nTotes aquestes operadores d’enginyeria tenen tres opcions: fer fora a tothom, anar a fer edificis a Dubai o inventar-se un altre eix d’activitat. Les dues primeres opcions ja les fan i les smart cities representarien la tercera opció. És una Internet que torna a l’enginyeria, no és una Internet social. Només cal veure les empreses que hi ha al darrera. La informàtica industrial i l’enginyeria s’alien per crear les smart cities, una capa de serveis per al ciutadà.\nLa idea és interessantíssima, però qui ho pagarà això? Les ciutats? A mi em sembla que les smart cities són les noves concessionàries de les autopistes.\nI això no serà open data?\nNo. 50.000 semàfors generant dades cada dos segons és big data, però no serà open.\nEntre el big data i l’open data, podríem situar la data compartida. Aquest nivell de confiança, que permeti compartir dades, s’ha arribat a donar?\nJo crec que l’alternativa a la confiança és el mercat. Vodafone sap quants francesos hi ha a Espanya mitjançant el roaming i el BBVA sap quants pagaments amb targeta han fet els francesos avui a Barcelona, i pot saber la mitjana del seu consum en restauració. Hi ha diversos clients per aquestes dades però, Vodafone deixarà lliures aquestes dades perquè un altre les pugui utilitzar? Jo crec que no. Més aviat es crearan datahubs, empreses que compraran datasets a d’altres empreses i oferiran serveis amb ells. Jo no necessito que Vodafone i el BBVA tinguin confiança entre ells. Només necessito que creïn el seu dataset legal i el venguin. Si jo els compro, i afegeixo els de SABA, TMB, etc., tindré el servei de referència d’informació turística de Barcelona. I de clients, puc tenir centres comercials, cadenes hoteleres, gremis, Turisme de Barcelona…\nAquesta indústria intermediària existeix?\nEls bibliotecaris-documentalistes, què tenim a veure amb el big data?\nJo crec que aquest és un negoci de lletres, no de ciències. A mi m’interessen les preguntes, no les respostes. Qui té mèrit és qui fa la pregunta, no qui processa les dades per obtenir la resposta. A un advocat l’entrenen per anticipar-se als problemes: I si us separeu? I si se’t crema la casa? Als metges els entrenen a detectar símptomes, als físics, en canvi, els entrenen a fer bé la pregunta. A mi els informàtics que sempre m’han agradat són els físics.\nQuè li reclamaria jo al documentalista? De què és sospitós? De preocupar-se només per l’objecte que vol preservar. De deixar que les preguntes les facin els altres. Ja aniràs tu a fer-me la consulta i jo et donaré el que necessites. Però és clar, en un món on hi ha gent que explota les dades i gent que fa les preguntes, tenir qui te les guardi endreçades, quan n’hi ha tantes i saps que no es poden endreçar, no sé si té molt sentit. Jo, si hagués de mutar, preferiria mutar en algú que fa les preguntes, perquè l’altra banda és entrar en un territori de coneixements tècnics.\nEl discurs que ens venen amb el big data és que ara es generaran moltes dades. D’acord, però jo encara no he dit quines necessito. Quan faci la pregunta, decidiré quines dades recullo. I fer preguntes vol dir entendre què li preocupa al director d’un hotel, al director de màrqueting d’una companyia aèria, a un ciutadà que vol arribar ràpid al Parc Güell…\nCom hauríem de fer aquest canvi? Què li demanaries tu a un documentalista per contractar-lo?\nSincerament, no ho sé. A mi qui m’interessa és una persona resolutiva; jo tinc un problema i tu me’l resoldràs. Un documentalista busca informació i selecciona. Aplicat a dades seria: com ajudem al director d’un hotel a decidir en quin idioma s’ha de fer la seva web? Hauràs de buscar les fonts d’informació més adequades i portar-me les cinc més rellevants, no un reguitzell de resultats. Si portes les cinc fonts correctes, seràs una persona valuosa.\nFins ara el documentalista s’ha associat més al món acadèmic, universitari, cultural, públic… S’hauria de fer el salt al món privat?\nNo ho sé això. Jo només dic que al voltant del data existirà una indústria auxiliar i que serà privada. Jo els anomeno datahubs, que aglutinaran un conjunt de dades que poden ser útils per respondre a determinades preguntes. Crec que seran negocis especialitzats i locals: un datahub, per exemple, de Barcelona. Els datahubs podrien ser les biblioteques del futur.\nDiga’m què fa Google avui, i et diré què ens passarà demà\nsetembre 29th, 2013 by genisroca\nLa Vanguardia ha dedicat avui el tema central del seu suplement “Dinero” al quinzè anniversario de Google, i ho ha fet amb un text de Mar Galtés: “El icono de la economía digital” i amb un article d’opinió del que en sóc autor i que no es troba disponible a la xarxa, motiu pel qual el reprodueixo a continuació:\nDiga’m què fa Google avui,\ni et diré què ens passarà demà\nGoogle no és una empresa de tecnologia, i molt menys un cercador. Google és una empresa de R+D, probablement la més gran que ha existit en la història de la humanitat si ometem els exèrcits.\nEl motor de cerca que tots coneixem és l’evolució de la tesi doctoral dels dos fundadors de la companyia, i tot apunta que l’empresa segueix liderada amb la mentalitat d’uns investigadors. Una breu anàlisi de la companyia dóna prou indicis del seu afany explorador, que en més d’una ocasió els ha permès anticipar-se al mercat de manera significativa: van crear Google Maps molt abans que la gent parlés de geoposicionament; apostar per YouTube quan la web era textual; comprar Blogger abans que Tim O’Reilly inventés el terme Web 2.0; impulsar Android dos anys abans que Apple presentés el seu primer iPhone; comprar Motorola també dos anys abans que Microsoft decidís comprar Nokia… la història de Google és una història d’anticipació. Però també de diversificació: cartografiar Mart (Google Mars), fotografiar els carrers de totes les ciutats del món (Google Street View), intentar escanejar tots els llibres de la humanitat (Google Books), tornar a trepitjar la Lluna (Google Lunar X Prize), resoldre la traducció entre desenes d’idiomes (Google Translate), posar Internet a unes ulleres (Google Glass), veure com la biomedicina pot allargar la nostra vida més enllà dels 100 anys (Calico), fer operatiu i legal un cotxe que circuli sense conductor, i un llarg etcètera que segurament ningú coneix.\nTot això és possible perquè l’any 2000 van idear Adwords, un autoservei de publicitat a la xarxa que va dictar les regles del joc, els va situar com a líders i és la base amb la qual des de llavors obtenen uns beneficis de 10.000 milions de dòlars anuals. I aquí radiquen dos dels grans avantatges competitius de Google: les altres companyies no tenen 10.000 milions de dòlars anuals per dedicar-se a explorar, sinó que just al contrari el que exploren és com obtenir més ingressos perquè en alguns casos no han aconseguit ni tan sols ser rendibles. I el segóa avantatge competitiu és que Google sembla haver resolt que un bon equip de gestors garanteixi el flux de caixa i alhora estigui al servei d’uns fundadors obsessionats amb la innovació. La majoria de competidors, tensos per la rendibilitat, han acabat tutelats i dirigits per criteris financers, comercials o de desenvolupament de producte, necessitats de focalitzar una proposta de valor comprensible pels mercats i obtenir resultats en un raonable curt termini que no sempre és possible. Mentrestant Google ofereix als seus empleats que dediquin un 20% de la seva jornada laboral a idear els seus propis projectes, sempre que estiguin emmarcats dins dels interessos de la companyia, i així han nascut serveis tan populars com el correu electrònic GMail, o tan significatius com la plataforma Person Finder que va ajudar, i molt, a localitzar desapareguts després del terratrèmol d’Haití o el tsunami del Japó . I per si aquest flux d’innovació al si de la companyia no fos suficient, Google recorre amb normalitat a la innovació externa i captura el coneixement que necessita allà on es trobi. O dit d’una altra manera: en els últims 10 anys ha comprat més de 100 empreses, algunes tan rellevants com YouTube, DoubleClick, Motorola, la recent Waze o l’espanyola Panoramio. Coneixem l’import de menys de la meitat d’aquestes compres, però la suma ja puja a més de 23.000 milions de dòlars. Difícil competir contra aquesta capacitat.\nAtès que Google és una empresa que es dedica a la innovació, analitzar en què està ocupada és una bona manera de veure quin futur ens espera, i no tot són bones notícies: els moviments de Google semblen confirmar que a Internet tot està cada vegada més controlat i que la nostra activitat està cada vegada més auditada. L’1 de març del 2012 Google va unificar les condicions d’ús de gairebé tots els seus serveis i des d’aquest moment està capacitat per creuar dades de la nostra activitat en qualsevol d’ells: què busquem a la xarxa, quines pàgines web visitem, quins correus enviem, quins vídeos veiem, quins mapes consultem… i ara que tots accedim des d’un telèfon mòbil: on som, quines zones freqüentem, si viatgem molt o poc… tot això potencialment associat a nom, domicili, dades bancàries i número de telèfon mòbil. Per si fos poc, mentre Google acostuma a anar dos anys per davant, el legislador sol anar cinc anys per darrere: la Llei acaba d’obligar les pàgines web que declarin si utilitzen cookies per a rastrejar la nostra navegació, però Google es va anticipar de nou i sense dependre de les cookies ja pot saber tot el que necessiti. La futura monetització de Google no passa per la publicitat sinó per les dades i tot sembla indicar que tornarà a ser el rei, però ja no som uns súbdits tan feliços com abans i comencem a estar tensos amb tanta acumulació d’informació, i més ara que sabem de la seva connivència amb l’espionatge nord-americà. El lema d’Obama ja no és ” Yes, we can” sinó ” Yes, we scan “, i han reconegut que Google ha estat una de les seves eines.\nEl futur que anuncia Google és interessant: una Internet ubiqua i personalitzada, accés a qualsevol font d’informació, ciutats intel·ligents, major esperança de vida… però sense confidencialitat. Google no és una empresa de tecnologia, és una empresa de R+D, i els seus recursos i influència són tan poderosos que ja no estem parlant només d’innovació per a nous gadgets o serveis, sinó d’innovació social. Hem d’estar atents perquè no estem discutint què farem servir, sinó com serem. El fet digital altera sistemes productius, transforma sectors i influeix en les nostres maneres de relacionar-nos, aprendre, jugar o treballar. Estem configurant la Societat Digital, que ningú s’enganyi pensant que només és tecnologia.\njuny 30th, 2013 by genisroca\nQue un community manager resoldrà l’estratègia digital\nés com que un que sap anglès resoldrà la internacionalització


