23 d'abril: lectures 'blaves' per Sant Jordi que no rebran els reis\nEl CDR que trenca tòpics: "Mis padres son fascistas, hablan mal de Catalunya" Marc Villanueva\nVictoria Federica, despietada: publiquen que deixa el nòvio i el porc la mateixa setmana David Gorman\nEn plena campanya electoral, les diferents formacions polítiques van agafant posicions de cara a la cita del 28 d'abril. Segur que tothom s'ha llegit els programes electorals de tots els partits. Segur. Abans, però, de la cita a les urnes, els catalans en tenen una altra marcada en vermell. 23 d'abril, Sant Jordi.\nPer si la lectura dels fulls de ruta dels partits ha estat feixuga, En Blau proposa algunes alternatives imperdibles que tenen com a protagonistes alguns comunicadors, alguna celebrity o algú que explica secrets d'alcova de la monarquia. El 23 d'abril és dia de llibres, i els catalans trobaran als diferents estands alguna proposta ben blava... Com la sang dels monarques. Tot i que potser a Letícia i Felip, amants de la lectura, no els fan especial gràcia segons quines propostes. El llibre més esperat, per controvertit, possiblement sigui El monarca de la Bisbal (Ediciones B). Un llibre que sacsejarà els fonaments de Zarzuela escrit per algú que diu ser fill del rei emèrit Joan Carles.\nÉs l'autobiografia d'Albert Solà, cambrer de La Bisbal de l'Empordà de 62 anys que manté que és el primogènit de Joan Carles, i per tant l'hereu a la Corona. Qui sap si tindrem aviat un Albert I d'Espanya. Caldrà esperar que s'accepti la demanada de paternitat d'un home que escriu coses com que rebia regals inesperats quan era jove: "Estaba claro que alguien de mi família biológica (paterna o materna) quería que llevara una vida más desahogada de la que me correspondía por mi edad y estatus". També amenaces. Per saber quines, aquest relat en primera persona d'algú que té evidents semblances, com a mínim, físiques, amb el monarca. Intrigues a cabassos, en aquest cas periodístiques, és el que s'hi troba a El Director: Secretos e intrigas de la prensa narrados por el exdirector de El Mundo (Libros del KO).\nDavid Jiménez ha esvalotat el galliner mediàtic en assegurar que "Moncloa forzaba el despido de periodistas incómodos", on desgrana els jocs de favors, prestacions i contraprestacions entre els mitjans, els polítics i les grans empreses i on parla de les seves converses amb el rei Felip VI, que segons ell, li hauria confessat personalment que "Esto es una democracia y, si algún día una mayoría no me quiere, no tendré problema ninguno en marcharme y dedicarme a otra cosa".\nEl que passa a Zarzuela dona molt de sí. I si no, que li preguntin a l'exmarit de la reina. David Rocasolano i el seu Adiós, princesa (Editorial Foca), un manual de tot allò que Letícia no vol que se sàpiga d'ella: cínica, paranoica, desconfiada, inculta i venuda als fastos de la monarquia.\nNomés un botó com a mostra. Funeral per la germana de Letícia. El seu cunyat, i marit de la víctima, escridassa Joan Carles ("¡Tú tienes la culpa hijo de puta! ¡Vosotros la habéis matado!"), i a la sortida, Letícia s'agenolla davant l'emèrit. I Rocasolano escriu: "Fue un gesto claro que demostraba a quién pertenecía ya mi prima. No se arrrodilló ante sus padres sino ante S.M. el Rey de España. Sentí asco".\nAlgú que sap molt de monarquia és, sens dubte, Pilar Eyre. La periodista és una eminència en qualsevol cosa que tingui a veure amb la sang blava que corre per les venes dels Borbons. Dels d'ara i dels del segle passat. Perquè l'escriptora catalana és l'autora de Carmen, la rebelde (editorial Planeta), un llibre apassionant sobre la relació sentimental que van tenir el besavi de Felip VI, Alfonso XIII, amb l'actriu Carmen Ruiz Moragas, una dona única, lliure i valenta.\nD'una artista de principis de segle passat a l'artista del moment amb majúscules. La reina del flamenco-trap. Elogiada a tot el món, seguida per estrelles de fama mundial com Madonna, la catalana Rosalía ha fet miques qualsevol previsió. Ningú podia preveure que tot i el seu enorme talent, fos la cantant de la que es parla arreu.\nEl seu "Malamente, tra, tra" és ja tot un himne. I el seu disc El mal querer, un must obligat. Lloat per crítica i públic, aquest enorme treball discogràfic està basat en un llibre que s'ha esgotat i que costa de trobar: una obra anònima escrita originalment en occità del segle XIII, ‘El román de Flamenca’. Explica la història d'una dona anomenada Flamenca que aconsegueix el que es proposa gràcies a la seva bellesa.\nRosalia beu de moltes fonts diferents, emprant el mestissatge i la fusió de gèneres en la seva proposta musical. Ella va tenir clar de ben petita que es volia dedicar a la música. En canvi, Òscar Dalmau, que ara és un referent absolut de l'humor a Catalunya, amb el que possiblement sigui el programa de ràdio més hilarant de les ones, La Competència, el que volia ser, des de sempre, era arquitecte. Però va tirar cap al camí de la comunicació, tant a RAC1 com a TV3, al costat del seu inseparable Òscar Andreu.\nAra presenta, en solitari, nou llibre. I allà s'hi veu la seva passió pels espais i els edificis. I si poden ser retro, millor. "Barcelona retro. Guía d'arquitectura moderna i d'arts aplicades a Barcelona (1954-1980)" (editorial Gustavo Gili), on recorre la seva ciutat a través de l'arquitectura retro que ha anat immortalitzant amb la seva càmera de fotos. Les obres dels arquitectes, ceramistes i escultors de més prestigi de casa nostra sota l'ull de Dalmau, que no perd l'oportunitat de fixar-se en els edificis, murals i grafismes més curiosos que s'ha anat trobant mentre passejava.\nA Dalmau li agrada l'arquitectura i a Xavier Bonastre, córrer. Companys a TV3, el periodista d'esports, però, no ha tingut un any fàcil: una perforació intestinal el va deixar en coma, al límit de la mort. Tant, que fins i tot va fer que pensés: "Jo mateix em vaig donar per acabat. Per mort. Literal. Vaig buscar la llum blanca".\nUna difícil situació de la que per sort per ell i per tots els que l'estimen, va poder sortir-se'n. Això sí, va haver de tornar a aprendre a caminar i a fer allò que més li agrada a banda de la seva família, els Beatles o parlar d'esports: córrer. Habitual runner, sempre que té una estona lliure es posa les sabatilles i se'n va a fer quilòmetres. Sense una destinació final o amb una línia de meta. Experiències que recull en 100 històries del córrer (Editorial Cossetània), un recull d'anècdotes dels 22 anys que fa que és corredor de curses populars.\nAlgú que va començar a fer periodisme esportiu, i que ara, i des de fa molts anys, és el director del programa més escoltat de ràdio a Catalunya és Jordi Basté. Al capdavant d'El món a RAC1 es tira a l'esquena sis hores de programa de dilluns a divendres. 30 hores setmanals (sense comptar els especials) són moltes hores l'any. Imaginin la de gent amb la que ha parlat després de dir "Bon dia Catalunya, benvinguts al món" des del 3 de setembre del 2007. Ara, algunes d'aquestes persones amb les que ha xerrat davant un micròfon són les protagonistes de Els meus cafès amb gent interessant (librosdevanguardia), un recull de perfils, de retrats, i on expressa el que pensa i el que sent de tots ells, amb pròleg de l'inimitable Sergi Pàmies. A banda de saber curiositats com en quin idioma s'enfada Inés Arrimadas amb el seu marit. Noms de persones de tots els àmbits que al periodista li desperten l'atenció.\nGent com Pep Guardiola, Gerard Piqué, Leo Messi, Carles Puigdemont, Oriol Junqueras, Gabriel Rufián, Albert Rivera, Mònica Terribas, Josep Cuní, Woody Allen o Javier Bardem. Com ell diu: "és l'autobiografia del programa dels darrers 12 anys".\nBasté també parla de la tertúlia dels dilluns del seu programa, on sobresurt amb mèrits propis Pilar Rahola. La periodista i escriptora, habitual d'una cita com Sant Jordi, no faltarà tampoc enguany amb una esplèndida obra, S.O.S cristians (Editorial Columna), on s'hi poden llegir reflexions com aquesta: "Sembla mentida perquè des del món occidental tenim la idea que ser cristià és fàcil, i no ens adonem d’una tragèdia que afecta milions de persones. Estem parlant de 200 milions de persones, mínim, que tenen restringida i amenaçada la vida pel fet de ser cristians. L’objectiu és fer desaparèixer les comunitats cristianes en un procés de neteja ètnica”.\nRahola és una prolífica autora, amb moltes obres al darrera. Però en canvi, qui debuta en aquest terreny és Gerard Quintana. Després d'escriure algunes de les lletres que ja formen part de la cultura catalana amb dret propi al capdavant de Sopa de cabra, ara s'ha llançat a per la seva primera novel·la: Entre el cel i la terra (Editorial Columna), on parla de relacions humanes, de secrets, d'art, d'amor, en definitiva. I ho fa com si portés tota la vida escrivint llibres.\nUn Gerard Quintana que paral·lelament es mostra molt actiu a les xarxes, sobretot defensant els presos polítics i lamentant la seva injusta situació. Tres quarts del mateix que passa amb Toni Soler. El director i presentador de l'Està passant, però, a banda d'utilitzar la ironia i el sarcasme en les seves piulades o en el programa de TV3, dedicat al que fan i deixen de fer els polítics, té una altra faceta que probablement és la que més l'ompli. Paral·lelament a la seva tasca televisiva duu les lletres a la sang. D'una banda, editant l'excel·lent revista El món d'ahir. De l'altra, escrivint autèntiques meravelles com "El tumor" (Llibres Anagrama), un llibre on s'obre en canal i se sincera sobre el que va sentir i el que sent encara ara després que morís el seu pare de càncer.\nPropostes variades per acabar de fer més passable el que queda de campanya electoral i perquè els reis tinguin alguna cosa profitosa a fer si la seva atapeïda agenda els hi ho permet.\nCasa Reial Què ha dit a Joan Carles (i què diria a Felip) qui assegura que és el seu fill? Darío Porras


