CXLV No llueix…: arrancar, nadar, xarrar | adhuca't\nCXLV No llueix…: arrancar, nadar, xarrar\nArrancar (arrencada, arrencadissa, arrencador, arrencament, arrencapins, arrencaqueixals, arrencat),\nNadar (nadada, nadador, nadant; nedada, nedador, nedant),\nXarrar (xerra, xerrada, xerradissa, xerrador, xerraire, xerrameca, xerramenta; xarrada, xarradissa, xarrador, xarrameca)\nHi ha certes parelles de verbs d’igual significat i en què només difereix una lletra. Solem pensar que el que sona més diferent del castellà és l’única forma correcta, però no és pas així: és el cas d’arrancar, nadar i, fins i tot, xarrar (paral·lels d’arrencar, nedar i xerrar).\nQuant a arrancar, l’origen no és clar: n’hi ha que diuen que ve del llatí a través del francès; d’altres, opinen que ve del germànic; uns tercers atribueixen l’ètim al llatí, a partir d’una “contaminació” del mot germànic; finalment, n’hi ha que pensen que es tracta d’una mera evolució d’un altre mot català. Quin desgavell, oi?\nNadar (o nedar), al seu torn, ve del llatí natare, mentre que xarrar (o xerrar) prové de l’onomatopeia txarr (o txerr) que també ha donat lloc a l’aragonès charrar, al castellà charlar o a l’italià ciarlare.\nSigui com sigui, resulta impossible equivocar-nos: jo arrenco o arranco, nedo o nado, o xerro o xarro. En funció del territori, però, sembla que una forma preval per damunt de l’altra. Alerta amb els derivats i les remissions, ja que hi ha força garbuix!


Les raons de la vaga | idemTV.com\nInici Notícies editorials Les raons de la vaga\nLes raons de la vaga\nEn el context econòmic i social en què ens trobem IDEMTV,com a projecte emmarcat dins el col·lectiu LGTB, ens sumem a la vaga general d’avui 14 de novembre\nEntenem que les propostes econòmiques no són mancades d’ideologia i que les actuals propostes governamentals en matèria econòmica i social afecten de ple al nostre col·lectiu. Analitzem de forma crítica les polítiques antisocials dels governs català i espanyol i les retallades de drets que afecten a Lesbianes, Gais, Transsexuals i Bisexuals, així com les retallades en polítiques específiques al nostre col·lectiu.\nLa crisi econòmica és també un drama social, amb forma humana, noms i cognoms. El fet que no es posin en marxa apostes decidides per polítiques que reconeguin drets al col·lectiu LGTB així com polítiques econòmiques i d’ocupació que ens porten a l’exclusió social ens donen les raons per sumar-nos a aquesta vaga.\nLa ley de homofobia, en el armarioLa llei d’homofòbia, a l’armari\nEntrevista PSC - Elecciones 25NEntrevista PSC - Eleccions 25N


Apotecaris Solidaris | Apotecaris Solidaris exposa la seva tasca solidària al Club Rotary Ramon Llull de Palma\nPublicat a les 09:50h a Sensibilització\tper\tapotecaris 0 Comentaris\nEl passat dimarts 10 de març, Cristina Mataró, presidenta i Juan Alberto Segura director tècnic d’Apotecaris Solidaris varen ser convidats pel Club Rotary Ramon Llull de Palma per explicar la tasca humanitària que realitza la nostra ONG arreu del món. Gràcies a aquesta oportunitat, Crisinta Mataró explicà els principals projectes de cooperació sanitària, d’emergències i de sensibilització que es realitzen des de les Illes Balears. Especialment és va presentar el projecte per al finançament de malalties infeccioses a l’Hospital d’Ebomé a Camerun, un hospital que atén a més de 2.000 persones al mes amb atenció especial a la població sense recursos i els pigmeus.\nRotary International és una organització internacional fundada el 1905 que es proposa reunir persones influents en els negocis, les professions liberals o el servei públic per tal de prestar ajut humanitari als que ho necessiten, fomentar uns nivells elevats d’ètica en totes les activitats humanes i contribuir a la difusió del bé i la pau per tot el món. E ls «rotaris» del Club Rotary Ramon Llull solen trobar-se cada setmana per fer un àpat plegats, tant amb el sentit d’acte social com de reunió de treball per organitzar-se en funció dels seus objectius.\nDes d’Apotecaris Solidaris volem agrair l’oportunitat d’explicar la nostra feina solidària i que sigui el començament d’una gran col·laboració.