El 28% dels adults de la Conca de Barberà ja ha rebut la pauta completa de vacunació | EFMR.cat\nInici Notícies El 28% dels adults de la Conca de Barberà ja ha rebut...\nEl 28% dels adults de la Conca de Barberà ja ha rebut la pauta completa de vacunació\nUn quart de la població adulta de la Conca de Barberà ja té la pauta completa de vacunació contra la Covid-19. El balanç del Departament de Salut inclou les dades dels majors de 16 anys a tot el territori. En aquesta franja, gairebé la meitat dels conquencs ja ha rebut, com a mínim, una primera dosi amb un 49% i un 27,2% la segona. Si es té en compte la població general, el 24,3% té la pauta completa, el 42,1% la primera dosi i el 23,4% la segona. En xifres absolutes, tenen la pauta completa 4.784 persones, 430 més que la setmana passada.\nLes dades de seguiment del coronavirus a la Conca han patit un lleuger augment els darrers 7 dies. El risc de rebrot a la comarca és ara de 93, més que el doble que ara fa una setmana. Tot i això, els darrers tres dies ha baixat 30 punts més. També es compta amb una velocitat de propagació del virus per sobre d’1, sent ara de 2,25. Aquest augment ha estat causat pels últims positius que s’han conegut a l’Espluga que també han obligat a confinar un grup de 19 persones de l’Escola Martí Poch. Actualment hi ha dues persones de la comarca hospitalitzades.\nEl 25% de la població vacunable de la comarca ja és completament immune\nPer grups d’edat, s’han posat una primera dosi al 94,6% dels de 80 anys i més; el 93% dels de 70 a 79 anys; el 80,6% dels de 66 a 69; el 74,3% dels de 60 a 65 anys, i el 68,7% dels de 50 a 59. Per col·lectius, també la tenen el 96,4% de les persones institucionalitzades; el 91,6% del personal de residències; el 92,6% del personal d’atenció primària i hospitalària. Explicar que, el 15 de juny, l’estadística afegirà un nou grup d’edat, els homes i dones de 45 a 49 anys, que ja poden reservar hora a través d’internet.\nArticle anteriorAra i sempre del divendres 4 de juny de 2021\nArticle següentEntre vins i fogons del dissabte 5 de juny del 2021\ngener 17th 2022, Dilluns


Dimecres passat vaig presentar sant Pau dient que l´Esperit Sant és el gran mestre de la pregària i ens ensenya a adreçar-nos a Déu amb els termes afectuosos de fills, anomenant-lo «Abbà, Pare». Això va fer Jesús. Fins i tot en el moment més dramàtic de la seva vida terrenal, mai no va perdre la confiança en el Pare i sempre el va invocar amb la intimitat del Fill estimat. A Getsemaní, quan sent l´angoixa de la mort, la seva oració és: «Abbà, Pare, tot t´és possible; aparta de mi aquesta copa. Però que no es faci el que jo vull, sinó el que tu vols» (Mc 14,36).\nJa des dels primers passos del seu camí, l´Església va acollir aquesta invocació i la va fer seva, sobretot en l´oració del parenostre, en la qual diem cada dia: «Pare [...], que es faci la teva voluntat aquí a la terra com es fa en el cel» (Mt 6,9-10). En les cartes de sant Pau la trobem dues vegades. L´Apòstol, com acabem d´escoltar, es dirigeix als Gàlates amb aquestes paraules: «I sabem que som fills perquè Déu ha enviat als nostres cors l´Esperit del seu Fill, que crida: "Abbà, Pare!"» (Ga 4,6). I al centre del cant a l´Esperit Sant, que és el capítol vuitè de la Carta als Romans, afirma: «No heu rebut un esperit d´esclaus que us faci tornar a caure en el temor, sinó l´Esperit que ens ha fet fills i ens fa cridar: "Abbà, Pare!"» (Rm 8,15). El cristianisme no és una religió de la por, sinó de la confiança i de l´amor al Pare que ens estima. Aquestes dues denses afirmacions ens parlen de l´enviament i de l´acollida de l´Esperit Sant, el do del Ressuscitat, que ens fa fills en Crist, el Fill unigènit, i ens situa en una relació filial amb Déu, relació de confiança profunda, com la dels infants; una relació filial anàloga a la de Jesús, encara que en sigui diferent l´origen i l´abast: Jesús és el Fill etern de Déu que es va fer carn, i nosaltres, en canvi, ens convertim en fills en ell, en el temps, mitjançant la fe i els sagraments del baptisme i de la confirmació. Gràcies a aquests dos sagraments estem immersos en el Misteri pasqual de Crist.\nL´Esperit Sant és el do preciós i necessari que ens fa fills de Déu, que realitza l´adopció filial a què estem cridats tots els éssers humans, perquè, com diu la benedicció divina de la Carta als cristians d´Efes, Déu «ens escollí en ell abans de crear el món, perquè fóssim sants, irreprensibles als seus ulls. Per amor ens destinà a ser fills seus per Jesucrist» (Ef 1,4-5).\nPotser l´home d´avui no percep la bellesa, la grandesa i el consol profund que conté la paraula pare amb què podem adreçar-nos a Déu en la pregària, perquè avui sovint no està suficientment present la figura paterna, i ben sovint fins i tot no és suficientment positiva en la vida diària. L´absència del pare, el problema d´un pare que no és present en la vida de l´infant, és un gran problema del nostre temps, perquè resulta difícil comprendre en la seva profunditat què vol dir que Déu és Pare per a nosaltres. De Jesús mateix, de la seva relació filial amb Déu, podem aprendre què significa pròpiament pare, quina és la vertadera naturalesa del Pare que està en el cel. Alguns crítics de la religió han dit que parlar del «Pare», de Déu, seria una projecció dels nostres pares al cel. Però és cert el contrari: en l´Evangeli, Crist ens mostra qui és el pare i com ha de ser un pare vertader; així podem intuir la vertadera paternitat, aprendre també la vertadera paternitat. Pensem en les paraules de Jesús en el Sermó de la muntanya, on diu: «Estimeu els vostres enemics, pregueu pels qui us persegueixen. Així sereu fills del vostre Pare del cel» (Mt 5,44-45). És precisament l´amor de Jesús, el Fill unigènit -que arriba fins al do d´ell mateix a la creu- el que revela la vertadera naturalesa del Pare: ell és l´Amor, i també nosaltres, en la nostra pregària de fills, entrem en aquest circuit d´amor, amor de Déu que purifica els nostres desitjos, les nostres actituds marcades per la foscor, per l´autosuficiència, per l´egoisme típics de l´home vell.\nAixí doncs, podríem dir que en Déu ser Pare té dues dimensions. En primer lloc, Déu és el nostre Pare perquè és el nostre creador. Cadascun de nosaltres, cada home i cada dona, és un miracle de Déu, és estimat per ell i és conegut personalment per ell. Quan en el llibre del Gènesi es diu que l´ésser humà és creat a imatge de Déu (cf. 1,27), es vol expressar precisament aquesta realitat: Déu és el nostre pare, per a ell no som éssers anònims, impersonals, sinó que tenim un nom. Hi ha unes paraules en els Salms que em commouen sempre quan les reso: «Les teves mans m´han fet i m´han creat» (Sl 119,73), diu el salmista. Cadascun de nosaltres pot descriure, a partir d´aquesta bonica imatge, la relació personal amb Déu: «Les teves mans m´han fet i m´han creat, dóna´m seny i aprendré els teus manaments.» Però això encara no és suficient. L´Esperit de Crist ens obre a una segona dimensió de la paternitat de Déu, més enllà de la creació, perquè Jesús és el «Fill» en sentit ple, «de la mateixa naturalesa del Pare», com ho professem en el Credo. En fer-se un ésser humà com nosaltres, amb l´encarnació, la mort i la resurrecció, Jesús ens acull en la seva humanitat i en el seu mateix ser Fill, de manera que també nosaltres podem entrar en la seva pertinença específica a Déu. Certament, el nostre ser fills de Déu no té la plenitud de Jesús: nosaltres hem d´arribar a ser-ho cada cop més, al llarg del camí de tota la nostra existència cristiana, creixent en el seguiment de Crist, en la comunió amb ell per entrar cada vegada més íntimament en la relació d´amor amb Déu Pare, que sosté la nostra. Aquesta realitat fonamental se´ns revela quan ens obrim a l´Esperit Sant i ell ens fa adreçar-nos a Déu dient-li «Abbà, Pare!». Realment, més enllà de la creació, hem entrat en l´adopció amb Jesús; units, estem realment en Déu, som fills d´una manera nova, en una nova dimensió.\nAra vull tornar als dos passatges de sant Pau que estem considerant, sobre aquesta acció de l´Esperit Sant en la nostra pregària. Són dos passatges iguals, però que contenen un matís diferent. En la Carta als Gàlates, de fet, l´Apòstol afirma que l´Esperit clama en nosaltres «Abbà, Pare!»; en la Carta als Romans diu que som nosaltres els qui clamem «Abbà, Pare!». I sant Pau vol donar-nos entenent que l´oració cristiana mai no és, mai no es realitza en sentit únic des de nosaltres a Déu, no és només una «acció nostra», sinó que és expressió d´una relació recíproca en què Déu actua primer: és l´Esperit Sant qui clama en nosaltres, i nosaltres podem clamar perquè l´impuls ve de l´Esperit Sant. Nosaltres no podríem pregar si no estigués inscrit en la profunditat del nostre cor el desig de Déu que siguem fills de Déu. Des que existeix, l´homo sapiens sempre està a la recerca de Déu, intenta parlar amb Déu, perquè Déu s´ha inscrit a ell mateix en el nostre cor. Així doncs, la primera iniciativa ve de Déu, i, amb el baptisme, Déu actua novament en nosaltres, l´Esperit Sant actua en nosaltres; és el primer iniciador de la pregària, perquè nosaltres puguem realment parlar amb Déu i dir «Abbà» a Déu. Per consegüent, la seva presència obre la nostra pregària i la nostra vida, obre als horitzons de la Trinitat i de l´Església.\nA més -aquest és el segon punt-, la pregària de l´Esperit de Crist en nosaltres i la nostra en ell no és només un acte individual, sinó un acte de tota l´Església. En pregar, s´obre el nostre cor, entrem en comunió no sols amb Déu, sinó també amb tots els fills de Déu, perquè som u. Quan ens adrecem al Pare en el nostre interior, en el silenci i en el recolliment, mai no estem sols. Qui parla amb Déu no està sol. Estem immersos en la gran pregària de l´Església, som part d´una gran simfonia que la comunitat cristiana estesa per tots els racons de la terra i en tots els temps eleva a Déu. Certament els músics i els instruments són diferents -i aquest és un element de riquesa-, però la melodia de lloança és única i en harmonia. Així doncs, cada vegada que clamem i diem: «Abbà, Pare!» és l´Església, tota la comunió dels homes en oració, la que sosté la nostra invocació, i la nostra invocació és invocació de l´Església. Això es reflecteix també en la riquesa dels carismes, dels ministeris, de les tasques que realitzem en la comunitat. Sant Pau escriu als cristians de Corint: «Els dons són diversos, però l´Esperit és un de sol. Són diversos els serveis, però el Senyor és un de sol. Els miracles són diversos, però Déu és un de sol, i és ell qui ho obra tot en tots» (1Co 12,4-6). La pregària guiada per l´Esperit Sant, que ens fa dir «Abbà, Pare!» amb Crist i en Crist, ens insereix en l´únic gran mosaic de la família de Déu, on cadascú té un lloc i un paper important, en profunda unitat amb el tot.\nUna última anotació: també aprenem a clamar «Abbà, Pare!» amb Maria, la Mare del Fill de Déu. La plenitud dels temps de la qual parla sant Pau a la Carta als Gàlates (cf. 4,4) es va realitzar en el moment del «sí» de Maria, de la seva adhesió plena a la voluntat de Déu: «Sóc la serventa del Senyor» (Lc 1,38).\nEstimats germans i germanes, aprenguem a assaborir en la nostra pregària la bellesa de ser amics, més encara, fills de Déu, de poder-lo invocar amb la intimitat i la confiança que té un infant amb els seus pares, que l´estimen. Obrim la nostra oració a l´acció de l´Esperit Sant perquè clami en nosaltres a Déu «Abbà, Pare!» i perquè la nostra oració canviï, perquè converteixi constantment el nostre pensament, la nostra manera d´actuar, per tal que sigui cada cop més conforme a la del Fill unigènit, Jesucrist. Gràcies.