El Parc Natural del Moncayo. Espais naturals a Aragó: Naturaleza d'Aragó. Geologia. Aigualeix fauna animals flora plantes\nEl Parc Natural del Moncayo. Espais naturals a Aragó. Naturalesa d'Aragó.\nLa missió fonamental dels Parcs Naturals és la de facilitar el contacte de l'home amb la naturalesa, així com la utilització dels recursos naturals d'una forma racional i compatible amb la seva adequada conservació.\nLa Serra del Moncayo s'hagi situada en el sector central de la Serralada Ibèrica, a cavall entre les conques hidrogràfiques del Duero i de l'Ebre. El cim del Moncayo (2.315 m.) és la màxima cota d'aquest sistema muntanyenc de l'interior de la península ibèrica.\nLa seva situació geogràfica, al sud de la depressió de l'Ebre, i la seva elevació respecte a l'àrea circumdant la converteixen en una muntanya que rep una important aportació hídricca generada pels sistemes frontals atlàntics. Aquest fenomen es reflecteix en una evident separació altitudinal de pisos bioclimáticos, amb un fort contrast entre el vessant nord i el vessant de solana. A aquest fet s'uneix la variació de substrats geològics, amb una zona silícea, amb quarsites i conglomerats de areniscas, i altra calcària amb importants manifestacions kársticas.\nLes formacions vegetals presents de forma natural en la Serra responen a aquestes característiques climàtiques i geològiques, apareixent coscojares, sabinas, encinares, rebollares, rouredes, quejigares, fagedes i diversos matorrales subalpinos i pasturatges cacuminales. En zones amb característiques de encharcamiento es troben bedolls, freixes, àlbers temblones, etc.\nLa intervenció humana sobre la vegetació (carboneo, pastoratge, etc.) ha donat lloc a l'aparició d'extensos matorrales, destacant els acebares de l'ombria de la Pedrisca. Durant el segle XX els Serveis Forestals de la 6ª Divisió hidrològic-forestal i, posteriorment, el Patrimoni Forestal de l'Estat han realitzat extenses repoblacions amb coníferes sobre els terrenys més erosionats. Així, el mosaic de vegetació natural s'ha enriquit amb l'existència de boscos de pi silvestre, pi pinaster, pi laricio i pi negre. L'evolució d'aquests boscos artificials està afavorint la instal·lació de les masses naturals de faig, roure, rebollo i alzina, que regeneren sota la coberta de les pinedes, tornant a ocupar els terrenys dels quals les va eliminar l'ús humà.\nEl Parc Natural del Moncayo es va declarar mitjançant el Decret 73/1998 de la Diputació General d'Aragó, que aprovava el Pla d'Ordenació dels Recursos Naturals (PORN) de la Comarca del Moncayo. Amb aquesta figura han quedat legalment protegides sota la figura de Parc 9.848 Has de la Serra.\nNo obstant això, aquesta figura de protecció no és un element nou, ja que des de llarg temps enrere l'Administració ha considerat d'especial rellevància la necessitat de protegir el Moncayo. En 1927, la forest “Devesa del Moncayo”, de 1.500 Has, es va declarar per Real Ordre “Lloc Natural d'Interès Nacional”. Aquesta figura de protecció es reclasificó en 1978 com Parc Natural de la Devesa del Moncayo.\nEl procés d'elaboració del PORN es va iniciar en 1990, amb la contractació de l'estudi tècnic necessari sobre una superfície de 24.000 Has, que afectava a 12 termes municipals de la Serra. En aquest estudi es va demostrar l'important valor ecològic d'àmplies zones de la Serra situades fora del Parc Natural de la Devesa del Moncayo i que mereixien, almenys, la mateixa figura de protecció.\nEn 1994, la Diputació General d'Aragó va iniciar el procediment administratiu d'aprovació del PORN. En tot moment es va buscar el consens amb els propietaris dels terrenys (principalment l'Administració local) de manera que la declaració d'una possible figura de protecció no perjudiqués els aprofitaments legalment constituïts i que no suposessin una lesió important al valor natural actual. Així, després d'un llarg procés de reunions i modificacions per a polir el text del PORN i la superfície a incloure en el Parc, es va arribar per fi en 1998 a l'aprovació del PORN mitjançant el Decret ja esmentat, en el text del qual s'incloïa la declaració del nou Parc Natural.\nInclou el vessant nord del massís del Moncayo i el Parc Natural de la Devesa del Moncayo.\nÉs la màxima altura de la serralada Ibèrica (2.373 m.), i presenta escalonada una gradació bioclimática molt diversa. Des de restes de glaceres en el cim fins a boscos frondosos de faig, carrasca, roure, pi i enebro. Compte també amb abundants deus.\nLa frondosidad de la seva vegetació, que contrasta amb les planes semiárida de la Depressió de l'Ebre, l'abundància de deus i cursos d'aigua i les seves altes i nevades cims li confereixen una bellesa paisatgística que li fan creditor d'un règim especial de protecció.\nAixí va ser entès, ja en 1927, declarant-lo Lloc Natural d'Interès Nacional, pasandose a denominar-se, a partir de 1978, Parc Natural de la Devesa del Moncayo.\nEs troba situat al Nord-oest de la regió aragonesa, dintre de la província de Saragossa, i serveix de frontera natural entre les Comunitats Autònomes d'Aragó i Castella-Lleó.\nEs pot accedir per la C.N. 122 connectada des de la C.N. 232 des de Saragossa.\nTambé es pot accedir per la C.N. 121 des de Tudela.\nLa formació del massís del Moncayo va tenir lloc en l'Era Terciària com a conseqüència dels moviments alpins. Els materials rocosos més característics són areniscas, quarsites i pissarres, adossats als quals es troben materials més moderns de tipus calcari.\nEn els seus vessants poden apreciar-se restes de petjades glaceres, destacant els circs coneguts com Pou de San Miguel, San Gaudioso i Morca.\nEs troba dintre d'una comarca de clima mediterraneo amb clars matisos continentals; zona de transició entre el clima de la Depressió de l'Ebre i la Mesaeta Soriana.\nLes seves peculiaritats són: estius suaus i curts amb alguna precipitació de caràcter tormentoso i hiverns llargs i freds. La major intensitat de precipitacions es dóna a la tardor i primavera,. Conforme s'ascendeix en altura s'imposen unes matisacions climàtiques consistents en augment de les precipitacions i descens de les temperatures.\nEl Moncayo constitueix un element original dintre de la vegetació de la Serralada Ibèrica aragonesa, puix que és l'únic massís d'aquesta que presenta un clar escalonament de les formacions vegetals.\nLa diversitat de boscos, juntament amb la prohibició de la caça, fa que el nombre d'espècies animals sigui variada i abundant.\nEncinar i carrascal: Es troba en l'entorn del Moncayo i ascendeix fins als 900 m. d'altitud. Es tracta d'un bosc clar amb un matorral format per farigoles i aliagas, les quals serveixen de recer al conill, perdiu, tórtolas, teixó, llangardaix ocelado, ...\nRebollar: Format per arbres de petit port densament agrupats, es troba situat entre 900 i 1.100 m. d'altura. La seva matorral està format per jaras, sent les seves moradores el arrendajo, mirlo, guineu, senglar, etc.\nPineda: Ascendeix des dels 900 m. fins a prop dels 1.800 m. Es tracta d'un bosc de repoblació, dens amb exemplars de gran grandària.\nLes diferents espècies de pi que es poden observar són: pi silvestre, el més abundant, pi negre, pi laricio i pi rodeno.\nALS seus peus solen créixer brucs, grèvols i frambuesos. El piquituerto, bec picapinos, pitroig i teixó, són, entre uns altres, els seus principals moradores.\nFageda: Amb l'increment de la humitat, juntament amb el descens de les temperatures, entre els 1.100 i els 1.650 m. d'altitud, apareix el hayedal. És un bosc residual en lluita amb els sòls pedregosos, que cedeix les àrees seques al roure albar i les entollades als sauces, bedolls i freixes.\nEs tracta d'un dels boscos de fajos més meridionals d'Europa, el que incrementa la importància de la seva conservació.\nEn ell abunden els helechos, molses i lligaboscs. De les llavors del faig, hayucos, s'alimenten el senglar i el cabirol, entre uns altres. Entre les aus cap destacar el azor, àguila real i altres rapaços.\nCim i prats: A partir dels 1.650 m. la fageda s'aclareix i desapareix per a deixar pas a una formació de matorral amb genistas, sabinas rastreras i enebros. Els pins de repoblació depassen el sostre del hayedal i s'introduïxen en la part inferior del matorral fins a arribar a els 1.800 m. d'altura, a partir de la qual s'aclareixen i dispersen per a anar desapareixent.\nLa fauna que habita aquest espai està composta, entre altres espècies, per aloses, chovas, piquigualdas i vivoras hocicudas i aspid.\nAltres informacions sobre el Parc Natural\nParc Natural de la Devesa del Moncayo menjo espai Protegit.\nRecomanacions per a visitar els espais naturals.


