Entrevista: RAFEL MARTORELL: Un bon Mallorquinista | Sports de ca Nostra\nEntrevista: RAFEL MARTORELL: Un bon Mallorquinista\nEscrito por lorenzo el 26/12/12 • En la Categoría Real Mallorca\nEn Rafel Martorell va néixer a Palma el dia 12 de novembre de 1971, a prop del Lluis Sitjar, lo qual va fer en ell brollás el seu mallorquinisme de forma especial, i de cor… viu pel Real Mallorca, amics i per fer ell, fent de l’honestedat i la sinceritat la seva gran arma.\nPer altre banda, en Rafel regenta desde fa anys una tenda de souvenirs i licors a Palma Nova coneguda com “Fantastik”, que es converteix en la seva forma de vida per ell i la seva família pels quals no dubta en donar tot tipus d’el·logis cap a ells.\nAra bé, lo important d’en Rafel Martorell es que fins fa unes setmanes era el President de la Federació de Penyes Mallorquinistes, va succeir a n’en Xisco Bauça i es va imposar a Miquel Mesquida “Barralet”. Fa quasi un mes en Rafel Martorell i la seva junta varen dimitir el passat 27 de novembre per discrepàncies amb l’actual propietat provocant que el proper dijous 27 de desembre es convocaren noves eleccions a la Federació de Penyes del Mallorca a on es presenta únicament Miquel “Barralet.\nEntrevista a Rafel Martorell:\nRafel Martorell: Per nosaltres es un honor atendre a Fútbol Mallorca i especial a tu que som amics i bon mallorquinista que ets.\n1. Que penses de l’actual situació del Mallorca en general?\nRafel Martorell: La situació actual del Mallorca la veig molt malament, es com un malalt que necessita un metge urgentment, en tots els aspectes, ja sigui a l’aspecte social, institucional i esportiva. Tots coneixem els problemes que hi ha dins el mateix Consell d’Administració, sabem que hi ha mes de 2000-3000 socis a l’estadi que no existeixen a dins el club i els problemes econòmics que té el Mallorca com a conseqüència d’haver sortit d’un concurs d’acreditors i que ara mateix el club es troba en que ha de pagar lo que deu als creditors durant quatre o cinc anys que farà que la situació sigui complicada.\n2. Penses que el Mallorca pot sortir d’aquesta situació? Com?\nRafel Martorell: Clar que si es pot sortir d’aquesta situació… ¿Com? Pregunta del milió… Desprès de tot lo que hem denunciat desde la Federació de Penyes, pensem que hi ha una solució i aquesta passa per un canvi de propietat… sembla que el senyor Utz Classen vol fer un projecte nou paro no hi ha més alternatives. En definitiva, si aquesta propietat: Serra Ferrer, Cladera, Coca i Cerdá no s’en van la cosa pinta molt malament.\n3. Es Joaquin Caparrós l’entrenador ideal per treure el Mallorca endavant?\nRafel Martorell: Si, estic convençut de que Joaquin Caparrós es l’entrenador ideal, ara bé… has de tenir un bons pilars per intentar sortir endavant. A més l’experiència de Caparrós es molt important i pens que es l’adequat per sortir de la zona baixa de Primera, es un gran entrenador i l’any passat quasi ens fa jugar a Europa.\n4. Penses que les guerres entre la part social (Penyes) i el Club han sigut fonamentals per la baixa assistència de gent al camp? Hi ha solució?\nRafel Martorell: Les guerres entre les penyes han sigut promogudes desde el Club, quan desde d’alt s’ha vist que hi havia una Junta de Federació de Penyes que no era de l’agrado d’aquesta propietat, ja que es deia lo que es sentia i pensàvem. Deien moltes veritats que avui en dia el temps ens està donant la raó. Sempre hi ha penyistes que no volen tenir problemes per davallar amb autobús al camp procedents de la Part Forana i fer mallorquinisme, noltros ho entenem paro pensem que s’ha denunciar aquelles coses que no ens agraden i de forma publica per intentar que no es cometin errors.\n5. Quina valoració fas de la teva gestió com a Expresident de la Federació de Penyes?\nRafel Martorell: Noltros es veritat que el primer any varem fer molta feina i varem aprovar amb molt bona nota, estam convençuts de que ens hem equivocat amb coses i hem fet coses que en aquells moments tal vegada una Junta Directiva molt mes fluixa no els hagués fet com per exemple defensar als treballadors o a n’en Jordi Morey, nosaltres ho tornaríem a fer perquè pensem que era lo correcte i si hem faltat al respecte en qualque moment només cal demanar disculpes públicament.\n6. Que penses de les noves eleccions a la Presidència de la Federació de Penyes del Mallorca que es duran a terme dia 27 de desembre? Que demanaries als candidats? Et presentaries un altre vegada?\nRafel Martorell: No em tornaria a presentar, a no ser que els companys m’ho demanessin… aquells mateixos que demanaven unitat i que a la vegada han posat rodes al moli perquè nosaltres ens ananèssim inclús sabent que lo que denunciàvem era veritat. Em consta que serà en Miquel Mesquida “Barralet” el nou President de la Federació de Penyes i desde aquí li vull desitjar molta de sort i que desfruiti al màxim d’aquest càrrec cosa que jo no he pogut fer el darrer any.\n7. Que diries a la gent que no ha sabut valorar la feina que s’ha fet desde la Federació de Penyes?\nRafel Martorell: No els diria res perquè pens que la gent es conscient de les il·lusions i de les ganes de tenir feina, llevat d’alguns que tenien idees bastardes que tu i jo sabem, tota l’altra gent sap que nosaltres ho hem fet de cor i en algunes ens hem equivocat. En definitiva, la gent ha estat conscient d’allò que hem fet es pel be del Mallorca.\nSegona part: En Rafel i el Mallorca.\n8. Com vares començar anar a veure el Mallorca?\nRafel Martorell: Record viure a l’Avinguda Sant Ferran ben aprop del Lluís Sitjar, record partits del Ciutat de Palma contra el Barça, aquells triangulars que es feien al mes d’agost i que duraven un cap de setmana. Record anar a veure els entrenaments del primer equip al Sitjar amb el meu padrí. Tenc records bons i no tant bons, es viure partits de segona a Murcia o Sa Pobla paro en defitinitiva, tots els records del Sitjar son bons.\n9. Defineix en poques paraules als següents personatges del Mallorquinisme:\nPello: Amengual: En poques paraules es difícil definir en Pello, primer perquè es una bellíssima persona, segon es un gran mallorquinista, molts de la planta noble de Son Moix els hi agradaria ser com en Pello i tercer, es com un germà.\nLlorenç Serra Ferrer: Com entrenador va tenir el seu moment i avui en dia s’hauria de reciclar… paro com a propietari… molt malament.\nUtz Classen: Un empresari d’èxit, un nin prodigi, un cervell, matemàtic i potser bo pel Mallorca. Pens que podria ser la salvació del Mallorca avui en dia.\nJordi Morey: Traïdor.\nMateu Alemany: He xerrat dues vegades amb ell. Pens que es un bon gestor, amics dels seus amics i bon mallorquinista.\n10. Quin ha estat el partit més emocionant que recordes haver vist del Mallorca? El que més angoixa has sofrit?\nRafel Martorell: El mes emocionant fou la final de Valencia de l’any 1998 davant el Barça, crec que aquell dia a molts de mallorquinistes se’ns va morir una part del cor. Record que aquell partit ens expulsaren n’Enrique Romero, de forma injusta perquè aquella temporada tot i que jugava de lateral esquerra, varem estar jugant de tu a tu a tot un Barça i finalment, als Penaltis, sempre que veig a Jovan Stankovic li dic que “Els Penals els fallen els qui tenen collons per fallar-los” aquell penal que va fallar… Ara bé, el futbol, ens va tornar lo que ens devia que era la final d’Elx davant el Recreativo de Huelva a on varem guanyar.\nPer altre banda, per excés d’informació i per incompetència dels nostres dirigents. El partit contra l’Atlètic de Madrid fa dos anys que varem perdre 3-4 i que varem estar a punt de descendir. En aquella època, noltros teníem molta informació dins el club, es fet de que no es varen saber moure els fils a la darrera jornada com tocava, fou un una sensació agredolça, agria perquè quasi varem davallar i dolça perquè varem estar la Federació de Penyes que els darrers anys va omplir l’IberoStar Estadi.\n11. Que recordes de:\nFinal de Madrid 1991: Jo hi vaig anar un parell de dies abans perquè tenia el meu padrí jove que havia estat operat feia poc d’un càncer i per desconnectar un poc, varem anar tota la família a veure el Mallorca al Bernabeu. Record jugar una final a Madrid contra un equip de Madrid… que se’ns va fer molt feixuc i pens que no havíem d’haver jugat aquella final a Madrid i manco contra un equip de Madrid. Son les coses que no entens dels dirigents d’aquells moments que no ens varen agradar gaire als mallorquinistes.\nFinal de Mestalla 1998: Era la nostra final, el partit l’haguéssim pogut guanyar, era el moment de donar un bon bot de qualitat com a afició i com a club.\nFinal de Birmingham 1999: Aquella final fou diferent perquè record que anàvem perdent tot el partit, la “Sombra de Mestalla” estava present i molts teníem la sensació de que la perdríem aquella final… una final que varem començar perdent, que varem empatar i que finalment com saps varem perdre. D’aquella final tots els mallorquinistes ens recordem d’en Nedved i pens que pel Mallorca ha d’esser un honor haver jugat la darrera final de la Recopa d’Europa.\nFinal d’Elx 2003: Aquella final per jo, veure tota aquella ona de vermell, la paella, la gent que es va mobilitzar amb Miguel Garro i Maties Rebassa, la paella de Samuel Eto’o, les fotos e imatges de televisió… que s’han vist… Mentres, nosaltres varem anar a dinar a un poblet i varem coincidir amb don Miquel Dalmau (al cel sia) i la veritat fou una sensació impressionant guanyar.” Les finals no es juguen sino es guanyen” com deia don Luis Aragonés.\nPromocions: Las Gaunas, Sarrià i Vallecas 1997: Avui he estat xerrant amb un mallorquinista de pro que em parlava de les promocions de Vallecas 96 i Vallecas 97, aquesta no hi vaig anar paro la vaig escoltar a la radio i fou molt emocionant. Aquelles promocions que no puges Juanra son fotudes. Ara bé, a Las Gaunas no hi vaig anar paro segurament tots aquells que hi varen anar segur que varen disfrutar com a nins petits ji ji ji… Per altre banda, Sarrià també la vaig escoltar per la radio… i la de Vallecas 97 la record esser a ca nostra amb els meus pares i fer una gran festa. Aquell gol de Carlitos amb jugada de Stankovic per la banda això mai ho oblidaré. Per acabar, també record el Mallorca “B” que va pujar a segona i el partit contra el poderós Barça “B” a on l’equip que comandaven uns tals: Diego Tristán, Albert Luque i en Pep Lluis Martí… varen guanyar a tot un filial del Barça amb jugadors com Xavi o Puyol, entre d’altres.\n12. Que recordes del Lluis Sitjar? Tens alguna anècdota que es pugui contar?\nRafel Martorell: Record del Sitjar, anar cada diumenge amb la meva família a jugar per camps de tot Mallorca, amb el meu germà o jo mateix i córrer molt per anar a veure el Mallorqueta al Lluís Sitjar tant a segona o a primera. Sempre córrer per veure el Mallorca perquè jo jugava a Montesión i el meu germà a La Salle, dinàvem aviat per anar a veure el Mallorca.\nPer altre banda, també record passar estones molt bones al Lluis Sitjar, record un partit contra el Betis que em vaig disfraçar de Pare Noel i varem guanyar… vaig ser portada del Marca: “Papa Noel se adelanta en Mallorca” varem riure molt. També record a un que cada vegada que passava en Tomas Monserrat li cridava: “Monserrat Balearico o H.P” i en Monserrat deia “I jo et vaig cremar la moto” per lo vist a Tomas Monserrat li cremaren la moto al camp del poblense… tota la tribuna se’n reia. També record, que amb en Pello a la sortida del Sitjar el seu germà Jordiet, qui era la “joguina” d’aquella Penya record que els diumenge es passaven a un nin per damunt de la gent… aquest nin era en Jordi. En definitiva, tot lo que record del Sitjar era positiu.\n13. Com veus el Mallorca dins la societat actual? Penses que hi ha molts de mallorquinistes?\nRafel Martorell: Jo crec que si. Pens que ser mallorquinista es dur dins el cor, no es allò que s’encén o s’apaga, n’hi ha que no venen perquè no els hi ha agradat ja sigui per part del Club o de les Penyes a on m’incloeixo jo. Sobretot, amb els problemes que han anat sorgint aquests darrers cinc anys a on la gent no sap que fer, es gent que es mallorquinista i que quan veu el Mallorca per la televisió volen que guanyi sempre el Mallorca. Que pasa? Que el Mallorca ha tengut una mancança d’aficionats a l’estadi: Primer: Desde els darrers 16 anys a Primera sempre s’han venuts els millors jugadors, lo qual no genera il·lusió, la gent vol un equip guanyador, que fitxa el millor jugador del món o perquè surt de la cantera, es inevitable. Equips com el Sevilla o el Corunya, aquest l’any passat a segona omplia el camp i fa poc era el “Superdepor” que va guanyar la lliga i va fer el “centenariazo” al Bernabeu, etc… La gent vol un equip guanyador paro si quan fas la campanya més digna de totes, la gent veu que fas tercer o quart i veu que el Club ha de vendre perquè no te ingressos atípics; que es lo que vol fer el senyor Classen; i ell en vol generar per poder mantenir els jugadors bons. Per exemple: En Pina fa una bona jugada i molta gent et diu “Fes-li una foto per que l’any que ve no el tendrem aquí”. Aixó es el pa de cada dia d’aquests anys i la gent això li fa mal. Això es culpa de que molts de propietaris que ha tengut el Mallorca aquests anys no han posat diners o no han trobat gent que vulgui posar-ne o crear un projecte il·lusionant per atreure a la gent. Segon: La crisis econòmica que afecta a tothom i que patim tots. Els horaris de televisió, que fan mal als equips que venen jugadors com noltros perquè vas per altres camps i els veus plens. Mentre que aquí som 7.000 o 8.000 socis i amb aquestes quantitats… això un equip de Primera no ho pot aguantar molt perquè son entrades de Segona Divisió A i aquí hi ha alguna cosa que falla.\n14. Com es un dia normal a la vida d’en Rafel?\nRafel Martorell: Una normal per jo ara mateix, es impossible desconnectar del Mallorca per totes les noticies que passen als diaris. Intent continuar amb hàbits com cridar als amics, als meus germans com puguin ser en Pello Amengual, en Pep Roig, ara mateix he berenat amb na Carol, en Guillem Caballero, tenc contacte amb en Tomeu Caldentey que es per Madrid, amb na Natalia Fuster que es per Barcelona estudiant, en Juan Ma Vázquez i no fa molt he anat a veure en Miguel Garro que es a la clínica i la meva vida avui es anar al meu negoci que està fluixet ara, fer quatre feines, anar a recollir els nins, fer-los els dinar o el sopar, llegir un llibre o veure una pel·lícula. Els divendres sempre quedo amb els meus amics de tota la vida, els dissabte vaig a veure el meu fill petit jugar a futbol i al gran també. Dinar cada setmana amb la meva dona i els meus pares desde fa anys. Desde que no som President de les Penyes només m’ha canviat que estic molt més tranquil, més relaxat i sobretot, ho noto per que he guanyat en salut i ara aquest dissabte miraré de veure el Mallorca (esperant que guanyi). En definitiva, viure tranquil però sobretot, em quedo amb un parell de coses molt bones que son avui en dia he tengut la sort de liderar a un grup que varem començar com a coneguts i que avui en dia ens estimem moltíssim tots, he tengut la sort de tenir gent jove espectacular, ben formada, educada i per damunt de tot, amb els valors molt clars, com la independència, la honestedat, uns valors que per desgracia al carrer s’han perdut un poc. Em quedo amb aquesta gent als qui jo estim amb locura i que han cregut amb jo desde el primer dia. I després em quedo amb amics que he fet, com coneguts com eres tu paro que arrel d’esser President de les Penyes aquesta amistat s’ha anat reforçant tant amb tu com amb la teva al·lota, na Sara, en Ramón, en definitiva, amb gent que val la pena i tot aixó, ho puc agrair que he estat President de les Penyes, he perdut mes temps dins el Mallorca i vos he pogut conèixer a tots millor. Sobretot això, noltros continuarem amb les nostres famílies anant al futbol a disfrutar, a passar pena, a riure o plorar i pasar-ho be. Mirar-ho tot desde la barrera.\nPer acabar vos vull dedicar unes paraules: Sou un parell que formeu part d’aquest mitjà de comunicació, donar-vos molts d’ànims a voltros a seguir amb la feina que feis que es ben important i sobretot, un consell que vos vull donar: Voltros heu d’escriure allò que en consciencia heu d’escriure i així ningú vos podrà dir que vos heu venut a qualque altre…cosa que per desgracia ha passat per Mallorca i lo important de fer feina a un mitjà de comunicació que ara comença es que te una avantatja: Que pot créixer i es pot fer gros, lo qual es molt guapo.


