un blog imprescindible Descans: el blog d'un home que descansa: Infiltrats\n:0, coma a seguidor de "Roma" em deixaran crucificar-ne algun d'okupa?\n5 de novembre de 2010, a les 0:44\nJesús seria el primer en manifestar-se contra el papa de Roma.\n5 de novembre de 2010, a les 1:55\nNo està mal haver utilitzat al Pare Jony per a fer aquesta entrada. És ampostí, i crec, proposa o aporta un canvi en l'església. Al menys, visual.\n5 de novembre de 2010, a les 3:57\nEl pare Jony té un no sé què, però jo sempre he estat més del Fratello Metallo.\nEncara que rius més amb aquests altres. I no, no són ultres del Barakaldo. Per ells, les ratlles negres sobre el color groc, representen els estigmes de Jesús.\n5 de novembre de 2010, a les 8:28\nI l'Apel·les? A on ha quedat l'Apel·les?\n5 de novembre de 2010, a les 9:26\nLlàstima que el pare Jony no canti en català.\nSi algun dia ha de caure la Sagrada family...estaria bé que fós, abans que acabin les obres, un dia que no fes molta calor, ni molt de fred, un dia de tardor...un dia com demà?, per exemple?\n6 de novembre de 2010, a les 8:42\nEl Jordi te raó.\nEs faria pols de veure i sentir el que s'ha fet i dit en nom seu...\nPobre tiu oi?\n6 de novembre de 2010, a les 11:52\nCANYA ha dit...\nllàstima que no vingui cada setmana collons. sembla que així SÍ que hi ha notícies i temes importants.\n6 de novembre de 2010, a les 12:22\nCompte, que ara estem com els anys 30 i resulta que hi ha pistolers matant capellans i anti-sistema cremant esglésies. No és això el que ha dit avui?\n6 de novembre de 2010, a les 15:12


BStartup inverteix en la startup sevillana Le Room Service - Banc Sabadell\nCorporatiu L'equip de Le Room\nLa inversió es destinarà a la consolidació a Espanya i a preparar l’expansió internacional\nLa startup sevillana Le Room Service tanca la seva segona ronda d'inversió de 620.000 € de la mà de BStartup de Banc Sabadell, Cartera de Inversiones CM i tots els seus socis anteriors: Faraday Venture Partners i importants business angels del sector.\nLa inversió anirà destinada a la consolidació a Espanya, amb obertura imminent a Barcelona i a Mallorca, i a preparar l'expansió internacional per als inicis del 2021, a més de la digitalització de la companyia.\nAquesta empresa va néixer el febrer de 2017 per revolucionar i rendibilitzar el servei d'habitacions en hotels i apartaments turístics. Le Room Service ja opera en més de cent establiments hotelers de Sevilla i Madrid, i treballa amb les principals cadenes com Meliá, NH o Grup Hotusa. Va ser fundada per tres joves emprenedors sevillans, Rafael Valenzuela, Carlos Valdenebro i Ignacio Oroquieta, que aposten per l'ocupació jove i estable, amb una plantilla de més de 40 treballadors, i la previsió d'acabar l'any donant feina al voltant de cent persones. L’startup ha crescut un 200% el 2019 amb previsió d'un important augment del ritme de creixement aquest 2020.\nServei, qualitat, temps i presentació són els quatre pilars pels quals els clients confien en Le Room Service per posar en valor aquest servei als seus hotels, ja que es tracta de la primera empresa 100% especialitzada en gestionar el servei d'habitacions i ha creat una experiència de client única, des que l'hoste fa la comanda fins al lliurament a l'habitació.


Els hàbits saludables, protagonistes del primer “health talk” organitzat per Assegur i myHealth Watcher - FÒRUM.ad\nEls hàbits saludables, protagonistes del primer “health talk” organitzat per Assegur i myHealth Watcher\nEl 13/10/21 6:00\nHealth Talks by Assegur\nCoincidint amb la cel.lebració del Dia Mundial del Cor, El passat dia 29 de setembre va tenir lloc la primera edició dels HEALTH TALKS by Assegur, una iniciativa de la companyia líder del sector de les assegurances a Andorra, amb la col·laboració de la plataforma de promoció de la salut myHEALTH WATCHER i l’app Wizzyu.\nLa promoció dels hàbits saludables és el millor camí per vetllar per la salut de les persones. “Volem que les xerrades de salut, HEALTH TALKS, serveixin per apropar aquest missatge a tota la societat” diu Iago Galindo, Director Tècnic d’Assegur.\nEn aquesta primera edició, emesa en directe a través del canal de youtube d’Assegur i moderada per Jordi Marín, van participar membres de l’equip de myHEALTH WATCHER com ara el seu Director Científic, el Dr. Helmut Schröder, investigador i epidemiòleg nutricional; Marta Pons, Diplomada en Nutrició Humana i Dietètica; Anna Fernàndez Poch, Terapeuta Familiar Sistèmica i de Parella; i la Dra. Noemí Serra, Investigadora i Llicenciada en Ciències de l’Activitat Física i l’Esport.\nAquestes són algunes de les reflexions i recomanacions recollides durant la sessió:\nL’alimentació saludable ha de ser també sostenible: tenir cura de la salut del planeta és també tenir cura de la nostra salut.\nQuan es proposem fer una activitat física, és important coneixer-se a un mateix per marcar-se objectius reals. Una activitat física regular i moderada és un plaer beneficiós tant a nivell físic com mental.\nHi ha més de 500 emocions: saber identificar-les i connectar amb elles ens ajudarà a regular també la nostra alimentació.\nCaminar és apte per a totes les edats i disminueix significativament el risc de patir malalties cardiovasculars\nLes estratègies d’hàbits saludables, tant en adults com en nens, han de dur-se a terme conjuntament: alimentació, activitat física i benestar emocional. Encara avui, un 60% dels nens i nenes no arriben a assolir els nivells d’activitat física diària que recomana l’OMS.\nHi ha un consens entre els experts que cal evitar els aliments processats i que la dieta ideal ha de constar majoritàriament d’aliments frescos, de temporada i de proximitat, amb predomini de la fruita i la verdura.\nQualsevol petit pas cap a un estil de vida saludable, compta.\nLes malalties d’origen cardiovascular són la principal causa de mortalitat al món, i a Europa representen el 35% de les morts que es produeixen cada any.\nMoltes es podrien evitar seguint un estil de vida més saludable; fent un canvi d’hàbits i actuant sobre factors de risc com el consum de tabac, l’alimentació, el sobrepès i l’obesitat, el consum d’alcohol, el sedentarisme i la salut emocional.\nLa diabetis, l’obesitat i el sobrepès també causen prop d’un milió de nous casos de càncer cada any a tot el planeta, aconseguint superar el tabac com a factor principal de risc.\nPel que fa a Andorra, gairebé el 31% dels homes i el 36% de les dones de 15 a 74 anys té excés de pes. L’obesitat afecta el 10,1% dels homes i el 8,9% de les dones; el 35,2% dels homes i el 25,5% de les dones es declaren fumadors/es habituals; i més del 15% de les persones adultes (el 10,5% dels homes i el 21,0% de les dones), pateixen algun trastorn de salut mental.\nMés informació, i accés a l’enregistrament de la sessió, en aquest link:\nNotícia Anterior: El Comú d’Escaldes-Engordany dubta sobre l’ordinació reguladora de la Vall del Madriu\nSegüent Notícia: Psicologia tòxica i destructiva


La UPF ha acollit l'acte d'inauguració del curs del sistema universitari català - E-Notícies - ( UPF )\noficial d'inauguració del curs acadèmic 2012-2013 del sistema universitari català s'ha celebrat\navui, a les 10:00 hores, a l'auditori del campus de la Ciutadella de la\nL'acte, que s'ha retransmés en directe a través de la web de la UPF i de Twitter amb\nl'etiqueta #inicicursUPF, suposa l'inici del curs universitari a Catalunya. Hi han\nassistit tots els rectors i presidents de consells socials de les universitats\ncatalanes, a més d'Andreu Mas-Colell, conseller d'Economia i Coneixement, i d'Antoni Castellà, secretari d'Universitats i Recerca de la Generalitat, entre\nLa inauguració ha començat amb la benvinguda a càrrec de Josep Joan Moreso, rector de la UPF. Seguidament s'ha projectat la Videomemòria del curs acadèmic 2011-2012 de la UPF amb un format diferent i\ninnovador, ja que les dades i els fets més rellevants del curs passat han estat\npresentades per una graduada virtual, fruit d'un treball d'animació realitzat\nper estudiants del màster en Animació de la UPF.\nA continuació s'han lliurat els diplomes de la UPF a tres persones de la comunitat\nuniversitària que s'han jubilat durant el curs 2011-2012: la professora Pilar Estelrich, del Departament de Traducció i Ciències del Llenguatge, i Montserrat Rosquelles i Felipe Torres, del personal d'administració i serveis. L'acte ha continuat amb el lliurament dels premis del Consell Social de la UPF a la qualitat en la\ndocència i a la transferència de\nconeixement i a la iniciativa i a\nla innovació en l'administració i els serveis; i de les distincions Jaume Vicens Vives a la\nqualitat docent universitària de la Generalitat de Catalunya. Víctor Grífols Roura, president i conseller delegat de Grifols, ha impartit la\nlliçó inaugural del nou curs, "Reflexions en temps de crisi" ( document pdf\n, 463 Kb).\nL'acte ha finalitzat amb els parlaments de Núria Basi, presidenta del Consell Social de la UPF ( document pdf, 23Kb); Gerard Ardanuy, regidor d'Educació i Universitats de l'Ajuntament de Barcelona; i Josep Joan Moreso, rector de la UPF ( document pdf, 101 Kb), que ha reclament "que el govern de la\nGeneralitat no redueixi més la seva subvenció a les universitats, el que voldria dir que tots els\ndiners que els estudiants han pagat de més aquest curs anessin al propi sistema, a les beques\nd'equitat o a mantenir la qualitat del servei que prestem".\nLa cloenda de l'acte ha anat a càrrec d' Andreu Mas-Colell, conseller d'Economia i Coneixement de la Generalitat de\nCatalunya ( document pdf\n, 62 Kb).\nVíctor Grífols Roura (Barcelona 1950) va\nestudiar ciències empresarials a la Universitat de Barcelona i es va incorporar a l'empresa\nfamiliar el 1973, on com a director comercial va reestructurar la seva xarxa de vendes a Espanya.\nEl 1988 va escometre la internacionalització de Grifols en obrir la primera filial a Portugal, per\ndesprés implantar-se en altres mercats com els dels Estats Units i Llatinoamèrica.\nLa multinacional catalana Grifols\nés present als EUA des de 1990, quan va establir la seva seu a Miami (Florida), i va fixar els\npaïsos de Centreamèrica i Carib com a principals àrees d'influència, als quals van seguir\nl'Argentina i Xile l'any següent. L'empresa catalana -que va sortir a borsa el 2006 i compta amb 24\nfilials pròpies- és present en 90 països del món que inclouen els ja citats, així com República\nTxeca, Regne Unit, Alemanya i Itàlia.\nLa trajectòria professional de Víctor Grifols ha merescut el reconeixement de la\nCambra de Comerç dels Estats Units a Espanya (AmChamSpain), que li va atorgar el Global Business Leader Award el 2010, i també de la Cambra de Comerç\nEspanya-Estats Units (Spain-US Chamber of Commerce ), que el va distingir com Business Leader of the Year el 2011.\nUna artista plàstica i audiovisual Contenidor-Contingut és el títol del cartell del curs 2012-2013 de la UPF, obra d'Eulàlia\nValldosera. Nascuda a Vilafranca del Penedès l'any 1963 va estudiar Belles Arts a la\nUniversitat de Barcelona, especialitzant-se en pintura. Posteriorment va ampliar els seus estudis a\nl'Escola d'Arts i Oficis de Catalunya, on estudià gravat, i a Amsterdam (Països Baixos), on estudià\naudiovisuals. Al seu retorn a Catalunya establí el seu despatx professional a Barcelona.\nL'obra L'any 1991 inicià la seva activitat professional realitzant la seva primera exposició\nindividual, mostrant una obra que gira al voltant del cos humà i el seu entorn domèstic apostant\nper diversos medis audiovisuals.\nHa realitzat diverses exposicions internacionals, on cal destacar la seva participació a la\nbiennal de Sydney (1996), Johannesburg (1997) i Istanbul (1997). L'any 2000 la Fundació Tàpies li va organitzar la retrospectiva Eulàlia Valldosera, obres\n1990-2000, per la qual fou guardonada amb el Premi Nacional d'Arts Visuals concedit per la Generalitat de Catalunya. El 2009 va\npresentar una selecció de la seva obra passada i recent al Museu Reina Sofía de Madrid.