L'evolució i diversitat facial dels primers pobladors d'Amèrica - Real Academia Europea de Doctores\nL’evolució i diversitat facial dels primers pobladors d’Amèrica\nJul 23, 2021 | Antropologia, Destacat\nCatedràtic emèrit d’Antropologia Física de la Universitat de Barcelona i acadèmic de número de la Reial Acadèmia Europea de Doctors-Barcelona 1914 (RAED)\nDaniel Turbón, catedràtic emèrit d’Antropologia Física de la Universitat de Barcelona i acadèmic de número de la Reial Acadèmia Europea de Doctors-Barcelona 1914 (RAED), ha publicat a la reconeguda revista “Journal of Anthropological and Archaeological Sciences” el treball “Functional Adaptation of the Human Facial Skull to the American Ecosystems of the Late Pleistocene”, en el qual determina els trets i el grau en què la diversitat facial dels caçadors-recol·lectors amerindis reflecteix la seva evolució, història i la seva adaptació al seu ecosistema a partir de l’estudi de 417 cranis no deformats (231 masculins i 186 femenins) provinents de diverses col·leccions i museus d’Europa i Amèrica.\nL’acadèmic va aplicar la seva anàlisi sobre 17 variables facials de quatre sèries d’amerindis i d’esquimals de Groenlàndia de tots dos sexes. Tant els caçadors com pescadors amerindis estudiats es distingeixen bé morfològicament dels esquimals. La principal variació facial són prognatismes subnasales i alveolars, amb amplis rangs de diversitat intragrupal. Tots dos prognatismes són al seu torn variables, tot i que més marcats a les dones. Els indígenes de la Terra del Foc, a l’extrem sud del continent, i els homes de Arikara (Dakota de Sud) són els menys prognàtics. En aquests i la resta de casos, Turbón conclou que la història evolutiva dels amerindis amb diferències significatives es deuen a una adaptació funcional que va modificar els seus rostres.\n“El continent americà és un lloc ideal per estudiar l’evolució i adaptació del fenotip humà a diferents ecosistemes. La raó rau en part en la variació osteològica dels caçadors-recol·lectors nord-americans que són descendents dels primers colons, atès que van ser els primers humans a arribar-hi. Per tant, les diferències culturals i biològiques entre els amerindis poden provar de forma fefaent el grau de variació morfològica com evident resultat del desenvolupament evolutiu in situ”, assenyala l’estudiós.\nEl “Journal of Anthropological and Archaeological Sciences” és una revista d’accés obert que cobreix totes les àrees d’arqueologia i antropologia, incloent-hi geo-arqueologia, geo-cronologia, antropologia socio-cultural, antropologia filosòfica, arqueo-zoologia, genètica, anàlisi de materials i ciències de la conservació. La revista té com a objecte, més enllà de difondre els avenços científics en aquestes matèries, crear una consciència informada dels pobles, cultures, idiomes i nacions del món, obtenir una major comprensió i apreciació de les varietats de l’experiència humana a través del temps i l’espai i una comprensió bàsica dels conceptes evolutius en general i l’evolució humana en concret.\nPreviousEstratègies per a la recuperació amb els fons europeus\nNextIdees per meditar sobre la vida i la mort\nNutrifen, la base de dades més gran d’aliments i begudes d’Espanya


Abril » 2013 » de scacciis vitaque\nEscacs postals… vells temps.\nby naibarea Posted on 28 Abril 2013\nTinc una carpeta vella amb retalls de diari de, sobretot, la dècada dels 70 i 80 del segle passat. Desgraciadament, en la majoria de vegades l’estrip no conserva ni la data ni el diari de publicació. No vaig pensar que 40 anys … Continue reading →\nMaquinotes jugant a escacs…\nby naibarea Posted on 20 Abril 2013\nQue una tecnologia aclaparadora envaeix la nostra vida diària, no cal que sigui escrit aquí perquè ens hi trobem cada dia. Els escacs deuen haver estat un dels pioners d’aquest l’avenç. Recordo que en la dècada dels 80 vaig anar … Continue reading →\nHa mort Robert Eugene Byrne (1928-2013)\nby naibarea Posted on 14 Abril 2013\nHA MORT EL GMI ROBERT EUGENE BYRNE A mida que ens anem fent grans va desapareixent, sense gairebé ni adonar-nos-en, gent que ens ha importat en un moment o altre de la vida. L’inexorable pas del temps ens afecta a tots per igual: tempus … Continue reading →\nDe quan no hi havia tanta informació…\nby naibarea Posted on 13 Abril 2013\nSóc un carca i encara conservo qui-sap-les partides de quan era un adolescent i la droga dura dels escacs va penetrar dins del meu cos per a no tornar-ne a sortir mai més. Al 1974 encara no feia un any … Continue reading →