Kali Jibiluz Megafondo Platejat comprar i ofertes a Waveinn\nDescripció Kali Jibiluz Megafondo\nVols conèixer quins altres productes té a la venda la marca Kali ara mateix? A waveinn pots comprar tots els articles que necessites per complementar la compra de Il·luminació. Equipa’t amb el millor material i troba-ho en un sol lloc i sense complicacions. Kali Jibiluz Megafondo té el millor preu online i està en estoc! Fes la compra en un entorn totalment segur i el pagament amb total confiança.\nCaracterístiques Kali Jibiluz Megafondo\nTecnologias Kali Jibiluz Megafondo\nSostenibilitat Kali Jibiluz Megafondo


Camping La Viotterie Craon França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 10 allotjaments a Craon.\nLa Viotterie, La Boissiere, Craon, França - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Camping La Viotterie\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de La Boissière, Camping La Viotterie és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Camping La Viotterie asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma per satisfer els clients més exigents. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com pesca, parc infantil, ping pong, jardí. Camping La Viotterie és una elecció inteligents per a viatgers a La Boissière, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


Busquen el punt feble dels asteroides per evitar l'impacte - Diari de Girona\nBusquen el punt feble dels asteroides per evitar l'impacte\nEstudiar la duresa, l'elasticitat i la resistència són aspectes determinants, segons un estudi\nefe 26.01.2017 | 09:39\nLa probabilitat que un asteroide de grans dimensions impacti sobre la Terra i provoqui conseqüències devastadores és estadísticament petita però no és ciència ficció, és un perill real que els científics intenten evitar de l'única manera possible: buscant el punt feble d'aquestes roques espacials. En aquest sentit, un equip internacional de científics, dirigit per investigadors de l'Institut de Ciències de l'Espai (IEEC), va publicar ahir un estudi en el qual explica que la duresa, l'elasticitat i la resistència d'un asteroide són aspectes «determinants» que cal estudiar abans de posar en marxa una missió i llançar un projectil cinètic (no explosiu ni nuclear) per desviar l'òrbita d'un asteroide perillós.\nI és que, a dia d'avui, hi ha més de 15.500 objectes que creuen l'òrbita terrestre, d'ells, uns 1.500 estan qualificats de «potencialment perillosos» i tenen un diàmetre d'entre 100 i 150 metres, va detallar l'investigador del CSIC a l'IEEC i coautor del treball, Josep Maria Trillo, en una roda de premsa en què va donar a conèixer els resultats de la investigació.\nEl treball, publicat a la revista The Astrophysical Journal, basa les seves conclusions en l'estudi del meteorit Chelyabinsk, d'uns divuit metres de diàmetre i unes 11.000 tones de massa que va explotar sobre Rússia el 15 de febrer de 2013 i que es va fragmentar en milers de trossos. Molts dels trossos es van desintegrar en travessar l'atmosfera terrestre però més d'un miler (amb una massa superior a una tona) van arribar a terra a velocitats supersòniques causant centenars de ferits i grans danys materials. No obstant això, d'aquest asteroide, «es va aconseguir recuperar molt material que a més estava en molt bones condicions», va explicar el coautor del treball Carles Moyano, l'IEEC.\nChelyabinsk és una condrita ordinària, un tipus d'asteroides formats fa uns 4.452.000 d'anys en el primitiu Sistema Solar i que, des de llavors, han sofert gran quantitat col·lisions abans d'arribar a la Terra, pel que els seus minerals i components apareixen molt danyats però són de gran consistència. «Per les seves característiques pròpies, aquest asteroide és un exemple dels materials que aguaiten la vida a la Terra», va advertir Trillo.\n«Estudiar la seva composició química i mineralògica ens permet conèixer detalls fonamentals dels processos de compactació per col·lisions que han patit els asteroides propers a la Terra. Per això, els resultats d'aquest treball són molt rellevants per a una possible missió» contra un asteroide. Per estudiar els trossos d'aquesta roca, els científics van usar un nanoindentador, «un instrument que utilitza petites agulles per fer puncions minúscules en el meteorit. Segons la resposta de la roca i de l'agulla, vam aconseguir informació sobre la duresa i l'elasticitat de la roca», va precisar Moyano.


La retirada militar de França al Sàhara hauria de fer reaccionar a Espanya - Converses a Catalunya\nLa notícia amb prou feines ha tingut ressò a Espanya. El president francès Emmanuel Macron va anunciar dijous passat que posaria fi a l’Operació Barkhane, que manté més de 5.000 soldats desplegats en cinc països de la riba sud del Sàhara.\nEs tracta d’un canvi importantíssim en l’estratègia francesa a la regió. Després de més de vuit anys d’intervenció, París s’ha atipat de la incapacitat deL govern de Mali, aL quI va rescatar al començament del 2013 d’una ofensiva gihadista.\nMacron va criticar la manca de voluntat de tots els governs de la regió de Sahel per treballar en pro de la seguretat de la seva població\nDe fet, en el seu anunci Macron va criticar la manca de voluntat de tots els governs de la regió de Sahel per treballar en pro de la seguretat de la seva població, administrar el seu territori i evitar l’avançament de l’islamisme.\nLa gota que ha fet vessar el got de la paciència de l’Elisi ha estat el recent cop d’estat a Mali. Després d’aquest, la junta militar colpista va iniciar negociacions amb els terroristes jihadistes que han estès la seva amenaça a dos terços del territori malià.\nAcusat repetidament a Mali de neocolonialisme per la seva perllongada presència militar, el president francès va recordar també que “no és el paper de França substituir per sempre els estats de la regió “.\nMacron no va precisar el calendari de retirada de les seves tropes, però sí que va deixar clar que França mantindria una presència militar a la zona. De fet, va deixar un esbós de la nova estratègia del seu país, que constarà de dos pilars.\nEl primer, la continuació de la campanya militar però amb un objectiu més reduït: lluitar juntament amb els seus aliats europeus contra els grups islamistes a través d’una força especial que ja existeix, batejada Takuba.\nEl segon consisteix a donar suport als exèrcits dels països de Sahel. Per a això París donarà més suport a la Unió Europea i en concret a la missió de formació EUTM Mali, de la qual Espanya exerceix actualment el comandament.\nQuè implica aquest canvi de rumb per a Espanya?\nÉs ben sabut que la presència permanent del contingent militar francès de Barkhane és l’única cosa que aportava una mica d’estabilitat a la regió de Sahel.\nL’operació de les Nacions Unides a Mali, la MINUSMA, s’ha mostrat totalment incapaç d’aconseguir avanços per a la pau i la seguretat.\nA mesura que França es retiri de la regió, és esperable que la porositat de les fronteres augmenti encara més. Això es traduirà en un increment del contraban i de la immigració irregular que arriba des de l’Àfrica subsahariana.\nPer a Espanya, la retirada francesa significarà nous increments de la pressió que ja pateix des de Marroc. Què farà Madrid per contrarestar aquest efecte en un context ja molt tens amb Rabat?\nEspanya està massa acostumada (igual que la resta de països europeus) al fet que França faci tota la feina bruta al Sàhara\nEl silenci que arriba des de la Moncloa no és un bon senyal. Espanya està massa acostumada (igual que la resta de països europeus) al fet que França faci tota la feina bruta al Sàhara.\nAra que París ha dit prou, és hora que Espanya assumeixi la responsabilitat que li correspon per assegurar la seva pròpia seguretat.\nEspanya és ja el país que més homes ha desplegat per a la missió d’entrenament EUTM Mali, amb uns 500 soldats. No obstant això, les seves activitats es limiten a la formació de les forces armades malianes, un treball que després de 8 anys ha recollit escassos fruits.\nDins del primer pilar de la nova estratègia de França al Sahel, Takuba, Macron ha anunciat que França seguirà sent la seva columna vertebral, amb diversos centenars de soldats desplegats.\nCap altre país europeu està més exposat que Espanya a les conseqüències del desastre en què s’ha convertit el Sahel\nÉs hora que Espanya faci un pas al front i es converteixi en el segon país que amb més forces contribueix a Takuba, que a diferència de EUTM, té un paper ofensiu. Per què? Doncs perquè som els principals interessats: cap altre país europeu està més exposat que Espanya a les conseqüències del desastre en què s’ha convertit el Sahel.