Mostrant 8121 - 8130 de 14814\nJosep Plans i Bagués\nSabadell, Vallès Occidental, 1857 — Sabadell, Vallès Occidental, 1909\nInicià els estudis musicals sota el guiatge d’Antoni Oller a la capella de música de l’església de Sant Feliu i més tard els continuà a Barcelona amb Anselm Barba. El 1873 accedí a la plaça d’organista i al magisteri de capella de la Puríssima Concepció de Sabadell i el 1878 fou organista de Santa Anna de Barcelona. Des d’aquests llocs desplegà la seva activitat docent, que amplià el 1898 en ésser-li encomanada la direcció de l’Escola Municipal de Música de Sabadell, en substitució d’Eusebi Bosch, institució que dirigí fins a la seva mort. Entre els seus deixebles es troba Agustí Borguñó. Compongué música religiosa, obres simfòniques -com ara Caprici simfònic -, música coral i repertori de cambra.\nGirona, Gironès, 1768 — València, 1818\nDeixeble de Jaume Balius, fou cantor de la capella de la catedral de Girona; més tard (1791) fou mestre de capella d’aquesta seu i de la de València (1793-1818). La seva obra té una escriptura polifònica complexa i és fortament influïda per l’italianisme. Deixà moltes obres religioses polifòniques: misses, motets, vespres, misereres, himnes, tedèums, responsoris, villancicos , lamentacions, salves, rosaris i obertures; desenvolupà la forma musical del villancico. Es destaquen com a més personals els tretze responsoris de Nadal, la Batalla entre Miguel y Luzbel , de llenguatge musical descriptiu, i la cèlebre letrilla ¡Oh Madre! , a vuit veus.\nCompositor i mestre de capella català.\nGirona, ~1768 — València, 1818\nFou escolà de cant a la catedral de Girona i probablement rebé la formació musical d’Manuel Gònima i Jaume Balius. Feu oposicions a la plaça de magisteri musical a Alcalá de Henares, la Real Capilla de la Soledad de Madrid, Salamanca i Car tagena. Després d’aquest periple, el 1791 esdevingué mestre de capella a la seu de Girona en substitució de Domènec Arquimbau. El 1793 assolí la plaça de mestre de capella de la catedral de València, lloc que ocupà fins al seu traspàs. Tingué amistat amb el pare A. Eiximeno, a qui assessorà en diverses qüestions musicals. La producció musical de Pons és abundant i presenta tant repertori litúrgic -misses, salms, lamentacions, etc.- i religiós -villancets, música descriptiva, etc.- com música instrumental -quatre obertures i quatre simfonies-, amb plantilles instrumentals concomitants amb l’estètica classicista del moment. La seva obra es conserva en diversos arxius i biblioteques de Girona, Còrdova, Barcelona, Santiago de Compostel·la, Granada, Màlaga, Segòvia i València.\nEs formà musicalment a l’Escolania de Montserrat i més tard fou deixeble d’A. Ros Marbà (direcció) i de J. Soler (composició). Dirigí la Coral Càrmina i des del 1985 es dedicà fonamentalment a la direcció orquestral després d’haver fundat l’Orquestra de Cambra del Teatre Lliure, de la qual és director titular i amb la qual ha actuat als festivals i sales de concerts més prestigiosos d’arreu del món, amb un repertori centrat majoritàriament en la música del segle XX. També és director de la Jove Orquestra Simfònica de Catalunya i de l’Orquestra Ciutat de Granada, amb la qual ha realitzat gires i enregistraments. Director musical de les cerimònies olímpiques de Barcelona el 1992, ha rebut diversos premis, entre els quals el Nacional de Música, que li fou atorgat el 1999. El 1998 ocupà el càrrec de principal director associat del Gran Teatre del Liceu i n’inaugurà la temporada 2000-01 amb l’estrena de D.Q. (Don Quijote en Barcelona), de J.L. Turina. El 2001 dirigí amb èxit Pan y toros, de F.A. Barbieri, al Teatro de la Zarzuela de Madrid.\nVilafermosa del Riu, Alt Millars, 1689 — València, 1757\nFou infant de cor de la catedral de València, on fou deixeble d’Antoni Teodor Ortells. El 1712 fou nomenat mestre de capella de l’església parroquial d’Algemesí, i més tard de Santa Maria de Castelló de la Plana (1717-28). Aquest darrer any li fou concedit el càrrec de mestre de la capella de la catedral de València, pel seu mèrit extraordinari. La seva extensa producció comprèn unes quatre-centes obres: misses a vuit, deu i dotze veus amb acompanyament instrumental, una Missa de Rèquiem (1744), vint-i-quatre misereres, una vintena de motets i salms, etc. És autor de més de dos-cents villancicos, l’obra a cinc veus Ópera al Patriarca San José (1708), una Cantada a San Francisco (1718) i un Dixit Dominus per a vuit veus, instruments i dos orgues.\nJosep Prades compon Missa de Rèquiem\nJosep Prades i Gallén\nMestre de capella i compositor valencià.\nVilafermosa, Alt Millars, 1689 — Vilafermosa, Alt Millars, 1757\nEs formà musicalment a la seu de València, a l’escolania de la qual ingressà com a infant cantor el 1700. Mestre de capella i organista de la parròquia d’Algemesí el 1712, el 1717 obtingué el mateix càrrec a l’església major de Castelló. L’any 1728 li fou atorgada, sense oposició, la plaça de la seu metropolitana de València, d’on es jubilà el 1757. Es conserven unes 400 obres d’aquest compositor: una quarta part pertanyen a la música litúrgica, i la resta, a la de romanç. Prades contribuí a la consolidació del Barroc musical a València, amb els trets típics del final d’aquest estil. La importància de la seva música fou donada a conèixer el 1935 per Vicenç Ripollès.\nDirector de cors català.\nSant Feliu de Llobregat, Baix Llobregat, 1953\nEstudià música als conservatoris de Barcelona i Badalona i posteriorment amplià la seva formació com a director amb A. Ros Marbà. També seguí cursos d’especialització en direcció coral amb J. Casas, L. Heltay, P. Cao, M. Corboz i E. List. Sota la presidència d’O. Martorell, fou resposable tècnic de la Federació Catalana d’Entitats Corals i ha dirigit, entre d’altres, la Capella de Música de Santa Maria del Mar i el Cor Masculí Nacional Professional d’Estònia. Ha actuat en diversos festivals d’Europa i de l’Amèrica del Sud i ha format part de jurats de competicions corals nacionals i internacionals, a més d’haver impartit cursos de direcció coral i de música de cambra en diversos conservatoris catalans. És director de la Coral Cantiga, cap de l’equip tècnic de la Federació Catalana d’Entitats Corals i, a més, director musical de la Setmana Cantant de Tarragona.


La Biblioteca Roca Umbert, nova seu de la comunitat WordPress Granollers | Xarxa Punt TIC\nGranollers, Vallés Oriental, per Pexels. 2019. Llicència: BY-SA\nAmb l'objectiu d'ampliar la comunitat WordPress i crear al Vallés Oriental un espai on compartir experiències que ajudin a totes les persones interessades a iniciar-se o millorar els seus projectes, la Biblioteca Roca Umbert s'ha sumat com a espai on desenvolupar diferents activitats.\nLes sessions seran de caràcter mensual i dirigides a totes les persones usuàries, bloguers, dissenyadores, desenvolupadores i emprenedores de la comarca. La primera trobada del gener serà el dia 21 a les 18h i tractarà sobre com muntar una pàgina web.\nA través d'aquest enllaç podeu consultar totes les sessions disponibles i realitzar la vostra inscripció.


LMP PER REUNIR EL TECLAT SENSE FIL D'APPLE AMB EL TECLAT NUMÈRIC - ACCESSORIS\nPrincipal Accessoris LMP per reunir el teclat sense fil d'Apple amb el teclat numèric\nLMP per reunir el teclat sense fil d'Apple amb el teclat numèric\nPerDavid Dahlquist 7 de desembre de 2010 a les 04:00 PST\nLa decisió d'Apple d'ometre el teclat numèric del seu teclat sense fil pot estalviar espai a l'escriptori, però per a les persones que fan molta entrada numèrica, així com els professionals de l'àudio i el vídeo, que sovint depenen de determinades tecles del teclat numèric per a les dreceres, el teclat sense teclat. el teclat pot ser un gran problema.\nEl teclat Bluetooth de LMP, que acaba de passar per la FCC, aporta la redempció numèrica al vostre teclat sense fil. Dissenyat per combinar-se perfectament amb l'estil i el color d'alumini raspallat del teclat sense fil d'Apple, el LMP s'enganxa al costat dret del teclat, dotant-lo de poders gloriosos del teclat numèric.\nEl teclat funciona amb dues piles AA i també inclou dreceres de navegació i tecles de funció addicionals. També inclou una barra mecànica que pot activar el botó d'encesa del teclat Apple. Un botó més petit al costat de la barra d'entrada activa i desactiva el teclat.\nEls preus i la disponibilitat encara no estan disponibles, però esperem que s'anunciïn aviat.\n[via Bondat sense fils ]\ncom fer un compte d'Apple sense targeta de crèdit\nProgramari Apple Watch Política De Privacitat Accessoris Apple Tv Ipad Poma Àudio Iphone Altres\nCom connecto el meu controlador ps4 al meu telèfon\nconnector Lightning a adaptador de 30 pins\nL'iphone se té la mateixa mida que el 5\ncom evitar que algú accedeixi al meu ordinador de forma remota mac


El Teatre-fòrum trenca la quarta paret (invisible) del teatre, és a dir, té com a objectiu destruir la barrera entre l’escenari i la platea, tot permetent la comunicació directa entre actors i espectadors. El públic és convidat a pujar a l’escenari, en substitució del protagonista, i esdevé “espect-actor” en la mesura que proposa altres maneres de tractar el problema i d’altres possibles finals. D’aquesta manera, també es permet un diàleg entre diferents col·lectius socials.\nEl teatre, des d’aquesta perspectiva, té un doble compromís: el final d’una realitat excloent (representada per l’escena que mostra l’opressió) i l’anunci de les possibilitats de democratització, així com el compromís de crear les noves condicions socials a través de la participació activa dels “espect-actors”. No obstant, cal fer notar que hi pot haver una perversió en l’ús del teatre-fòrum per aconseguir altres objectius, que no són socials ni polítics, tot i que llavors ja no es pot anomenar TO.


Les 100 voltes de la 4a Fita Alta Madness recapten més de 3.000€ – Mollerussa Televisió\nLes 100 voltes de la 4a Fita Alta Madness recapten més de 3.000€\nMés de 3.200 euros que es destinaran a la investigació de dues malalties minoritàries, és el que han aconseguit amb la subhasta dels 10 únics dorsals que van participar en la quarta edició de la Fita Alta Madness, la primera cursa vertical del Pla d’Urgell.\nLa prova des que va néixer reparteix els diners generats per a la lluita contra dues malalties minoritàries. Una part es destina com és habitual a l’estudi de la Miopatia Miotubular, que afecta 1 de cada 50.000 nounats, i l’altra part es destinarà al de la Distròfia Muscular Congènita per Dèficit de Merosina (DMC-Lama2), la qual es caracteritza per provocar debilitat muscular entre 1 de cada 30.000 nounats.\nPel que fa a la prova, que suma un total de 7 km i acumula 700 metres de desnivell al circuit tancat d’Autocròss de Mollerussa, va presentar un any més la Fletxa de la Fita Alta, una cronoescalada que reparteix l’últim dorsal per a la cursa al participant més ràpid en pujar els 45 metres de la rampa del circuit.\nDes de la Fita Alta Madness s’aconsegueix donar visibilitat a aquestes malalties minoritàries que per quart any consecutiu rebran aquesta aportació econòmica de més de 3.000 euros a la qual s’hi sumaran els diners provinents pels donatius de particulars, empreses, col·laboradors, i de la barra que va organitzar el jovent de Mollerussa.