Boquiñeni by ianer71 639 views\nHistória 1 em5asdasdasdasdas by Joao Gumiero 189 views\nVizcachas by Sebastian Quittard 220 views\nPresentación1 by Lorenzorivas 90 views\n22. paradoja de la obesidad y evc by Erwin Chiquete, M... 611 views\n, Profesor de Clarinete at Conservatorio de Almansa\nPresentació del nou disc "Esséncies" del Quartet de Clarinets "Vert". 2010. Una integral de 7 obres originals dedicades a aquesta agrupació cambrística per 7 compositors valencians.\n1. Pren el seu nom en honor al compositor carcaixentí Juan Vert Carbonell conegut per obres tan populars com “La leyenda del beso” entre altres.\n2. El quartet de clarinets “Vert” naix a l’any 2000 de la necessitat dels seus components per expressar en comú les seues inquietuds artístiques, socials i culturals, a més de propiciar el foment i la divulgació de la música interpretada per aquesta agrupació.\n3. Dels seus fundadors tres d’ells són carcaixentins (Salvador Navarro, José E. Navarro i José S. Quilis) i l’altre (Vicente Pastor) vinculat al poble per desenvolupar la seua tasca docent al Conservatori Professional de Música “Mestre Vert” de Carcaixent.\n4. JOSÉ S. QUILIS – SALVADOR NAVARRO – JOSÉ E. NAVARRO – VICENTE PASTOR\n5. Des dels seus inicis ha rebut influències musicals molt diverses: clàssica, contemporània, jazz, popular... Per aquest motiu les seues interpretacions han despertat la sensibilitat i l’interés musical d’un públic molt variat, que va des del melòman més exigent a l’aficcionat més profà.\n6. El Cuarteto de Clarinetes Vert ha sigut seleccionat des de 2001 ininterrompudament dintre del programa cultural de música de cambra i arts escèniques de la Diputació de València (SARC).\n7. Al 2002 realitza l’enregistrament del seu primer disc, fent la seua presentació al Club Diario Levante (València), Club Diario Información (Alacant) i en l’Auditori Municipal de Carcaixent rebent molt bones crítiques pel seu treball.\n8. “El Cuarteto de Clarinetes Vert, deleitaron anoche a los asistentes al concierto que ofrecieron en el salón de actos del Club Información como presentación de su Cd. Lunes, 21 de octubre de 2002 – Club Información”.\n9. Josep Lluís Galiana i Luís Blanes\n10. COMPOSITORS: CLÀSSICS , ROMÀNTICS I DEL SEGLE XX\n11. En 2003 actua en Radio Televisió Valenciana (rtvv - canal 9), participant en el programa “Arrels”, interpretant dos peces de les que formen part del Cd esmentat.\n12. En els següents anys, a més a més, de la seua tasca interpretativa, donant concerts per la Comunitat Valenciana com per la resta de l’estat espanyol, inicien contactes amb diversos compositors per a promoure la creació d’obres originals per a quartet de clarinets.\n13. En aquesta etapa, passa a formar part del quartet Salvador Català, natural de Simat de la Valldigna i antic alumne del Conservatori de Carcaixent, prenent el relleu a Vicente Pastor en setembre del 2005.\n14. CONSERVATORI PROFESSIONAL DE MÚSICA “MESTRE VERT” DE CARCAIXENT\n15. Aquesta iniciativa dona com a fruit que al 2006 el Cuarteto de Clarinetes Vert estrenara al “Club Diario Levante” quatre obres composades i dedicades al quartet per els compositors valencians: Salvador Navarro (Divertimento sobre temas de Marcel Bitsch), Ricardo Baixauli (Quartettino), José M. Morales (Two blue minutes) i José Pla (Pieza para 4 clarinetes).\n16. Al 2008 amplien el seu repertori (que consta de més de 70 obres) amb tres noves creacions dedicades al grup, dels compositors: Ramón García (Apunts), Juan Pérez (El travieso jovial) i Luís Blanes (Simetrías Seriales).\n17. En el 2009, amb la nova incorporació al grup de Antonio Chaveli, natural de Barx, en lloc de José E. Navarro, realitzen l’estrena d’aquestes tres últimes obres al Club Diario Levante i al Conservatori Professional de Música de Carcaixent en la commemoració del seu XXV aniversari.\n18. JUAN PÉREZ RIBES I RAMÓN GARCÍA SOLER\n19. El Quartet de Clarinets Vert está formado por cuatro excelentes intérpretes … Es de justicia remarcar la excelencia interpretativa y el buen momento artístico de este grupo autóctono. La insistencia en un repertorio siempre novedoso y original, el esfuerzo realizado en aras de la calidad instrumental y el rigor con el que trabajan los diversos estilos interpretativos hacen de este cuarteto una formación de referencia en el actual panorama de la creación contemporánea española a tener en cuenta tanto por compositores y aficionados, como por programadores y especialistas en la música de cámara. Sábado, 16 de mayo del 2009. José L. Galiana – Club Diario. Levante-EMV.”\n20. JOSEP LLUÍS GALIANA\n21. No podent comptar amb la presencia del compositor Luís Blanes, molt vinculat a Carcaixent, per haver faltat en novembre del 2009, del qui sempre guardarem un record molt especial.\n22. SEMPRE EN LA NOSTRA MEMÒRIA\n23. V FIRA DE TURISME DE VALÈNCIA\n24. II FIRA ALTERNATIVA DE CARCAIXENT 2009\n25. SONIART-PRODUCCIONES. ESTUDI DE GRAVACIÓ DE RAÚL NACHER\n26. A l’any 2010, gràcies a estos compositors valencians aconsegueixen l’objectiu d’editar el seu segon disc “Esencias” amb la integral de totes aquestes dedicatòries.\n27.  Salvador Navarro  Ricardo Baixauli  José M. Morales  José Pla  Ramón García  Juan Pérez  Luís Blanes\n28.  El significat concret de la paraula 'essència' és tot allò que tracta sobre la verdadera naturalesa de les coses, el que hi ha de permanent i invariable, en definitiva, el seu element més característic i més important.\n29. A l’igual que els filòsofs grecs creien que l'Univers estava construït usant quatre elements bàsics: terra, aigua, aire i foc, el Cuarteto de Clarinetes Vert, amb els seus quatre components formen una agrupació en la qual es complementen per a interpretar les diverses composicions que constitueixen el present treball.\n30.  En l'Univers Musical, hi havia un altre element, el Cinqué Element o Quinta Essència. Es tracta de l'energia que espenta l'univers a expandir-se. Per al Cuarteto de Clarinetes Vert la seua quinta essència és la 'il·lusió'. Esta il·lusió que comparteixen els seus membres, és la que els connecta, l'energia que els sosté, el factor de cohesió que els ha permés madurar, créixer i desenrotllar-se musicalment, que els ha impulsat a avançar cap a una finalitat, mirant cap al futur, buscant acumular nous coneixements, emocions i desitjos de\n31.  Lail·lusió és el principi fonamental que ha impulsat al Cuarteto de Clarinetes Vert a emprendre la missió de fomentar la música original per a esta formació, comptant amb la inestimable col·laboració dels compositors que els han dedicat les seues obres per a, amb este treball, iniciar-hi un llarg trajecte d'aportacions musicals.  “SOLS ELS REPTES DIFÍCILS SÓN ESTIMULANTS” Cuarteto de Clarinetes Vert\n32. Les següents són les reflexions personals de cada autor sobre el seu treball.\n33. Professor del Conservatori Professional de Música de Carcaixent\n34.  Basada en quatre estudis dels 12 Estudis de Ritme de Marcel Bitsch, de gran dificultat tècnica i rítmica, esta obra es pot considerar que està constituïda per quatre estudis per a quatre clarinets. El llenguatge harmònic és bàsicament tonal, amb l'ocupació assídua de notes afegides i estranyes per la preponderància que dóna el compositor al teixit contrapuntístic en tota l'obra.\n35.  Com en qualsevol altra obra en forma d'estudi, en cada temps s'intentarà millorar amb la seua execució un paràmetre interpretatiu.\n36.  Enel primer moviment es troba el ritme de petenera, basat en l'alternança dels compassos de 3/4 i 6/8, amb l’staccato com a element comú.\n37.  El segon, més melòdic i expressiu, flueix contrapuntísticament amb un ambient llunyanament medieval per la seua harmonia, basada en el mode menor sense sensible.\n38.  Eltercer, més barroc i d'especial dificultat interpretativa, s'hauria de tractar com els quadres de pintura puntillista, en el qual, de forma global, la nostra oïda barrejaria els sons formant una harmonia amb els xicotets motius.\n39. I finalment, en el quart temps, amb ritme de samba i menys contrapuntístic, es combina el picat amb els accents insistents fins a acabar l'obra brillantment amb una successió incessant de semicorxeres.\n40. Catedràtic del Conservatori Superior de Música de Badajoz\n41.  El Travieso Jovial està pensada perquè afloren tots els moments emocionals que un xiquet, a través dels seus videojocs, pot convertir les seues pròpies fantasies novel·lesques i portar-les al món real. Esta Fantasia per a xiquets, pretén desenrotllar a través de la música les mil preguntes que ells es fan i creure's protagonistes dels seus propis somnis.\n42.  Es tracta d’una obra contemporània que, lluny d'aparençar classicisme, discorre dins d'una tonalitat atonal o, el que és el mateix, en una vaga tonalitat indefinida, basada en la creació de noves escales per a formar sonoritats i girs nous. Pretén que siga universalista, i conté una gran preocupació tècnica, derivada dels dissenys del més pur concertant imitatiu, així com sonoritats arriscades acorda-les, nascudes de qualsevol xoc ocasional i disseny aleatori. Utilitza les sèries en diverses combinacions i motius polirítmics, amb desplaçaments ràpids, tant melòdics com harmònics, i tot açò per a crear un ambient de tensió constant.\n43.  Elprimer temps es caracteritza per la seua senzillesa d'estil alegre i juganer, una aparent polifonia vertical, però amb intencionalitat individual de cada veu i usos melòdics de 4a i 5a augmentada i disminuïda.\n44.  Unsegon moviment greu i reflexiu, amb xocs de 2a menor i 7a major, frulatos.\n45.  UnScherzando característic i vivaç ple d’astúcia.\n46.  Acaba amb un quart temps en què apareixen tots els estils utilitzats en l'obra. És un moviment àgil i vigorós, on es troben els diversos dibuixos imitatius.\n47. Professor del Conservatori Professional de Música d’Ontinyent\n48.  En esta obra el compositor ha volgut allunyar-se de les estructures tonals i experimentar en el món atonal, per mitjà del serialisme.  El material de partida és una sèrie de dotze sons, de la qual les set primeres notes pertanyen a l'escala en Base 6 del Sistema de Variants de Base de Javier Dárias i les cinc restants completen la paleta amb un total de dotze sons diferents.\n49.  La repetició d'una nota, la tendència escalística inicial i el gir melòdic final, fan que la idea de sèrie siga diferent de la del dodecafonisme vienés. Podríem dir que és una sèrie un tant lírica. No passa el mateix amb el tractament d'este material, que sí que respon decididament al sistema de Schöenberg, amb les 48 sèries resultants.  L'estructura formal es basa en la divisió de les seccions per mitjà de proporcions àuries, utilitzant com a unitat el compàs.\n50. Professor del Conservatori Professional de Música de Castelló\n51.  El llenguatge d'esta obra és de l'estil utilitzat en la seua època d'estudiant de composició amb el Mestre Blanquer.  A conseqüència d'això, l'obra està escrita amb una clara influència tonal i jazzística, on predomina el ritme sincopat de la introducció que serà tractat com una cèl·lula germinal al llarg de l'obra. Així mateix en la melodia utilitza de forma reiterada les blue notes, pròpies de l'expressivitat de l'estil jazzístic. Tot això dins d'una harmonia inherent del llenguatge i un balanceig constant i característic de swing.\n52. Professor del Conservatori Professional de Música de València\n53.  Quartettino és una composició musical inspirada en les sensacions personals percebudes en la vesprada plujosa i fatídica del dilluns 14 de novembre de 2005: el moment en què en els corredors freds d'un hospital valencià algú s’adona que la pèrdua d'un ser més que volgut s'està fent imminent. Eixa és, per molt inesperada i no desitjada que siga, la 'trista i despietada realitat'.\n54.  Des d'un punt de vista tècnic la seua estructura es configura a través d'un element melòdic fonamental, d'arrel tonal que, de vegades, es desenvolupa a través de la imitació i la tècnica d'escriptura de la fuga, sense deixar de costat altres possibilitats de desenrotllament com són les de la ressonància entre veus (a través d'un nou element melòdic que parteix, de bell nou, de l'interval de 4a justa), la idea d'acumulació, tractada des de diferents punts de vista (addició sobre la ressonància, suma polifònica d'elements melòdics, etc...), la transformació progressiva d'intervals melòdics (8a justa que es converteix en 8a augmentada, per posar un exemple), etc...\n55.  L'estructura harmònica es configura, amb una certa freqüència, a través d'elements acòrdics que es desplacen per moviment paral·lel i que integren en perfecta harmonia -almenys eixa és la intenció- intervals de 2a, 3a i 4a, sense menystenir tampoc, la possibilitat de desenrotllar la idea de cluster.\n56.  Pel que fa a la configuració de la seua estructura global, es té en compte la idea de fraccionament, i s’estableix una espècie de pugna en la successió dels diferents fragments, cada un d'ells amb el seu propi pols vital, que, no obstant això, suggereix la forma rondó.\n57. Catedràtic del Conservatori Superior de Música de València\n58.  Variaciones Simétricas és una de les últimes obres escrites pel compositor Luis Blanes, del qual sempre guardarem un record molt especial.  L'obra consta de tres moviments, i ja que (segons les seues paraules) 'presentar de forma exhaustiva l'obra, és extremadament difícil i complex', ens en descobreix alguns aspectes, a fi de revelar part dels secrets del seu ordenament.\n59.  El primer moviment, Trinos, es una peça mecànica en què l'agent de la seua estructura és una escala simètrica de set sons, elaborada amb les formes d'Alexandre Scriabin. Els seus sons, col·locats verticalment, esdevenen una agregació sonora equiparable a un acord equilibrat, col·locat successivament, de tal manera que les seues notes centrals o nuclears formen una altra escala simètrica de majors proporcions, combinat tots estos elements de forma molt personal.\n60.  En el segon moviment, Equilibrios, utilitza per a la seua elaboració una sèrie dodecafònica, construïda expressament per a l'ocasió, on fa ús dels camps harmònics i del resultat de les multiplicacions entre ells.\n61.  En el tercer moviment, Simetrías Seriales, com a material previ, planteja una sèrie dodecafònica transportada als dotze semitons cromàtics, i llavors, comença el camí establint un diàleg entre una de les veus, que s'erigeix en protagonista, i la resta que la recolzen amb ritmes molt definits. El context sonor es va concentrant i derivant en unes altres combinacions amb què, després d'una cadència curta, que canta el clarinet 2n, finalitza el tercer moviment.\n62. Professor de la Banda Municipal de Castelló\n63.  Estaobra fa un recorregut per diversos estils musicals com el jazz, la cobla i la música amb un tarannà andalusí.  L'harmonia utilitzada se serveix d'eixa fusió d'estils sense massa estridències, i sense abandonar en cap moment una escriptura essencialment tonal\n64.  El tema inicial és utilitzat com a 'leitmotiv' (melodia curta i recurrent) que li dóna a l'obra una unitat amb una estructura semblant al rondó.  Apareixen diverses seccions contrastants, un tema amb estil bandístic, una cadència amb caràcter àrab, un tema expressiu amb aire de música popular espanyola, una cobla i un cànon contrapuntístic en el qual reapareix el tema emprat en la primera cadència com a coda final. Tot això unit pel tema jazzístic inicial que es repeteix i serveix d'enllaç.\nHistória 1 em5asdasdasdasdas