Tower City (Dakota del Nord) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n46° 55′ 24″ N, 97° 40′ 30″ O / 46.9233°N,97.675°O / 46.9233; -97.675\nTower City és una població dels Estats Units a l'estat de Dakota del Nord. Segons el cens del 2000 tenia una població de 252 habitants.\nSegons el cens del 2000, Tower City tenia 252 habitants, 107 habitatges, i 75 famílies. La densitat de població era de 46,8 habitants per km².\nDels 107 habitatges en un 35,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,8% hi vivien parelles casades, en un 4,7% dones solteres, i en un 29,9% no eren unitats familiars. En el 26,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.\nPer edats la població es repartia de la següent manera: un 27,4% tenia menys de 18 anys, un 4,4% entre 18 i 24, un 28,2% entre 25 i 44, un 24,6% de 45 a 60 i un 15,5% 65 anys o més.\nLa renda mediana per habitatge era de 31.607 $ i la renda mediana per família de 41.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.806 $ mentre que les dones 21.875 $. La renda per capita de la població era de 15.652 $. Entorn del 5,1% de les famílies i el 6,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.\nAyr (19 km)\nFingal (20 km)\nOriska (9 km)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Tower_City_(Dakota_del_Nord)&oldid=22369731»


IB3N | L'Iberojet s'examina a Cáceres\nIB3 Notícies > esports > L’Iberojet s’examina a Cáceres\nL’Iberojet s’examina a Cáceres\nEls mallorquins volen oblidar la derrota contra el Castelló i allargar avui vespre a Càceres, davant un equip que acumula 7 derrotes consecutives, la seva bona dinàmica de la segona volta. Amb 6 victòries i 2 derrotes, és un dels millors equips de la Lliga en aquesta segona fase\nCàceres avaluarà avui l’estat de salut de l’Iberojet Palma després de la derrota del passat dimecres davant el Castelló. L’equip de Félix Alonso va tancar en la reanudació del partit contra el Tau una primera volta molt deficient, que ha obert la porta d’una segona ben diferent. Els números demostren que el conjunt de Son Moix és un dels millors en el tram definitiu del campionat. En una hipotètica classificació de la segona volta, l’Iberojet seria segon només per darrere el Melilla. Un balanç de 6 victòries i 2 derrotes que té l’origen en una gran producció en atac, amb una mitjana de quasi 80 punts per partit. Triomfs de prestigi davant Betis o Bilbao han situat l’equip de Palma a la zona de playoff, que avui vespre defensarà al Multitusos de Càceres contra el penúltim classificat. Joan Tomàs i Mikel Motos per lesió, i Boris Barac, amb una gastroenteritis, són baixa al conjunt mallorquí


VISITA GUIADA DE SANT PERE DE RODES SEGUINT LA HISTÒRIA DE “RERE ELS MURS” DE NÚRIA ESPONELLÀ – Vols Llegir?\nVISITA GUIADA DE SANT PERE DE RODES SEGUINT LA HISTÒRIA DE “RERE ELS MURS” DE NÚRIA ESPONELLÀ\nPosted by volsllegir on 4 d'agost de 2010 0 Comments\nDos conceptes culturals és barregen en aquesta proposta que té com a escenari el Monestir de Sant Pere de Rodes. Per un costat una visita guiada i per l’altra les pàgines de llibre de l’autora gironina Núria Esponellà: “Rere els murs”. D’aquesta manera durant el mes d’agost, al monestir de Sant Pere de Rodes s’ofereixen visites guiades d’una hora i mitja de durada els divendres a partir de les vuit del vespre, durant les quals es remarquen alguns dels fragments de l’obra “Rere els murs”. També es pot optar per les visites nocturnes de dues hores, que inclouen el poble de Santa Creu i l’església de Santa Helena.\n“Rere els murs” és una obra original de l’escriptora Núria Esponellà, nascuda a Celrà el 1959. Aquesta escriptora va iniciar la seva trajectòria literària en la poesia. Posteriorment ha estat creadora de novel.les com “Gran café”, “Un moment a la vida”, “El mateix vell amor” (Premi Ciutat de Badalona), “Temps de silenci” (novel.la basada en la sèrie televisiva de gran èxit), i “Sunitha”. Amb la novel.la editada el passat mes de novembre de 2009, “Rere els murs” i on ara es basa aquesta visita guiada pels escenaris protagonistes del seu argument, va ser guardonada amb el premi Nèstor Luján de Novel.la. El passat mes de febrer d’aquet 2010, Núria Esponellà va visitar Igualada amb motiu de la presentació d’aquesta obra a la Llibreria Aqualata de la capital anoienca.\n+ informació: Museu d’Història de Catalunya – visites als monuments.\nBloc : Núria Esponellà – Gran café\nNúria Esponellà - noticies - ràràdio novavilanova del camí


El Clínic canvia la normativa de visites a familiars ingressats\nInstitucional 2 de juny de 2021 2021-06-02\nDonada la baixada de la incidència de casos de COVID-19 a la població general, l’Hospital Clínic flexibilitza el règim de visites als pacients ingressats a unitats no COVID de l’hospital.\nAixí, s’obren dos torns de visites (matí i tarda) i es permet l’entrada a un familiar per torn, que no necessàriament ha de ser el mateix i preferentment ha d’estar vacunat.\nEn algunes circumstàncies d’especial risc per a les persones ingressades o per aspectes estructurals a la sala que puguin comportar major risc de transmissió i com a conseqüència minvar la seguretat del pacient, es limitarà la visita a un familiar.\nTrobareu totes les mesures d’aquesta fase aquí.\nPel que fa a les visites a consultes externes i a les proves programades, la normativa es manté i la podeu consultar en aquest enllaç.\nRecordeu que no es permeten les visites si es presenten símptomes compatibles amb la COVID-19 i que cal portar sempre posada la mascareta, mantenir la distància de seguretat i rentar-se sovint les mans amb aigua i sabó o solucions alcohòliques.