Piragüisme a l'Ebre, amb Beniemocions: 10e. Descens de Tardor / Otoñal de l'Ebre\n10e. Descens de Tardor / Otoñal de l'Ebre\nDesafiant les previsions de mal temps, que donaven vents superiors ald 35 km/h. i ràfegues superiors als 50 km/h ens plantavem puntaulas com cada any a l'Emarcador de García per fer la 10a. edició de la Otoñal de l'Ebre.\nEn principi la inscripció per aques any, superava els 50 participants, pero després de veure les previsions de vent, molta gent s'avia resignat a quedar-se a casa.\nFinalment erem 32 participants de varis llocs de Catalunya, de Castelló,Valencia i Saragossa.\nSortosament el vent va ser molt inferior al que marcava la previsió i vam gaudir d'un bosn descens, que va agradar molt a tothom i sobretot als que el feien per primer cop, ja que van quedar sorpresos molt positivament de la belleça dels paratges que envolten el nostre riu, tant en el tram de dalt de Mòra, com en el tram de Miravet a Benifallet.\nUn altre cop, vam gaudir d'una magnífica e inoblidable jornada de piragüisme a les Terres de l'Ebre. Jornada molt positiva per a la promoció i la difusió d'un dels tresors més importants que tenim a les nostres terres.\nPublicat per Lluís a 18:56\nEtiquetes de comentaris: Descens de Tardor de l'Ebre, Descenso Otoñal del Ebro


Abrasius paper de vidre - Racing Colors S.L.\nEsponges, paper de vidre, abrasius de la Cuad'. Texturitzat amb tecnologies propietàries per una durada superior i una gran finor en el lloc de treball a la mà. En tots els formats i graus de l'abrasió.\nPoliment esponja Flexible SOCA - 1pcs\n1,24 € 2441\tProducte en estoc, a punt per vaixell.\nPoliment de pa de pessic, molt flexible per a poliment de zones de difícil accés i matisada. Utilitzar tant en sec com en mullat. Ideal cos i de la indústria.\nEsponges, Paper de vidre Flexible SOCA - Box 20ud\n15,70 € 997\tProducte en estoc, a punt per vaixell.\nEsponges de poliment, molt flexible per a poliment de zones de difícil accés i matisada. Tant en sec i en humit. Quadre 20ud.\nFulls d'escuma de SOCA - P180 a P1000 - Roll 200ud\n48,76 € 1\tProducte en estoc, a punt per vaixell.\nRodar amb 200 escumes de paper de vidre pre-tall per a 125mm x 115mm, aplicació en sec, ideal per a poliment i matisant\nPoliment Esponja Abrasius Scuff de Soca - 2ud\n2,40 € 9940\tProducte en estoc, a punt per vaixell.\n2ud paper abrasiu de pa de pessic per la barreja a mà o màquina. Disposa d'un paper de vidre, de molt fina sorra paper d'ultra-fines.\nPa de pessic de Polit P3000 Optimus Soca - 5ud\n12,31 € 4\tProducte en estoc, a punt per vaixell.\nEsponges per polir Optimus Soca de sorra P3000. Ideal per a l'eliminació de defectes de pintura i deixar una superfície perfecte. Kit 5ud.\nPa de pessic de Polit P4000 Optimus Soca - 5ud\n12,31 € 15\tProducte en estoc, a punt per vaixell.\nKit de 5 esponges per polir Optimus Soca de gra P4000. Ideal per a l'eliminació de defectes de pintura i deixar una superfície perfecte.


Èxit en la prova de bioclimatització als col·legis | Valencia Extra\nÈxit en la prova de bioclimatització als col·legis\n03/11/2019 - València Extra\nEl Centre d’Educació Infantil i Primària Humanista Mariner, del barri de Safranar de València, ha sigut el primer col·legi públic de la Comunitat Valenciana on s’ha testat la bioclimatització sostenible, una tecnologia basada en el refredament de l’aire gràcies a l’evaporació de l’aigua. El regidor d’Emergència Climàtica i Transició Energètica de l’Ajuntament de València, Alejandro Ramon, ha explicat que l’estudi pilot impulsat pel consistori ha obtingut un resultat satisfactori.\nLes proves, realitzades durant els tres darrers mesos del darrer període lectiu per poder testar la bioclimatització sostenible durant dies calorosos i avaluar el seu rendiment monitorant la temperatura, la humitat i la qualitat de l’aire, s’han saldat amb una reducció mitjana de 6,4 ºC els dies amb condicions més desfavorables, un augment d’humitat del 22%, així com una renovació de la ventilació i neteja de l’aire total de l’aula de 12 minuts.\n“Són resultats molt satisfactoris, amb una sensació que recorda a la brisa de la mar, segons ens ha explicat la directora del centre, i amb un confort ambiental i una qualitat de l’aire que tenen un impacte positiu en el rendiment acadèmic i en la salut de l’alumnat”, ha afirmat Ramon, qui ha destacat que els paràmetres ambientals positius han anat acompanyats per unes dades positives també en les enquestes de satisfacció efectuades a alumnat i professorat. La desaparició de símptomes com ara irritació, falta d’atenció o maldecaps també han anat desapareixent.\nLa bioclimatització, amb un cost de 3.225 € per aula, s’ha dut a terme amb un ecoclimatitzador evaporatiu d’última generació que permet la renovació automàtica de l’aire i un rendiment màxim per la seua tecnologia avançada. Es tracta d’un sistema de refrigeració respectuós amb el medi ambient i les polítiques de transició energètica, donat que només necessita l’energia d’un ventilador.\nArtistes fallers plantaran monuments infantils en instal·lacions hospitalàries i benèfiques en 2021


El PIB valencià creix un 2,1% el 2018, cinc dècimes per davall de la mitjana estatal - Diari La Veu\nEscriba el número 385208\n29 abril 2019 17:25h\nMadrid, Cantàbria i Navarra van ser les autonomies que més van créixer. / EUROPA PRESS\nVALÈNCIA. El País Valencià va registrar el 2018 un creixement del 2,1%, una xifra cinc dècimes inferior a la mitjana estatal, que se situa en el 2,6%, segons la primera estimació de la Comptabilitat Regional d'Espanya publicada aquest dilluns per l'Institut Nacional d'Estadística (INE).\nD'acord amb aquestes dades, Madrid, Cantàbria i Navarra van ser les autonomies que més van créixer el 2018, amb un augment del 3,7%, del 3,4% i del 3%, respectivament. Al costat d'elles, altres dos més, Castella-la Manxa, amb un creixement del 2,8%, i Galícia, amb un augment del 2,7%, van créixer per damunt de la mitjana estatal.\nPer contra, els menors creixements del PIB van correspondre a Múrcia, amb un increment de l'1,5%, i a les ciutats autònomes de Ceuta (+1,5%) i Melilla (+1,6%). Dels 19 territoris regionals de l'Estat, 15 van registrar l'any passat creixements del PIB superiors a la mitjana de la UE, que va ser del 2%.\nL'INE explica que el major creixement del PIB registrat en Madrid es va deure a una evolució de la branca d'activitat de la construcció més favorable que en la resta de l'Estat. Per contra, el menor creixement de Múrcia va estar afectat, fonamentalment, per la menor activitat d'energia, construcció i serveis respecte a la mitjana estatal.\nPel que fa a la resta d'autonomies, per davall del creixement del 2,6% per al conjunt de l'Estat es van situar Aragó i Castella i Lleó (+2,5%, en tots dos casos); Canàries i Andalusia (+2,4%, en tots dos casos); Astúries i Catalunya (+2,3%, en tots dos casos); el País Basc i les Balears (+2,2%, en tots dos casos); el País Valencià (+2,1%) i Extremadura (+2%), totes elles superant o igualant la mitjana de la UE (+2%).\nEn canvi, les regions de La Rioja (+1,6%), Melilla (+1,6%), Ceuta (+1,5%) i Múrcia (+1,5%) no solament van créixer per davall de la mitjana estatal (+2,6%), sinó que també es van quedar per darrere de la mitjana del conjunt de regions de la UE (+2%).\nCreixement del PIB fins al febrer\nEl País Valencià ha registrat un creixement del PIB del 0,15% en els dos primers mesos del 2019 i s'ha situat amb un saldo positiu de 171 milions d'euros, la qual cosa suposa estar entre les úniques set autonomies que han vist reduir el seu import de dèficit. Segons dades del Ministeri d'Hisenda, en el mateix període de l'any passat el territori valencià llançava també un superàvit de 58 milions d'euros, la qual cosa suposava el 0,05% del PIB.\nEn el seu conjunt, les autonomies han reduït el seu dèficit en els dos primers mesos de l'any un 72,4%, en passar dels 635 milions del 2018 fins als 175 milions d'ara, el 0,01 del PIB. Així mateix, afegeix que aquesta evolució respon fonamentalment a l'increment dels ingressos impositius en un 8,1%, sobretot els corrents sobre la renda i el patrimoni, que creixen un 9%.\nTambé respon a l'increment registrat en les transferències rebudes d'altres administracions públiques en un 7,3%. Dins de la despesa no financera, que augmenta un 5%, els consums intermedis creixen un 0,7%; la remuneració d'assalariats s'incrementa un 5,1%; les transferències socials en espècie creixen un 0,6%, i la formació bruta de capital fix, un 1,5%.\nEscriba el número 107765


Esclata l'enèsima crisi a la Conselleria de Cultura, Participació i Esports\nEl cessament, de moment frustrat, del gerent de la Fundació per a l'Esport Balear obre una escletxa entre la consellera, Fanny Tur, i el director general, Carles Gonyalons\n2 min. Palma 31/08/2017 20:39\nM.M. / J.V.\n651x366 Imatge d'arxiu del Palma Arena, seu de la Conselleria de Cultura, Transparència i Esports. / ARXIU Imatge d'arxiu del Palma Arena, seu de la Conselleria de Cultura, Transparència i Esports. / ARXIU\nUna nova crisi política ha esclatat a la Conselleria de Cultura, Participació i Esports. L'epicentre gira al voltant del director general d'Esports i Joventut, Carles Gonyalons, i el seu equip.\nEl desencadenant ha estat la decisió de la consellera, Fanny Tur, de destituir el gerent de la Fundació per a l'Esport Balear, Joan Noguera. Un cessament que, ara per ara, està en suspens.\nAquest mateix dijous, s'ha reunit el patronat de la Fundació per confirmar la destitució. Gonyalons, la directora general de Turisme, Pilar Carbonell, i el director general de Pressupostos, Joan Carrió, s'hi han abstingut, mentre que Sebastià Rico, president de la Federació balear de patinatge, hi ha votat en contra.\nPer tant, Tur ha quedat en minoria, ja que només ha aconseguit dos vots més a favor: el del secretari general de la Conselleria, Guillem Fullana, i el director general de Participació i Memòria Democràtica, Manel Santana. Tots dos varen entrar a fer feina a la Conselleria de la mà de Tur, després del cessament de l'exconsellera Ruth Mateu. El vuitè membre del patronat, el director de l'àrea de Promoció i Patrocini, Biel Arrom, ha presentat la dimissió en desacord amb la decisió de destituir Noguera.\nSegons ha confirmat Tur a l' ARA Balears, el patronat es tornarà a reunir aquest mateix divendres i ho tornarà a fer dilluns si demà encara no és possible arribar a un acord.\nEl cessament de Noguera no tancaria la crisi, perquè Gonyalons ha reclamat que el seu departament passi a dependre d'una altra conselleria, preferiblement Vicepresidència. En cas que no s'accepti la seva exigència, presentaria la dimissió. L'encara director general ha declinat fer declaracions a l'ARA Balears. Tur, per la seva banda, ha assegurat a aquest mitjà que “no hi haurà canvis en l'estructura de la Conselleria”.\nEl motiu del cessament de Noguera ha estat la contractació, mitjançant dos contractes menors, d'un assessor nutricional. El procediment va desencadenar una "pèrdua de la confiança" per part de la consellera, tal com va confirmar ella mateixa a la Cadena Ser uns dies enrere. Justament, la crisi dels contractes menors de MÉS va ser el desencadenant de l'anterior crisi que va afectar l'estabilitat de la Conselleria.\nL’esperit maleït del Palma Arena\nEl PSIB assumeix Transparència i la vincula a la Conselleria de Presidència\nEls contractes menors de Transparència, sota la lupa