Laura Morant: “el Casal Jove del Grau és una demanda històrica” – Compromís per Gandia\nLaura Morant: “el Casal Jove del Grau és una demanda històrica”\nPublicat el 1 Març 2019 en Cultura i Educació\n– Anirà situat en els baixos municipals de l’edifici Z enfront del Campus Gandia de la Universitat Politècnica de València. Constarà d’una planta baixa de 270 m2 i un entresol destinat a magatzem. La joventut disposarà d’una sala polivalent i d’espais destinats a ludoteca, videoteca i estudi.\n– S’hi ha invertit un pressupost de 120.000 euros. A l’espera de l’informe de l’assessoria jurídica, previ a la licitació, està previst que les obres comencen en tres mesos.\nLa regidora delegada de Joventut, Laura Morant, al costat del president de la Junta de Districte del Grau, Miguel Ángel Picornell i els representants del Consell dels Joves de Gandia, Salva Tamarit i Carles Català, ha comparegut hui davant els mitjans de comunicació per a presentar el projecte del casal per a joves del Grau.\nMorant ha recordat que “és una demanda històrica perquè feia falta un espai d’atenció per a gent jove i un espai per a dinamitzar el districte marítim”.\nEl nou Casal Jove del Grau estarà situat als baixos de l’edifici Z situat enfront del Campus de Gandia de la Universitat Polítécnica de València, concretament al carrer Sèquia del rei, 1. L’arquitecte encarregat del projecte és Iñaki Belda Biurrun.\nConsta de planta baixa rectangular, amb superfície útil de 270 metres quadrats, i un entresol, de 180 metres quadrats, amb accés restringit al públic i que serà destinat a magatzem. En la planta baixa destaca una sala polivalent de 75 metres quadrats, que podrà ampliar-se a quasi 120 metres quadrats, en obrir les portes corredisses que la separaran de l’espai destinat a ludoteca, videoteca i estudi (39 m2). També constarà d’hall d’accés (43 m2), oficina (21 m2), espai d’oci (43 m2) i dos banys adaptats.\nEn l’actualitat s’està a l’espera de l’informe de l’assessoria jurídica, previ a la licitació de les obres. Per això, es preveu que el començament de les obres es duga a terme en el termini aproximat de tres mesos.\nPer la seua part, Picornell ha explicat que, “durant l’anterior govern, el Partit Popular va incloure les obres del Casal Jove del Grau dins del Pla Confiança. La seua ubicació inicial era en terrenys pròxims al barranc de Sant Nicolau i al centre mèdic del Grau, amb una dotació pressupostària de 180.000 euros”. Però la Confederació Hidrogràfica del Xúquer en 2015 va emetre informe desfavorable ja que qualificava la zona d’inundable. L’ajuntament es va veure obligat a plantejar un nou projecte. Al desembre de 2017, la Conselleria d’Hisenda va donar el vistiplau a un pressupost de 120.000 euros (12.000 per a la redacció del projecte i 108.000 per a execució de les obres). A partir d’ací es va buscar la nova ubicació: els baixos de propietat municipal de l’edifici Z.\n“Com ja no calia fer edifici nou, perquè ja estava construït i era una remodelació d’obra, el pressupost va disminuir i amb la diferència de 60.000 euros hem pogut reformar la quadra de Beniopa per a l’Escola de música i també les obres d’accés a peu a l’hospital comarcal de Gandia”.\nAixí mateix, des de la regidoria de Joventut s’ha destinat una inversió de prop de 20.000 euros per a material i mobiliari del Casal Jove del Grau.\nEls representants del Casal Jove han agraït la gestió de l’ajuntament.\nSalva Tamarit ha manifestat que es tracta d’un projecte pel qual han lluitat des de fa temps i que “es tracta d’una oportunitat per a Gandia i oferirà una plataforma per als joves del Grau que podran generar projectes personals des d’allí”.\nFinalment, Carles Català ha manifestat el seu desig que “aquest casal es convertisca en un centre de referència no solament per als joves del Grau sinó per als de la comarca. Pensem que el govern municipal hauria d’apostar per polítiques de joventut participatives, actualitzades i reforçades econòmica i tècnicament. Només així es podrà aconseguir fer realitat el projecte que hui s’inicia”.\n← Homenatge a Joan Pellicer i a Toni Mascarell aquest diumenge 3 de març\nComença la campanya de conscienciació contra el racisme i a favor de la multiculturalitat als centres educatius de Gandia →


Porqueres fa balanç de la posada en funcionament del porta a porta | Web oficial de l'Ajuntament de Porqueres\nPorqueres fa balanç de la posada en funcionament del porta a porta\nS’haurà fet una trentena de reunions, en les quals l’Ajuntament exposarà com han variat els kg de cada fracció i també aprofitarà per parlar de seguretat ciutadana, així com d’aspectes de comunicació corporativa\nEl 16 de febrer de 2018 es va iniciar el canvi en la recollida d’escombraries al municipi. Per tal d’implantar el servei, l’Ajuntament va dur a terme una campanya amb 15 sessions informatives, de les quals 13 van ser per diferents zones i 2, obertes a tot el municipi. A més a més, es va fer una campanya audiovisual.\nAquesta primera campanya es completarà amb una dotzena de reunions més, que correspondran a les 12 zones en què l’Ajuntament ha dividit el municipi per tal d’analitzar de primera mà amb els ciutadans com està funcionant el servei.\nLa bona predisposició i la col·laboració de tots els veïns i veïnes han fet que s’hagi anat millorant i hagin disminuït les incidències. Tot i això, se segueix vetllant pel seu bon funcionament, ja que és un sistema complex, però alhora molt efectiu i els resultats són molt bons.\nAmb el nou sistema es recull cinc vegades més fracció orgànica, i la recollida d’envasos, paper-cartró i vidre també ha augmentat. Per això hem passat del 60% de rebuig al voltant de 20% a l’actualitat.\nAquest fet provoca que hi hagi una disminució molt destacada de tones entrades a l’abocador, un augment molt important de la quantitat i la qualitat de residus reciclables i, per tant, que se’n faci una valoració econòmica més gran. Gràcies a això, podem dir que ara a Porqueres i a una part de Camós es recicla el 80% de tots els residus, mentre que amb l’antic sistema el percentatge era del 40%. Actualment, som el tercer municipi que més recicla de tot Catalunya.\nBona predisposició de tothom\nAixò ha estat possible gràcies a la implicació i a la bona predisposició de tots els veïns i veïnes del municipi, perquè la seva col·laboració és imprescindible perquè es pugui allargar la vida útil de l’abocador i, en definitiva, conservar els recursos i espais naturals.\nDescarrega’t el plànol en pdf


Navegació interna de la pàgina LÙ\nUn espectacle de dansa que explica als més petits una problemàtica mundial: el treball infantil.\n11/11/2021 al 21/11/2021\nLes nostres protagonistes es passen el dia treballant al camp sense descans, plantant una llavor rere una altra durant hores i a ple sol. Però les dues nenes, per suportar-ho, han convertit la seva feina en un joc, i és que… és impossible prohibir-li a un infant jugar.\nEl nostre propòsit és mostrar i compartir la nostra manera d'entendre l'art com un mitjà per estimular la imaginació a través de la dansa, la poètica i la bellesa plàstica. En aquesta peça, a cavall entre la dansa contemporània, l'audiovisual i les arts plàstiques, presentem dues nenes que cada dia es veuen obligades a treballar en unes condicions tremendament dures. Elles, no obstant això, aconsegueixen sobreviure dia rere dia mostrant una enorme capacitat de resiliència. El seu món interior, aquest univers imaginari que comparteixen i on es refugien, els permet fer front al sofriment i la injustícia. Juntes, troben la manera de volar lluny d'allí amb la seva imaginació. I en els seus jocs, hi veiem reflectits els seus somnis i anhels més profunds: una llar i una família.\nAmb aquest espectacle celebrem els nostres quinze anys de companyia, i en ell, d'alguna manera, conviu l'aroma de totes les nostres creacions anteriors. Una peça tan petitona i delicada com una llavor. Joan Santacreu.\nEspectacle amb funció escolar\nDimecres, dijous i divendres a les 10 h i 12 h (Funció escolar)\nDissabte a les 17 h i a les 19 h\nDiumenge a les 10 h i a les 12 h\nMelisa Usina, Laia Sorribes i Paula Quiles\nDramatúrgia i assistent de direcció\nBea Herráiz VirtualArt\nMaduixa Teatre, SL\nInstitut Valencià de Cultura – Festival GREC Barcelona 2019\nFoto de cartell de Lù © Javi Martinez i Jordi Pla\nFoto 1 de l'espectacle Lù © Javi Martinez i Jordi Pla\nFoto 2 de l'espectacle Lù © Javi Martinez i Jordi Pla\nFoto 3 de l'espectacle Lù © Javi Martinez i Jordi Pla\nFoto 4 de l'espectacle Lù © Javi Martinez i Jordi Pla\nFoto 5 de l'espectacle Lù © Javi Martinez i Jordi Pla\nFoto de cartell de Lù\n© Javi Martinez i Jordi Pla\nFoto 1 de l'espectacle Lù\nFoto 2 de l'espectacle Lù\nFoto 3 de l'espectacle Lù\nFoto 4 de l'espectacle Lù\nFoto 5 de l'espectacle Lù\n11 de novembre de 2021 a les 10 h\n11 de novembre de 2021 a les 12 h\n12 de novembre de 2021 a les 10 h\n12 de novembre de 2021 a les 12 h\n17 de novembre de 2021 a les 10 h\n17 de novembre de 2021 a les 12 h\n18 de novembre de 2021 a les 10 h\n18 de novembre de 2021 a les 12 h\n19 de novembre de 2021 a les 10 h\n19 de novembre de 2021 a les 12 h