Giovanni Dominici - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n10 juny 1419 (62/63 anys)\n9 maig 1408 (Gregorià) –\nDiòcesi: Roman Catholic Diocese of Dubrovnik (en)\nPoeta i sacerdot catòlic\n1.3 Etapa veneciana\n1.4 A Florència\n1.5 A la cúria de Gregori XII\n1.6 Al servei de Martí V\nFill pòstum de Domenico di Banchino, comerciant de seda florentí, i de Paola Zorzi, amb disset anys fou admès com a novici al convent dels dominics de Santa Maria Novella, on s'inicià, sota la tutela de Giovanni de Buondelmonti, en l'estudi dels autors sacres i profans, que posteriorment continuà a Pisa i a París; tanmateix, els seus progressos en religió estigueren inicialment obstaculitzats per un defecte de dicció, cosa inacceptable en un predicador.\nParticularment rellevant per a la seva formació fou l'exemple de Caterina de Siena, que aleshores destacava per la seva eloqüència i clarividència i pels seus desigs d'emprendre una "Gran Croada" contra els vicis de l'Església. Aviat s'uní al grup dels seus fidels seguidors, entre els quals es trobaven l'abadessa Chiara Gambacorti o el Mestre General de l'Orde dels Predicadors Raimondo da Capua. Segons ell mateix deixà escrit, fou per intercessió de la santa que recobrà miraculosament el do de la paraula.\nCap a l'any 1380 rebé l'ordenació sacerdotal, l'any següent fou sotsprior del convent, i entre el 1385 i el 1387 prior.\nAl segle XIV a Itàlia (i a tot Europa) hi hagué una crisi contínua: a les grans fams dels primers anys seguiren les epidèmies de pesta que delmaren la població, les revoltes populars i l'augment de la delinqüència; les lluites entre güelfs i gibel·lins i les ànsies expansionistes dels Visconti tenien la multitud de ciutats-estats del nord d'Itàlia en estat constant de guerra, mentre els otomans amenaçaven per l'est, la Guerra dels Cent Anys entre França i Anglaterra s'estenia per l'oest i els berberiscs piratejaven a la Mediterrània.\nEn l'àmbit religiós, Gregori XI mogué la seva cort d'Avinyó a Roma el 1377 enmig d'una altra guerra, i l'any següent el seu successor, Urbà VI, havia d'enfrontar la divisió de la Cristiandat amb l'elecció de Climent VII al Cisma d'Occident.\nEl 1388 es traslladà a Venècia, on oficià com a lector a l'escola de teologia de San Zanipolo, i els anys següents desenvolupà una intensa activitat pastoral. Allà guanyà fama d'orador brillant i bon coneixedor de les Sagrades Escriptures, s'implicà en la reforma dels ordes monàstics i en la seva tornada a l'estricta observança de les regles religioses; íntim amic d'Antonio Venier i amb bones relacions entre el patriciat i el clero venecians, promogué entre l'aristocràcia nombroses conversions a la religió de Sant Domènec i contribuí decisivament en el desenvolupament del monestir de Corpus Christi, sota l'auspici de Bonifaci IX. D'aquesta època daten les seves obres Iter Perusinum i Libro d'amore di carità.\nA finals de segle tingué inesperadament la seva caiguda en desgràcia: el 1399 s'estengué per Itàlia un moviment religiós popular conegut com els Bianchi, grups de penitents de tots els estrats socials que en nombre de diversos milers recorrien les ciutats i pobles autoflagel·lant-se i implorant la misericòrdia divina davant de tanta fam, pesta i guerra. Ja cinquanta anys abans, Climent VI havia prohibit aquesta mena d'actes per considerar-los herètics, i ara per qüestions d'ordre públic, la Signoria de Venècia els prohibí l'entrada a la ciutat, però desafiant tota disposició, Dominici organitzà amb ells una multitudinària processó que acabà essent dissolta per les autoritats. La seva desobediència li costà ser desterrat de la República de Venècia durant cinc anys.\nS'instal·là primer a la Città di Castello i després a Florència, on es dedicà a l'ensenyament i des d'on viatjà regularment per Lucca, Les Marques i Romanya. Afectat per la mort del seu protector Raimondo de Capua, frustrats els seus plans de reforma del clero per la seva expulsió de Venècia i condemnat a l'ostracisme pels dominics, que vetaren el seu nomenament com a vicari general, els seus sermons es tornaren més apocalíptics, furibunds i severs; entremesclant religió i política en el mateix estil que anys després seguirien Antonino de Florència o Girolamo Savonarola, criticà obertament l'avarícia i simonia de les altes jerarquies eclesiàstiques, i es rebel·là com un ferm opositor a l'humanisme i a l'estudi dels clàssics grecollatins, en un discurs que, així com a Venècia, aviat guanyà tants partidaris com detractors.\nFou en aquestes dates que fundà el monestir de San Domenico in Fiesole i redactà el Trattato delle dieci questioni, un tractat místic sobre el valor de la fe, Regola del governo di cura familiare, en què planteja la família cristiana com la unitat que garanteix la salvació de la societat i de la pàtria, Lucula Noctis, una refutació a les tesis humanistes de Coluccio Salutati, o Laudi, una recopilació d'himnes religiosos en italià. Part del seu epistolari fou publicat ja al segle XIX a Lettere di santi e beati fiorentini.\nA la cúria de Gregori XII[modifica]\nDesprés de la mort d'Innocenci VII fou enviat com a ambaixador de Florència al conclave de 1406, en què féu una encesa defensa de la necessitat de la unitat de l'Església i proposà sense èxit seguir el partit de Benet XIII en comptes d'escollir un altre papa, la qual cosa li costà ser rellevat dels seus càrrecs diplomàtics florentins.\nL'elecció per al tron de Sant Pere de Gregori XII, amb qui havia tingut un estret contacte durant la seva estada a Venècia, li valgué ser nomenat arquebisbe de Ragusa el 1407 i cardenal amb títol de San Sisto al consistori de maig de l'any següent. El seu ascens en la cúria generà fortes crítiques entre els seus opositors, que li recriminaren la hipocresia d'unir-se a les altes jerarquies que sempre havia criticat. Legat del papa el 1409 davant les corts de Segimon d'Hongria i Ladislau de Polònia, el seu rastre es perd durant els anys següents.\nAl servei de Martí V[modifica]\nL'elecció de Martí V a Constança havia posat final al Gran Cisma, i Dominici aviat destacà en el servei al nou papa. Jan Hus havia estat executat tres anys abans, però les seves doctrines guanyaven terreny a Hongria i Bohèmia, i allà anà Dominici el juny del 1418 per sol·licitar dels reis Segimon i Venceslau IV la repressió violenta d'aquest moviment.\nNo tingué èxit en les seves reclamacions, i abans de la seva tornada a Itàlia morí l'estiu del 1419, essent enterrat a l'església de Sant Pau de Buda; la seva sepultura desaparegué, destruïda el 1541 quan els turcs prengueren la ciutat. La seva beatificació, proposta des del 1622, fou aprovada per Gregori XVI el 1832.\nISNI: 0000 0001 1766 2738\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Giovanni_Dominici&oldid=21033853»


Francina Armengol proposa un front comú al Cercle d'Economia “per aconseguir entre tots un millor finançament per les Illes Balears”\njul. 15 Francina Armengol proposa un front comú al Cercle d'Economia “per aconseguir entre tots un millor finançament per les Illes Balears”\nLa secretària general del PSIB-PSOE, Francina Armengol, s'ha reunit avui amb el nou president del Cercle d'Economia, Andreu Rotger, per compartir diagnòstic sobre la situació econòmica i social que vivim i col·laborar en propostes de futur.\nDurant la trobada, Francina Armengol ha proposat un front comú "per aconseguir entre tots un millor finançament per les Illes Balears".\nEn aquest sentit, la secretària general del PSIB-PSOE ha avançat que "hem de començar a col·laborar amb el Cercle d'Economia perquè, conjuntament amb partits polítics, entitats i institucions, trobem solucions als problemes que té la ciutadania i els reptes que té la nostra comunitat autònoma". Davant aquesta proposta, el president de l'entitat s'ha mostrat positiu i ha defensat que "hem de cercar tots junts solucions als grans problemes que té la nostra comunitat en benefici dels ciutadans i ciutadanes".\nDe fet, Armengol ha recordat que quan es va negociar el nou sistema de finançament autonòmic la passada legislatura, el Cercle va participar en la confecció d'aquest a través de la Plataforma Pro-finançament amb una participació molt activa "en la que varem aconseguir conjuntament més doblers per Balears".\nSobre el pèssim finançament de les Illes Balears, Armengol ha denunciat que "estam rebent cooperació internacional per part del Govern Rajoy per una comunitat autònoma que no s'ho mereix". Per això, el PSIB-PSOE proposa un front comú "per exigir davant el Govern d'Espanya el que ens pertoca políticament i jurídicament si és el cas, i ja ha arribat el cas".\nPer la secretària general del PSIB-PSOE és una qüestió important perquè "el primer repte és obtenir fons per ajudar a trobar feina a les més de 150.000 persones que estan a l'atur en aquests moments a les Balears".\nA més a més, Armengol ha criticat que aquesta és una "legislatura perduda" per part de Bauzá. "El Pressupost General de l'Estat ens ha castigat cada any, les inversions estatutàries les hem deixat de rebre en la seva totalitat, el nou sistema de finançament ja no es farà i les reformes fiscals que fa el Govern d'Espanya ja no compensen les comunitats autònomes", ha dit la també candidata socialista al Govern Balear.\nFinalment, Armengol ha agraït a Andreu Rotger que es posi al capdavant del Cercle d'Economia "en aquests moments que són difícils però també d'oportunitats".


Què ens impulsa a comprar?\nLa culpa la tenen dos mecanismes cerebrals que s’activen durant el Black Friday\nQuè ens impulsa a comprar? // EFE - Emilio Naranjo\nActualitzada el 29-11-2019 12:11\nQui més qui menys tindrà la temptació de comprar algun producte amb descompte durant aquest Black Friday. De fet, avui és el dia que més es ven de tot l’any, a l’estat espanyol.\nSegons el professor de psicologia del consumidor d’Escodi i autor d’El consumidor tarado, Albert Vinyals, Espanya ja és el país d’Europa que gasta més pel Black Friday i per Nadal. I tot plegat té un motiu: segons Vinyals, els consumidors estan envoltats “d’armes de seducció massiva” i acaben comprant productes que no necessiten. Això passa per dos mecanismes que afecten la part més instintiva del cervell.\n1. Supervivència cerebral\nHi ha certs moments en què l’estrès i el caos fan que ens surti l’esperit de supervivència. En el cas de les vendes, seria arribar abans que la resta per si un altre s’ho emporta i no queden més productes\n2. Sistema límbic\nLes marques fan que les estimem. Parlen de valors i ens fan despertar les emocions. Coses com l’olfacte fan que [el missatge] ens vagi directament cap al sistema límbic. Les marques han creat odotips, logotips olfactius\nVinyals també alerta que, tot i que es poden trobar bones ofertes, la majoria dels descomptes són petitons, directament falsos. És a dir, empreses que apugen els preus les setmanes prèvies i que els rebaixen pel Black Friday. També alerta dels fraus i recomana no fiar-se de descomptes “impossibles”.\nRecupereu la conversa amb el professor de psicologia del consumidor d’Escodi i autor d’El consumidor tarado, Albert Vinyals.\nEl professor de psicologia del consumidor d’ESCODI, Albert Vinyals, parla del Black Friday\n12-11-2019 13:09 CONSUM\nBlack Friday: sis consells per treure’n el màxim partit i evitar que t’enganyin\n29-11-2019 09:12 29 DE NOVEMBRE\nBlack Friday: s’espera que 9 de cada 10 compres per internet es facin a Amazon\n21-11-2019 12:45 TECNOLOGIA\nComprar una tele 8K aquest Black Friday? No, gràcies; t’expliquem per què


CE03 - Capacitat per al disseny i gestió de procediments d’experimentació aplicada, especialment per a la determinació de propietats termodinàmiques i de transport, i modelització de fenòmens i sistemes en l’àmbit de l’enginyeria química, sistemes amb flux de fluids, transmissió de calor, operacions de transferència de matèria, cinètica de les reaccions química i reactors.\nCG01, CG07 - Capacitat per a descobrir el comportament dels processos, obtindre, organitzar i analitzar les dades obtinguts experimentalment en el laboratori i fer-ho de manera coordinada amb una altra o altres persones.\nCG03 - Ser capaç, per mitjà del llenguatge oral i escrit de transmetre informació i argumentar.\nCE03 - Ser capaç d’aplicar els coneixements adquirits sobre flux de fluids i transmissió de calor a processos senzills a nivell experimental.\nCE03 - Ser capaç de realitzar un tractament correcte de les dades experimentals i la seua posterior comparació amb els resultats que prediuen els corresponents models teòrics.\nCE03 - Ser capaç de determinar a nivell experimental propietats termodinàmiques i de transport.\nCE01 - Ser capaç d’aplicar a nivell experimental els lleis de conservació.