Comença la 35 Setmana de les Persones Majors a València\nEn l’acte inaugural de la Setmana de les Persones Majors s’ha reconegut Les Nostres Millors Persones Majors i l’Associació Amics de la Gent Major\nLa 35 Setmana de les Persones Majors ha començat amb un acte inaugural en el qual han reconegut Les Nostres Millors Persones Majors de la ciutat de València i l’Associació Amics de la Gent Major. També s’ha rendit homenatge als presidents i presidentes dels centres municipals d’Activitats per a Persones Majors. A l’esdeveniment ha assistit l’alcalde de València, Joan Ribó, acompanyat de la regidora de Persones Majors, Sandra Gómez. L’alcalde ha exposat que «les persones majors de València són una font de riquesa per a la nostra ciutat, perquè la seua experiència i el seu recorregut vital són clau per a millorar com a societat. Per això, la ciutat els deu un reconeixement, així com un suport absolut per a millorar la seua qualitat de vida».\nRibó també ha indicat que «són les persones que han treballat incansablement al llarg de la seua vida per poder oferir un futur millor a les seues famílies i, amb això, han col·laborat a engrandir València». «El nostre reconeixement per tota una vida d’esforç ha de visualitzar-se en polítiques que impulsen un envelliment actiu, així com garantir un benestar i una qualitat de vida dignificada», hi ha afegit. D’altra banda, la regidora de Persones Majors ha explicat en este acte inaugural que «esta serà una de les setmanes més participatives, en la qual hi haurà una gran quantitat d’activitats gratuïtes perquè en gaudisquen».\nL’acte ha començat amb el lliurament del premi a Concepción García Zaera, una dona de 88 anys que es dedica a realitzar dibuixos isomètrics amb el programa Microsoft Paint i que té un gran impacte en les xarxes socials amb més de 157.000 seguidors. Ribó ha puntualitzat que «és un gran exemple que qualsevol edat és bona per aprendre i per introduir-se de forma creativa en el món de les noves tecnologies». A més, Gómez ha comunicat que «és una instagramera i una influenciadora que ha aconseguit trencar la bretxa digital i que és un exemple per mostrar que les persones majors encara tenen molt a aportar».\nTambé han destacat el treball del mestre velluter del Col·legi de l’Art Major de la Seda, Vicente Enguídanos Grancha, qui ha continuat amb l’ofici de la seua família de teixidor artesà. «Està considerat “l’últim velluter” i té un paper fonamental per a la recuperació de telers de segles passats», ha indicat l’alcalde. Així mateix, la regidora ha destacat que «és un testimoniatge viu de la nostra història i patrimoni».\nD’altra banda, també s’ha atorgat el premi a la Fundació Amics de la Gent Major, una organització formada per voluntaris sense ànim de lucre que es dedica des de fa més de vint anys a acompanyar afectivament i de forma gratuïta persones majors. «La soledat pot arribar a ser una malaltia i ells ajuden a curar-la», ha puntualitzat l’alcalde. La regidora de Persones Majors també ha exposat que «el principal problema de les persones majors és la soledat, ja que poden passar dies sense parlar amb ningú». Per este motiu, el president d’esta associació, Antonio Miguel Fernández, ha animat la gent perquè dediquen el seu temps lliure a estes activitats i hi ha afegit que «l’afecte i l’amor és una de les poques coses que, com més es dóna, més creix, i este n’és un clar exemple».\nEn este acte també s’ha rendit homenatge als presidents dels centres municipals de la ciutat. A València existixen 51 centres repartits per tots els barris, en els quals treballen persones de manera desinteressada. És per això que l’alcalde ha agraït als presidents «el seu treballat per millorar el funcionament d’un teixit associatiu que brilla pel seu dinamisme, per la seua dimensió integradora i la cohesió social».


La versió més local de la gentrificació\nQuan tens una edat –deixem-ho així–, has pogut veure reiterades vegades com es pensen, com es fan, com continuen i com acaben certes iniciatives públiques. Quan invariablement aquestes iniciatives tenen una evolució similar, pots anticipar quin serà el seu final. I això amb el benentès que t’agradaria pensar que qualque vegada serà diferent, que sempre hi ha lloc per canviar el curs de les coses i millorar-les, encara que de moment no se t’hagi demostrat.\nEl cas és que una vol pensar que la majoria de la població –almanco una certa majoria– s’estima més que augmenti el nombre de carrers dedicats als vianants i que els cotxes deixin de tenir el protagonisme sobre les persones. Fins aquí, una diria que hi ha acord, un cert acord; també l’edat et fa entendre que l’acord total no existeix. En tot cas, quan sense sortir de Palma comences a recordar què va passar amb Jaume II, amb el Sindicat, amb el carrer de Sant Miquel, amb els Oms, amb Blanquerna i amb Fàbrica, per posar alguns dels exemples més clamorosos de la història de Ciutat, per força has de pensar que Nuredunna té moltes possibilitats de repetir la jugada. I aquesta passa per una protesta veïnal al projecte municipal, en principi perquè les obres aturaran un temps els negocis del carrer i els veïnats tindran molèsties. En acabar les obres del carrer, un cert temps de tranquil·litat: està millor sense trànsit, els veïnats ho agraeixen. Però en els darrers anys s’ha demostrat que la transformació definitiva arriba cada vegada més aviat: els negocis locals són substituïts per altres de més poderosos; els carrers que havien de ser per als vianants són per a les terrasses dels nous negocis amb una ocupació abusiva de la via pública; augmenta el nombre de negocis, augmenta el renou, augmenten les molèsties per als residents. Protestes, malestar. I a poc a poc –també cada vegada s’escurça el període de temps– els veïnats se’n van del carrer, ja no de fer carrer, sinó que, per poc que puguin, venen la casa i canvien de barri. És la versió més local de la gentrificació, la que nosaltres mateixos provocam, anam de la mà de l’evolució i acabam patint-la.\nLa idea dels carrers per als veïnats, per jugar-hi els nins, per socialitzar entre comunitats veïnes, per a una vida de proximitat, pacífica, senzilla, només amb el consum just i necessari és engrescadora. Però la realitat és que, a la nostra illa, i no només, tant allò que es va voler anomenar ‘eixos cívics’ –tan incívics– com la simple conversió de carrers per a vianants ha acabat molt malament. Podem sortir de Palma i, per posar-ne un exemple clamorós, anar a Alcúdia a provar de recórrer-ne de cap a cap el carrer principal. Entre les cadires dels bars i restaurants, els expositors de les botigues, les parades que es posen a qualsevol racó, allò perd qualsevol interès. I els veïnats, on són? On juguen els seus fills? Quins amics poden seure a la carrera? On hi ha qualcú que coneguis? Fa temps que, els que pogueren, es varen fer una casa a la nova urbanització del costat.


Núria Borràs és viatgera, escriptora en el seu temps lliure i post-graduada en Cooperació Internacional. Ha publicat diversos articles de viatge en les revistes Altaïr i Lonely Planet i en el llibre de viatges “Experiències de viatge” publicat per Nova Casa Editorial. Ha realitzat un estudi sobre turisme sostenible basat en les CBT de Kirguizistan. Ha participat en cicles i xerrades viatgeres i en programes de ràdio i televisió, i és coautora, juntament amb la seva parella, de l’bloc Més Enllà, on relaten, escriuen mini-guies de viatge i il·lustren les seves experiències viatgeres.\nVa començar a viatjar en el 2002 per Orient Mitjà i el sud-est asiàtic i ha seguit recorrent zones poc conegudes dels Himàlaia, de l’Àsia central i la Xina. És una enamorada d’Àsia, de les seves cultures i sobretot de la seva gent i no ha parat fins que ha aconseguit complir el seu somni: un viatge sense bitllet de tornada.\nLluís és viatger i addicte a la fotografia. És el creador i coautor, juntament amb la seva parella, del bloc Pels Camins del Món, on relaten, escriuen mini-guies de viatge i il·lustren les seves experiències viatgeres. Ha participat en conferències i xerrades viatgeres i és un dels membres fundadors del projecte Amu Daria (Associació Cultural per a la promoció de la Ruta de la Seda) i és col·laborador, de l’apartat de viatges, del magazine Va Com Va de Canal Reus TV.\nHa viatjat per Orient Mitjà, el sud-est asiàtic, Àsia Central, Xina… Però són l’Himàlaia i els seus banderoles d’oració dels que li han robat el cor. Les cerca en llocs recòndits i poc coneguts, com Arunachal Pradesh o Ladakh, i és aquí on més gaudeix de la fotografia. Després de passar un llarg temps viatjant per l’Índia i el sud d’Àsia i de recórrer la Ruta de la Seda, ha tornat a casa després de tres anys pel continent asiàtic.


Blog XarxaLlull » Archive » Llorenç Comajoan presenta la conferència “El multilingüisme a les escoles de Catalunya” a Harvard\nEl proppassat 17 de setembre el professor titular de la Universitat de Vic Llorenç Comajoan, membre del Grup de Recerca en Educació, Llenguatge i Literatura (http://mon.uvic.cat/grell/) i coordinador del màster d’ensenyament del català com a primera i segona llengua de la mateixa universitat, va fer una xerrada sobre el multilingüisme a les escoles catalanes a la Universitat de Harvard.\nEn la seva presentació, el professor Comajoan va traçar una vasta panoràmica sobre les llengües a l’ensenyament secundari, tot tenint en compte: la demografia de Catalunya i el seu impacte en l’escola, la competència lingüística adquirida pels alumnes, la ideologia lingüística dels agents implicats en l’educació, i les metodologies docents vinculades a l’aprenentatge bilingüe. L’exposició va partir de l’anàlisi de les dades obtingudes en un projecte de recerca realitzat, amb Vanessa Bretxa i F. Xavier Vila, entre 2013 i 2014, i sintetitzat en el llibre Les veus del professorat. L’ensenyament i la gestió de les llengües a secundària (2018). La investigació se centrà en criteris quantitatius i qualitatius, i partí de 40 entrevistes a personal docent i administratiu de centres catalans que responien a una àmplia tipologia social i lingüística.\nLa xerrada va motivar un fructífer debat que es prolongà en la recepció amb què es conclogué l’activitat.


22 d’agost 1938- El concurs d’escrivent\n27 març 2006, 22:49\nLa primera succeí de la següent manera.\nUn migdia quan estàvem formats a l’era del Mas per a recollir el ranxo i desprès d’haver repartit el correu, com era per costum, el Comissari va cridar el meu nom, el ésser al seu davant va dir-me que, desprès de dinar, em presentes al seu despatx.\nAltre volta l’angunia del que voldrà, i dinant amb els companys Gil i Mata, fèiem càbales del que podia voler. A mi no em feia gaire gràcia perquè com que jo estava tip de tot, i com que la meva única manera de poder expressar el meu descontent era protestar sempre que podia contra la manca de respecte que tenien els mandos envers la nostra llengua, que per mi és el més sagrat. Això feia que hagués tingut alguna topada amb alguns, i com que sempre es pensa el pitjor, jo atribuïa l’ordre de presentació del Comissari a aquests fets. En canvi els meus companys em deien que era un altre paquet de casa.\nEn acabar de dinar, tot fumant un cigarret vaig emprendre el camí del Mas, en arribar-hi demano permís i cap al despatx del Comissari.\nEl Comissari ja m’esperava. Em feu seure, i començà preguntant-me de que feia i em digué que s’havia fixat en les meves cartes entre totes perquè li agradava la lletra, i que com sigui que s’havia rebut, en l’ordre del dia del batalló, que cada companyia enviés un soldat per a cobrir la Plaça d’escrivent del Batalló, m’havia cridat per si volia prendre-hi part . Jo que el que volia era fugir del "montón" i mirar de camuflar-me, vaig acceptar tot seguit.\nEm digué que a l’endemà, desprès de dinar, anés al puesto de mando del Batalló perquè era el dia fixat pel concurs.\nArribat al puesto de mando ens hi trobarem diversos soldats, i tot seguit anaren cridant un per un. Al tocar-me el torn vaig entrar dins les oficines, un caporal em pregunta la filiació i acte seguit em feu redactar un "parte" que era el resum de tots els que es rebien de les diverses companyies destacades a diversos llocs. Desprès em feren més preguntes sobre la meva filiació política i em digué, igual que a tots els altres, que ja m’avisaria el Comissari.\nAl cap de pocs dies el Comissari em torna a cridar i em digué que havia obtingut el numero dos en les proves realitzades anteriorment pel que em felicitava, afegint desprès que havia de dir-me, amb tota sinceritat i amb caràcter particular, el concurs l’havia guanyat jo, però que per poder agafar aquest "enchufe" era necessari pertànyer a una organització del Front popular, preferentment al partit Comunista.\nD’aquest dia endavant, vaig continuar relacionant-me amb el Comissari i passava moltes hores amb ell, la veritat molts cops esquivant serveis i la instrucció que cada dia al mati i a la tarda havíem començat a fer, des de feia alguns dies.\nComentaris tancats a 22 d’agost 1938- El concurs d’escrivent