ALM, AIPC, PSM i PSOE signen un pacte per «un govern fort, plural i estable»\n23 setembre 2020 11:27\nMiquel Riera, l'únic edil d'Alternativa Liberal, serà el batle de Manacor\nMargalida Fuster | 30 juny 1999\nMiquel Riera Servera, únic representant d'Alternativa Liberal (ALM), serà el batle de Manacor durant els propers quatre anys gràcies a un pacte entre ALM, AIPC, PSOE i PSM. En una conferència de premsa oferida ahir matí a la seu d'ALM, Miquel Riera va explicar que «els quatre grups polítics pensam que és el millor que podia passar a Manacor. Hem apostat per un govern fort, plural i estable».\nLa nacionalista, Maria Antònia Vadell, va justificar el pacte argumentant que «durant la campanya electoral, el PSM ha apostat per un canvi de govern a Manacor», i afegí que «allò que vull deixar ben clar és que els nacionalistes no hem renunciat a la batlia perquè no la teníem».\nEl socialista, Francesc Acuñas, manifestà que «hem estat negociant un acord de govern entre un grup de gent que vol fer feina amb il·lusió i confiança».\nEl cap de llista de l'Agrupació Independent de Portocristo (AIPC), Jaume Brunet, expressà que «hem parlat amb totes les forces polítiques que han obtingut representació municipal i consideram que el millor pacte que podíem fer és el que avui presentam públicament». Brunet recordà les negociacions que es varen dur a terme la legislatura passada: «Fa quatre anys ens vàrem trobar en la mateixa situació i el PP el que va fer va ser deixar-nos a l'oposició. El que nosaltres no volíem és que es tornàs a repetir la mateixa circumstància i, per aquest motiu, el primer que vàrem fer va ser assegurar-nos un acord amb ALM».\nLa batlessa de Manacor en funcions fins dia 3 de juliol i cap de llista del Partit Popular, Catalina Sureda, reconegué que el seu partit també va intentar «fins al darrer moment arribar a un acord amb el bloc ALM i AIPC». Tant és així que el grup conservador va arribar a oferir a ALM la batlia de Manacor durant els propers quatre anys. Pel que fa al pacte entre ALM, AIPC, PSOE i PSM, Sureda va manifestar que difícilment es pot valorar perquè «el nostre partit està esperant encara una resposta per part d'ALM» i va matisar que «no s'ha respectat gens ni mica la voluntat del poble».


Defensava Carmen Alborch que el feminisme hauria de ser declarat Patrimoni Immaterial de la Humanitat. El compliment d'aquest desig de qui va ser ministra de Cultura no està en mans de la diputada provincial d'Igualtat, però Isabel García, amb la col·laboració de la resta de responsables de la corporació provincial, ha introduït la perspectiva de gènere en el dia a dia d'una institució que en els últims quatre anys s'ha convertit en referent en igualtat d'oportunitats entre homes i dones.\nEl primer Pla d'Igualtat en una institució bicentenària, l'aportació de 50 mesures al Pacte Valencià contra la Violència de Gènere, el Feminari com a fòrum de debat sobre els reptes actuals de la dona i els Premis Celia Amorós són part del llegat que deixa Isabel García en una Diputació que en 2015 va convertir la Igualtat en un dels pilars de la seua gestió.\nEn paraules d'Isabel García, “la tolerància zero contra la violència de gènere és una responsabilitat de les institucions públiques, que han de treballar al costat de la ciutadania, des de la prevenció, per a canviar els comportaments i avançar en l'erradicació d'aquesta xacra social”. Aquesta ha sigut la base que, junt amb el desenvolupament dels plans d'Igualtat en cada municipi, ha servit per a “recuperar el temps perdut” en un àmbit que fa quatre anys no tenia entitat pròpia en moltes institucions.\nEl primer Pla d'Igualtat\nEn aquest sentit, la Diputació ha creat el primer Pla d'Igualtat en els seus més de 200 anys d'història, i més de 60 ajuntaments valencians s'han pujat ja al tren de la Xarxa de Municipis Protegits contra la Violència de Gènere, un pas més en el repte de donar la millor resposta possible davant aquesta xacra social.\n“En aquests últims dos anys ens hem posat a la carrera per a oferir als ajuntaments els recursos i el suport necessari per a portar avant les seues polítiques d'Igualtat, ja que cada municipi treballava pel seu compte”, explica la diputada, que defensa la creació de “una xarxa de treball per a ajudar sobretot els municipis més xicotets i coordinar l'acció dels grans, posant en comú programes i mesures que han donat bons resultats”.\nIsabel García recorda que “el 90% dels municipis valencians no tenia pla d'igualtat, trobant-nos personal polític i tècnic i policies sense la formació oportuna tant en Igualtat com en resposta a la violència de gènere, que és la major de les desigualtats”. “En aquest temps ens hem dedicat a formar a aquests professionals en matèria d'Igualtat i violència de gènere, i en paral·lel hem ajudat econòmicament al moviment associatiu feminista perquè poguera arribar on no arribem, a àmbits com l'educació, el cinema i l'art”, apunta García.\nEn aquest context sorgeix el programa Associa’t, amb trobades que han donat a les associacions la possibilitat de treballar conjuntament aspectes nous en matèria d'organització, motivació i dinamització d'aquests col·lectius. A més, s'han abordat temes d'actualitat com la igualtat salarial, i d'aquestes trobades han eixit propostes que s'han traduït en noves mesures, com els cursos de formació de la policia local en matèria de violència de gènere, en col·laboració amb l’IVASPE.\nUn congrés i uns premis\nLa gestió del departament d'Igualtat de la Diputació, en el seu repte d'implicar a tota la societat en aquest “treball des de la infància que busca ensenyar a un xiquet i una xiqueta que són iguals”, ha anat més enllà de la col·laboració amb els municipis en la implantació de plans i programes, la formació i les subvencions per a dinamitzar la tasca dels col·lectius socials. Han nascut així el Feminari, un fòrum de debat sobre els reptes actuals de la dona, i els premis Celia Amorós, que reconeixen el treball de col·lectius, institucions i persones en la lluita contra la violència de gènere.\nEl Feminari és, amb quatre edicions celebrades, un congrés ja consolidat pel qual han passat veus autoritzades com Amelia Valcárcel, Rosa Regás, Betty Lachgar, Carmen Calvo, Sandra Barneda, Silvia Buabent, Octavio Salazar, Laura Freixas, Stasa Zajovic i Carmen Alborch mateix, entre altres, amb més d'un miler d'inscripcions en l'última d'aquestes edicions, la que va posar en escena la “mirada transversal feminista” de la Diputació de València en el Centre del Carmen.\nTambé en aquest àmbit de la divulgació, “fonamental en un procés de consciència col·lectiva que puga esquivar el descontrol que existeix en les xarxes socials”, s'emmarca la convocatòria dels premis Celia Amorós, que reconeixen el treball d'associacions, grups humans i persones en la lluita contra la violència masclista.\nCol·lectius com Alanna, amb 16 anys treballant per una societat inclusiva al servei de col·lectius vulnerables com a dones i menors; grups humans com el de les treballadores i treballadors de la Fe que van crear una comissió per a detectar possibles casos de violència de gènere entre les pacients; institucions com l'Ajuntament de Picassent, que aplica polítiques d'igualtat des de 1989; i persones com Julia Sevilla, primera dona professora titular en Dret Constitucional a Espanya, primera lletrada en Les Corts i adjunta al Síndic de Greuges.\nAquests van ser els premiats en la tercera edició dels Celia Amorós, un reconeixement que porta el nom de la filòsofa, escriptora i assagista, una de les grans referents del feminisme i una de les madrines, junt amb la catedràtica de Filosofia Moral i Política de la UNED, Amelia Valcárcel, i l'ex ministra de Cultura, Carmen Alborch, d'aquesta “manera feminista de fer política”.