Què no és la Fraternitat Unilateral | I ara… què?\n16 Agost 2016 ~ Arnau Fuentes\nLa setmana passada vaig llençar una idea que, si no s’explica un xic més, pot no comprendre’s del tot i portar a equívoc. Es tracta del que, com no se m’ha acudit cap altre nom millor, he anomenat Fraternitat Unilateral –que no Universal, això és una altra cosa.\nEn l’article passat posava l’exemple del Visca Espanya!! de Joan Maragall. Per què? Doncs només perquè el citaven a la peça del “olor de multitudes” –encara ric. Però crec que fer el joc de mots amb el text del poeta i el títol 2.0 causa més confusió que aclariment. Per tant, tot i que era accessori, us demano que us oblideu de Maragall.\nI abans de començar, un micro-diccionari. Quan parlo de la “persona jurídica Espanya” em refereixo a l’Estat espanyol i els seus simbionts. El Gobierno, consell de ministres amb els corresponents ministeris i estructures paral·leles, Congrés, Senat i alts funcionaris, i la rècua de la Corte.\nTambé el para-estat, allò que molts anomeneu “lo de l’IBEX”, fundacions més o menys obertament franquistes, plataformes de moviments ciutadans –cal parlar-ne, d’aquests moviments. En José Alcántara ho féu ahir, i molt bé–, i qualsevol ens, entitat, estructura o persona que pretengui canibalitzar la ciutadania amb l’excusa d’Espanya i el seu passat, el seu futur o la seva unitat.\nA vegades, per definir una cosa el millor és explicar “què no és”. Les ombres poden crear formes irreals, i el millor és portar llum per tal d’eliminar-les i veure la cosa tal com és. El punt més important: la Fraternitat Unilateral és una idea desenvolupada únicament per a benefici de la independència de Catalunya.\nNo és una nova forma d’explicar Catalunya, ni és pedagogia. Tampoc un nou intent d’explicar “per què volem ser independents”. Encara menys n’és una justificació, d’aquest per què. Justificar-se per la independència entraria dins el fang del provincianisme més abjecte.\nNo es tracta de voler canviar res de la “persona jurídica Espanya” com a tal; tampoc al que es coneix actualment com “España de las autonomías”. Encara menys és regenerar res. Si m’heu llegit darrerament, espero que tingueu clar que trobo aberrant, presumptuós i esperpèntic l’imperialisme catalanista –d’ahir, d’avui i de sempre.\nAixò d’anar a altres llocs “a modernitzar”, en especial sense que ningú hagi preguntat abans què els sembla i si hi estan d’acord, em sembla un xic agosarat. I vanitós.\nQuè us fa pensar que algú a qui es titlla de poc menys que d’imbècil i analfabet, accepti de bones que qui l’insulta li indiqui, a més, com ha de fer les coses? Bàsicament, parlo de la regla d’or: no facis als altres allò que no voldries que et fessin a tu.\nI reblant el clau, m’agrada recordar com em sento cada cop que ve algú a qui no conec de res –i que no em coneix de res– i em diu com he de viure a casa meva, com he de fer la meva feina, etc. Com us sentiu, quan us ho fan?\nTampoc és cercar la instauració d’una estructura federal. El que jo vull i defenso és que Catalunya esdevingui un país independent. Però això no elimina la realitat orogràfica. A menys que es dinamiti tota la frontera, Catalunya es desprengui de la placa continental i comenci a flotar pel Mediterrani, els veïns al nord, a occident i al sud seran els que seran, i seran els mateixos d’ara.\nAquesta idea de la Fraternitat Unilateral tampoc és crear una nova estratègia, ni modificar l’existent. Encara menys tornar a debatre la idoneïtat de fer referèndums o eleccions, ni en quin ordre específic s’haurien de fer. La FU es pot aplicar independentment del moment i de quina sigui l’estratègia a mig-llarg termini.\nÉs més, penso que és especialment aplicable en aquest període en què la persona jurídica Espanya està d’interina, amb govern en funcions i mentre tots els simbionts lluiten per mantenir la posició i seguir canibalitzant.\nPer tant, no és federalisme –ni simètric, ni asimètric, ni del dret ni del revés–, tampoc és imperialisme ni bonisme. No és catalanisme renaixent que aspira a prendre el timó d’Espanya per redreçar-la. Tampoc és canviar estructures, ni internes ni mentals, d’Espanya ni els seus ciutadans.\nRepeteixo, és una idea pensada per a què treballi en exclusivitat per a la independència de Catalunya. Però d’això en parlaré un altre dia.\nPublicat a El Blog\tFraternitat UnilateralFraternitat UniversalindependènciaReferèndum Unilateral d'Independènciasecessió\n< Previous Las Hurdes, pa, ànima i iode\nNext > Sobre el populisme constructiu\nUn pensament sobre “Què no és la Fraternitat Unilateral”\nRetroenllaç: Què és la Fraternitat Unilateral | I ara… què?


Esmorzar CTecno: el gran magatzem. Ciència i tecnologia de la informació al servei del client | Col·legi Oficial d'Enginyeria Informàtica de Catalunya COEINF\nEsmorzar CTecno: el gran magatzem. Ciència i tecnologia de la informació al servei del client\nSubmitted by admin on 23 abril 2014 – 9:00No Comment\nEn el marc del cicle d’esmorzars-networkings intersectorials que es va inaugurar el darrer any, el CTecno, en col·laboració amb Barcelona Activa, organitza la conferència “El gran magatzem. Ciència i tecnologia de la informació al servei del client”, a càrrec del Sr. Juan Andrés Pro Dios, Director de Sistemes d’Informació d’El Corte Inglés.\nL’esmorzar, que pretén generar diàleg entre els sectors del Retail i de les TIC, reflexionarà sobre els elements bàsics d’un sector en auge a través de claus indispensables com són els clients, les mercaderies, els proveïdors i el personal. El Sr. Pere Florenza, vice-president del CTecno, presentarà la conferència.\nL’acte, adherid al Cicle de la Innovació Tecnològica Catalunya 2020, tindrà lloc el proper dimecres 30 d’abril a les 8.45 h a l’Auditori Cibernàrium de l’Edifici MediaTIC (Roc Boronat, 117) i les inscripcions poden realitzar-se aquí.


Truita de llenties - Sílvia Montserrat\nReceptes Silvia Montserrat, 25 maig 2020\nTens ganes de truita, però ets vegà o ara no pots menjar ou?, aquesta és la teva recepta. Fàcil de fer i ben gustosa, segur que t’agradarà!\nL’ou és un aliment considerat dins la macrobiòtica amb energia molt yang, això vol dir que si el teu cos està molt yang, no n’hauries de consumir perquè encara et costarà més equilibrar-te.\nI quan està el teu cos yang?, doncs per exemple quan tens molta tensió acumulada al cos, problemes a l’aparell reproductors sobretot pròstata i ovaris, quists, miomes entre altres, quan la teva funció hepàtica o pancreàtica es beu alterada , etc.\nL’ou és un aliment utilitzat per donar energia i força a les persones que estan molt debilitades a causa d’una convalescència llarga entre altres.\n1 tros d’un 3 cm d’alga kombu\nDins l’olla posa les llenties vermelles ben netes, l’aigua, l’alga kombu i el comí. Quan arrenqui el bull redueix el foc i cou a foc lent 20 minuts. Vigila que no es quedi sense aigua i en cas d’afegir-ne no et passis perquè llavors la massa serà massa líquida.\nTalla la ceba ben petita i la saltes a la paella amb una mica de sal i oli d’oliva fins que estigui daurada.\nAfegeixes el carabassó tallat petit amb una mica de sal i oli ‘oliva i ho cuines tot 2 minuts més.\nPer acabar ara afegeix els xampinyons ben nets i tallats petits amb una mica més de sal i oli d’oliva si fa falta. Cuina-ho tot 5 minuts més.\nAgafa les llenties ja cuites i les poses en un bol juntament amb les verdures saltades. Barreges bé i reserves.\nPosa la paella al foc amb una mica d’oli d’oliva i quan ja estigui calent aboca-hi la barreja. Cuina 2 minuts i dones la volta. Cuina 2 minuts més i ja la pots empletar.\nTe la pots menjar tan freda com calenta, però pensa que quan es refredi una mica t’agarfarà més consistència.\nL’alga kombu és una alga de color verd fort de textura carnosa i gust fort. Té un alt contingut amb…\nLes llenties són un llegum que contenen molta proteïna, hidrats de carboni complexos, fibra, vitamines i minerals. Hi ha molts…\nFlam de pastanaga i ametlles