Cultura - ManacorComarcal\nSalvador VidalHace 7 horas\nAquest dissabte, 25 de juny, a les 20.30 h, a l’Espai 36 (c. major, 36, Sant Llorenç) es presenta el volum ‘La festa de sant Joan Pelut a Sant Llorenç des Cardassar’, que ha publicat l’Ajuntament de Sant Llorenç amb el suport del Consell de Mallorca.La presentació del llibre comptarà…\nManacor sempre serà la primera Vila del Llibre de Mallorca. Brillant projecte i participació. Encerts, molts d’encerts. Del primer al darrer dia tot foren atractives i bones idees, de la primera pensada d’un projecte rodó al darrer detall d’un filaió decoratiu penjat al portal d’un dels 26 espais cedits.Manacor ha…\nEl diumenge dia 12 de juny quedarà marcat al calendari de la Banda de Música de Manacor com un dels concerts més difícils que afrontaren els músics. Va ser un programa diferent de música contemporània molt ben escrita, original per a banda i que tracta molt especialment la percussió.Per primera…\nMiquel MascaróParlar d’Argelagues Teatre és parlar de comèdia tradicional costumista i, per sort, a Son Macià sempre s’ha tingut costum de fer teatre. Antigament era un bon divertiment per passar les vetllades entretingudes però ara, en aquests temps que corren i el ritme de vida que duim, altres són els…\nL’escriptora santanyinera Antònia Vicens Picornell ha estat guardonada aquests dies amb el Reconeixement de Mèrits 2022 de l’Escola Municipal de Mallorquí. La seva trajectòria literària i compromís personal és un exemple per a un grapat de generacions i els òrgans de l’Escola ben segur que ho han valorat a l’hora…\nEl proper dissabte 11 i diumenge 12 de juny, els carrers de Son Servera tornaran a omplir-se d’art, cultura i tradició després d’una aturada obligada. Torna la Nit de l’Art i la Fira Agrícola i Ramadera de Son Servera.Primerament, el dissabte 11 de juny, Son Servera es convertirà en una…


Tòquio prova un dron que vigilarà l’espai aeri i en capturarà els que violin la normativa | policia.cat\nTòquio prova un dron que vigilarà l’espai aeri i en capturarà els que violin la normativa\n+0 - 0 16 de desembre de 2015 by Redacció/0 comments\nLa policia de Tòquio està provant un dron que vigilarà l’espai aeri de zones sensibles i que també servirà per a detectar drons més petits que violin la normativa. Es tracta d’un objecte volador àgil i forçut capaç de capturar-ne d’altres de la seva espècie a través d’una xarxa, esdevenint així una nova arma de la policia de Tòquio.\nAl Japó acaba d’entrar en vigor una normativa que prohibeix fer volar drons als parcs i a les zones molt poblades, a banda d’espais sensibles com aeroports o centrals nuclears. Davant d’això, la policia japonesa ha decidit crear una unitat especial per fer complir la llei, a través de la qual es dirigirà aquest aparell.\nAl mateix temps, aquest dron caçadrons vigilarà l’espai aeri d’edificis oficials i, si detecta un objecte volador sospitós, la policia primer avisarà amb megafonia perquè s’allunyi. Si no obeeix, llançarà el seu dron per a capturar-lo.\nAmb aquesta nova arma, el Japó vol estar preparat per fer front davant eventuals atacs terroristes amb drons carregats d’explosius. Una possibilitat que la policia contempla des de l’abril passat, quan un dron va aterrar a la teulada de la oficina del primer ministre, Shinzo Abe. Segons els mitjans, duia una minúscula quantitat de radiació.\nDe moment els agents l’estan posant a prova, però està previst que entri en servei la primavera de l’any que ve, quan el Japó acollirà la cimera del G7.\nLes autoritats d’aviació federal nord-americanes consideren obligar a la identificació remota dels drons\nSuècia equipara els drons a les càmeres de vídeo vigilància\nNeix una associació catalana de «drones» que vol col·laborar amb cossos de seguretat


Nules homenatja els matrimonis que celebren les noces d’or – Ajuntament de Nules\nHome Històric Nules homenatja els matrimonis que celebren les noces d’or\nEs tracta d’una iniciativa de la Regidoria de Persones Majors\nTots els matrimonis que celebren enguany les noces d’or rebran un homenatge de la Regidoria de Persones Majors, el primer d’aquests homenatges ha tingut lloc en el dia d’avui i està previst per al pròxim 17 de febrer el segon d’aquest mes.\nAixí doncs, els matrimonis rebran un val per a sopar en un restaurant o bar local, un ram de flors i un diploma en el qual se’ls dóna l’enhorabona pels 50 anys de convivència.\n“La celebració d’aquesta efemèride és molt important per a una parella que porta tants anys de vida en comú i el que volem és contribuir a augmentar la il·lusió. Respectarem les dates de casament de cadascun dels matrimonis per la qual cosa cada mes visitarem les parelles que celebren les noces d’or. En concret, en aquest mes de febrer hi ha dos matrimonis que compleixen 50 anys de casats”, matisa el regidor de Persones Majors, Antonio Romero.\nEl matrimoni que s’ha homenatjat hui va complir 50 anys de casats el passat 5 de febrer i l’altre els complirà el dissabte 17 de febrer.


Les cuixes de Verdaguer | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nLes cuixes de Verdaguer\nBernat Gasull recrea escenes vives i ben pintades de l’excursió de mossèn Cinto a l’Aneto\n17 MAR 2016 - 08:49\tCET\nCroquis que Jacint Verdaguer va fer de les Maleïdes des del Port de la Picada. Biblioteca de Catalunya\nBen entrat el segle XXI ja hem après que els lectors també creen les obres i se les emporten, les capgiren, s’endinsen en aspectes imprevistos pels autors. Aquest és el cas de Bernat Gasull (Barcelona, 1971), que a Maleïda. L’aventura de Jacint Verdaguer a l’Anetos’ ha llançat de cap en els escrits de mossèn Cinto per buscar l’epopeia més que no pas el poeta. Una aproximació diferent d’altres estudiosos com Josep Maria de Casacuberta i Narcís Garolera.\nEl juliol de 1882, Verdaguer va caminar des de la Seu d’Urgell fins al pic de l’Aneto, i de les notes d’aquell viatge i d’altres estades al Pirineu va sortir Canigó i part de les proses d’Excursions i viatges. L’autor ha estudiat les llibretes de la travessa, avui a la Biblioteca de Catalunya, i ha resseguit les passes de l’escriptor una vegada i una altra, sovint acompanyat del seu germà Martí, enyorat per tants.\nA Maleïda trobem tres tipus de textos: els apunts de Verdaguer, les reflexions de Gasull i una descripció tècnica del camí. La separació és clara i resolta tipogràficament, però hauria valgut la pena d’agrupar la guia excursionista al final perquè talla el discurs, per altra banda ple d’informació. El llibre fa una arrencada de cavall des dels preparatius de l’expedició fins a arribar a la Vall Ferrera. Hi ha escenes vives i ben pintades: podem imaginar la baixada del poeta a l’estació de tren de Ripoll “just al punt que afluixava la màquina de vapor” amb els carruatges, “els brecs senyorials, els tílburis i els matxos de sella” que esperaven els viatgers. O reviure l’atac en “ple hivern, tot ple de neu”, de quatre llops que van arrencar el cap d’un home a queixalades en temps d’un Pallars fosc i primitiu; més endavant la narració decau i es fa un xic reiterativa, però aviat agafa el to, i el tram final, amb l’ascensió a l’Aneto, és esplèndid.\nLa fal·lera detectivesca de Gasull de seguir Verdaguer exactament per on va passar o dormir en hostals que ja no hi són té alguna cosa de quimèrica, d’impossible, però li permet de recrear escenes, intuir, portar el text al seu terreny personal. Així, de pas per la Vall d’Aran, s’atura a la Ròca Sèrra i conclou que és el punt precís on Verdaguer va fer un dels seus croquis a doble pàgina: “El paratge real d’aquest dibuix que no em trec del cap... frisava per situar-lo, per tenir-lo ben viu, al davant”, i a Luishon recorre les llibreries per esbrinar en quina d’elles va comprar aquesta o aquella altra guia. I és que la cosa ve de lluny. Joan Maragall ens advertia a tots plegats que “en cada camí us semblarà sentir-hi les petjades, en cada casa la veu, i en cada bosc veure voleiar, fugitiu entre les soques, un pany del negre manteu sacerdotal d’en Jacint Verdaguer”. Avui que ja gairebé ningú no escolta els llibres potser ha arribat l’hora d’escriure per poder parlar amb els morts i donar-los vida. En català, una de les grans converses amb els absents va tenir-la Dom Bonaventura Ubach a Viatge per l’Aràbia pètria cercant les petjades d’Israel. El monjo de Montserrat buscava les traces d’un poble sencer, i l’obra també culmina amb la pujada a una muntanya, el cim del Sinaí.\nGasull sap per on trepitja (Carranza, calça’t!) i comparteix amb el poeta l’amor franciscà per ocells i plantes: “Després de travessar el bosc de faigs i avets repasso les flors dels prats de què parla Verdaguer. Hi són. Tot és verd, curull de gencianes grogues i lliris blaus, els sorts, que es barallen vejam qui enlluerna més els vessants”. Però més enllà de la biografia estricta, escriu el retrat d’un paisatge i d’un món desapareguts: el Pirineu i el pirineisme del XIX. Un dels encerts del llibre és justament la referència a d’altres viatgers europeus, com el francès Maurice Gourdon, que descobria la serralada en paral·lel al poeta. La nostra lectura de Verdaguer s’eixampla, el podem col·locar en unes coordenades noves.\nSi Enric Casasses va obrir el cap del geni i en va treure Dimonis, Gasull ens ha ensenyat les seves cuixes de muntanyenc: “s’arromangava la sotana lligant-se-la a la cintura, de manera que es presentava amb els hàbits fins a mig cos”, llegim en una cita que el descriu preparant-se per caminar. Fa anys, Carles Hac Mor va començar la festa de despullar el de Folgueroles en una brillant actuació a l’antic Espai Brossa. Ara, Verdaguer Edicions la continua.


El Tecnocampus i l’Ajuntament de Mataró, juntament amb el centre tecnològic EURECAT i ASEGEMA, han convocat la primera edició dels premis Reimagine Textile, adreçats a emprenedors i empreses de recent creació amb idees de negoci relacionades amb la tecnologia i la innovació en el tèxtil. En la iniciativa també hi col•laboren la Diputació de Barcelona, ACCIÓ, AEI Tèxtils , Escola de Disseny LCI, Escola universitària Elisava , Moda 22, i Materfad.\nEls candidats que hi vulguin aspirar hauran de presentar abans del pròxim 15 de juny la seva sol•licitud de participació, amb un resum executiu del projecte i un vídeo de presentació. El jurat, format per les entitats promotores dels premis, donaran a conèixer la classificació el mes de juliol de 2017.\nEl Tèxtil, l'activitat per excel•lència de la comarca\nCom ja es de tots ben conegut, el Maresme ha estat i és la capital del tèxtil per excel•lència. D'això en pot donar bon compte Asegema que, des de fa més de 100 anys acompanya l'empresa tèxtil en el seu esdevenir pel sector. Asegema doncs, vol posar a disposició d'aquestes iniciatives tota la seva experiència i coneixement per tal de contribuir a que la proposta sigui exitosa, i formi també part del teixit empresarial tèxtil de la comarca, impulsant i modernitzant així el sector, com sempre ha estat fent per a tots els seus associats.


QUÈ ÉS LA SPDJ? | Intercanvi Juvenil\nCENTRE ESPLAI- El Prat de Llobregat (Barcelona)\nEl projecte de la Setmana pels Drets de la Joventut s’inspira en l’experiència de la Semana por los Derechos de la Juventud que la Fundación SES d’Argentina porta a terme des de l’any 2007 a Chapadmalal (Argentina). Aquest projecte aglutina organitzacions juvenils i socials de tot el país durant 4 dies, per promoure el protagonisme i la participació juvenil, i generar accions que tinguin major impacte en les polítiques públiques.\nLa Fundación SES d’Argentina, en el marc de la xarxa a La Liga Iberoamericana, ha compartit aquest projecte amb tota la regió Iberoamericana per tal d’estendre l’experiència i sumar veus joves als processos de transformació social, i reivindicació de drets. Així sorgeix la iniciativa de replicar de forma adaptada el projecte de la Setmana pels Drets de la Joventut a Catalunya. Altres països com El Salvador, Bolívia, Equador, Paraguai, Brasil i Mèxic també s’han sumat al projecte.\nA Catalunya, en nou ocasions, la Fundació Catalana de l’Esplai (Fundesplai) ha organitzat la Setmana pels Drets de la Joventut (SPDJ).\nQuins temes s’han treballat en les anteriors edicions?\nLa primera edició va tenir com a tema principal l’empleabilitat juvenil com a dret (2010).\nLa segona edició, durant el 2011, va posar l’accent en el dret a la participació des de l’activisme social i la transformació social.\nA l’edició del 2012 es va abordar la importància del dret a participar i no estar exclòs: com a subtemes la diversitat sexual, la identitat i la convivència, i per últim, l’oci nocturn.\nA l’edició del 2013 es van treballar el dret a la salut i l’esport; la ciutadania crítica; reflexions entorn al present i futur, la vida, la feina…, aquí o a fora?\nA l’edició del 2014 es va abordar els temes de: dret a la creativitat i la cultura; la manca d’oportunitats de feina entre els i les joves, als diferents països de la Unió Europea; o els temes de la educació inter-generacional, i al llarg de la vida.\nA l’edició del 2015 es va abordar el benestar i la salut dins d’un triangle, sent els seus extrems les dimensions, físiques, mentals i socials.\nA l’edició del 2016 es va treballar l’activació dels joves cap a la transformació social, implicant aquests per generar un canvi en el seu entorn social més quotidià.\nA l’edició del 2017, coincidint amb el VIII Foro Iberoamericano: Haciendo política Juntos, organitzat per la Liga Iberoamericana i Fundación Esplai, els i les participants van treballar entorn els eixos del treball, la participació i l’educació.\nL’última edició va ser al 2018, on van participar 30 joves de Portugal i Catalunya del projecte Erasmus Plus “Intercanvi juvenil per la violencia 0 i la igualtat de gènere”.