Art en viu al carrer | Districte de Gràcia\nDistricte de Gràcia / Art en viu al carrer\nArt en viu al carrer\ndijous, setembre 21, 2017 - 09:14\n'Fes Barris' és un circuit d'arts al carrer que durant alguns caps de setmana d'octubre omplirà parts de l'espai públic dels barris de La Salut, Vallcarca i El Coll. L'activitat és un dels projectes que va sorgir arrel del procés participatiu Decidim Gràcia i ha comptat amb la implicació i participació de les entitats del barri.\nMúsica, teatre, dansa, arts creatives…La programació del projecte “Fes Barris” que es durà a terme durant alguns caps de setmana d’octubre als barris de La Salut, Vallcarca i el Coll, preveu diverses activitats per gaudir en viu de les arts al carrer. El projecte neix del procés participatiu Decidim Gràcia i ha comptat amb la implicació de les entitats del barri.\nL’objectiu del festival és enfortir i fer visibles les entitats dels barris i destacar la singularitat dels espais a través de l’art. Es tracta de potenciar el teixit socials, fomentant l’intercanvi, la col·laboració i el coneixements entre entitats i barris. Cadascun dels tres “Fes barris” oferirà activitats i espectacles per a totes les franges d’edat, i posarà l’accent a assegurar una programació per a públic infantil i adolescent.\nEl programa comença el 7 i 8 d’octubre al barri de La Salut i preveu activitats com concerts de música, dansa i circ a l’entrada del parc Güell, a l’av. Coll del Portell, a la Rambla de Mercedes, a la plaça Sanllehy, etc. El cap de setmana del 21 i 22 d’octubre les activitats es faran al barri de Vallcarca. Hi haurà teatre, tango, concerts musicals… a espais com l’avinguda Vallcarca, el parc de la Figuera, a l’aula ambiental del passeig Turull, etc. El cap de setmana del 28 i 29 d’octubre les activitats es duran a terme al barri del Coll, amb teatre, performances, murals, dansa urbana…La Font Rubia, la plaça Grau Miró, la finca Sansalvador i l’espai Pinyol seran alguns dels escenaris.\nAquí podeu consultar el tríptic amb totes les activitats programades.\nCartell Fes Barris Gràcia 2017\nTríptic Fes Barris Gràcia 2017


Autobiografia – CESC\nPresentació de l’edició del Bicentenari (2007)\nObrir el cor al relat de la vida d’una altra persona és sempre una experiència enriquidora, sovint apassionant. Els fets narrats i les diverses ressonàncies que aquests van trobar al cor d’aquesta persona es van transformant en missatges de vida per als qui acollim, amb gran respecte, el testimoni que ens regala.\nAntoni Maria Claret va escriure el relat de la seva pròpia vida perquè li ho va demanar algú que s’havia sentit profundament inspirat per ella i que desitjava ardentment que continués essent inspiració per a molta altra gent. Li va costar assumir aquesta petició i només es va decidir a fer-ho perquè, aleshores, qui li ho demanava, el P. Josep Xifré, era el superior de la Congregació de Missioners que ell mateix havia fundat. Antoni Maria Claret ens va deixar en la seva Autobiografia, un testimoni viu d’aquells fets i experiències que van marcar la seva vida i van orientar el seu incansable treball apostòlic.\nLa vida de Claret, com la de tot ésser humà, va tenir els seus moments de llum i d’ombra. La lectura de l’Autobiografia ens els anirà descobrint. És important fer-se “company de camí” per poder recollir tota la força del testimoni que ens hi ofereix.\nÉs de capital importància descobrir les línies de fons que van orientar la seva vida i que van apareixent, de maneres diverses, en les seves diferents etapes. La lectura de l’Autobiografia ens endinsarà en l’experiència espiritual d’un home que es va deixar qüestionar i guiar per la Paraula de Déu, que va sentir amb una intensitat molt forta la crida a dedicar la seva vida a l’anunci de l’Evangeli i que va saber implicar-hi molta gent en aquesta obra. L’Autobiografia ens permet ficar-nos a l’interior de la persona i veure com l’Esperit del Senyor la va guiant cap a nous horitzons de santedat i compromís apostòlic.\nL’Autobiografia de sant Antoni Maria Claret coneix diverses edicions en diferents llengües. Són nombroses les persones de països i cultures ben diverses que han pogut apropar-se a aquestes pàgines nascudes del cor d’algú que va viure apassionat per Crist i per anunciar l’Evangeli. L’edició en llengua espanyola ja s’havia exhaurit i continuaven arribant peticions que en reclamaven una nova edició. És un goig poder posar-la ara a les teves mans, estimat lector. El P. Jesús Bermejo, profund coneixedor de sant Antoni Maria Claret, i l’equip del Centre d’Espiritualitat Claretiana, que funciona a Vic (Espanya), han fet una revisió del text i de les notes, i han preparat alguns materials pedagògics que facilitaran una comprensió més profunda de les pàgines de l’Autobiografia. Espero que el contacte amb el testimoni de Claret colpeixi la teva vida i hi faci créixer l’amor per Jesús i el desig ardent de treballar pel Regne.\nPoso aquesta edició a les mans, i encara més, en el Cor de Maria, per qui sant Antoni Maria Claret es va sentir tan estimat i acompanyat en el seu creixement en la fe i en el seu compromís missioner.\nRoma, 2 abril 2007\nLlegiu el text complet de l’Autobiografia


Els mariners desafien a Iscomar i ocupen diversos bucs a València i Barcelona – CGTCatalunya\nInici > General > Notícies > Els mariners desafien a Iscomar i ocupen diversos bucs a València i Barcelona\nEls mariners desafien a Iscomar i ocupen diversos bucs a València i Barcelona\nPorten un mes i mig tancats en el Mercedes del Mar. És el buc amb el qual es guanyaven la vida navegant pel Mediterrani, però l'empresa propietària, Iscomar, va deixar de pagar-los els salaris. Una vegada amarrats en el port de València, el 27 de juliol passat van decidir no continuar treballant i van ocupar el buc en protesta per la seva situació. El buc l'opera Iscomar, encara que pertany a una de les moltes filials que té el grup Contenemar.\nEl Mercedes del Mar està ocupat pels seus mariners a València, igual que el Teresa del Mar i Julia del Mar, altres dos bucs del mateix grup, Contenemar, que també estan amarrats en un port –el de Barcelona– pel mateix motiu, l'impagament de salaris. De la flota de Iscomar, només els Isabel i Pilar del Mar segueixen operatius i els seus tripulants cobren els sous, segons va indicar Enric Tarrida, dirigent del sindicat CGT, que està duent el pes de les reivindicacions dels treballadors.\nEls 27 navegants del Mercedes del Mar esperaven que, amb l'ocupació del buc, Iscomar reaccionés i regularitzés la seva situació laboral. No obstant això, no es va produir tal reacció i continuen a bord del vaixell. Si l'abandonessin, s'entendria que marxen de l'empresa i no tindrien dret als beneficis d'una indemnització. "Això és el que espera Iscomar, que ens cansem i ens marxem per a no haver de pagar-nos ni les mensualitats degudes ni la indemnització per acomiadament", comentava des del vaixell i per via telefònica un dels seus oficials, Pedro Sánchez. "Continuem a bord 18 persones i ja ens deuen tres mesos de salaris. Els espanyols ho passem malament, però en pitjor situació estan els estrangers que treballen en el vaixell, ja que tenen a les seves famílies lluny i sense poder enviar-los un poc de diners perquè puguin continuar sobrevivint".\nLa vida a bord discorre amb total monotonia, però no descuren ni un instant les seves obligacions professionals. Realitzen tot el manteniment del buc, que està sempre preparat per a salpar. Compleixen amb els torns de guàrdia i amb les jornades laborals. "La seguretat a bord està garantida, es controlen els generadors i els motors perquè tot el sistema estigui a punt". En les hores de lliurança o descans, els tripulants veuen la televisió, llegeixen o estan en la coberta, segons explicava Pedro Sánchez. La generació d'energia elèctrica es realitza mitjançant els motors auxiliars, que funcionen permanentment i alimentats amb gasoli.\nRecentment, Iscomar va acceptar enviar-los una cuba amb 10.000 litres de combustible, imprescindibles per a mantenir els sistemes actius. A més, "l'empresa ens proveïx d'aliments i aigua, encara que arriba amb cert retard". Iscomar els ha dit "que el vaixell no és rendible, però això no li eximeix de les seves responsabilitats. Ara estem en un limb. No cobrem el sou ni la indemnització ni tampoc podem anar-nos a l'atur o buscar treball en altra empresa perquè perdríem tots els nostres drets", comentava l'oficial Sánchez.\nEl problema familiar és el més apressant. La majoria dels ocupants del buc té a les seves famílies molt lluny, com el cas de Pedro Sánchez, que és asturià. Hi ha tripulants que són llatinoamericans i que tenen a la seva dona i fills molt lluny, però depenen econòmicament dels enviaments de diners dels seus marits, així que ara estan passant per un mal moment. Sobretot està el cas d'una de les famílies, que necessita diners per a una operació i, tal com estan les coses, no hi ha possibilitat de rebre'l. Iscomar no s'ha posat en contacte amb ells per a saber com ho estan passant, "ni tampoc l'Autoritat Portuària de València ni el Ministeri".\nEls desencontres entre Iscomar i els seus treballadors són històrics. Durant molts anys, CCOO enviava mensualment un preavís de vaga per a poder cobrar els salaris. Fins i tot la vaga arribava a realitzar-se el dia indicat o qualsevol altre, l'assumpte era pressionar per a poder cobrar.\nMario Morales. Palma\nTraducció de l'article publicat al bloc de la CGT de València:


Què no es pot donar per a un aniversari?\nL'aniversari és una festa meravellosa, alegre i alegre. Quin bonic se celebra en el cercle de gent que t'estima: familiars, amics. Quan se't convida a un dia d'aniversari, generalment sorgeix la pregunta: "Què donar? "\nL'abundància de botigues de records no et farà indiferent. Centenars de regals, útils i poc útils: hotejchiki, totemchiki, chasiki tot tipus de formes, quadres, podstavochki, tasses, llums aromàtiques, en general, es pot enumerar indefinidament. Crec que molts poden presumir d'haver tingut aquests knickknacks a casa, a la plataforma. Val la pena donar un regal per un dia, sabent que el seu propietari tornarà a ser un altre col · lector de pols demà? Mira per tu mateix. Abans de fer-ho, feu la pregunta: "Vull rebre un regal? "\nSigui quina sigui per donar alguna cosa innecessària, molts trien l'opció més senzilla: donar diners. Un regal és per a un aficionat. Per descomptat, sense diners avui, enlloc. En si mateix, la celebració de l'aniversari ja vola al nen d'aniversari en un cèntim. Per tant, els diners, en comptes d'un regal, certament no seran superflus. No obstant això, imaginem que la situació financera de la persona de l'aniversari és més estable que la vostra. És poc probable que sigui apropiat treure l'últim cèntim d'un mateix i donar-lo a una persona per a qui els diners són un benefici secundari. En aquest cas, serà molt millor donar-li un record de queixes. Un petit record, presentat amb un sentit de l'humor, animarà no només el nen de l'aniversari, sinó tots els presents.\nSi es comuniqueu amb la persona de l'aniversari de manera molt propera, llavors amb facilitat, tria un regal per a ell. Després de tot, coneix els seus gustos, interessos, preferències, la situació a la casa. Vostè veu el que necessita. Però no sempre estem convidats a l'aniversari dels amics més propers. No sempre coneixem la persona de l'aniversari tan bé que ni tan sols hem de pensar en el seu regal. Després anem a trencar-nos sobre què donar-li pel seu aniversari. Aquí el principal és no comprar alguna cosa que no es pugui donar a una persona d'aniversari.\nHi ha una gran quantitat de supersticions sobre regals. Què no pots donar per als aniversaris? La llista, de fet, és enorme. Consisteix en coses bastant innòcues, que usem constantment en la vida quotidiana. Anem a analitzar el més comú d'ells.\nMai regalis un aniversari fins i tot de flors. Els eslaus fins i tot nombre de flors porten amb ells al cementiri. Encara que no tots els països s'adhereixen a tal superstició. Per exemple, al Caucas, s'acostuma a donar només un nombre parell de colors per garantir que una persona sempre tingués un parell. Al funeral, al contrari, donen un nombre estrany, de manera que un home amb parella no condueix.\nFlors grogues dotades poden atraure la separació, l'engany. No és estrany que cantin en la cançó: "Tulipans grocs són missatgers de separació".\nSegons la superstició que ens va venir des d'Occident, els objectes d'apunyalar i tallar provoquen baralles a la família, conflictes en el treball. Per tant, no pots donar ganivets, dagues, sabres, forquilles, tisores i navalles. Xina va portar a les nostres vides una superstició sobre el rellotge presentat. Segons els sons del llenguatge local, el rellotge implica una invitació a un funeral, un enterrament. A nosaltres, els rellotges (canell i paret), en forma de regal poden conduir a la separació, la reducció del temps de vida de la persona a la qual donen aquests rellotges.\nRecordeu que per a tots els regals "prohibits" podeu demanar un cèntim. A continuació, es considerarà que no els vau donar, però el va vendre al nen de l'aniversari. I ja no portaran aquesta càrrega negativa, que s'ha descrit anteriorment.\nNo hauries de donar a llum els mocadors. Porten traïció a la casa. Es permet als pobles eslaus lliurar-los als familiars del difunt. No es poden donar diversos productes d'higiene, com ara: xampú, sabó, bàlsam, pols, poden portar llàgrimes. No arrisqueu la salut i l'estat d'ànim de les persones properes. És millor saltar aquests regals per partit.\nQuè no es pot donar per a l'aniversari d'una dona? Si feu un regal a una dona i no feu res més que donar petits electrodomèstics, electrodomèstics de cuina, olles, paelles, millor discuteixi aquest regal amb ella per endavant. No totes les dones agradaran un regal a la cuina, i no a ella personalment. De vegades, aquests regals creixen en escàndols familiars.\nNo donis a la dona un mirall. Al mirall, la vida d'una persona es mostra al contrari. Aquest regal pot convertir-se en una bella vida al revés.\nTria amb cura el teu perfum favorit. Com diuen, no hi ha camarades per gust i color. Aigua de perfum o vàter, una dona hauria d'escollir ella mateixa. Podeu donar-los, només tenint plena confiança que obtingueu exactament el sabor correcte. També cal tenir cura amb l'elecció de roba i sabates per a una dona. A menys que, si decideix no presentar una sorpresa a la senyora, però li donarà l'oportunitat de provar el que trieu. Millor encara, confiï en el seu gust, deixa que ella triï. Aquesta opció és molt més fiable.\nHi ha algunes limitacions en l'elecció d'un regal per a un home. Clarament, no hauríeu de donar-li un altre parell de mitjons. Oblida't de vestits, sabatilles, roba interior. Permeteu que ell mateix escolliu coses personals. Un altre empat, és bo. Però el que sigui necessari per entrar en un bassal, estudiar el seu armari. Els vostres gustos poden divergir. Doni el que li agrada, no tu.\nNo doneu a l'home llaminadures innecessàries al cotxe. Deixeu que la màquina segueixi sent "el seu territori personal".\nMolts representants del sexe més fort no els agrada quan se'ls dóna flors, els consideren un regal exclusiu per a les dones. Aquí no hi ha cap opinió única. Pregunteu per endavant com tracta flors, potser els agrada alguns.\nIntenta no donar-li un subministrament de sabó a l'home: gels d'afaitar, després d'afaitar gels, escumes i locions. Està tan entretingut que gairebé no fa que un home sigui un bonic somriure.\nIntenta allunyar-se dels regals banals, incloeu la vostra imaginació. Un regal pot explicar molt sobre la persona que la dóna. Sobre els seus gustos, preferències, atenció al nen de l'aniversari. En general, no es veu un cavall de regal a la boca. El més important és que el vostre regal es faci del cor i l'ànima.\nElecció de pols per a rentadora\nUn bon consell per a les dones embarassades\nCom cuidar una cafetera\nCom descarregar ICQ al telèfon\nSis passos per a la riquesa: estalviant\nLa importància de les moles al cos i a la cara\nQuè tan bé fer un desig en l'Any Nou perquè es faci realitat\nPastís obert amb groselles\nCom decidir sobre un nen de 40 anys\nLa millor manera de dormir una dona embarassada\nChereda: propietats medicinals, receptes, descripció\nL'antiga Victoria Daineko es justificava per arrugues\nBerry d'or: Les millors receptes d'arç cerval feta a casa\nLa vida personal de la "gandula nocturna": Dima Bilan i els seus secrets familiars\nPropietats terapèutiques i màgiques de la rodocrosita\nAlgunes receptes delicioses amb pressa\nLa mare de Vera Brezhnev va aprovar l'elecció de la seva filla\nCom canviar un apartament perquè comenci a jugar amb altres colors?