Notícies :: Concerts :: Els lieder de Kožená&Uchida | Agenda de concerts i actualitat de música clàssica i òpera\nEls lieder de Kožená&Uchida\nEl proper dijous 17 de gener, el Palau de la Música Catalana convida la mezzosoprano Magdalena Kožená i la pianista Mitsuko Uchida per interpretar lieder de Schumann, Wolf, Dvořák i Schönberg en un concert que promet ser molt especial. Ara que són festes, és una gran oportunitat per regalar música de la mà de dues sensibles artistes.\nEl concert que tindrà lloc el dia 17 de gener al Palau de la Música Catalana és Romanticisme madur en estat pur. Fins i tot l’obra de Schönberg està amarada d’aquesta estètica, ja que aquest va escriure el cicle que presenten Kožená&Uchida de ben jove, a Berlín. Un repàs centreeuropeu del gènere que Schubert va erigir com a culte, amb els fills musicals del propi Schubert.\nLa mezzosoprano Magdalena Kožená, nascuda a Brno, Txèquia, va estudiar al conservatori de la ciutat, així com a Bratislava i va ser guanyadora de la sisena edició del Concurs Internacional Mozart de Salzburg el 1995 i el 2003 el govern francès li va atorgar el títol de Chevalier de l'Ordre des Arts et des Lettres, a banda de rebre molts altres premis i distincions. Ha treballat amb els millors directors del nostre temps (Claudio Abbado, Pierre Boulez, Gustavo Dudamel, Sir John Eliot Gardiner, Nikolaus Harnoncourt, Mariss Jansons o James Levine) i ha actuat amb les més prestigioses orquestres en les sales i teatres més importants d’Europa, Amèrica i Àsia. A més, ha tingut pianistes acompanyants de la talla de Daniel Barenboim, Yefim Bronfman, Malcolm Martineau, András Schiff i Mitsuko Uchida. És una veu plena de solidesa, de timbre gruixut però elegant, tant en el legato com en la coloratura. La seva línia impol.luta la fa especialment idònia per cantar lied, com els de Dvořák, Janáček i Martinů, que va començar a conrear de jove. És una mezzo versàtil que excel.leix tant en el repertori barroc com en el romàntic.\nPer la seva banda, la pianista Mitsuko Uchida és una tot terreny. Com a solista ha conreat àmpliament repertori de Schubert, Schumann i Beethoven i és especialista en la Segona Escola de Viena de Schönberg-Berg-Webern (ens fan especial il.lusió els Brettl Liederque interpretarà al concert) i Boulez. Però, a més, és una partner excepcional de grans cantants, a més d’actuar amb grups de cambra de prestigi. És habitual a la Musikverein de Viena i a la Konzerthaus, així com al Carnegie Hall de Nova York. El seu talent es combina amb una gran intuïció, intel.ligència i sensibilitat. El tacte amb el piano és de gran exquisidesa i, malgrat el seu caràcter escènic calmat, posa tota la passió en les seves interpretacions sense escatimar ni un bri d’emoció.\nRobert Schumann va iniciar la seva carrera musical com a pianista, però posteriorment es dedicà a la composició -fins a 1840, exclusivament per a piano, per ampliar-ho més tard a la música de cambra i algunes simfonies i concerts. El seu coneixement i amor per l’instrument que tocava va fer que els seus lieder per cant i piano siguin especialment interessants en la part instrumental, sense descuidar una veu delicada però amb interessants inflexions. Amb els cinc Gedichte der Königin Maria Stuart, op. 135, el músic malaltís s’acomiada del gènere liederístic amb una peripècia argumental que reviu els últims i tortuosos moments de la infortunada reina d’Escòcia i França, i pretendent al tron d’Anglaterra, decapitada el 1587 per l’ordre d’Elisabet I. El dramatisme de la pàgina es plasma amb una veu molt articulada i un piano que varia molt els reguladors.\nD’origen eslovè, el compositor austríac Hugo Wolf va destacar per les seves cançons, a les quals va imprimir una intensitat expressiva que va ser única en el darrer Romanticisme, unint l'expressivitat, el cromatisme, i les innovacions dramàtico-musicals de Richard Wagner. Destaca la seva relació amb el poeta Eduard Mörike, sovint comparada a la de Britten i Auden o Schubert i Goethe i és el perfecte matrimoni entre compositor i poeta. Els Mörike Lieder, dels quals Kožená i Uchida n’interpretaran una selecció, són una obra mestra del gènere liederístic, d’extrema sensibilitat per desvelar les emocions dels poemes, i amb un gran refinament en la combinació la veu i el piano i una integració subtil amb la forma.\nEl concert continua amb els Liebeslieder, op. 83 d’Antonin Dvořák, molt coneguts i estimats per Kožená. De fet, la seva versió és una de les de referència de l’obra. Les cançons d’amor del compositor txec no estan exemptes de pinzellades folklòriques, tan “marca de la casa” en Dvořák, però en general podríem asseverar que són d’arrel molt més germànica que paneslava. Especialment en la seva joventut, Dvořák va estar molt influenciat per Wagner, per sentir-se més lliure en els anys posteriors i explorar noves sonoritats que el lligaven a la seva terra i al folklore bohemi, seguint el seu predecessor Bedřich Smetana. Va ser considerat, segons Johannes Brahms i el prestigiós crític musical Eduard Hanslick, un dels més grans compositors del seu temps.\nPer la seva banda, Arnold Schönberg passà diverses temporades a Berlín -entre 1901 i 1902, 1911 i 1913 i entre 1925 i 1932. En la seva primera estada coneix Richard Strauss i sovinteja el cabaret literariÜberbrettl, que donarà nom a les seves cançons de cabaret Brettl-Lieder, amb un aire molt irònic i de divertimento. Überbrettl és el sobrenom del Buntes Theater, el primer cabaret alemany, al qual Schönberg hi va treballar com a Kappelmeister. El seu precursor fou Le Chat Noir de Rodolphe Salis al barri parisenc de Montmartre. El sobrenom suposa un gest irònic envers l’Übermensch nietzscheà, per la qual cosa es volia donar a entendre que s’aspirava a crear alguna cosa més elevada que el simple Brettl, com s’anomenaven els petits teatres, insuflant d’un esperit artístico-literari el local, i situant a una categoria més noble el vaudeville. El bust del filòsof alemany presidia el vestíbul del teatre. Freqüentaven el local poetes com Otto Julius Bierbaum, Christian Morgenstern, Richard Dehmel o Gustav Falke, autor del conjunt de lieder que sentirem a través d’una de les mans més inspiradores interpretant Schönberg com ho és Mitsuko Uchida, que lluirà al costat de Magdalena Kožená en un concert deliciós que proposa unes obres amb un recorregut molt coherent que construeixen un relat que ens serà explicat amb passió i excel.lència per les dues protagonistes.\nFotos: Magdalena Kožená i Mitsuko Uchida\nMés, sobre...: Palau de la Música Catalana , lied , Magdalena Kožená , Mitsuko Uchida , Schönberg


El Consorci Sanitari de Barcelona, amb la Confederació Empresarial d'Hostaleria i Restauració de Catalunya i el Gremi d'Hotels de la ciutat, han posat en marxa el projecte "Hotel Salut" per tal de col·laborar en la descongestió de la planta hospitalària i acollir els pacients amb una simptomatologia lleu de coronavirus que exigeix aïllament però que, per la raó que sigui, no poden rebre atenció en el seu propi domicili.\nEl Cotton House Hotel serà el primer on es posi en marxa aquest programa, als efectes el personal ja ha rebut la corresponent formació, mentre que les empreses de neteja, bugaderia i càtering que prestaran els serveis sota la coordinació de l'hotel tenen àmplia experiència en el sector sanitari.\nDos hotels més, el Praktik Vinoteca i el Praktik Bakery se sumaran al Cotton House Hotel al cas que fos necessari, el que suposarà disposar de 200 llits, podent ampliar-se a més hotels en cas que fos necessari.\nEl programa "Hotel Salut" es gestionarà a través de l'Oficina Tècnica de Coordinació Personal de Praktik Hotels, que treballarà en estreta relació amb el Consorci Sanitari de Barcelona. Aquesta Oficina té la seu a Hotel AC Victoria Suites i rebrà i gestionarà les peticions d'admissió en els establiments esmentats que li formulin Hospitals i Centres d'Atenció Primària.\nEn aquest mateix hotel de realitzarà la formació de riscos laborals als que s'incorporin per participar en el projecte que està obert a totes aquelles persones o entitats que vulguin col·laborar, les quals hauran de contactar per correu electrònic amb l'Oficina Tècnica de Coordinació (info@saluthotels.com) Un cop finalitzat el projecte, tots els establiments participants seran sotmesos a procés de desinfecció.\nLa Confederació Empresarial i el Gremi d'Hotels han expressat el seu agraïment a l'extraordinària tasca que desenvolupa tot el personal del sector sanitari per fer front a aquesta greu pandèmia.\n• Els hotelers reben "amb alleujament" el decret de tancament d'establiments turístics


El mestre de Kheops | Albert Salvadó\nInici » El mestre de Kheops\nObra guanyadora del PREMI NESTOR LUJAN DE NOVEL·LA HISTÒRICA.\nHa estat 10 setmanes a les llistes dels més venuts.\nSebekhotep, un dels personatges més savis de l´antic Egipte, va dir que tot és escrit a les estrelles, que la major part de nosaltres seguim els seus designis sense més ni més; els més intel·ligents són capaços de llegir-hi damunt d´elles i descobrir l´esdevenidor; i únicament pocs escollits arriben a escriure-hi i modificar el futur. Aquesta és la història de dos homes, Sedum i Ramosi -un d´humil i l´altre de poderós-, que van aprendre a llegir els designis que els marcaven les estrelles i van gosar intentar canviar el seu destí, amb resultat ben diferents. També és la història del començament d´un imperi que va durar tres mil anys, del naixement de la primera piràmide, de la vida íntima del faraó Snefrú i de la seva esposa Heteferes, pares de Kheops, el constructor del més gran dels monuments funeraris que han existit.\nNo sembla cap bajanada comparar Salvadó amb el molt popular Cristian Jaq… En la seva novel·la Salvadó juga, amb molta habilitat, amb el misteri. (Jacinto Antón, EL PAIS)\nAlbert Salvadó demostra en aquesta novel·la correcció i ofici… una trama molt ben organitzada… una lectura planera, agradable i efectiva… una escriptura que aconsegueix l´exactitud. (Ignasi Aragay, AVUI)\nFeia temps que un premi no era tan ben atorgat i El Mestre de Kheops mereix tots els honors… Un llibre intrigant que desplega el seu ritme sense provocar angoixa… Un text sobri i inspirat; una novel·la intel·ligent, sòlida i brillant. (Ramón Ventura, EL PERIODICO)\nPer medi d´una intriga àgil on es barregen complots, episodis amorosos, misteris, assassinats i aventures diverses, Albert Salvadó presenta una historia que tracta tant del poder com del coneixement. (Rosa Mª Piñol, LA VANGUARDIA)


Nord-est Llibertari: Salvatore Meloni, un destacat independentista sard, de 74 anys, mor a la presó fent vaga de fam\nSalvatore Meloni, un destacat independentista sard, de 74 anys, mor a la presó fent vaga de fam\nEl pres que es declarava "presoner de guerra" no havia menjat durant 56 dies\nSalvatore "Doddore" Meloni, de 74 anys d'edat, independentista sard que complia condemna acusat de delictes fiscals, va morir dimecres al matí a l'hospital Santa Trinitat de Càller on va ser hospitalitzat després d'una vaga de fam de dos mesos. Meloni va entregar-se declarant que era un "presoner de guerra" ja que afirmava que les condemnes "són el resultat de sentències injustes fruit de la persecució judicial desfermada contra mi el 2008 després de la proclamació de la República independent de Malu Entu i perquè deixés de lluitar per la independència de Sardenya". Els seus seguidors acusen l’Estat italià d’haver-lo assassinat. Sense ser tan explícit, l’exdiputat i exsenador Piergiorgio Massidda ha afirmat que sent “vergonya de pertànyer a unes institucions que no han aconseguit intervenir per salvar-li la vida”.\nEl 1981 Meloni va ser detingut, i posteriorment condemnat a presó juntament amb 15 persones més, sota l’acusació d’haver organitzat un complot armat per independitzar Sardenya d’Itàlia. També fou empresonat l'any 2008 per proclamar, com a acte simbòlic de sobirania, la República de Malu Entu --un illot deshabitat-- amb la mirada posada en una futura independència de tot Sardenya. L'ocupació d'una illa deshabitada de la costa del golf d'Oristano (costa oest de Sardenya) li va comportar una condemna de vuit anys de presó per "conspiració política i associació amb fins de terrorisme i de subversió de la democràcia".\nFa dos mesos es va endur a la presó la bandera sarda i una biografia de Bobby Sands (conegut militant independentista irlandès que va morir a la presó fent una vaga de fam).