Un sprint de 20 minuts sense precedents. - La volta al món en famíliaLa volta al món en família\nUn sprint de 20 minuts sense precedents.\nEscrit el 23 Gener 2014 by Karina\nAra toca tornar, fa menys calor però les gairebé 3 hores que portem caminant i un parell més de jocs i jocs a les platges auguren uns nous moments d’imaginació per entretenir a aquest parell de vailets mentres encarem el camí de tornada. Després d’una setmana de caminadetes i caminades, el joc de la competició a veure qui crea la cançó més original ja el tenim massa explotat; el pilla-pilla crec que és massa agosarat tenint en compte el “tute” que hem fet avui; portar l’Abril a coll entre tantes pedres i arrels d’arbres no és la millor opció; ja no ens queden parts del cos pel Joan petit quan balla; els camins són massa estrets a vegades per fer saltironets donats de la mà; … a més el darrer bus de les 18:00 h està apunt de sortir, i fer aquells 4 kms. més de carretera a aquesta hora pot convertir-se en una crisi familiar…\n– Nois, hem de parlar. Abril, no podem seguir així en aquest tram. El darrer bus és a les 18:00h. i si el perdem, haurem de caminar una hora i mitja més… O caminem i caminem a ritme o això es pot fer molt llarg – els comento seriosament.\n– D’acord – diu l’Abril\nL’Abril arranca a córrer i comença a enfilar-se pel caminet amunt. Aquest ritme no pot durar gaire… La mama pel darrera ja crida d’anar més a poc a poc. Què va!! Amunt!!! Cada cop la distància amb la mama i el Bernat es fa més gran. Començo a suar de valent sota els 30º de la tarda- vespre de les platges del Tayrona. Amb aquella cara de bitxa, els llavis estirats cap endins, els ulls plens d’energia i aquelles cametes lleugeres però fortes continua aguantant un ritme que em deixa acollonit. La Karina i el Bernat ja criden de valent al veure que ens escapem considerablement. Finalment la convenço per aturar-se i esperar-los. Un cop el Bernat ens atrapa, arranca a córrer novament i cridem a la mama que ens trobarem a l’entrada del parc natural. Les camellades són cada cop més grans, el ritme és intens i continu, sense pauses… No entenc com aquesta petitona treu tantíssima energia i constància. El Bernat, al meu costat (com no…) segueix perfectament el ritme, amb un ull al darrera per si veu la seva mare. Tot rient seguim avançant intentant no perdre la petitona, que inclús a la part final va passant ràpidament als darrers visitants del parc. Un sprint de 20 minuts sense precedents. Una campiona que porta un entrenament de primer nivell pels boscos densos i selves que envolten aquesta zona tan afavorida paissatgísticament. El parc Tayrona és d’una bellesa extraordinària. Les fotos que s’han pogut veure o els infinits consells de la gent que t’ho recomanen, es queden curts davant una de les costes continentals més maques que he vist mai. Alguna platja ens recorda a Koh Tao (Tailàndia), alguna altra a Pulau Sibu (Malàisia), alguna part del caminet per la densa vegetació et porta enmig d’una de les escenes amb el millor decorat d’alguna pel·lícula de l’Indiana Jones, … Això sí, gairebé no t’hi pots banyar! Les fortes corrents d’aigua la bategen com una de les platges més perilloses del Carib. Vaja! venir, caminar, observar, remullar-se, fer la foto i marxar!! Però res de banyar-s’hi ni fer nedades. El paradís!! Això sempre ho diem! És molt difícil definir la platja paradisíaca: el Mediterrani tens de les millors platges i qualitat de l’aigua del món, però la meitat de l’any fa fred; una platja tropical pot ser apta per banyar-se però igual està plena de sandflies que et maten a picades; una altra platja preciosa amb palmeretes pot ser perfecte pels surfistes però no pels banyistes; una altra totalment fotogènica té corrents d’aigua fortíssimes i no’hi pots banyar; una altra està plena de corals i no és fàcil entrar-hi per banyar-s’hi; una altra està bruta de cagarades de gos; … collons!!! semblo un pessimista! Mirem-ho a la meva manera: una platja té un paissatge totalment salvatge com a fi de la selva i plena de cocos, troços de branques de palmeres i restes de troncs arrossegats pel mar; una altra és amb sorreta fina i perfecte per banyar-s’hi; una altra plena de corals amb aigües transparents i cristalines que amb marea alta pots observar tot tipus de peixos, tauronets, mantes ratlla o tortugues; una altra totalment fotogènica que et quedes clavat només mirant-la; una altra amb unes onades immenses que comparteixen el protagonisme amb uns quants surfistes animats; … Molt millor no? Tornem cap a casa tot agafant un parell de busos locals i unes motos per fer el darrer troç final, tot enfilant-nos cap al poble de Minca. 3 a cada moto i cap amunt… encara que una d’elles es queda sense llum durant mig camí… un al·licient més… Encara recordo un petit trajecte a Mandalay (Myanmar) on vam pujar tots 4 més el conductor en una mateixa moto… Aquest cop, entre que l’Abril té un any més i el llarg camí preferim fer-ho de 3 en 3. Tornem a la nostra base d’aquests dies de natura. Una natura que ens ha permès veure unes platges excepcionals en el Tayrona, disfrutar de rius i cascades i d’unes vistes privilegiades. Just ahir vam poder visualitzar per una banda els pics més alts de Colòmbia (de més de 5.000 metres) i per l’altra la costa caribenya.\nAquesta entrada s'ha publicat dins de Colòmbia, Vivències per Karina. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


L’esport escolar estrena mascota — Portal de la Ciutat d'Esplugues de Llobregat\nL’esport escolar estrena mascota\nLes Jornades Escolars esportives d'Esplugues estrenen mascota. Aquestes trobades temàtiques sobre un esport concret -minihandbol, bàsquet, futbol sala...- que organitza l'Ajuntament per fomentar la pràctica esportiva entre l’alumnat de primària, comptaran a partir d'ara amb l'animació d'una simpàtica mascota. Es tracta d'una il·lustració de Marta Capdevila, amb tantes versions com esports es practiquen a Esplugues amb finalitat educativa i participativa: futbol, bàsquet, volei, handbol, patinatge, atletisme, gimnàstica i natació.\nLa mascota, que de moment no té nom, busca compartir l'esport amb infants i joves per gaudir junts de l'esport, promovent-ne els valors i una vida més saludable.\nLa primera aparició estel·lar de la nova mascota serà divendres 14 de desembre, quan uns 350 nens i nenes es posaran caretes de la mascota a la primera jornada escolar, dedicada al minibàsquet. Els alumnes que participin en la jornada seran convidats a proposar noms per a la nova mascota esportiva d'Esplugues.\nInfància amb valors esportius\nAltres activitats esportives dels infants d'Esplugues són la Cursa Escolar, que es fa en col·laboració amb les entitats esportives, i els Jocs Esportius Escolars 2018-2019 en marxa des de novembre i que organitza el Consell Comarcal del Baix Llobregat. Enguany compten amb la participació rècord de més de 800 alumnes, d’entre 4 i 18 anys, de les escoles d’Esplugues en un total de vuit disciplines esportives: bàsquet, futbol sala, futbol 7, handbol, voleibol, gimnàstica artística, patinatge artístic i natació sincronitzada. Els Jocs segueixen l’innovador model de competició Juga Verd Play, en què el resultat final depèn també del bon comportament esportiu. Un model pioner que s'aplica al Baix Llobregat des del 2013.


Escriptura d'adaptació de societat civil a societat professional - Altres Entitats - Societats i Entitats Jurídiques - Català - Formularios de Derecho de Sociedades - Formularios de Derecho Civil, Mercantil y Registral - Contratos y Formularios - VLEX 470039\nNota: acabat el temps per a l'adaptació, queda el formulari com a dada històrica.\nEl Sr. *, major d'edat. '(és preferible fer constar data de naixement per a facilitar la confecció de l'índex), * (professió o activitat), veí de *, amb domicili a *. Exhibeix DNI/NIF vigent, *.\nEl Sr. *, major d'edat, (és preferible fer constar data de naixement per a facilitar la confecció de l'índex), *, (professió o activitat), veí de *, amb domicili a *. Exhibeix DNI/NIF vigent, *.\nTots de nacionalitat i residència espanyoles i veïnatge civil català.\nAl meu judici els senyors compareixents tenen legitimació i poden exercir la seva capacitat jurídica per a atorgar aquesta Escriptura d'D'ADAPTACIÓ A LA LLEI DE SOCIETATS PROFESSIONALS i EXPOSEN:\nEls jutjo amb legitimació i aptitud en l'exercici de la seva capacitat jurídica per a l'atorgament d'aquesta Escriptura d'D'ADAPTACIÓ A LA LLEI DE SOCIETATS PROFESSIONALS i EXPOSEN:\nEls jutjo amb aptitud i legitimació, sense necessitat de cap mesura de suport, per a l'atorgament d'aquesta Escriptura d'D'ADAPTACIÓ A LA LLEI DE SOCIETATS PROFESSIONALS i EXPOSEN:\nEls jutjo amb aptitud i legitimació per a l'exercici dels seus drets i obligacions atorgant aquesta Escriptura d'D'ADAPTACIÓ A LA LLEI DE SOCIETATS PROFESSIONALS i EXPOSEN:\nAl meu judici tenen legitimació i exerceixen la seva capacitat jurídica mitjançant l'atorgament d'aquesta Escriptura d'D'ADAPTACIÓ A LA LLEI DE SOCIETATS PROFESSIONALS i EXPOSEN:\nEls jutjo amb legitimació i l'aptitud suficient per a l'exercici de la seva capacitat jurídica atorgant aquesta Escriptura d'D'ADAPTACIÓ A LA LLEI DE SOCIETATS PROFESSIONALS i EXPOSEN:\nI.- Que el dia * van constituir una societat civil, amb domicili *, un capital de * i té el NIF *.\nII.- Que han decidit adaptar-se a la Llei 2/2007, d'1 de març de societats professionals, adoptant el nom de * SCP (Societat Civil professional). Acrediten que amb aquesta denominació no n'existeix cap altra al Registre de Societats amb el pertinent certificat de l'esmentat Registre, que em lliuren i incorporo a aquesta matriu, per a la seva transcripció a les còpies.\nPRIMER.- S'adapten a la llei 2/2007, de 15 de març, de societats professionals, de forma que aquesta societat civil es regirà ara pels estatuts estesos en * folis de paper comú.\nSocis no professionals,\nTERCER.- ASSIGNACIÓ DE LES PARTICIPACIONS.\nEl capital social és de * (el capital de la societat civil, que no té mínims) i està dividit en * participacions de * euros cada una, totes iguals, acumulables i numerades correlativament a partir de la unitat.\nLes participacions representatives del capital social corresponen als socis de la forma següent:\na) El senyor * és titular de * participacions, números 1 al * tots inclosos.\nb) La senyora * és titular de * participacions, números * al *, tots inclosos.\nc) El senyor és titular de * participacions, números * al *, tots inclosos.\nCadascuna de les participacions socials números 1 a *, ambdós inclosos, que han estat assignades als socis professionals imposen al seu respectiu titular l'obligació de realitzar a favor de la societat la prestació accessòria d'exercir la professió a benefici de l'entitat.\nEls socis, per unanimitat...