“La novel·la ha de ser filosofia en imatges” | David Castillo | esplugues llobregat | Llibres | El Punt Avui\nesplugues llobregat - 30 agost 2018 2.00 h\n“La novel·la ha de ser filosofia en imatges”\nSergi Doria ha situat la seva nova novel·la en uns anys cinquanta que miren als trenta YOLANDA CARDO.\nDavid Castillo - esplugues llobregat\n“Quan et vols conèixer a tu mateix, et compliques la vida”\nEl periodista i narrador Sergi Doria (Barcelona, 1960) publica la seva segona novel·la, La verdad no termina nunca (Destino), ambientada en la Barcelona dels anys cinquanta i farcida de personatges reals que es complementen amb la ficció. Després dels llibres Passejades per la Barcelona literària (coescrit amb Sergio Vila-Sanjuán) i No digas que me conoces, l’escriptor ens introdueix en una trama amb el rerefons dels convulsos anys trenta.\nMalgrat ser una novel·la híbrida entre gèneres, podríem considerar ‘La verdad no termina nunca’ com a històrica?\nSempre que s’associa a una novel·la l’adjectiu d’històrica es creu que l’acció ha de transcórrer amb un segle, com a mínim, d’antiguitat. La meva novel·la és històrica perquè tot allò que succeeix en passat –encara que sigui de fa dues hores– passa a formar part de la nostra història, pública o privada. En aquest sentit, sí que la podem anomenar històrica.\nSempre s’ha sentit còmode en els intersticis entre ficció i realitat. Creu que la novel·la beu de les dues fonts, com en la seva trama?\nSempre he cregut que la realitat supera la ficció. La meva novel·la es nodreix de fets reals, convenientment adobats amb les arts de la narració.\nEl contrapunt gris dels anys cinquanta li ha servit per realçar la força dels trenta?\nEls anys trenta van ser, alhora, genials i terribles. Tot el que s’esdevingué a les societats durant aquella dècada –crisi econòmica, totalitarismes feixista i comunista, guerres, indústries de l’extermini massiu– va condicionar la segona meitat del segle XX. En el cas espanyol, un llarg silenci –imposat o voluntari– per apaivagar el dolor de les cicatrius. A Espanya no es va començar a “parlar”, amb molts eufemismes, de la tragèdia bèl·lica fins a mitjan anys cinquanta. Fins i tot el Partit Comunista va llançar el 1956 la seva nova estratègia de “reconciliació nacional”.\nEn la novel·la m’he trobat amb el periodista que vostè ha estat durant les últimes quatre dècades amb el gran amor que sent cap a la literatura.\nLiteratura i periodisme estan condemnats a convergir en tota narració que conjumini una bona documentació amb una certa preocupació per la cadència narrativa i l’amenitat de la literatura popular. Comparteixo la definició de Camus, la novel·la ha de ser filosofia en imatges.\nEls personatges representen la història del país del segle XX?\nAurelia, la mare d’Alfredo, viu encadenada a la Singer per poder sobreviure a un passat sinistre. Aurelia representaria la generació ferida dels anys trenta, i Alfredo la generació silent dels meus pares: un investigador dels propis orígens que, quan els descobreix, els ha de mantenir amagats per no remoure les aigües brutes de la seva història familiar. La conclusió de tot plegat: “Quan et vols conèixer a tu mateix, et compliques la vida.”\nEl futur i el passat s’entrellacen dins una trama que sovint és coral i no idealitzada. Quins reptes va afrontar durant la gestació del llibre?\nA diferència de la meva anterior novel·la, No digas que me conoces, aquesta segona es desenvolupa amb una quinzena de personatges. Vaig vigilar que cada veu participés d’una visió del món. En aquest sentit, partir de fets reals facilita les coses perquè t’endinses en la circumstància de cada personatge. He procurat no ser partidari d’un personatge concret. Promio i Alfredo tenen en comú que no poden viure una vida plena. Tots dos corren el perill de trobar-se amb un pare que no els agrada gens.\n‘No digas que me conoces’ també manté un nexe amb la nova novel·la. Per què Barcelona és un referent ineludible per als seus escriptors?\nDes de l’any 2001, i això no vol dir que no existís una bibliografia important sobre la ciutat, Barcelona ha esdevingut un artefacte literari de primer ordre. Jo vaig llegir el 1999 la meva tesi La voluntat cosmopolita sobre la construcció periodística i icònica de Barcelona als setmanaris gràfics. Remenant papers de la dècada dels anys trenta em vaig trobar amb històries que van inspirar les meves novel·les. Si tens tot aquest material barceloní, per què has de buscar en un altre lloc?