Perfilador de llavis Transparent - Mercadona\n2 maneres d’usar el Perfilador de llavis transparent\nUn perfilador de llavis és imprescindible en el teu maquillatge, amb el qual aconseguiràs potenciar l'atractiu dels llavis.\nAmb el nostre Perfilador de llavis transparent llarga duració de Deliplus aconseguiràs uns llavis perfectament perfilats amb els quals podràs presumir d’un somriure bonic.\nGràcies al seu color transparent, este perfilador es pot utilitzar amb qualsevol barra de llavis. A més, destaca per la precisió i la llarga duració.\nTé dos maneres d'ús que t'expliquem a continuació.\nDos maneres d'usar del Perfilador de llavis transparent llarga duració de Deliplus\n1. Com a perfilador de llavis per a qualsevol to de barra de llavis: només necessitaràs un únic perfilador per a tots els teus labials. N'hi ha prou amb perfilar el contorn dels llavis i, tot seguit, aplicar el labial.\n2. Com a prebase de les barres de llavis: perfila el contorn dels llavis i, a continuació, aplica el perfilador per tota la superfície dels llavis. Després, aplica el labial.\nCaracterístiques d'este Perfilador de llavis transparent\nLes característiques principals d'este producte són les següents:\nAconseguix que el labial no s’escórrega\nTraç invisible i cremós\nServix com a prebase de la barra de llavis\nFixa el color\nPotencia el to del labial\nProlonga la duració\nEs fon amb el to del teu labial\nSi busques un llapis d'ulls versàtil, descobrix els cinc usos del Llapis d'ulls beix, molt fàcil d'utilitzar.\nLots de Perfumeria per a regalar: per a ell, per a ella i per als xiquets\nFeliç Sant Valentí. Què et fa més feliç? Regalar o que et regalen?\nBanyadors d'un sol ús Deliplus, l'aliat perfecte de l'estiu\nConeixes els Banyadors d'un sol ús Deliplus? Són una protecció ideal per a la comoditat del teu bebé. De segur que este estiu voleu disfrutar junts d'un bon bany al mar o a la piscina. Així que vos vindrà molt bé este format de bolquer que vetla pel confort del teu bebé dins de l'aigua.\nPrendre el bany és de les...\nCol·lecció Pintaungles Summer Glitter, tots els colors de l'estiu en les teues ungles - Edició limitada\nBusques un maquillatge d'ungles per a la nova temporada? A partir del 6 de juliol tens la nova Col·lecció Pintaungles Summer Glitter amb tots els colors de l'estiu per a les ungles. Presumix de mans boniques, divertides i a l'última moda!\nPintaungles Summer Glitter, la col·lecció més estiuenca a les teues mans\nArriba l'estiu i apetix canviar de look, explorar noves sensacio...\nExfoliant corporal mineral amb sals del mar Mort per a cuidar i regenerar la teua pell\nVols tindre la pell del teu cos ben cuidada? Prova el nostre Exfoliant corporal mineral, amb minerals del mar Mort. Suavitza, mima, refresca la teua pell i la deixa com a nova, agradablement perfumada. Ara que ja ha arribat el bon oratge, presumix de pell bonica i nodrida. Deixa't sorprendre per este exfoliant!\nCaracterístiques de l'Exfoliant corporal mineral\nDes del primer ús, amb este exfoliant ...


Sebastià Alzamora presenta el seu poemari «El benestar» a Barcelona\n08 maig 2021 14:51\nSam Abrams va elogiar la coherència del projecte literari del mallorquí\nSebastià Bennàssar | 26 novembre 2003\nEl benestar. Així es titula la darrera obra poètica de Sebastià Alzamora, que ahir va ser presentada a la premsa a Barcelona i que avui tindrà el seu primer contacte amb el gran públic. L'obra va guanyar els darrers Jocs Florals de Barcelona.\nSam Abrams va ser l'encarregat de presentar a la premsa el llibre d'Alzamora, que va lloar l'escriptor i explicà que «es tracta d'un escriptor amb un projecte literari que segueix amb consciència i en el qual combina la poesia amb la novel·lística. Es tracta d'un projecte ambiciós i això és important».\nAbrams també va assenyalar que l'obra combina de manera subtil una incursió en la realitat que l'envolta i la profunditat de pensament intel·lectual. «Les combina les dues i després hi afegeix una dosi d'humor, d'ironia, sàtira i sarcasme molt característica de la seva obra. El benestar és un experiment literari que es fa molt en la literatura anglosaxona, que és una novel·la en vers. Alzamora es qüestiona sobre els límits de la societat del benestar i ens ofereix una mirada de la part més dura d'aquesta societat, amb la seva misèria i la depressió».\nAbrams precisà a Diari de Balears que «el llibre d'Alzamora continua dins la seva duresa, però ha estat tractat amb un punt de sentit de l'humor que ell empra de manera molt hàbil. Te'l pots anar llegint amb comoditat, amb una mitja rialla i de sobte, quan vas i reflexiones sobre el que acabes de llegir, descobreixes que el que t'ha dit és molt dur, i això sempre és interessant en l'obra d'un escriptor».\nEl mateix Alzamora es va mostrar encantat «amb la presentació de luxe que ha fet Sam Abrams, perquè jo crec que és un gran crític i lector i, a banda dels elogis habituals, ha sabut encertar perfectament els temes i les intencions del llibre, que no sempre és fàcil».\nA més de presentar El benestar, Alzamora aprofità l'avinentesa per mostrar a la premsa la traducció del seu llibre Mula morta al castellà. Ha estat publicat per DVD Ediciones amb el títol de Mula muerta. «L'editor ha estat l'encarregat de fer-ne la traducció, una cosa que s'ha de destacar de manera molt especial». Alzamora encara no sap si es presentarà algun dels dos llibres a Mallorca: «És un tema que hem de parlar amb l'editorial, tot i que a mi m'agradaria molt, però no hi ha res tancat. Primer farem la de Barcelona i després ja veurem què és el que passa». Sebastià Alzamora comptarà també avui vespre amb un altre presentador de gran qualitat: el poeta Miquel de Palol serà l'encarregat de lloar les virtuts de la poesia del mallorquí.\n«La veritat és que no em puc queixar gens, perquè en aquests moments he tingut molta sort amb els dos presentadors i això m'agrada».\nLa presentació del llibre de Sebastià Alzamora tindrà com escenari l'auditori d'Enciclopèdia Catalana, l'entitat convocant dels Jocs Florals de Barcelona.\nEl guardó li va permetre obtenir vuit mil euros i la publicació del llibre. «Hem de pensar que la principal virtut dels premis és aconseguir la publicació de l'obra, és un dels principals motius que fan que els escriptors ens hi presentem», indicà.


Juan Bautista Roselló: “Amb creativitat i coordinació es vencen les retallades pressupostàries” « Infobenissa\nJuan Bautista Roselló: “Amb creativitat i coordinació es vencen les retallades pressupostàries”\n17 d'octubre de 2011 No hi ha comentaris\nPausat, amable, atent i somrient. Passats els cent dies al capdavant de la gerència de Cultura de la Diputació Provincial d’Alacant, Juan Baustista Roselló s’ha mostrat amb aquesta aparença en els actes, presentacions i cites a les quals ha assistit. Una bona imatge que l’acompanya des de Benissa, on és batle per quarta legislatura consecutiva. No obstant això, juntament amb aquesta manera ser, el diputat de Cultura s’ha mostrat taxatiu en altres aspectes, com quan va afirmar que no anava a permetre que Cultura fóra la sacrificada per les retallades. Cent dies per mirar enrere però, sobretot, per mirar cap a endavant.\n-Com es troba en el càrrec després de tres mesos?\n-Em senc molt a gust i molt satisfet. És un autèntic repte per a afrontar perquè Cultura és una de les àrees més importants de la Diputació. M’he trobat envoltat d’un magnífic equip de professionals tant en el meu departament com en la resta d’àrees i entitats. M’han acollit amb els braços oberts, tinc molts projectes i els afronte com un gran repte.\n-Se li ha vist especialment interessat i emocionat en alguns actes. Li agrada, més enllà d’allò polític, dirigir Cultura?\n-És un àrea que m’ompli. És d’aquests treballs que per molt de temps que li dedique no m’esgota. M’agrada tant la cultura elitista com la popular i tinc molt present la diversitat de les localitats de tota la província. La cultura és un autèntic univers i és una bonica responsabilitat. Un exemple d’això és el dinamisme que té la Regidoria de Cultura a Benissa, perquè l’hem cuidat molt. Hem creat premis i certàmens per a totes les disciplines i aprofitaré l’experiència per a aplicar-la a nivell provincial.\n-Té clares les línies que vol seguir en el seu departament?\n-Tinc clares dues línies estratègiques. La Diputació deu coordinar totes les administracions. Mai han treballat plenament coordinats els ajuntaments, la Diputació, la Generalitat i el Ministeri de Cultura. Anem a obrir una nova etapa on la Diputació ha de ser un suport per als ajuntaments. La segona línia a seguir és la d’atendre totes les manifestacions culturals. Cal repartir adequadament l’ajuda a cada disciplina i alhora a la cultura elitista, a la popular i a la contemporània. Per ajudar a la província i que s’exporte a l’exterior. Ací cal treballar.\n-Una de les banderes de la Diputació és el Museu Arqueològic. Li afectaran les retallades?\n-El MARQ atresora una bona trajectòria. S’ha catapultat a nivell internacional i funciona bé. A nivell econòmic cal buscar solucions assequibles a la situació actual, com la coordinació amb altres museus arqueològics de la província i amb els jaciments en els quals s’investiga actualment. Això ajudarà també a empènyer l’economia local on hi ha museus i jaciments arqueològics. L’arqueologia de la província és un dels seus signes d’identitat i cal explotar-la i fer una tasca comuna.\n-Un altre aspecte important per a la Diputació és l’ADDA, del qual es diu que no està ben explotat de moment. Quin futur li augura?\n-Cal tindre en compte que porta en actiu poc de temps. Un edifici de tal envergadura necessita temps per a consolidar-se. No obstant això, amb els recents concerts, on han actuat importants orquestres com la Nacional d’Espanya o la de Ràdio Televisió Espanyola, s’ha demostrat que l’acústica és bona i això és el més important. A més aquestes actuacions han servit per ultimar detalls tècnics que li faltaven.\n-És apoderat, juntament amb la presidenta, de l’ADDA. És la manera de tindre-lo sota el seu comandament?\n-És la manera però ho és de forma transitòria. En el seu degut moment es nomenarà una persona apoderada i serà la seua responsabilitat l’auditori. De moment, la presidenta i jo estem abordant alguns temes importants que necessita la seua gestió.\n-Ha afirmat que és necessari coordinar administracions per als projectes culturals. Tindrà en compte el partit que governe cada administració?\n-Crec que la cultura en general ha de sumar esforços, i no només en allò econòmic o pressupostari. La Diputació ha d’ajudar a la cultura de tots els pobles de província, siguen del color que siguen. La clau està en no duplicar els programes o les actuacions. S’han de coordinar les actuacions a tots els nivells perquè sinó és impossible afrontar grans projectes que necessiten la col·laboració de diverses administracions.\n-Va afirmar que no deixaria que Cultura fóra la sacrificada per les retallades i el seu pressupost es va reduir l’any passat un 18 per cent. On està el límit?\n-No vaig a aventurar una xifra límit, encara que estic segur que el percentatge augmentarà. Els esforços s’han de realitzar per tots els implicats en la cultura alhora, no només les administracions. Cal revisar els beneficis dels actes, els festivals, els escenaris utilitzats i els caixets sobreelevats. Cal tindre més presència cultural al carrer i apostar per la creativitat i la coordinació per afrontar les retallades. Amb menys diners i més treball dur en coordinació, anem a oferir un millor cartell cultural.\n-Entre aquestes revisions es troba el Festival Lucentum?\n-En efecte. És un dels festivals a revisar, entre d’altres. El muntatge d’un escenari en un jaciment és massa costós. Algunes solucions que em sorgeixen serien col·locar alguns concerts a l’ADDA i uns altres en diferents localitats.\nPel seu interés hem reproduït aquesta notícia apareguda al diari LA VERDAD el 17 d’Octubre de 2011.