Adeu al triangle de seguretat, hola al llum al sostre del vehicle\nBarcelona. Dimecres, 17 de març de 2021. 08:07\nActualitzat: Dimecres, 17 de març de 2021. 11:02\nFins ara, en cas d'accident o avaria, els conductors havien de baixar dels seus vehicles per instal·lar, tant davant com darrere del turisme, uns triangles de seguretat a la carretera. Una operació que, segons la Direcció General de Trànsit (DGT), entre el 2018 i el 2020 va costar la vida de 42 persones en les vies interurbanes. Per evitar aquestes defuncions, el Consell de Ministres ha aprovat recentment un nou dispositiu de seguretat que consisteix en un llum intermitent groc que s'haurà d'instal·lar al sostre del vehicle.\n"Aquest nou senyal garanteix la seva màxima visibilitat i comunicarà la seva activació, desactivació i geoposicionament al Punt d'Accés Nacional en matèria de Trànsit i Mobilitat, cosa que aportarà més seguretat", ha informat la DGT en un comunicat. Una nova mesura que no s'aplicarà d'un dia per l'altre, sinó que els conductors tenen quatre anys per adaptar-s'hi, ja que no serà obligatòria fins a l'1 de gener del 2026.\nMillorar l'assistència a la carretera\nAquesta, però, no és l'única novetat que implementa el reial decret aprovat per l'Executiu espanyol a proposta del ministeri d'Interior, que persegueix regular els serveis d'auxili que s'efectuen a la via pública. Diàriament, al voltant d'11.000 vehicles efectuen tasques de rescat i assistència de vehicles que s'han quedat immobilitzats. Unes tasques que, des del 2017, han comportat la mort d'onze operaris a la carretera.\nUn operari treballa en un accident entre dos vehicles / ACN\nLa normativa també preveu la creació d'un triangle virtual que s'activarà en el sistema a bord del vehicle i que permet alertar de la presència d'un perill proper. Aquest, però, no serà obligatori, sinó de caràcter voluntari i només podran obtenir-lo aquells vehicles connectats per mitjans telemàtics amb el Punt d'Accés Nacional en matèria de Trànsit i Mobilitat.\nA més, aquest decret també estableix que, per norma general, l'operació d'auxili a la carretera (reparació o retirada) "s'ha de fer de la forma més segura possible per a tots els usuaris de la via". Per això, aquestes tasques no s'han de dur a terme al costat contigu al flux de trànsit, i els operaris han de comunicar del geoposicionament del vehicle immobilitzat a través de mitjans telemàtics a l'autoritat competent en matèria de Trànsit.\n"Quan actuïn així, els vehicles d'auxili tindran preferència de pas i podran estacionar a la via pública per realitzar la corresponent operació", ha precisat la DGT en el comunicat.\nA més, les tasques d'auxili les hauran de dur a terme operaris formats amb els coneixements necessaris i durant el rescat hauran de fer servir els equips de protecció individual que preveu la normativa sectorial d'aplicació.\nImatge principal: Una dona, que repara el seu vehicle, dona mostra que aquest està immobilitzat amb un triangle de seguretat / Pixabay\nTrànsit La DGT aplica noves mesures per a motoristes Alba Domingo\ntrànsit La DGT equipara l'ús del mòbil al consum d'alcohol, amb la pèrdua de 6 punts El Nacional


Gimnasos sense cita prèvia i festes de final de curs | Mataró Audiovisual\nGimnasos sense cita prèvia i festes de final de curs\nEl govern fa un pas més en la relaxació de les mesures per contenir la COVID-19. Unes mesures que entren en vigor a partir del pròxim dilluns, 14 de juny\nRedacció dv., 11/06/2021 - 14:14\nEl govern permet accedir a l’interior dels equipaments esportius sense cita prèvia a partir de dilluns 14 de juny. Caldrà, però establir un registre de persones que accedeixen als equipaments, que permeti controlar l’aforament establert i la traçabilitat de contactes. És una de les flexibilitzacions que s’ha aprovat en el marc del Procicat.\nTambé a partir de dilluns vinent es permet la celebració d’actes de final de curs d’alumnat no universitari. En aquest cas, la recomanació és ubicar aquestes festes en espais exteriors i que com a màxim apleguin 500 persones. No caldrà seure i es podrà menjar i beure en racions individuals.\nEn cas que se celebrin les festes de final de curs en espais interiors, la capacitat permesa és de 250 persones assegudes en grups de convivència i amb un seient buit com a separació. Es recomana que hi assisteixin només bombolles de convivència o grups del mateix curs, sempre que l’espai estigui ben ventilat. En aquest cas es prohibeix el consum d’aliments i begudes.\nTant en exterior com en interior, cada persona ha de disposar de dos metres quadrats i mig.\nTambé es relaxen les mesures pel que fa a la possibilitat d’assistir als estadis de les lligues professionals de futbol i bàsquet, en les condicions del Consell Superior d’Esports.\nQui també surt beneficiat de la flexibilització de les restriccions anunciada avui, sempre i quan ho validi el Procicat, és el sector de l'oci nocturn. En el seu cas, a partir del 21 de juny podran obrir amb el 50% de l'aforament a l'interior i 100% a l'exterior, sense distància de seguretat a la pista de ball i amb ús obligatori de mascareta. L'hora de tancament serà a dos quarts de quatre del matí.\nNoves mesures: ampliació d'aforaments i restauració fins la 1 de la matinada\nRestauració fins a les 23 h i parcs d'atraccions oberts a partir del 9 de maig\nEl confinament comarcal s'allargarà com a mínim una setmana més


Jordi Gobern i Simó (Esparreguera, 1962) és llicenciat en educació física i esport i entrenador de waterpolo i natació. Ha estat implicat en diferents entitats de la vila, tant esportives com culturals i polítiques.\nLa seva gran passió ha estat l’esport, i s’hi ha dedicat en diferents vessants (esportista, professor, entrenador). Tot i això, sempre s’ha interessat per la història, sobretot la local. L’excusa del Premi de Recerca Vila d’Esparreguera li ha servit per posar en ordre tota la documentació familiar per donar-la a conèixer i afrontar el repte d’escriure un llibre.


La revista de còmic ADN es consolida a les llibreries - Formentera Avui\nInicio Actualidad La revista de còmic ADN es consolida a les llibreries\nEl passat desembre es va publicar el núm. 3 de la revista de còmic ADN. Amb aquesta nova entrega els autors han aconseguit consolidar la publicació a les llibreries, fent que la periodicitat sigui de dos exemplars a l'any i sense minvar la seva qualitat habitual i a més incorporant-hi nous col·laboradors\nPortada Revista ADN numero 3\nAmb la publicació del núm. 3 de la revista de còmic ADN a principis del passat desembre, els seus promotors, Juan Moreno i Vicent Ferrer, maquetador i editor respectivament, a banda de col·laboradors, han aconseguit que la periodicitat sigui de dos exemplars a l’any, sense minvar per res la seva qualitat habitual i incorporant-hi nous col·laboradors com Patrícia Gea, Raquel Caramazana, Meritxell Gené, Marià Castelló, Sirvent, Veronica Sobrinho o Agnès Yern.\nSegons explica el seu principal promotor, Vicent Ferrer, la revista ADN abraça manifestacions creatives diverses, com el còmic, la poesia, la il·lustració, el relat breu i el costumisme. Per al proper núm. 4 està prevista una nova secció de fotografia.\nEls autors i col·laboradors de la revista són quasi tots de Formentera, encara que n’hi ha d’Eivissa com Javier Mendoza i de Madrid, com Alfredo Boto, que ja havia col·laborat en la primera etapa de la revista (1985-1998). La temàtica continua centrada en la ciència-ficció, la història, la fantasia, la vida tradicional, amb pinzellades de crítica social.\nCom a novetat destacada en aquest nou número, es pot esmentar la creació d’una secció de rondalles tradicionals de les Pitiüses. La revista ADN, en el seu moment, va convidar eivissencs i formenterers a aportar relats populars que després són adaptats literàriament per joves col·laboradors de la revista i acompanyats d’il·lustracions que en aquest cas són del cèlebre ceramista i artesà eivissenc Antoni Tur «Gabrielet».\nEls promotors d’aquesta publicació consideren que l’acollida és molt bona i esperen poder presentar el núm.4 en el context de la festa del llibre i la rosa, Sant Jordi, gràcies a les col·laboracions del Consell de Formentera i de l’Ajuntament d’Eivissa.\nArtículo anteriorFormentera registra 33 nuevos contagios por Covid-19\nArtículo siguiente15 nuevos positivos por Covid-19 en Formentera