El CV Encamp guanya el Prat i consolida el lideratge\nVictòria treballada dels de José García, que van cedir el tercer set\nEl CV Encamp va aconseguir una nova victòria i consolida el seu lideratge al grup B de la Primera Divisió Masculina. Els de José García es van desfer del Vikings Prat per 1 a 3 (15-25/19-25/25-19 i 19-25) i van poder culminar un triomf molt treballat en una pista tradicionalment aspra per als encampadans.\n“No va ser una victòria fàcil. Al Prat, a la pista del Vikings, sempre ens costa molt”, va explicar el capità de l’equip Xavi Borrego. L’equip andorrà es va anotar els dos primers sets i van cedir al tercer i, per tant, els pratencs van forçar la


Òmnium atorga el 43è Premi D'Honor de les Lletres Catalanes a L'historiador i escriptor Albert Manent - SIESTV\n28 març 2011 Òmnium atorga el 43è Premi D’Honor de les Lletres Catalanes a L’historiador i escriptor Albert Manent\nEl guardonat ha treballat en la recuperació del patrimoni cultural\nEl Jurat ha decidit atorgar el Premi D’Honor de les Lletres Catalanes D’enguany a Albert Manent i Segimon, ?la trajectòria del qual és un clar exemple de maduresa literària i historiogràfica i de compromís i activisme cultural amb Catalunya?. Si els lemes D’aquesta institució, Òmnium Cultural, són ?Llengua, cultura, país’, ?L’obra del guardonat reuneix en tota la seva extensió aquests postulats que en la tasca intel·lectual D’Albert Manent són impossibles de deslligar.?\nS?ha destacat molt especialment, la seva obra com a historiador ja que ?des del compromís, ha treballat amb gran esforç en la recuperació del patrimoni cultural a través de la memòria oral i escrita, a través de la recerca de documents dispersos que han passat a engrossir de manera decisiva els fons bibliogràfics i documentals de L’Arxiu Nacional de Catalunya i de gran nombre D’arxius comarcals.?\nAquest reconeixement a la trajectòria, s’atorga enguany en el marc del 50 aniversari D’Òmnium Cultural, una entitat al qual el guardonat també ha estat estretament vinculat, com a soci des dels del 1968 i impulsor D’iniciatives culturals des de L’entitat i a L’entorn D’aquesta. Muriel Casals, ha volgut destacar L’activisme cultural i intel·lectual D’Albert Manent qui ha contribuït en majúscules a L’enfortiment de la cultura catalana. Ha destacat també que per primera vegada, aquest premi recau sobre el fill D’un antic guardonat D’Honor, el poeta Marià Manent, qui rebé el premi L’any 1985.


PodoDent Estetic, Granollers - Odontología Servicios · PodoDent Estetic, Granollers\nEl servei d'Odontologia de Pododent Estetic els ofereix un càrrec exclusiu de la seva salut bucal, aconseguint sempre la millor dels seus somriures amb unes dents cures i sans.\nEls ofereix els últims tractaments dins del camp de l'odontologia i la més nova tecnologia com el blanquejament dental amb llum freda, l'ortodòncia infantil i estètica invisible, i les últimes tècniques en implantologia comptant amb grans professionals de llarga experiència assistencial i acadèmica.\nPart de l'odontologia que s'encarrega de la promoció de la salut bucodental per evitar problemes com la càries o la malaltia periodontal prevenint complicacions o intervencions més invasives sobre el pacient. D'aquesta manera l'odontòleg pot aconsellar la utilització de fluor, realitzar segellats de fissures per prevenir la càries, ensenyar tècniques de raspallat, etc. En la seva clínica dental Pododent l'odontologia preventiva és una de les especialitats més importants.\nPart de l'odontologia que s'ocupa del tractament de les patologies orals i la seva rehabilitació. S'inclouen dins d'aquest grup: reconstruccions, endodòncies, confecció de pròtesis removibles o fixes, etc. En la clínica dental Pododent se li ofereix al pacient totes les especialitats de l'odontologia amb la màxima perfecció.\nOrtodòncia infantil o estètica\nOrtodoncia infantil o estética\nÉs l'especialitat de l'odontologia que s'encarrega de la correcció de les mal oclusions dentals i / o esquelètiques. És a dir, l'especialitat que corregeix els ossos i les dents que estan mal col · locades o situades, fent que les dents es quedin més alineades i boniques, millorant la funció i l'estètica. A Pododent Estetic dental oferim als pacients els últims avenços en les tècniques d'ortodòncia. A la pàgina web del nostre Ortodoncista el Dr Osvaldo Sallei, poden ampliar informació www.ortodonciaintegral.com.\nÉs l'especialitat de l'odontologia que s'encarrega de la cura i manteniment de la salut de les genives i del lligament periodontal, que uneix la dent amb l'os. Per mantenir una boca sana és vital que les genives es mantinguin adequadament, ja que si no és així poden aparèixer mobilitats a les dents, i amb el temps es poden perdre per aquesta causa. L'origen d'aquest problema és principalment la placa bacteriana, de manera que un correcte raspallat, a part d'un seguiment per part del dentista són vitals per al tractament d'aquesta malaltia i per poder mantenir unes dents sanes durant molts anys. Pododent Estetic és la clínica dental que cuidarà la seva salut dental.\nÉs un tractament estètic que aconsegueix reduir diversos tons de color, deixant les dents més blanques i brillants i es pot realitzar a la clínica dental o a casa. El blanquejament de les dents permet eliminar taques produïdes per medicaments o bé per causes externes como el te, cafè, tabac, vi negre, entre altres substàncies i aliments. A Pododent Estetic li oferim l'última tècnica en blanquejament dental Granollers.\nCom el seu nom indica, cobreix tot allò que tingui a veure amb la bellesa, l'estètica, o l'embelliment de les dents, en totes les formes i possibilitats. Es troben dins d'aquest grup el blanquejament dental, les rehabilitacions orals completes, la implantologia i algunes tècniques d'odontologia general. La seva estètica dental s'aconseguirà a través dels últims tractaments i tècniques en odontologia.\nÉs el substitut artificial de l'arrel d'una dent perduda. Habitualment té forma roscada i està fabricat amb materials biocompatibles que no produeixen reacció de rebuig i permeten la seva unió a l'os. La superfície de l'implant pot presentar diferents textures i recobriments, utilitzades habitualment per augmentar la seva adhesió a l'os (osteointegració si és de titani i biointegració si es tracta d'un material ceràmic). Amb la seva col · locació, a causa que els alvèols contenen un element que simula l'arrel de la dent, es conserva major quantitat d'os alveolar, i per tant es manté en cert grau la dimensió vertical de la boca. Els seus implants s'efectuaran en aquesta clínica dental amb la màxima fiabilitat a càrrec d'experts implantòlegs de reconegut nom acadèmic.


Three-Bedroom Holiday home in Vevang Vevang Noruega - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nVeure tots els 9 allotjaments a Vevang.\nThree-Bedroom Holiday home in VevangVevang, Vevang, Noruega - Veure al mapaThree-Bedroom Holiday home in VevangVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 29 fotosVeure al mapaParticularitats que li encantaranWi-Fi gratuït en totes les habitacionsaparcament de cotxes\nSobre l'allotjamentDescripcióAl visitar Vevang, vosté es sentirà com a casa a Three-Bedroom Holiday home in Vevang, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Three-Bedroom Holiday home in Vevang, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, s'admeten animals de companyia. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Three-Bedroom Holiday home in Vevang és una elecció inteligents per a viatgers a Vevang, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacionsZones públiques amb Wi-Fi Desplaçamentaparcament de cotxes Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaparell de televisióplat de dutxareproductor de DVD/CDempolles d'aigua de cortesiarentadoraTV satèl•lit/cableneverarenta vaixelles Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantPlease note that Final Cleaning is not included in the room rate. Guest can provide by themselves or have it for an extra charge of NOK 500 per stay\nAllotjaments a Vevang


Les darreres hores de MÉS com a coalició: l'assemblea ecosobiranista aprovarà divendres constituir-se en partit polític\nLa formació triarà els candidats al Parlament i als consells l'octubre que ve\nEl coordinador de MÉS per Mallorca, Antoni Noguera, durant la roda de premsa d'aquest dimecres. MÉS\nPalmaMÉS per Mallorca viu les seves darreres hores com a coalició formada pel PSM, IniciativaVerds i ERC. L'assemblea general de la formació ecosobiranista aprovarà divendres que MÉS es constitueixi a partir d'ara com a partit polític, tal com ha explicat aquest dimecres el coordinador ecosobiranista, Antoni Noguera, qui ha destacat el caràcter simbòlic "molt evident" d'aquest canvi, més enllà del vessant purament jurídic. "Era important que MÉS es formàs com a partit polític i transcendís el fet de ser una coalició", ha comentat Noguera davant dels mitjans de comunicació. Segons el coordinador, aquest canvi "confirma que MÉS és actor polític de present i de futur".\n"Les bases del nou partit seran molt clares i reflectiran el que som: un partit democràtic amb caràcter assembleari", ha continuat Noguera, a més de destacar "el pluralisme polític" de la formació ecosobiranista. "Som l'única formació política de l'Estat que pot aglutinar un espai polític tan ampli, que va des del sobiranisme d'esquerres fins a l'esquerra ecologista", ha subratllat. El coordinador també ha remarcat que, a més dels acords presents amb partits municipalistes com els Independents d'Artà, un dels objectius del nou partit serà "créixer i incorporar figures de partits associats".\nQue MÉS fos un partit va ser un dels tres objectius que es va marcar Noguera en arribar a la coordinació fa un any i mig. Un altre va ser "aprofundir ideològicamernt el partit". "No podia ser que el projecte estigués vinculat a les eleccions. Havíem de transcendir ideològicament i dibuixar el país dels propers 15 anys". La síntesi d'aquesta tasca es presentarà el 18 de juny a Palma. "Hem establert el full de ruta a curt, mitjan i llarg termini: defensam el sobiranisme d'esquerres, a més de ser un partit ecologista i feminista", ha comentat.\nEn tercer lloc, el coordinador ecosobiranista ha recordat que el ja partit triarà els candidats al Parlament i als consells insulars el proper octubre, i que la direcció de la formació es renovarà al novembre. A partir d'aquí, "l'objectiu serà preparar les eleccions de 2023 i millorar els resultats de 2019", ha dit. "Hi ha hagut un full de ruta clar que hem treballat internament perquè sigui possible", ha continuat. Noguera ha considerat que "MÉS ha de ser la casa comuna de l'esquerra progressista, l'esquerra útil de Mallorca". Per això, la formació està oberta a "l'adhesió d'altres partits que acceptin els estatuts i objectius". El coordinador ha posat com a exemples els ajuntaments de Búger i Campanet, on "el PSOE no ha estat l'esquerra útil i ha preferit pactar amb la dreta". "MÉS és i serà un referent. Quan la gent voti MÉS, estarà segura que vota esquerra, ecologisme i sobiranisme", ha remarcat Noguera, a més d'assegurar que no es presentarà com a candidat. "Ho he dit moltes vegades. Si el partit decideix que continuï el meu compromís com a coordinador, estaré a disposició del candidat o candidata", ha indicat.\nQuant a la crisi que hi va haver a MÉS al començament de la legislatura –els llavors coordinadors, Bel Busquets i Guillem Balboa, varen posar sobre la taula la proposta que Vicenç Vidal, Fina Santiago i Miquel Ensenyat no fossin consellers ni senador autonòmic–, Noguera ha manifestat que calia "superar les divisions" i que el camí a seguir és "prendre les decisions amb grans consensos". "S'han de deixar enrere decisions que qüestions internes varen tapar el rèdit polític de la legislatura passada, com la llei de fosses o l'ampliació de Cabrera", ha assenyalat. Segons el coordinador, la militància de MÉS "demanava una passa per superar algunes qüestions" i constituir la formació "com a partit, fer una casa comuna i superar les sigles de partit". "Cal ser nítid amb el nostre ideari, no renunciar als nostres principis, no cometre errades estratègiques i començar a treballar perquè els resultats de 2023 siguin millors que els de 2019", ha comentat.\nPel que fa a la dissolució del PSM, Iniciativa i ERC dins MÉS per Mallorca, Noguera ha defensat que MÉS és "una realitat que els transcendeix" i que "recull la seva herència". "Aquesta decisió ha estat "una iniciativa de consens dels tres partits" que formen part de la fins ara coalició. "Això no té marxa enrere", ha remarcat. D'altra banda, els ecosobiranistes també treballen en una marca estable amb Més per Menorca i Ara Eivissa per arribar a Madrid. "Estam en converses. Quan s'hagi de comunicar l'acord, que esper que sigui prest, ho comunicarem", ha dit Noguera. Quant al possible candidat al Congrés, Noguera s'ha limitat a apuntar que "a ningú se li escapa la bona feina de Vicenç Vidal al Senat".