Un dels impulsors de la regulació del consum de cànnabis demana l'indult i porta el cas al Constitucional\nAlbert Tió està condemnat a cinc anys de presó i el seu ingrés podria ser imminent\nAlbert Tió: “La legalització del consum de cànnabis acabarà passant, la prohibició no és efectiva” MARCOS COSTA\nBarcelonaUn dels impulsors de la regulació del consum de cànnabis a tot l'Estat ha tornat a posar la pilota al terrat del govern espanyol perquè impulsi d'una vegada per totes una legislació per regular el seu consum i l'activitat dels clubs, que des de fa anys es troben en un buit legal i alguns dels quals arrosseguen condemnes penals. És el cas del president de la Federació d'Associacions Cannàbiques Autoregulades de Catalunya (Fedcac), Albert Tió, que ha sigut condemnat a cinc anys de presó. El Suprem ha validat la sentència de l'Audiència de Barcelona i per evitar el seu ingrés imminent a presó Tió ha demanat un indult, que haurà de valorar el govern espanyol.\nAlbert Tió: “La legalització del consum de cànnabis acabarà passant, la prohibició no és efectiva”\nParal·lelament Tió ha presentat un recurs al Tribunal Constitucional per al·legar la vulneració de diversos drets fonamentals. D'aquesta manera es busca reobrir el debat des de dues vessants, la política –que coincideix amb la presència al govern espanyol de Podemos, un dels partits favorables a la regulació– i la judicial.\nLa petició d'indult que han presentat els dos advocats de Tió, Héctor Brotons i Sònia Olivella, exposa que han passat sis anys des de que es va obrir la causa penal contra el seu client –Tió va ser condemnat per l'activitat al capdavant de l'associació Airam, el club cannàbic més important de Catalunya, entre el 2012 i el 2014– i que sempre han sigut transparents. "Hem comès molts errors però no som delinqüents", ha assegurat aquest dimarts Tió, que considera que ell i els altres condemnats han sigut "un cap de turc" de les iniciatives per legalitzar el consum de cànnabis i acabar amb una inseguretat jurídica que assegura que només beneficia "els que delinqueixen".\nJuntament amb la petició de gràcia l'equip de Tió ha engegat una campanya de recollida de signatures a la plataforma Change.org. "Potser ens vam avançar als temps i vam pensar que les lleis es podien adaptar a la societat i no al revés", ha assegurat Tió, que ha demanat al govern espanyol que abordi d'una vegada per totes la regulació del consum de cannabis. De fet, fa un any Tió ja va començar una altra campanya política amb el mateix objectiu.\nRegularitzar el cànnabis per acabar amb el mercat negre\nOlivella considera que, a través de la petició d'indult, obre una oportunitat al govern espanyol per corregir la inseguretat jurídica actual. "El govern espanyol ha de valorar coses que els tribunals no han tingut en compte, que la política arribi on no han volgut arribar els tribunals", ha reclamat la lletrada, que es preguntava "Quin sentit té que l'Albert entri a la presó quan aquest debat que ell va desestigmatitzar és més actual que mai?".\nPel que fa al recurs presentat davant del Tribunal Constitucional, Brotons ha admès que només l'1% de les iniciatives presentades davant d'aquest organisme prosperen, però ha recordat el precedent del cas Pannagh, que ell mateix va portar a l'alt tribunal de garanties. L'abril de 2018 el Constitucional va anular la condemna dictada el desembre del 2015 pel Suprem a quatre membres de l'Associació d'Usuaris de Cannabis Pannagh de Bilbao i va considerar que es va vulnerar el seu dret de defensa i a un "procés amb totes les garanties".\nBrotons considera que en cas de Tió s'han vulnerat diversos drets fonamentals: el dret a la dignitat personal, "a no ser considerat un delinqüent o un drogoaddicte", el dret a la llibertat, a la salut i a la seguretat jurídica, "perquè la pròpia sentència del Constitucional qüestiona el marc legal actual", ha assegurat el lletrat en referència al pronunciament del 2018. En cas que el recurs no prosperi, no descarta portar-lo al Tribunal Europeu de Drets Humans.\nIncertesa entre les associacions de consum de cànnabis sobre la seva reobertura\nTribunals Cànnabis regulació


The last will and testament of Rosalind Leigh (Rodrigo Gudiño) – SenseCriteri\n25 Octubre, 2017 25 Octubre, 2017 vieledge1\nThe last will and testament of Rosalind Leigh (Rodrigo Gudiño)\nPregar serà lo primer que faràs, però per a que t´arranquen els ulls i deixar de vore-la.\nEl figura que ha creat aquesta pseudoabominació li diuen Rodrigo Gudiño i, quan era menut, sa mare el flagelava mirant culebrons de Nova i programes de Telecinc ja que només això pot explicar que per la seua ment passen històries com la d´aquesta película.\nTampoc és per subestimar-lo ja que el so Rodrigo ens presenta el percal com si fos un film aterrador i acaba sent un plànol travelling de 90 i pico minuts per tota la casa per a veure quina estància té més pols que altra. La trama és senzilla, una tipa hereta una casa plena d´antigüetats de sa mare i a la fi creu que l´espirit de sa mare va per la casa. Jo pense que així és, és més, crec que és sa mare la que porta la càmera i la que ens pega el tostó tot el rato passejant-se per ahi i que té algun rotllo en el Gudiño i que els dos estan conxabats per a fer aquest gran sepió.\nSa mare de la prota després de veure el montatge final del director.\nMare meua si hi ha ací pols que torcar.\nEntrada anterior Housewife (Can Evrenol)\nEntrada següent Sieranevada (Cristi Puiu)\n29 Octubre, 2017 a les 11:00 pm\nUf, esta si que és pa campeons xiquillo!\nMemorable els títols de crèdit i els primers 10 o vint minuts que son plànols de trastos que la dona te en sa casa, el atrezzista anà un dia al rastro i va arrassar amb tot el que hi havia allí! Quan de pingo!\n29 Octubre, 2017 a les 11:19 pm\nJajaja si que es veritat. Eugeni i el de atrezzo s’haveren pegat colzaes en ixe rastro.


Gaudeix i relaxa't a l'Espai Orígens a Andorra\nRELAX > Espai Orígens\nL'Espai Orígens de Caldea està dissenyat especialment per estimular els teus sentits. A les seves instal·lacions podràs tenir cura de la teva pell i exfoliar-la, millorar la circulació sanguínia, relaxar els músculs i eliminar toxines, tot en un ambient zen que aconseguirà que t'oblidis de la rutina i del dia a dia.\nEndinsa't a Orígens i descobreix totes les sorpreses que hi ha preparades per a tu. Al bell mig d'un jardí d'inspiració japonesa trobaràs un reconfortant bany d'aranges amb les quals podràs fregar-te la pell per exfoliar-la i suavitzar-la metre t'impregnes de la seva aroma dolça. Al bany asteca, segueix el camí de pedres per relaxar els peus i millorar-ne la circulació al mateix temps que et submergeixes en un autèntic jardí tropical.\nEls jacuzzis exteriors són el lloc idoni per gaudir d'unes meravelloses vistes de les muntanyes d'Andorra, acompanyades de música relaxant en un entorn molt agradable. El bany relaxant, el hammam, la sauna i el solàrium exterior s'encarregaran, per la seva part, de transportar-te a la pau més absoluta.\nA Orígens tens a la teva disposició una terrassa bar per prendre una beguda refrescant entre bany i bany. Tot allò que el teu cos necessita en un únic espai!