Quatre espais de Tarragona es converteixen en parcs saludables | Aj. Tarragona\nS'han instal·lat disset elements en diferents punts de la ciutat\nper Albert Fuertes 18/05/2022 16:35h\nL'Ajuntament de Tarragona ha instal·lat disset elements per convertir quatre espais de la ciutat en parcs saludables. Una inversió que s'ha fet a través de la Conselleria d'Esports durant les últimes dues setmanes.\nLes zones on s'ha fet aquesta instal·lació són el parc de Tarragona 2, la plaça de Buenos Aires al barri de Bonavista, la plaça de la Floresta i la plaça de la Granja.\nEls elements són aparells esportius pensats perquè tothom, i especialment la gent gran, pugui practicar esport suau en un entorn urbà amable. En total, la inversió de les actuacions és de 12.614,25 euros.\nEn paraules de la consellera d’Esports de l’Ajuntament, María José López, «l’Ajuntament està fent un esforç perquè l’espai públic esdevingui un gran espai de salut i ho ha fet a partir d’un procés d’escolta al veïnat i atenent les seves necessitats i opinions, però també amb la vista posada en què Tarragona sigui una ciutat especialment propícia per a la pràctica esportiva i per a la qualitat de vida de la ciutadania i sobretot de la gent gran».\n«La idea és estendre la instal·lació d’aquest tipus d’equipament a tots els barris que ho estan demanant o que no en tenen», ha afegit la màxima responsable d’Esports de l’Ajuntament durant una visita als nous parcs saludables que ha realitzat aquest dimecres.\nEls elements dels parcs saludables de Tarragona\nEls quatre espais de Tarragona han incorporat diferents elements per a fer pràctiques saludables. Els aparells que s'han instal·lat són una bicicleta estàtica, dos genets, tres pèndols dobles, quatre unicaminadors, tres patins i quatre aparells de rem.\nPer espais, al parc de Tarragona 2 s’ha col·locat una bicicleta, un genet un pèndol doble, un unicaminador, un aparell de patins i un de rem. A la plaça de Buenos Aires, un unicaminador i un aparell de rem. A les places de la Floresta i la Granja, finalment, s’ha instal·lat un genet, un pèndol doble, un unicaminador, un aparell de patins i un altre de rem a cadascuna.


El pressupost per a la desfilada del 12 d’octubre serà de 823.000 euros – Desmilitaritzem l'Educació\nEl pressupost per a la desfilada del 12 d’octubre serà de 823.000 euros\nPres de El Huffington Post\nEl pressupost per a la desfilada militar d’aquest 12 d’octubre és de 823.000 euros, segons ha indicat el Ministeri de Defensa, el que suposa un estalvi d’uns 77.000 euros respecte al de l’any passat (un 8,5% menys) .\nNo obstant això, és missió impossible conèixer en detall a què es va a destinar aquesta quantitat. Fonts del ministeri han reconegut a El Huffington Post que no poden desgranar les xifres i que únicament manegen el pressupost general.\nEl web de Defensa tampoc dóna respostes, atès que els últims pressupostos que apareixen penjats fins al moment són els relatius a 2012 , i en els Pressupostos Generals d’aquest any tampoc es detalla la partida destinada a la desfilada de la Hispanitat.\nFonts ministerials sí que han reconegut al diari Veu Pòpuli que el 30% dels 823.000 euros (prop de 260.000) es destinaran al muntatge de les tribunes per a acomodament d’autoritats i públic. Defensa, en canvi, destaca que aquest any s’han invertit 60.000 euros menys en aquesta instal · lació.\nPer la resta, el ministeri sí que ha subratllat que ha donat continuïtat a les mesures d’austeritat que ja va imposar l’any passat per la crisi. El 2012, l’estalvi va ser de més del 60% respecte a l’any anterior , quan Defensa, llavors sota la direcció de Carme Chacón, es va gastar fins 2,8 milions en la desfilada del 12 d’octubre. L’estalvi va ser possible a causa que es va eliminar número del paracaigudista que baixava a terra la bandera d’Espanya i es va prescindir dels carros de combat.\nDefensa destaca que aquest any, igual que el 2012, l’únic exercici aeri que es podrà veure serà el de la Patrulla Àguila, la participació a la parada s’inclourà dins de les hores de vol i entrenament per no incrementar la despesa.\nUns 2.600 militars, una xifra similar a la de l’any passat, i uns 50 vehicles, marxaran entre la madrilenya plaça d’Atocha i la de Colom, uns 1.700 metres, i amb la tribuna d’autoritats situada a la Plaça de Neptú, ha informat Efe el Ministeri de Defensa.\nCom a novetat, en el vehicle de la Germandat de Veterans desfilaran 03:00 militars amb diferents graus de discapacitat, pertanyents a la Guàrdia Reial, la Legió i l’Exèrcit de Terra.


A good teacher never stops learning!: d’abril 2010\nA week in my life: 6è dia\nAhir la mini va "recuperar" la seva rateta estimada. Li feia unes abraçades!! La setmana passada la va perdre passejant; així que la cangur n'hi va comprar una altra exactament igual i la va lligar al cotxet perquè no es torni a perdre...\nA week in my life : 5è dia\nAhir la Teresa tenia un dia especialment alegre. Quan vaig arribar s'acabava de despertar de la migdiada i de seguida es va posar a traficar. Vam anar a comprar el router wifi pel Mas Meya i vam trobar el Xavi i el seu germà al centre comercial. Mare meva feia anys que no ens vèiem i resulta que ara vivim a la mateixa ciutat!! Quan vam arribar a casa el papa posava el pijama i la mama feia el sopar...\nA week in my life: 4rt dia\nDilluns!! Sempre recordo aquella canço dels The Mamas & The Papas...\nAhir la "mini" tenia un dia mogudet i quan vaig arribar a casa feia la migdiada. Després va "traficar" una estona i va tocar el piano. També vam anar a comprar i la vam sentar al carretó de la compra per primera vegada... sembla que li va agradar!\nAquesta és la foto del dia!\nAquestes són les fotos dels primers 3 dies de "La meva setmana"\nDivendres el "meu" Sant Jordi porta la rosa. S'hi va passar força estona per triar-la i jo mentre era amb la Teresa que tenia altres "inquietuds" allunyades del que es suposa que és aquesta diada. Per això aquest Sant Jordi potser va ser el "més descafeïnat" que recordo en anys; la Teresa reclamava atenció més enllà de qualsevol llibre!!\nDissabte anem a dinar a casa "els nens Anaya". La Lan i la Teresa passen la tarda-vespre passejant i jugant als parcs. Són petites per compartir jocs però els agraden les mateixes coses.\nDiumenge toca dinar familiar a casa els tiets Cochs; la Marina ahir va fer 21 anys. S'hi afegeixen els amics castellers. La Teresa i la Laia són el centre d'atenció ;-o)\n"A week in my Life" comença per Sant Jordi\nAvui és la Diada de Sant Jordi i avui comença la meva "A week in my Life" documentada.\nHe començat el dia emocionada per aquesta nova experiència documental i pensant que "som allò que fem cada dia" i aquestes petites coses ens fan particulars.\nHe perdut un munt d'estona fent fotos, així que aquests dies hauré de llevar-me més aviat!\nAvui la Teresa s'ha llevat abans de que marxés de casa i me la he menjat a petons!!!\nEn fi, aniré penjant fotos d'aquesta setmana...\nQue passeu un fabulós Sant Jordi!!


Convivència entre gos i gat: és possible? | Consumer\nConvivència entre gos i gat: és possible?\nL'edat, el caràcter i el sexe són alguns dels factors que s'han de considerar per a una convivència satisfactòria entre gos i gat\nData de publicació: Diumenge, 05deFebrerde2012\nEls prejudicis sobre la convivència entre gossos i gats són molts. Fins i tot el llenguatge s’ha fet ressò d’ells amb dites tan conegudes com: “Es porten com el gos i el gat”. No obstant això, en molts casos, les millors amistats es forgen entre gossos i gats. Solament cal tenir en compte certes pautes i molta paciència per aconseguir una convivència satisfactòria entre cans i felinos.\n“Es porten com el gos i el gat”. Aquesta dita és una de les expressions sobre animals que, com a moltes altres, no responen a la realitat. Hi ha gossos i gats que es porten bé i uns altres, malament.\nSi amb el temps tot va bé, tant el gos com el gat estaran disposats a compartir-ho tot\nPerò en això no influeix el fet que pertanyin a espècies diferents i tinguin necessitats i comportaments diferents. Alguns gossos es porten malament amb animals de la seva mateixa espècie. Tot depèn del caràcter de l’animal i de la manera en què es faci la introducció del nou membre de la família a casa.\nEl gos i el gat són diferents i és recomanable conèixer les característiques i necessitats de cadascun per cuidar-los millor i ajudar-los en la seva adaptació. El gat és un animal independent, que necessita el seu propi espai i no requereix passejos diaris per fer les seves necessitats o practicar exercici. Sí requereix un lloc on afilar-se les ungles i una safata on fer les seves deposicions. Quant al gos, és molt més sociable, necessita molt contacte amb els seus amos i passejar tres vegades al dia, com a mínim.\nEspècies diferents, convivència comuna\nGos i gat necessiten tractaments diferents perquè pertanyen a espècies diferents: la canina i la felina. Per això, no se’ls pot tractar igual. El gos i el gat també són conscients de les seves diferències i necessitaran el seu temps per adaptar-se l’u a l’altre.\nEl fet que el gos i el gat siguin joves influeix perquè la convivència sigui més fàcil, ja que el seu caràcter i costums estaran menys assentats i seran més flexibles per acceptar al seu nou company. L’habitual és que el rebuig provingui de l’animal que ja està situat en la família, sense importar l’espècie, sobretot, si ja és major.\nEn la mesura del possible, és fonamental fer patent a l’animal que ja viu a casa, que el nouvingut és un nou company de jocs i que no li voldrem menys perquè ha un altre animal a casa. També cal plantejar la situació com un esdeveniment positiu. Això és important per minimitzar, el màxim possible, el problema de la territorialitat, que pot causar baralles i rebutjos, alguna cosa que no sempre té per què ocórrer. Si l’animal és sociable, juganer i afectuós, és molt probable que no hi hagi rivalitats.\nLa territorialitat consisteix en l’afany d’un animal per defensar amb zel el seu espai, en aquest cas, dins d’una casa. Es pot posar de manifest amb demostracions de possessió amb algun dels membres de la família, de manera que ocorrin intents d’agressió quan l’altre animal s’apropa a aquesta persona. Però també pot haver-hi baralles pel menjar o la zona de descans. En la majoria dels casos, aquesta territorialitat es tradueix en un nero grunyit o una exhibició d’ullals per avisar a l’altre animal, que es donarà per al·ludit ràpid.\nD’altra banda, almenys al principi, fins que gos i gat s’acostumin a conviure, s’han de marcar àrees separades dins de la casa per menjar o dormir. Si amb el temps tot va bé, tant el gos com el gat estaran disposats a compartir-ho tot: joguines, llit i, fins i tot, menjar. Són nombroses les relacions d’amistat incondicional entre cans i felinos, sobretot, si són de diferent sexe, perquè d’aquesta manera es descarta la territorialitat.\nSón conegudes i curioses les imatges d’una gata que alleta a cadells de gos orfes o el cas contrari, una femella de gossa que cuida d’una ventrada de gatets. Els animals sovint donen lliçons de generositat d’aquest tipus. Són capaços de compartir espai, llit, jocs i família. Però perquè ocorri així, els amos han de respectar els seus espais, cobrir les seves necessitats i fer sentir-se volguts tant al gos com al gat.\nEvitar la gelosia\nLes dosis d’afecte han de ser les justes per als dos animals, amb la finalitat de que no tinguin gelosia\nLa gelosia poden suposar un obstacle important per aconseguir una convivència satisfactòria, per la qual cosa cal evitar-los. Per a això, és recomanable parar esment perquè les dosis d’afecte siguin les justes per als dos animals, amb la finalitat d’evitar que un pensi que l’altre li menja el terreny. La relació entre gos i gat no ha de ser un fracàs per endavant. Tot és qüestió de paciència i saber fer.\nConsells per a la convivència entre gossos i gats\nÉs recomanable començar la convivència entre gos i gat de sexe diferent i quan són cadells.\nEl caràcter dels animals influirà que la convivència sigui més o menys satisfactòria, és a dir, serà millor que no siguin molt territorials i sí dòcils i tranquils.\nEn principi, si fos necessari perquè hi ha alguns frecs, es poden delimitar zones diferents per als animals (per dormir i menjar).\nCal tenir molta cura amb l’administració de les dosis d’afecte. S’han de repartir de manera equitativa.\nconvivència gatos-ca perros-ca