\n’La verdad no termina nunca’ investiga també en els traumes d’un passat dolorós. Com el viu el seu autor?\nAfortunadament pertanyo a la generació del 1960. Els meus avis respiraven per la ferida dels perdedors i amb el temps –vaig publicar la biografia d’Ignasi Agustí– vaig accedir a testimonis de guanyadors de la guerra amb mala consciència. A La verdad no termina nunca els uns i els altres tenen coses a dir sobre el passat dolorós comú.\nPer què utilitza el local històric de l’editorial Montaner i Simon?\nFa anys, el gran Jesús Moncada em va comentar que havia treballat a Montaner i Simon. Deia que sempre pensava en els manuscrits, gravats i cartes dels eminents col·laboradors de les publicacions de la casa, com la famosa La Ilustración Artística. Moncada es preguntava si tots els valuosos papers havien acabat en un contenidor, algú se’ls havia emportat a casa seva o s’havien subhastat. No és casualitat que el cap de l’enciclopèdia on treballa Alfredo es digui, precisament, Moncada.\nS’ha acabat l’èpica? En l’actualitat hi ha famílies Queralt com les del seu relat?\nDels anys vuitanta ençà, la burgesia ja no està per gaires èpiques. L’aspecte crematístic ho domina tot: fins i tot el que podria fer-se passar per tradició no és més que plagi.\nEl Punt Avui. Girona 30-08-2018, Pàgina 44\nEl Punt Avui. Nacional 30-08-2018, Pàgina 33\nLa policia espanyola deté els alcaldes de Verges i Celrà per “desordres públics”\nJa han sortit en llibertat els onze detinguts per “desordres públics” de l’1-O\nSeductor de pensament, paraula i acció\nJxCat, ERC i la CUP abandonen les comissions del Parlament en protesta per les detencions d’alcaldes cupaires\nUn grup d’eurodiputats protesta per reclamar la llibertat de presos i exiliats durant el discurs de Sánchez\nEl curador del llegat de Pla\nNi diàleg ni pressupostos\nCuixart: “Calen nous lideratges. No es pot governar un país des de la presó o l’exili”\nVillòria: “Vam actuar de tap de resistència durant el 155”\npalafrugell / barcelona\nEl retorn de Carvalho\nEls crims del feixisme, projectats\n“El meu projecte de col·lecció inclou estudiar, mostrar i explicar les obres”\nHISTORIADOR DE L’ART I COL·LECCIONISTA\nMoncho, gratitud eterna\nNou festival de cinema en català, als cines Texas\nVia lliure per a Casa Pastors\nEl petit format pren el Rere el Teló\nLila Downs s’afegeix al Festival Guitar BCN


regal original nena 9 anys – Contes personalitzats\nEtiqueta: regal original nena 9 anys\nEn els contes personalitzats del Bosc de Contes dibuixem el vostre nen o nena a partir de les fotos que ens passeu. El nostre mètode de treball és artesanal, és a dir, dibuixem el nen o nena des de zero a partir de la foto. Aconseguim la semblança i el convertim en el protagonista del conte. La resta de les empreses de contes personalitzats fan servir dibuixos fets prèviament (plantilles) i mitjançant un programa informàtic canvien color ulls, cabells, etc…Els nostres contes personalitzats, tal com explicàvem abans, ho són de veritat i són un regal perfecte per nadal i reis per als menuts de la casa. Us assegurem que passareu molt bones estones llegint-los i que els nens i nenes quan siguin grans el guardaran com un bonic record de la infantesa!\nUn molt bon conte que podeu regalar als vostres nens i nenes per aquest tió o reis, són els nostres contes personalitzats. Disposem d’una sèrie de títols de contes clàssics en els quals dibuixem el vostre nen o nena a partir de les fotos. D’aquesta manera el convertim en el personatge que ajuda, per exemple, als tres porquets a salvar-se del llop. El millor dels nostres contes personalitzats i el que els fa únics, fent-los sobresortir de la resta, és que dibuixem els nens des de zero a partir de les fotos, és a dir, no fem servir dibuixos de nens ja fets, sinó que aconseguim la total semblança amb la foto que ens passeu. Així doncs, tindreu un conte personalitzat de veritat que gaudireu moltíssim i que el vostre nen o nena guardarà sempre com un bonic record de la infantesa. A més, hi podem posar la dedicatòria que ens digueu!