escolamarcadaques: de febrer 2011\nPublicat per Mútur a 18:41 Cap comentari:\nDimecres varem sortir amb tramuntana no massa forta (força 5). Érem Pilar, Nathalie, Javi, Nardo, Cesc i jo. Varem fer la ruta de tramuntana, és a dir, protegint-nos als penya-segats, la Pilar renegant una mica, i en Cesc, per a qui era la primera vegada palejant, portant-se molt bé i demostrant que coneix el mar (el seu mon és la vela). Varem arribar fins a Calabona i varem tornar portats pel riu de tramuntana, tot un plaer.\nAhir varem fer el trasllat de caiacs i material, només cal enllestir algunes coses i podrem gaudir del nou emplaçament, i de fet sortirem per la petita platja davant la casa de'n Dalí, i la sortida serà més fàcil.\nDemà dissabte, si tot va bé, ens hi trobem.\nPublicat per Mútur a 13:24 Cap comentari:\nEl proper dimecres es compleixen 28 anys des de l’intent de Cop de Estat de Tejero. Ahir varem navegar palejant les costes de Tossa. Què té que veure una cosa amb l’altra. Molt i poc, tot i res, qüestió de percepció, d’assimilació, de record i futur, de present com amalgama de tot.\nVarem confluir a la platja de Canyelles provinents de diferents llocs de la geografia, els que érem a Cadaqués (Nathalie, Pilar, Anja, Nardo i jo) ens havíem trobat a les 7.30, tots preocupats d’arribar puntuals per tal d’evitar la mirada d’incomprensió d’Anjia, una persona que darrera el seu posat seriós amaga una nena que s’ho passa molt bé. A Figueres varem recollir a Xavier Masanés i Josep Sbert, que estaven amagats en un dels cotxes, potser en un intent d’evitar la llarga palejada, i a partir de Figueres varem començar una cursa boixa, en dos cotxes, creuant la província de Girona, xerrant, fent derrapar la camioneta conduïda per Pilar, trobant i perdent Toni Albert que conduia la seva camioneta amb els caiacs, deixant darrera un Lloret de Mar que és un poble immens, impersonal i trist i que fa molts anys havia estat meravella, i arribant per fi, amb ganes i alegria, a cala Canyelles, on esperaven Laia Eraso, Jordi Rotllan, Carles Batlle, Toni Albert i Beatriz.\nÉrem doncs catorze, i varem sortir des de la platja amb certes dificultats perquè hi havia mar de fons, i de seguida varem aconseguir bolcar, en Carles dos vegades, en Josep una, tot en cinc minuts. Varen ser rescatats sense problema, i varem continuar gaudint d’una costa diferent, amb penya-segats de terra i no de roca com a Cadaqués, amb pins que s’abocaven a l’aigua, amb rompents que era un plaer travessar amb el mar de fons, i amb coves a les que no varem poder accedir per culpa d’aquest mar de fons. Només varem entrar en una cova amb doble entrada, i va valer la pena.\nAviat varem arribar a Tossa, que ens va rebre amb la sorpresa d’un castell aparegut al voltar un cap, varem parar, esmorcar allà on s’esmorca a Tossa, i després varem caminar una mica pel poble antic, varem veure el poble nou a la badia amb la riera, un poble extens i de edificis alts i lletjos, i varem comprendre l’afortunats que som a Cadaqués amb la construcció i amb la preservació. Sabem que a Cadaqués es seguirà construint, i que Caials, per exemple, acabarà ple de cases, però esperem que mai sigui amb edificis com els que varem veure a Tossa.\nVarem seguir palejant des de Tossa, entrant en cales i creuant esculls, fins que quan ja portàvem quatre hores i mitja asseguts en el caiac (sense contar el temps d’esmorcar a Tossa) els que anaven davant varen decidir parar, fent quelcom proper a un amotinament, en una platja que per sort va coincidir amb la que estava previst parar. Allí varem dinar escoltant naufragis de fa deu anys a Menorca, i ens varem disposar a fer el camí de tornada, un hora cinquanta cinc minuts palejant a bon ritme.\nVarem arribar a Canyelles a les sis de la tarda; havíem estat vuit hores d’excursió, de les que sis hores i mitja havíem estat palejant. Si a les deu la sortida havia estat eufòrica i plena d’alegria, la tornada va ser una mica justa de forces. Per un altra vegada cal considerar qui som dens del grup i potser fer només anada i, com hem fet les més de les vegades, tornar a buscar el remolc. O, com algú va proposar, donar la clau del cotxe del remolc a Josep Flor i que torni palejant al seu ritme i ens vingui a buscar. Ell eliminaria tensions acumulades i nosaltres esperaríem descansant i fent un cafè. Bromes (o no bromes) apart, es podrien fer dos grups, un que tornés i un altre amb els que preferissin esperar. Qüestió de parlar-ho.\nI el 23 F? On està la connexió? Doncs que ahir varem ser una república navegant amb bon rotllo, sense normes ni histèries, sense banderes ni pàtries, perquè allò més semblant a una patria que varem tenir ahir és el mar, i el mar, cas que ho sigui, és una pàtria que canvia cada dia i per la que no cal lluitar ni esbatussar, tothom i pot caber i tothom i es benvingut. La millor prevenció contra ximpleries és l’acció quotidiana: molts dies com els de ahir i no entres en el Congres cridant “todos al suelo”. Capbussar-se en un caiac bolcat bateja amb una energia que et neteja irrealitats ampul•loses i tronades.\nTornant a ahir, l’excursió va ser en una costa diferent i molt bonica, amb molt bon rotllo entre tots (només una vegada la Nathalie em va dir que només dic tonteries), amb una forta sensació de cansament per l’intensitat (segur que tots hem dormit molt i bé) i amb l’agraïment d’haver-ho pogut fer.\nPer aquells que no varen poder venir, dir que hi hauran més excursions, i pels que no varen voler venir per por a la distancia i al cansament, dir que es varen equivocar, sempre és més fàcil quedar-se que venir, però ells no tenen ara els records que nosaltres tenim, molts i molt intensos, i el cansament és suportable (hi havia entre nosaltres qui portava mesos sense palejar) i fàcilment eliminable dormint.\nAgrair a Toni Albert la seva dedicació, amabilitat i professionalitat. És una sort i un plaer poder disposar de la seva ajuda. I agrair també a Josep Flor l’organització de la sortida i la paciència davant l’anarquia del grup. Prometem que la propera sortida recordarem inscriure’ns amb temps, crec, o si més no ho intentarem.\nTenim ja tot construït i enllestit a Portlligat, aquesta setmana farem el trasllat de material i de caiacs, i el dimecres dia 2 podrem fer l’inauguració utilitzant-ho, i el dissabte dia 5 ho celebrarem.\nPublicat per Mútur a 12:17 2 comentaris:\nAhir varem sortir en un carrusel estrany i amb un itinerari estrany. Érem Nathalie Giordano, Anja, Pilar, Anna Giró, Susse, Javi, Toni Sbaert i jo, i amb vent de mar (garbí) no massa fort varem enfilar Ses Boquelles i la badía de Cadaqués. Era divertit enfrontar unes ones molt accesibles. Una vegada a la badia varem decidir tornar fins a Guillola per tal de aprofitar les ones i surfejar ene elles. Una vegada arribats a la platja de Guillola varem tornar a Portlligat. Tot sense problemes. Però cal dir que a partir de les sis el vent es va enfortir molt i si haguessem estat llavors a la badia haguessim patit bastant per tornar a Portlligat.\nHi ha gent que hem diu que han deixat comentaris que després no apareixen en el blog. Normalment la culpa és nostra, no pas de les maquines, fredes i irracionals però efectives. Cal obeir totes les seves ordres, i per més seguretat cal sortir del blog i tornar a entrar per veure si el comentari ha quedat en el blog.\nRecordeu que el proper dissabte no serem a Portlligat sinó a Tossa de Mar.\nPublicat per Mútur a 8:43 1 comentari:\nPublicat per miquel a 23:08 1 comentari:\nSom afortunats. Avui escriuré curt, poques paraules. De fet tinc la sensació de parlar sol, tot i que hi han força lectors mai ningú diu res. Tampoc passa res. Som afortunats perquè altra dia hem tingut un dia magnífic. ¿Em repeteixo? No, és la maginificiència la que no para de repetir-se.\nAvui hem sortit amb un mar encara tranquil, érem Anna Suárez, Anja, Miquel, Javi, Toni Sbert, Jordi Rotllán, Josep Flor i jo, hem palejat fins passat Encalladora i hem enfilat cap al Canyo de Cap de Creus, un canyó submarí de 40 kilòmetres de llargària, profunditat màxima de 1.400 metres, situat a uns tres kilòmetres mar endins a partir d'Encalladora (si entreu a google podeu trobar uns vídeos del seu fons molt interessants). La raó principal per anar-hi era perquè sí, és a dir, perquè el mar era tranquil i convidava a palejar mar endins, encara que jo he dit com excusa que podíem buscar, no pas trobar, balenes. És cert que la zona del canó és molt rica en aliment i que aviat serà temps de balenes, però avui no eren més que una excusa. Ha sigut molt agradable palejar fins a prop el canyó i després hem tornat cap a terra, i hem entrat a Culip (de Calipso), on hem parat a la platja on hi ha l'antic embarcadero del Club Med, i on hem menjat galetes que portava en Jordi (no eren de xocolata), hem xarrat i hem tornat de manera també tranquil·la, un dia per alimentar l'anima a través dels ulls.\nRecordeu que dissabte que ve si Neptú ho permet anem a Tossa que en realitat és Lloret.\nPublicat per Mútur a 17:20 3 comentaris:\nPublicat per Mútur a 10:09 Cap comentari:\nEl temps és un reducte que ens supera, mai sabem estar en el moment que toca, sempre ens agafa descol·locats i amb el pas canviat. Sempre serà més endavant i mai podem reflexionar i dir és ara. I mentre no el trobem, el temps va fent la seva, inflexible i neutre, transformant-nos, fent-nos un altra que no reconeixem, i quan encara estem intentant trobar-lo i dir som nosaltres ara i aquest és el nostre ara, el temps se’ns acaba, o ell ens acaba a nosaltres, i llavors tot s’ha acabat, ja no som nosaltres ni tenim temps per preocupar-nos perquè no trobem l’ara, i el lloc, l’espai segueix sent sense nosaltres, també objectiu i neutre, com el temps. Temps, espai i nosaltres intentant situar-nos.\nNo és filosofia barata, o sí. Ahir el temps atmosfèric ens va donar una treva, ens va obsequiar amb un dia de paradís. I des de Portlligat, el grup format per Pilar, Anna Suárez, Nathalie i Camille Giordano, Xavier Masanés, Toni Sbert, Nardo, Javi i jo, va sortir cap el paradís. Varem creuar la badia de Portlligat i Ses Boquelles, varem passar per Punta S’Oliguera, S’Arenella, Es Cucurucuc, Cala Nans, Punta Prima, Punta de sa Figuera, i varem entrar a la badia de Jonculs que amb més d’un kilòmetre entre Figuera i es Punta de la Trona és la més ampla de la Costa Brava, i que té tres kilòmetres fins la platja, i varem seguir els seus penya-segats (acantilados per a la Nathalie) fins al racó de l’Espunya, on varem desembarcar.\nAquest racó és un lloc especial. Té un rec sempre amb aigua, estiu inclòs, que desemboca a les roques on acaba l’entrada per mar, i pujant les roques es troben unes basses plenes de joncs i canyers alts i formant una espessa massa vegetal que contrasta amb un entorn sec i àrid. Anna Suárez ens va aclarir que els joncs són autòctons i els canyers són “importats”. Espunya és un mot que fa referència a un terreny de pedra tosca, i sembla que allí es conreava blat. Tot en aquell racó té un toc de lloc forà de lloc, és a dir, personalment, sempre que hi he anat he tingut la sensació de sortir del temps, com si la vida seguis el seu curs fora d’aquell lloc, a partir del mar que el volta, però un curs diferent del que teníem qui estàvem en el racó.\nFa trenta anys hi anava amb el meus fills més grans, i els joncs de les basses eren més baixos, i l’aigua de les basses no sols es sentia com ahir sinó que al haver-hi menys joncs es veia, però la sensació de ser en un lloc apart era la mateixa, i de fet els meus fills al lloc l’hi deien el Paradís. Quelcom singular amb el temps té aquell lloc: els primers vestigis històrics trobats, és a dir, el testimoni més antic de assentament humà a Cadaqués (la riera de Cala Joncus marca la separació entre el terme municipal de Roses i Cadaqués) és un jaciment de l’època romana trobat al racó de l’Espunya. Aquell lloc és fora del pas d’embarcacions i esdeveniments, i té una vida pròpia que es manté aliena al que passa fora d’ell.\nAhir el varem visitar amb alegria, amb gana i amb una mica de pressa. Varem fer les fotos amb el retardateur, varem contar acudits, menjar galetes i una mica d’entrepà, i varem tornar. Camille, la filla de sis anys de Nathalie, es va portar de meravella, palejant, escalant i sense mai queixar-se, una autèntica excursionista. També ahir la meva filla petita, Lucía (acaba de complir vuit anys) tenia que venir amb nosaltres però a última hora va anar molt contenta a muntar un poni no sé on, i m’hagués agradat que hagués conegut el paradís dels seues germans. Serà un altra dia, i ahir Camille va ajudar a complir el requisit d’entrar al paradís sent nens, o al menys portant nens.\nAllà queda el racó d’Espunya, que en trenta anys no ha canviat gens ni mica, mentre qui el visita canvia i sap que moltes coses han canviat. Però com sempre, agrair al temps, tant l'atmosfèric com l'altre, per haver-nos permès el dia d’ahir, i agrair també a tots els que varem ser en aquell racó de sol, bonança i temps aturat i màgic.\nPublicat per Mútur a 12:37 Cap comentari:\nPublicat per Mútur a 9:36 Cap comentari:


Advocats de drets humans demanen a la fiscalia investigar d’ofici les càrregues policials | betevé\nAdvocats de drets humans demanen a la fiscalia investigar d’ofici les càrregues policials\nUna setantena de juristes del col·lectiu Som Defensores asseguren que el dispositiu policial "pretén generar pànic i por entre la població"\nRoger Torres i Liñán | diumenge, 1 d'octubre del 2017, a les 17.25\nCongruència, oportunitat i proporcionalitat. Són els tres principis que, recorda Franquesa, “han de regir tota actuació policial” segons la llei. En aquest sentit, però, ha advertit que les càrregues policials que s’han fet aquest diumenge per evitar l’1-O a Barcelona i d’altres poblacions catalanes s’han excedit d’aquesta premissa i han “generat molt més mal” que si no s’hagués actuat.\nPer això, Andrés García Berrio ha instat la fiscalia i el jutjat de guàrdia a actuar d’ofici per investigar el dispositiu, que —segons l’advocat— “pretén generar pànic i por entre la població”. Els membres del col·lectiu Som Defensores ha explicat que ja atenen una seixantena de persones ferides arran de les càrregues. D’aquestes, diverses tenen ferides a l’ull i “una d’elles apunta que ha estat per bala de goma”.\nDisparen bales de goma, tot i estar prohibides\nSom Defensores també ha denunciat públicament que la Policia Nacional ha disparat bales de goma per dispersar els votants confinats en col·legis electorals per protegir-los. García Berrio ha recordat que aquesta pràctica està prohibida des de l’any 2014 a Catalunya; una prohibició que “no fa menció expressa menció als Mossos, sinó que ho diu en general”.\n— 1 octubre — fiscalia — Guàrdia Civil — pilotes de goma — Policia Nacional\nPonsatí denuncia que ha rebut agressions de la Policia Nacional\nSáenz de Santamaría assegura que els cossos espanyols han actuat amb “proporcionalitat”\nUn grup d’ultradreta es manifesta contra el referèndum a la plaça de Catalunya\nLa irrupció policial al Dolors Monserdà esquitxa l’1-O al nord de Sarrià – Sant Gervasi


Esdeveniments | Estètica Olga\nEstètica Olga al GWR\nEsdeveniments, Sense categoria\n[fusion_text]Aquest cap de setmana Olga Estètica ha estat al GWR, un esdeveniment exclusiu per a nuvis on ús vam portar totes les novetats en maquillatges, ungles, tractaments facials... En el nostre estand, vàrem poder informar dels programes de bellesa a…\nTorroella Beauty Night\nUs vull presentar el Torroella Beauty Night, un event pensat per a totes vosaltres. Es tracta d'una trobada per presentar-vos les noves tendències en maquillatge, moda, estètica, perruqueria, calçat... per aquesta tador/hivern. Us hem preparat una demostració de maquillatge i perruqueria, una…\n1r Aniversari d’Olga Estètica\nEstem de celebració! Avui fa un any que vaig inaugurar el Centre de Bellesa Olga Estètica i ha estat un any ple de reptes i alegries. Un dels meus objectius era poder-vos presentar les firmes més punteres del mercat i les…