La directora del Paddock considera un "greuge comparatiu" que les botigues del centre comercial hagin de tancar | Ràdio Sabadell\nLa directora del Paddock considera un "greuge comparatiu" que les botigues del…\nFaçana del Paddock, a l'Eix Macià | Google Maps\n30.10.2020 17:01 Pere Gallifa\nLa directora del Paddock considera un "greuge comparatiu" que les botigues del centre comercial hagin de tancar\nSílvia Tudeu, directora del Paddock de Sabadell, considera que l'obligació de tancar els centres comercials durant quinze dies i mantenir obertes les botigues del carrer és un "greuge comparatiu". "Quina diferència hi ha entre el Calzedonia que tinc jo amb el de la Rambla?", s'ha preguntat en una entrevista al Notícies Migdia. A més, assenyala que al centre comercial de l'Eix Macià "podem garantir més que no hi hagi cues perquè nosaltres tenim control d'accessos i a la Rambla no ho controla ningú". Tudeu ha insistit que la mesura és com si els restaurants dels centres comercials no poguessin estar oberts i els del carrer sí.\nLa directora de l'equipament comercial ha defensat la seguretat de les seves instal·lacions i ha alertat que aquest segon tancament és "una crisi sobre una altra crisi". "Això només fa créixer plataformes com Amazon, que són la veritable competència del petit comerç. Nosaltres generem feina, garantim la seguretat social i els nostres treballadors ja són en ERTO", ha lamentat.\nTudeu també ha confirmat el tancament de dos negocis arran del primer confinament, que se suma a un altre que hi va haver poc abans de l'estat d'alarma. Tots ells de la planta soterrània del centre comercial. Ara, no descarta que més comerços hagin de tancar de forma definitiva "perquè la pèrdua de diners no pot ser per sempre", ha conclòs.\nNoves restriccions al sector comercial\nEntre les noves mesures aprovades pel govern català hi ha el tancament durant quinze dies dels centres comercials que no es dediquin a l'alimentació, la primera necessitat o la higiene; els comerços amb més de 800 metres quadrats, els bars i restaurants només podran servir menjar a domicili fins a les 23 h i els centres d'estètica continuaran tancats quinze dies més.\nSí que podrà obrir el petit comerç, el comerç de primera necessitat o essencials, els comerços grans que acotin l'espai a menys de 800 metres quadrats i els mercats no sedentaris, sempre per sota del 30% de la capacitat.\nPodeu escoltar l'entrevista amb Sílvia Tudeu, directora del Paddock, a partir del minut 11:\n🔊 ÀUDIO #NotíciesMigdia | #Sabadell, confinada fins dilluns. En vigor, l'enduriment de les restriccions per frenar la #COVID19 que mantenen tancades la cultura, l'hostaleria, els centres d'estètica i les grans superfícies de productes no essencials\n▶ https://t.co/bgxtCOYmze pic.twitter.com/1GIZQPTIBb


les celles de ploma són la tendència que tothom està fent a Instagram\nLes celles plomades són * la * tendència de l’aïllament que s’adapta literalment a tothom ... a continuació s’explica com es pot veure\nBlink Brow Bar, et trobo a faltar.\nLes meves celles, ja indisciplinades, són més salvatges del que sembla que sigui la meva vida social després del tancament. Tot i que Beauty Editor de GLAMOUR ens ha convençut per intentar enfilar les nostres pròpies celles i altres amics han dominat l’art de donar forma a les celles a casa, tinc francament una euga.\nVaig aconseguir evitar l’època de les celles desordenades de la meva adolescència gràcies a que la meva mare em va espantar menys de les pinces, de manera que realment no vull que els meus esforços es perdin ara.\nAfortunadament, els experts de les celles saluden les celles salvatges i adultes com a realment força modernes. Fins i tot els doblen 'celles de ploma', cosa que sona força sofisticada a l'IMO.\nSegons l’artista professional de Bobbi Brown, Zara Findlay, les celles plomades tenen celles de poc manteniment i de glòria magnífica i s’adapten a tothom.\n'A través de les xarxes socials veiem que la gent realment abraça les celles naturals, deixant-les créixer i fer-les sortir, potser més del que normalment', va dir a GLAMOUR. 'Aquesta és una tendència que anomenem' celles de ploma 'i és una cosa que és adaptable per a tothom i que es pot mantenir i reduir per a aquells que no són grans fans de les celles grans i completes.'\nZara sosté que la tendència és ideal per a l'aïllament, ja que té un manteniment molt baix, però podeu fer servir productes i eines per preparar i glamour el vostre aspecte per a totes les trucades Zoom importants o per a nits de cites virtuals (sí, ara són coses) .\n'Ara és el moment de deixar créixer les celles i formar les seves formes i camins naturals', aconsella Zara. 'Si voleu fomentar el creixement i adoptar aquesta tendència, assegureu-vos de fer massatges a les celles. Ho trobo molt fàcil quan faig ús de rentat facial o oli de neteja, treballo realment les celles amb moviment ascendent i massatge com ho faríeu a qualsevol altre lloc de la cara per eliminar l’excés de maquillatge o residus.\nTanmateix, si voleu eliminar qualsevol pèl, el millor consell seria omplir les celles amb normalitat amb el producte que normalment faríeu servir i, a continuació, eliminar els pèls perduts al voltant de la forma per netejar i racionalitzar l’aspecte. Per mantenir aquest creixement, utilitzeu el Bobbi Brown Brow Shaper per raspallar els cabells i mantenir els cabells coberts al seu lloc i, si teniu confiança, traieu els pèls perduts no desitjats amb pinces, o proveu el Brow Shaper o un raspall espolós per raspallar els cabells cap amunt. i utilitzeu unes tisores petites per retallar les vores superiors. Això els mantindrà en forma.\nEstic molt content de poder aclamar les meves celles de llimac com les 'celles de ploma' molt més superiors a partir d'ara.\ntobogans Nike amb mitjons\nVoleu mantenir el manteniment marró a casa? Hem completat tots els llapis que necessiteu, una guia per a la tintura a casa, una guia per cultivar-los i com donar-los forma.\nHem arrodonit els millors llapis de celles per treure el màxim partit a la vostra galeria d’arcs\nHem arrodonit els millors llapis de celles per treure el màxim partit als vostres arcs\nAixò és exactament com estalviar diners molt després del bloqueig (i és molt més fàcil del que es pensa)\nAcabo de sortir de l'aïllament personal a la Xina i això és el que sembla la vida * en realitat * després del bloqueig\nLa transformació de l'acne de tres setmanes d'aquesta dona gràcies a un oli miraculós us sorprendrà\nTornen els serrells dels anys 70 i són més fantàstics i magnífics que mai: aquí teniu tota la informació que necessiteu per a la vostra propera visita al saló


UOB Ensenyament: UOB reclamarà a la mesa la supressió total del marcatge horari imposat per Planificació\nUOB reclamarà a la mesa la supressió total del marcatge horari imposat per Planificació\nUnió Obrera Balear, tal com ja va fer a la mesa sectorial d'1 de juliol, reclamarà la supressió total del sistema de marcatge horari imposat per la Direcció General de Planificació, inclosa la possibilitat que sigui aplicat voluntàriament pels equips directius. S'ha demostrat més que a bastament que aquest sistema de marcatge és injust, innecessari, discriminatori i inaplicable en molts de casos, tal com hem recollit en el seu moment, i no acceptarem que pugui ser implantat per la porta de darrera, com ho permetria la proposta que Planificació durà a la mesa sectorial de 29 d'octubre i que podeu veure AQUÍ.\nUOB exigeix que es torni a la normalitat i que els centres es regeixin com abans pel protocol establert a la instrucció de Personal Docent de 20 de setembre de 2017, segons el qual els professors de guàrdia són els encarregats de registrar les absències i retards i de comunicar-les al cap d'estudis, que les trasllada després al director.\nPer altra banda, davant les amenaces, coaccions i mitges veritats que alguns directors han fet servir perquè acotem el cap i ens sotmetem com a xotets de cordeta al marcatge horari de Planificació, volem puntualitzar el següent, perquè tothom sàpiga a què s'ha d'atendre:\nPrimer: Amb marcatge horari o sense, la instrucció de Personal Docent de 20 de setembre de 2017 esmentada continua vigent.\nSegon: Segons estableix aquesta instrucció, i com ha reconegut inspecció davant els directors, no hi ha conseqüències automàtiques en cas que no fitxem amb el sistema imposat per Planificació.\nTercer: També segons la instrucció de Personal Docent, perquè una falta o retard tingui conseqüències a la nòmina, amb aquest sistema de marcatge o sense, s'ha d'aplicar el següent protocol:\nEn primer lloc el director ha de transmetre la incidència a Inspecció via Gestib, abans de dia 5 de cada mes.\nDesprés Inspecció ha de donar 3 dies hàbils a l'afectat perquè es pugui defensar, si no hi està d'acord.\nFinalment Inspecció ha de trametre l'expedient a la Direcció General de Personal Docent, que és qui ha de signar la resolució final de la deducció a la nòmina.\nAquesta deducció no té per sí mateixa caràcter sancionador.\nEsperam que aquesta informació serveixi per posar al seu lloc les pràctiques intimidatòries de segons quins directors. Ara més que mai, si no volem obrir la porta a nous abusos (començar encara més prest les activitats lectives a principi de curs, fer-nos anar a guardar alumnes el juliol, més paperassa, ràtios més altes, etc., etc.) cal fer arribar un missatge clar i contundent a la Conselleria:


4t archivos - Pàgina 5 de 5 - Escola Nausica\nProjectes d’animals… – 4t E.P\nhadmin Novembre 15, 2017 4t, Cicle Mitjà No hi ha comentaris\nEls de 4t fem projectes d’animals utilitant les noves tecnologies. Que bé ens ho passem!!!\nLa castanyera moderna – 4t E.P\nhadmin Octubre 19, 2017 4t, Cicle Mitjà No hi ha comentaris\n4t E.P – La Castanyera Els nens i nens de quart estem fent una castanyera moderna!!! Encara no hem acabat, estem treballant per grups, esperem que us agradi.\nL’amic invisible de 4t de cicle mitjà\nhadmin Gener 4, 2017 4t, Cicle Mitjà No hi ha comentaris\nSortida al Museu del Ferrocarril de Catalunya\nhadmin Octubre 22, 2016 3er, 4t, Cicle Mitjà, Educació Primaria, Uncategorized No hi ha comentaris\nEl cicle Mitjà de l’Escola Nausica ha anat al Museu del Ferrocaril de Catalunya a Vilanova i La Geltrú.\nInici de Curs 4t d’E.P\nhadmin Octubre 19, 2016 4t, Cicle Mitjà, Educació Primaria, Uncategorized No hi ha comentaris