CULTE EN MEMÒRIA DE CARLES PUJOL | CEC Digital\nFa unes setmanes acomiadàvem el nostre germà Carles Pujol, col·laborador habitual del programa ‘Néixer de Nou’ d’aquesta publicació electrònica. Després de tres anys lluitant amb la malaltia, finalment va descansar.\nJa aleshores es va anunciar que se celebraria un culte especial en memòria seva. La data prevista per a aquest culte és el proper 17 de març a les 19 hores a l’Església Baptista de Gràcia (Verdi, 191 – Barcelona).\nSerà una oportunitat per tal que tots els que varem tenir el privilegi de conèixer-lo, puguem recordar-lo i agrair al Senyor la seva vida i ministeri.


Mostres Arquitectura CASA TRANSPORTABLE NOEM\nHabitatge transportable NOEM\nNOEM es una unitat mínima habitable que es pot transportar amb un camió normal. Es un mòdul bàsic a partir del qual es poden associar diferents mòduls i obtenir edificis mes complexos de diferents geometries adaptats a diferents usos.\nTot el sistema i procés constructiu es completament reversible i les unions mecàniques metall-metall amb inserts dins la fusta permet que es pugui desmuntar i muntar un gran nombre de cops sense danyar les unions. D’aquesta manera l’edifici pot canviar-se d’ubicació o seguir l’evolució de la vida nòmada dels seus ocupants.\nEl modul principal te una estructura autoportant de murs testers sostre i base construïts amb fusta massissa del país a base de taulons de secció reduïda clavats entre ells resultant un unic element estructural de llosa de fusta molt sòlid i sense l’us de coles ni premses especials.\nAquest gran tub de fusta es tanca lateralment amb uns moduls tots de igual format que es poden intercanviar amb 4 variables. Poden ser elements opacs, transparents fixos transparents practicables o porta d’accés, tots de 1 metre d’ample i desmuntables i intercanviables de lloc per adaptar-se a necessitats canviants.\nEs en aquets mòduls on existeixen peces de unió amb les mateixes fixacions per tal de adaptar a qualsevol punt un altre mòdul o un Hub, que és el mòdul de instal·lacions.\nAquestes unions i possibilitats d’unió donen gran versatilitat i flexibilitat del sistema.\nEstructuralment també permet apilar els mòduls i tenir construcció a diferents nivells.\nLa voluntat del NOEM es produir una edificació que sigui autònoma tan en energia com en aigua.\nJa no reduir el consum sinó anar mes enllà i no consumi res que no li sigui propi.\nA nivell energètic l’envolvent està molt aïllada amb 18cm de llana d’ovella mes 16cm de fusta massissa resultat una U mitja al voltant de 0.17W/m2K. I els vidres baix emissius. D’aquesta manera es minimitzen les pèrdues per l’envolvent.\nEn cada cas s’orienta de manera que els vidres tinguin la màxima exposició solar al hivern.\nUns panells fotovoltaics elàstics a la coberta i uns tubs de buit completen la captació energètica, tan tèrmica com elèctrica, que li dona una autonomia total en situacions no extremes.\nUn recuperador de calor de la ventilació ajuda a minimitzar les pèrdues per la renovació d’aire.\nDe tota manera el sistema de calefacció necessari és inferior a 2000W fàcil d’aconseguir i de baix cost.\nL’aiguaaprofita la que cau de la pluja a les cobertes en un dipòsit. Amb un sistema ultravioleta garanteix la qualitat. Les aigües grises també es re aprofites es filtren i serveixen pel reg juntament amb els orins diluïts del wc sec. El wc sec separa líquid de sòlid i el sòlid es composta. D’aquesta manera no cal que estigui connectat a la xarxa de sanejament.\nEls materials utilitzats bàsicament son fusta com estructura i acabat i llana d’ovella com aïllament tèrmic. Son materials d’origen natural i biològic renovables i produïts al nostre país. A més el gran volum de fusta de la estructura, uns 4000kg permet tenir un balanç de CO2 positiu dins tot el sistema fabricació i muntatge, de tal manera que aquestes construccions en global emmagatzema mes CO2 del que ha consumit per fabricar i muntar l’edifici, una fita molt difícil d’assolir però que ajudarà en gran mesura a reduir dràsticament les emissions de CO2 del sector de la construcció sense renunciar al confort ni a l’activitat econòmica local del nostre país.\nMAV 6 1 6 08/2010\nAvda. Torre Blanca 57, Sant Cugat Del Valles