Imatge del cometa C/2020 F3 (Neowise), que va poder contemplar-se des de la Terra al juliol de 2020. / Foto: Joan Manel Bullón\nEnric Marco i Soler. Angoixa, estrès, por d’infringir les normes canviants que tracten d’aturar l’expansió del virus. Romandre a casa mentre les estacions de l’any van passant sense poder-ne gaudir plenament. La pandèmia ha canviat la nostra manera de viure. Ja no són recomanables les multituds, ni les reunions i hem d’evitar les eixides lluny de casa. Les activitats que solíem fer han quedat suprimides.\nDe casa estant, el cel nocturn i els fenòmens celestes no tenen qui els mire. Els llums del carrer no ens deixen veure les seues meravelles ni és possible treure el telescopi per buscar aquella nebulosa tan peculiar.\nEn el confinament més estricte de principis d’abril de l’any passat, la deessa Venus tingué la pensada de passar entre el cúmul de les set belles germanes Plèiades per tal de protegir-les de l’assetjador Orió. Un fenomen infreqüent que ben bé mereixia que tractàrem d’obtenir una bella imatge. Ai las! En temps de confinament, calia afegir-hi: si tenim una finestra que mire cap a l’oest. I, només durant uns minuts, la de la cuina ens permetia la imatge desitjada. La càmera, estable sobre un trípode improvisat, va poder captar el planeta sobre el cúmul quan ja s’acostava a la barana del terrat. Un petit èxit en un mes de misèria.\n«De casa estant, el cel nocturn i els fenòmens celestes no tenen qui els mire»\nSort que l’estiu, ja en desconfinament, va ser més benigne. Les eixides per admirar el cel nocturn tornaren a florir; les observacions populars –amb precaucions, això sí– reviscolaren. Va ser quan l’univers ens regalà la visita del cometa C/2020 F3 (Neowise) i ens meravellàrem amb la seua visió abans de l’eixida del Sol. Una relíquia dels temps antics del sistema solar. Sense restriccions de moviment poguérem veure’l des de llocs foscos, i tothom qui ho desitjà admirà les dues cues, una de pols groguenca densa i corbada i l’altra blavosa, etèria i recta. Un cometa grandiós, com feia anys que no se’n veia cap.\nLes nits passades a la Tinença de Benifassà ens mostraren la Via Làctia sobre un cel ben negre. Els poblets brillaven poc i, unes passes lluny de les cases, l’univers se’ns presentà, tan bell com és, immens, marejador fins i tot. La Lluna en quart creixent, els planetes Júpiter i Saturn, la nebulosa de l’anell en Lira, el cúmul globular M13 en Hèrcules, foren devorats àvidament pels ulls d’un públic entusiasta, adientment separat al voltant del telescopi.\nPerò a la tardor la segona onada de la pandèmia trasbalsà novament la societat i tot d’activitats culturals quedaren suprimides. La divulgació de l’astronomia, habitualment en hores nocturnes, també s’hagué de confinar. Res de xarrades a peu de telescopi; oblidem-nos de passar la nit al ras per admirar les constel·lacions hivernals, mentre la pluja d’estels dels Leònids ens decora el cel matinal.\nLlig ací els altres articles d’Astronomia de trinxera.\nEnric Marco i Soler és membre del departament d’Astronomia i Astrofísica de la Universitat de València.


Reinventar el municipalisme - Indymedia Barcelona\nper hjhjllo\t 31 des 2005\nArticle d'opinió de Jordi Navarro, membre de la CUP de Girona, publicat el 30 de desembre de 2005 al diari El Punt. Navarro afirma que "És imprescindible cercar noves fórmules allunyades de la tutela institucional, fórmules obertes i imaginatives que estimulin la ciutadania a apropar-se als ajuntaments, a engegar iniciatives i propostes per convertir els ajuntaments en autèntiques peces d'una democràcia de qualitat".\nJordi Navarro (CUP Girona)\nUna de les formes de poder més proper i popular són els ajuntaments. S'hi dóna una proximitat entre ciutadà i govern municipal que pot generar un nivell de compromís permanent. L'àmbit territorial on aquesta realitat és més constatable és als petits municipis, on les relacions humanes i la política es confonen.\nA les ciutats l'esquema es distorsiona. Molts més habitants i la maquinària burocràtica dels ajuntaments converteixen aquesta relació en un flux més complex. Sovint veiem que administrats i administració viuen d'esquena: sense parar-se cap tipus d'atenció mútua.\nHi ha experiències properes que ens demostren que malgrat la suposada proximitat de l'administració municipal, la distància i indiferència de la majoria social envers els afers de la ciutat es manté i s'engrandeix. Aquesta tendència, al nostre entendre, també la podem atribuir als grans partits, que en molts casos han esdevingut corporacions opaques amb fins més aviat tèrbols: electoralisme crònic, perpetuació en el poder, corrupció...\nEn efecte, avui en dia els grans partits polítics amb poder disposen d'enormes recursos econòmics que no serveixen per a una altra cosa que per dissenyar campanyes de màrqueting polític. Ara ja sembla que la base de la democràcia representativa -el contacte entre ciutadà i polític professional per incidir en la gestió pública- formi part d'allò prescindible. La majoria de càrrecs electes d'ajuntaments no surten al carrer a debatre, a discutir, o a intercanviar impressions. Només escolten i mediatitzen les queixes veïnals sota conjuntures molt determinades, quan es pot erosionar el partit contrari.\nA la CUP pensem en altres termes. Creiem en un sistema de decisió i gestió pública que engresqui els ciutadans. Que es torni a fer municipalisme a peu de carrer. Que els polítics recuperin la seva obligació principal, la de canalitzar les demandes. No ens podem permetre que els polítics i els ciutadans visquin d'esquena, perquè ens hi juguem l'elitització definitiva de la política. Per canviar les nostres viles i les nostres ciutats hem de procurar que els ciutadans exigeixin el mínim als representants: ser escoltats.\nSi bé és cert, en realitat nosaltres pensem que les formes de decisió comunitària més responsables són aplicar les receptes de la democràcia participativa i allunyar-nos dels models actuals. La participació ha de ser una peça clau en l'activitat municipalista.\nÉs imprescindible redefinir la participació ciutadana i cercar noves fórmules allunyades de la tutela institucional, fórmules obertes i imaginatives que estimulin la ciutadania a apropar-se als ajuntaments, a engegar iniciatives i propostes per convertir els ajuntaments en autèntiques peces d'una democràcia de qualitat. Una democràcia que vagi més enllà de la papereta quadriennal i de la mera representació institucional. Una democràcia construïda des de baix i en què absolutament tothom és imprescindible i coresponsable.\nRe: Reinventar el municipalisme\nper S.A.R.\t 01 gen 2006\nestic totalment d'acord, però m'agradaria k em poguessiu respondre alguna pregunta k sem passa pel cap (i sense aire de picaresca)\n-kina seria la formula per dessidir les coses (assamblearies, eleccions sovintejades...)?\n-i si akest model es podria extendre a nivell de ciutat o només a pobles petits.\nper ...\t 02 gen 2006\nuns enllaços (en espanyol) sobre el tema (hi ha alguns numeros antics de Polèmica -el 68 veig)\n" Municipalismo: una alternativa libertaria"\nun llibre de Virus\nveig que en catala hi ha alguna cosa, de El Forn de Girona tambe pero l'enllaç no funciona\nun article interessant de\n"es polítiques de l'ecologia social de Murray Bookchin (I)\n"La transformació de la societat capitalista en una altra més humana, solidària i participativa, amb una economia més dirigida a resoldre les necessitats reals dels pobles que per un desmesurat consum i d'acumulació de riqueses, i amb una organització de l'espai i de la producció més respectuosa amb l'entorn natural, segueix essent una fita que moltes persones creuen desitjable i necessària. Els pobles i les ciutats -els municipis-son un espai idoni des d'on es pot i s'ha de començar aquesta transformació" -Murray Bookchin-.\nCrec que ara és un bon moment, com sempre, per debatre i tenir coneixements d'uns estudis elaborats a partir d'unes necessitats reclamades des de fa molt de temps, i que per la raó que sigui són poc difosos. Per estalviar-me feina traslladaré una descripció que fa molt bé la periodista i escriptora nord-americana Janet Biehl, sobre el treball desenvolupat per Bookchin.\n"El municipalisme llibertari, dimensió política d'un mosaic d'idees ampli, conegut com a ecologia social, ha sigut desenvolupat al llarg de diverses dècades pel teòric social llibertari nord-americà Murray Bookchin. És la culminació d'una vida de reflexions sobre la millor manera com es podria transformar radicalment la societat seguint un camí humà i racional.\nBookchin, que va formar part de la Internacional Comunista i que la va abandonar de jove, ha dedicat la seva vida a cercar formes de substituir la societat capitalista actual, que empobreix la major part de la humanitat i emmetzina el medi ambient, per una alternativa més intel·ligent i racional. Minuciós investigador de la tradició revolucionària europea, Bookchin és molt més conegut per introduir la idea de l'ecologia en el pensament d'esquerres i per ser el primer en proposar com a principi (el 1962) que una societat alliberadora ha de ser també una societat ecològica.\nDurant la major part del segle passat l'existència de la Unió Soviètica va crear seriosos problemes a les esquerres, especialment des que va semblar tenir relació un segle d'aspiracions revolucionàries per una societat millor amb un sistema bàrbar de totalitarisme, gulags i execucions.\nÉs crític amb el marxisme vulgar per ser autoritari, instrumentista i per mancança d'ètica. Però el seu distanciament personal del moviment comunista no va ser un abandó del projecte revolucionari; al contrari, va procedir a refondre'l en termes llibertaris, aprofitant el millor de les tradicions anarquista i marxista per crear una síntesi única que va anomenar ecologia social. La societat que preveu no solament eliminaria el capitalisme, sinó també l'Estat-nació; no solament les classes, sinó també les jerarquies; no solament l'explotació, sinó també la dominació; i constitueix una alternativa racional i ecològica.\nBookchin ha fet servir les fonts del marxisme per criticar el capitalisme, però també va recórrer a les idees del comunalisme, antiestatisme i el confederalisme procedents de la tradició anarquista. Tanmateix, l'anarquisme tampoc ha sigut immune a la seva crítica. En contrast amb molts anarquistes d'inclinació individualista, Bookchin no és un enemic de les institucions com a tals. Una societat que mantingui la llibertat individual i la llibertat social, creu Bookchin, ha d'estar sota institucions que siguin per elles mateixes alliberadores. Ha de proporcionar els mitjans estructurals a través dels quals els ciutadans puguin dirigir col·lectivament els seus propis assumptes. La qüestió aleshores no és si una societat lliure tindria institucions, sinó de quin tipus.\nUna part fonamental del projecte de Bookchin ha sigut identificar les "formes de llibertat" revolucionàries que reuneixen l'essència organitzativa a la idea de llibertat. Després de dècades d'investigació històrica i compromís polític, va començar a escriure sobre municipalisme llibertari el 1972.