Llocs del món: 2010\nEl cap de setmana del 12 al 14 de novembre passat varem estar a San Sebastian. El motiu principal de fer aquest viatge va ser participar a una cursa que em feia molta il.lusió de participar i ja portava molts anys esperant. El divendres varem sortir de Sabadell a les 15.30 i amb una paredeta a Alfajarin arribabem a Irurzun sobre les 20.30 hores del vespre, ens varem allotjar a aquí, hotel de polígon industrial però amb totes les comoditats, habitacions àmplies i el lababo molt complert, els quatre hi varem cabre a la perfecció.\nEl dissabte al matí ens varem llevar d'hora i després d'esmorzar varem sortir cap a San Sebastian (uns 40 minutets, tot i que quan varem preguntar quanta estona hi teniem, com a bons Bascos em varen avisar que hi ha gent que ho fa amb moooolt menys temps....je,je,je). Sobre les 10 ja arribabem a San Sebastian on varem estar allotjats a aquí, hotel molt correcte i amb una relació qualitat-preu-situació molt correcte (ens varen tractar mes que bé!!). Pel que fa a deixar el cotxe es bastant complicat, nosaltres el varem deixar al parking de sota la Catedral, correcte però com a totes les ciutats car, molt car!!!\nCap a les 11 ja ens passem un sms amb el Marc que ens farà de guia acompanyant de San Sebastian juntament amb la seva xicota, la Leire, i tot passejant varem anar fins al port, el casc antic (lo biejo), el passeig amb remullada inclosa d'una onada, i visita de la botiga de la Leire. Trobada amb el Tomàs i recollida de pitrall i tiquets del tren al Palau de Congressos. A l'hora de dinar típic dinar a base de "pinxos" i cervesetes, una mica lent però tot deliciós. Completem la tarda comprant unes samarretes a la botiga de la Leire (molt xules!!), passejant una mica mes i intentant descansar una mica a l'hotel (amb els nens impossible!!!), i a l'hora de sopar varem anar fins a un restaurant de pasta per sopar i despedida que tenim els nens destrossats, i els hem de portar literalment a coll fins a l'hotel.\nEl diumenge el despertador va sonar a les 7 del matí, mes que res per menjar alguna cosa, tornar a dormir i a les 8.30 torna a sonar el despertador per vestir-me, despedida. Al sortir de l'hotel ja hi ha una colla de corredors catalans que ens mirem la pluja amb bastanta mandra, pels carrers tot de corredors "emocionats" corrent i escalfant, queden mes de 2 hores per la sortida de la cursa!! M'acosto xino-xano a l'estació del "topo", resulta que es el nom que rep el tren que va vins a Irún, i la veritat, si que sembla un topo...sortim a les 9.30 i pel camí ja trobo al Tomàs (ja haviem quedat a l'últim vagó, la última porta, sinó trobar-se es impossible!!!). Per la baixada nosaltres varem baixar a Henaia, molta menys gent i possibilitat d'anar als WC de l'estació de trens amb totes les comoditats, i aquí ens trobem amb la Eva. Xino-xano arribem a la sortida, uns 10 minuts caminant.\nAquí ja es comença a veure el tema, moltissima gent escalfant i els autocars que no paren de portar gent de l'estació d'Irun fins al lloc de sortida, molt bona música, i menció especial a aquesta i d'altres que em varen transportar a uns quants anys enrera....ejem....com passen els anys... Aquí ja ens despedim amb el Tomàs i ens desitjem sort. Sortida amb molt d'ambient tot i que no ha deixat de ploure, grans piles de roba que la gent deixa a la sortida i que hi ha mes d'un que recollirà per anar a vendre. Cursa amb gent animant durant tot el recorregut (tindre en compte que no sempre es passa per poblacions), menció especial al Heavy que es troba a meitat del recorregut, imagineu-vos, furgo negra amb les portes obertes, música heavy a tota vela, la familia dins ben abrigadeta i ell a sobre la furgo amb samarreta sense tirants, pantalons pirates, grenyes i un pal llarg amb dues banderes, la Ikurriña i la pirata....sense comentaris...\nDurant tot el recorregut hi ha bastants avituallaments amb aigua, no hi ha res de menjar (tampoc ho vaig trobar necessari) i a l'arribada de San Sebastian l'ambien ja es fira de sèrie, molta gent amb nens (recordar que estava plovent a tort i a dret) i animant moltissim. Al final vaig acabar molt satisfet amb el temps, 1,42 i amb molt bones sensacions. A l'arribada no hi falta de res (tot i les 17000 persones), fruita de tot tipus, beguda isotònica, aigua, barretes. Per mi un "10" a la organització.\nEns varem trobar amb l'A, els nens, el Marc, la Leire, el Tomàs lloc que ja haviem concretat (gracies per la roba seca), despedida, i sense perdre ni un moment corrents fins a l'hotel per fer una dutxa super-calenta, recollida de les bosses, carregar el cotxe i tornada cap a casa amb paradeta a Pamplona per dinar, en total que arribabem a casa a les 20.30 del vespre.\nEn fi, un cap de setmana genial, una cursa meravellosa, una companyia magnífica (gràcies Marc i Leire), una ciutat preciosa i uns pinxos d'escàndol....em sembla que el proper any hi tornaré!!!\nPublicat per Joan C a 18:15 6 comentaris:\nNo se perquèr però m'agrada\nAvuí us ensenyo aquest grup de Bcn, no els he seguit massa però tenen cançons que m'agraden, aquesta concretamant m'agrada molt. El video està força bé, i el millor es l'abraçada del final.......aquelles confusions d'amistat amb amor......se la vie!!\nPublicat per Joan C a 17:06 1 comentari:


El 64 per cent de les persones que van a centres de gent gran senten soledat - Diari de Girona\nEl 64 per cent de les persones que van a centres de gent gran senten soledat\nacn/ddg 25.07.2020 | 00:03\nEl 64 per cent de les persones que van a centres de gent gran senten soledat Diari de Girona\nEl 64,1% de les persones que assisteixen als centres de gent gran a Catalunya senten soledat, segons un estudi de la Fundació la Caixa. En el conjunt de l'Estat, la xifra ascendeix al 68,5%, del qual el 53,7% es correspon a soledat moderada, el 10,3% greu i el 4,5% molt greu.\nLa dada de Catalunya s'extreu d'una mostra de 4.450 usuaris dels 192 centres propis i adherits en conveni amb les administracions públiques, entitats i centres del programa «Gent Gran» de la fundació. L'estudi determina que la soledat social, que és la manca de connexió social i relacions de suport, és lleugerament més gran que la soledat emocional, que són els sentiments d'abandó, buidor i absència de persones estimades.\nUn sentiment creixent\nLa soledat emocional augmenta a mesura que la persona es va fent gran. Pel que fa al gènere, afecta a homes i dones de manera similar: el 66% dels homes i el 69,4% de les dones pateixen soledat. Tot i això, la manera d'experimentar-la i viure-la té alguns matisos. Per exemple, en els homes es caracteritza per un dèficit relacional focalitzat en l'absència de persones amb les que relacionar-se i, especialment en una manca de relacions de confiança.\nEn canvi, en les dones, s'hi afegeixen sentiments de buidor i abandó, amb matisos essencials d'una soledat més complexa. Les persones casades són les que refereixen menys soledat, mentre que les viudes són les que més, amb diferències al voltant del 10%. Tot i això, no hi ha un patró clarament definit de més o menys soledat pe fet de viure sol o acompanyat.\nD'altra banda, com més baix és el nivell educatiu més gran és la soledat emocional. Malgrat aquesta sensació d'estar sols, al voltant del 65% de les persones manifesten que estan satisfetes amb la seva vida i que viuen una vida amb sentit i significat; hi ha un 33%, però, que no ho creu.\nL'Ajuntament de Vidreres aprova la creació del geriàtric i centre de dia.\nEl 45% dels ingressos a Lleida té origen familiar.


DIARI DE L'EXORCISTA: FENT (PASSANT EL) TEMPS.\nFaig una parada en el camí per alleugerir pes. Moltes vegades, parlar de les coses serveix per alleugerir-ne la feixuga càrrega. El problema és tenir coses de les quals -encara- no puc -vull- parlar-ne.\nPassen els dies i moltes coses ja no tenen interès. Només les converses furtives tenen algun punt del tot surrealista que em provoca un somriure. És el somriure d'aquell que pensa: "Jo ja ho sabia. Ja ho havia dit". Francament, hi ha coses que no em provoquen cap plaer. Ans al contrari, penso que totes les coses -bones i dolentes- són caselles de la ruleta vital i que s'ha d'acceptar on cau la boleta. No cal magnificar ni els èxits ni els fracassos: en la justa mesura està l'encert.\nTinc la resignació -el tantsemenfotisme- del que sap que només hi pot haver un final i que només és un tema de temps arribar-hi. Trobar el moment oportú -per sorpresa, sense un avís evident- és el que marcarà el final de tot plegat. De moment, només cal esperar, en calma.\nEstic fent un nou relat (tipus faula). El protagonista i uns acompanyants estan en una pedra, al mig del riu, i veuen com puja el nivell de l'aigua. Alguns dels seus acompanyants, preses del pànic i patint per mullar-se, salten a una altra pedra, creient que allà no els tocarà l'aigua. L'aigua continua pujant, però en el seu nivell màxim mai arriba a ofegar al protagonista. La nova pedra dels seus antics acompanyants esdevé un lloc perillós i més baix que la pedra del protagonista. Per la seva situació, fa que el nivell de l'aigua sigui més alt. Ara, el protagonista ja ha passat el pitjor de la riuada i només pot esperar que el nivell de l'aigua es mantingui o baixi. A vegades, canviar de pedra a mitja riuada només serveix per empitjorar la situació! El pitjor és que la pròpia riuada t'impedeix tornar a la pedra d'origen. Res, un petit exercici...\nTinc unes ganes brutals de que la propera setmana comencin a pujar les temperatures i de poder passejar i prendre el solet!\nInvocat per L'EXORCISTA a 19:09\nEtiquetes de comentaris: ACTE FINAL, DIARI PERSONAL, JOCS REUNITS, RELATS\nQue pot fer que sacrifiquis l'espera?\nCreus que l'espera et vol fidel?\nAnalitzes el sentit de l'espera?\nDiries que l'espera és el teu centre ara mateix?\nCreus que hi haurà més esperes, o bé penses que acaba amb aquesta?\nEt posseeix l'espera?\nEn l'espera hi ha un punt culminant?\nT'és un goig l'espera?\nEt lliures a l'espera sense reserves i amb la mateixa promptitud de la primera vegada que vas decidir esperar?\nL'espera et fa ser un home de fets, més que de paraules?\nEts obedient amb l'espera?\nLa teva espera és una pregària de situació?\nQuina és la grandesa que estimes?\nL'EXORCISTA diumenge, 07 d’abril, 2013\nÉs molt simple i senzill: simplement espero!\nNo et pensis, saber esperar és un art. Saber endevinar quin és el moment oportú, el lloc oportú... Quan només tens -et queda- un objectiu a la vida, s'ha de ser molt curós: no hi haurà una segona oportunitat.\nI què esperes? I per què no hi haurà una segona, tercera... oportunitat?\nNo seràs pas un franctirador apostat en una teulada, oi?\nMai no se sap quantes oportunitats hi haurà. Cal doncs aprofitar les primeres.\nLes teulades són llocs molt incòmodes!\nPerò què esperes?\nNo seràs pas un franctirador apostat en una cantonada, oi?\nNo,jo no he sigut mai de fer cantonades...\nI què esperes?\nA res. Simplement no vull fer-ne. Així de senzill!\nQue què esperes, t'he preguntat i no pas "a què esperes"\nQuè esperes EXORCISTA?