Hisenda avança la vespra del 9 d'Octubre que podrà pagar 31.725 factures amb el FLA extraordinari - Diari La Veu\nEscriba el número 909876\n8 octubre 2019 20:01h\nLa ministra ha complit el compromís que tenia amb el president de la Generalitat que el FLA arribaria abans del 9 d'Octubre", s'ha permés assenyalar amb satisfacció el conseller Vicent Soler. / EFE\nVALÈNCIA. El FLA extraordinari ha arribat en el moment més oportú per al Consell; la vespra del 9 d'Octubre. La Conselleria d'Hisenda ha comunicat a última hora d'aquest dimarts que la injecció de 428 milions d'euros permetrà a la Generalitat pagar 31.725 factures.\nEn realitat, la comissió delegada del Ministeri d'Hisenda va aprovar el lliurament de l'extra FLA el passat dia 3, però és a partir d'aquest dimarts que la Generalitat pot començar a liquidar les factures que tenia pendents. Així ho ha comunicat la Conselleria poques hores abans que el president Puig pronuncie el seu discurs anual per al dia del País Valencià.\n"La ministra ha complit el compromís que tenia amb el president de la Generalitat que el FLA arribaria abans del 9 d'Octubre", s'ha permés assenyalar amb satisfacció el conseller Vicent Soler. "Esperem tindre conformat un govern central al més prompte possible perquè puga elaborar uns PGE i duga a terme definitivament una reforma del model de finançament que no ens obligue a dependre del FLA", ha afegit.\nSanitat, principal receptora\nDe la quantitat lliurada, 365 milions corresponen al FLA extraordinari que ha sigut alliberat pel govern espanyol; 28,9 milions deriven del pagament del FLA del trimestre; 22,8 milions corresponen a la devolució de les liquidacions negatives, i 10,8 milions suposen una resta del FLA de juliol que encara estava pendent.\nDe les factures que s'abonaran, quasi el 85% corresponen a despeses efectuades per la Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública i derivats de les concessions hospitalàries. Així, suposen més del 70% dels pagaments, segons ha indicat Soler. En Sanitat també s'inclou el pagament de la factura de setembre de les farmàcies.\nAtesa la distribució de la resta de pagaments, Soler també ha destacat que els concerts educatius de Primària i Secundària suposen el pagament de 13,3 milions d'euros, 1.680 factures, i els concerts en matèria de serveis socials suposen 16,5 milions, 381 factures. També s'inclouen pagaments a advocats i procuradors, així com a Tragsa i Tragsatec.\nLes factures podran carregar-se fins al dia 15 i els pagaments es produiran el penúltim dia hàbil del mes.\nEscriba el número 541320


Un món de serveis - Kouten\nDonem respostes personalitzades a tot Catalunya en telecomunicacions i seguretat. Sigui quina sigui la teva necessitat, Kouten té la solució que necessites.\nEl servei d’auditoria i consultoria ens permet dissenyar i implementar la solució més apropiada en infraestructures de seguretat.\nAmb la instal·lació i gestió de firewalls privats, vetllem per la continuïtat del teu negoci i la seguretat de les dades i connexions.\nHosting compartit i servidors dedicats\nLes necessitats d’allotjament evolucionen ràpidament. A Kouten oferim un servei adaptable i escalable, allotjament compartit per negocis amb necessitats moderades, i servidors dedicats per empreses que fan un ús més intensiu d’Internet.\nAdaptació a la LOPD-GDD\nNo és estrany que els nostres clients ens consultin com adaptar-se a la Llei de protecció de dades LOPD-GDD (especialment per les modificacions de 2018), o per la Llei de la societat de la Informació.\nPer evitar la pèrdua d’informació sensible per l’empresa, l’emmagatzematge de les dades i còpies de seguretat és possible en una de les nostres centrals de dades o bé on preferiu: oficines centrals, domicili i d’altres de forma segura i amb còpies recurrents.\nVirtualització d’entorns de treball\nLa dinàmica actual dels entorns de treball, porta les empreses a aprofitar els avantatges d’eficiència i estalvi que s’aconsegueixen en treballar al núvol.\nRepetidors wifi i Hotspots\nAccés controlat d’amplades de banda per registre d’usuaris a llocs públics com hotels, càmpings, esdeveniments, etc. Servei fix o temporal pel teu esdeveniment.\nCreem una xarxa privada entre localitzacions, amb tota la infraestructura necessària, per connectar dos punts sense passar per internet.\nEns ocupem de tot el servei de cablejat estructural pel teu local o nau i, sobretot, et certifiquem i verifiquem que la instal·lació és correcta i dóna servei seguint les regulacions més actuals. Per la teva tranquil·litat, i la continuïtat del teu negoci.\nUn complet pack de càmeres, amb connexió a xarxa i una app pròpia per controlar el sistema et permetràn gaudir de la tranquilitat d’estar sempre protegit també a les instal·lacions físiques de la teva llar o empresa.\nPosem a la teva disposició la possibilitat de gaudir d’una infraestructura de fibra fosca per al teu negoci. Ideal per a empreses amb gran demanda d’amplada de banda o necessitats específiques de seguretat.\nDisposem de serveis ethernet Punt a Punt, Punt a Multipunt, de Doble punt d’interconnexió i escalables, serveis de Transport Transparent 10Gb amb protecció a l’Anella Òptica, coubicació (serveis de racks de comunicació) i molt més. Consulta’ns sobre tot el nostre catàleg de serveis.\nT’oferim altres serveis que poden ser del teu interès. Vols saber més sobre Cloud, Hosting i Backup?\nKouten ens ha permès millorar molt les nostres comunicacions donat que per la nostra ubicació aquest tema era molt complicat. Ells han sabut aplicar diferents solucions que a dia d’avui ens permeten tenir un bon ample de banda i veu via IP. A banda confirmem que donen un bon servei en el manteniment informàtic en general.\nResponsable IT, Roqueta Origen


Salmó amb salsa de cítrics en llit de patata - El racó de la rosa.Herbodietètica\nHome Les receptes d’El racó Plats forts Salmó amb salsa de cítrics en llit de patata\nUs presentem un dels plats que el restaurant Maragata ofereix en els seu menú diari. Avui han tingut la gentilesa de compartir-lo amb nosaltres\n1 aranja (o un altre cítric)\nPer fer el llit de patates que ens servirà de base bullim les patates tallades a rodanxes uns 4 minuts. Tot seguit les estenem en una safata del forn engreixada amb oli perquè no s’enganxin i les acabem de coure uns 10 minuts a 200 graus fins que quedin daurades. Les reservem\nPreparem l’emulsió de cítrics amb la pell ratllada de l’aranja, el seu suc, 4 cullarades d’oli d’oli d’oliva, sal i pebre.\nSobre paper del forn preparem un llit de patates. Pintem el llom de salmó amb l’emulsió de cítrics per les dues bandes i el posem sobre el llit de patates. 10 miniuts al forn a 180 graus i ja estarà a punt per emplatar.\nAmb una espàtula passem les patates amb el salmó al damunt a un plat. En el darrer moment fem una darrer pinzellada de l’emulsió i a gaudir-ne\nAlgún senzill truc / consell\nTambé podem preparar-lo en cassoletes individuals, sense el paper, i que ens poden servir per la presentació a taula.