Wikiloc | Campins (mirador natural de la Roca Plana - volta per la falda del Montseny) trail\nHiking (Best Hiking trails in Spain → Catalonia → Campins )\nCampins (mirador natural de la Roca Plana - volta per la falda del Montseny)\n873 31 244\nSANT CELONI - SANTA FÉ - TURÓ DE L'HOME - GR5 (MONTSENY) (Mountain biking)\nCampins - Can Pareras - Roca plana - Riera de Gualba (PR-C-211) Gualba - Campins (Hiking)\nCami vell de Santa Fe (de Campins a Santa Fe) (Trail running )\nCampins - Santa Maria de Palautordera santa fe del montseny palautordera (Hiking)\nViewed 1561 times, downloaded 62 times\nnear Campins, Catalunya (España)\nCampins - La falda del Montseny\nUna caminada molt accessible pels volts de Campins: municipi de la comarca del Vallès Oriental, situat a la falda del massís del Montseny.\nAccés: des de Sant Celoni deixem la C-35, per desviar-nos cap a la BV-5114 que segueix direcció a Santa Fe.\nArribats a Campins, seguim la carretera fins a desviar-nos a la dreta, a la alçada del Km 6 de la BV-5114. Deixarem el cotxe aparcat prop de la cruïlla on comença la pista i l’inici de la nostra ruta. Acompanyats bona part del Gr-5.\nAquest circuit ens permetrà conèixer el municipi de Campins, situat a la part més baixa d’aquest massís. Envoltat de feixes de conreus, masies, magnífics boscos d’alzines i un mirador natural que no ens deixarà indiferents.\nCan Pere Poc (Masia Rural).\nCan Pereres Nou, voltada d’avets, xiprers i alzines. Amb magnífiques vistes sobre el Pla de Palautordera i Sant Celoni.\nCan Pereres Vell, envoltada de feixes de conreu, amb zona de bosc i alzines.\nCaminarem bona part per pista ben senyalitzada, i amb un desnivell més pronunciat en assolint-ne el punt més elevat, quan arribem al mirador natural de la Roca Plana amb 833 m d’altitud aprox., que ens farà gaudir de les esplèndides vistes a la vall de Santa Fe i el Parc Mediambiental de Gualba.\nApreciarem des del mirador natural: el congost del Clot de l'Infern, el Salt de l’amagat Gorg Negre, amb una creu damunt d’un petit espadat (que segons la història espantava els mals esperits), divisant tot el barranc per on discorre la riera de Gualba. El turó de Montsoriu (coronat pel seu castell). Les moles del Castell de Can Prat i la masia al fons.\nEl camí continua cap a l’embassament de Santa Fe del Montseny, però aquest cop recularem el camí fins trobar-nos amb la cruïlla de desviament de pujada a la Roca, des don farem la circular, per no tornar pel mateix camí, i així aprofitarem d’aquest parc natural del Montseny que en ofereix la pau i tranquil·litat del seus boscos. (El darrer tros el farem per pista asfaltada).\nCruïlla d'inici ruta.\nDesviació a l''esquerra.\nPista - Camps de conreus.\nCan Pere Poc.\nCan Pereres Nou - Can Pereres Vell.\nCan Pereres Vell.\nDesviació a l'esquerra.\nVista al turó de Montsoriu (coronat pel seu castell).\nMirador natural de la Roca Plana.\nJosep Rebollar Nov 5, 2018\nAquesta ruta es enganyosa. No es pot fer en 2 hores ni corrents. Nosaltres per arribar fins a la roca plana ja vem estar 2 hores. Després el tram final per carretera asfaltada es fa molt feixuc i llarg. Temps en moviment 3 hores 10’\nsantihommm Nov 5, 2018\nHola Josep Rebollar\nGràcies per la observació, i rectificar el temps en moviment. No ho vam avaluar.\nI si vols fer-la circular és així, doncs vàrem intentar abreujar-la fent drecera, però vam topar amb una tanca que barra el pas.\nGràcies a vosaltres per compartir la ruta.\nUn darrer apunt: El desnivell pujant i baixant és força mes gran. A nosaltres ens va sortir de 781 metres.\nLlàstima que no la vem disfrutar gaire per anar justos de temps...i de forces (el dia abans haviem fet 23 km pel plà de la Calma)!!!\nUna salutació i que segui-ho penjant noves rutes!!\nsantihommm Nov 6, 2018\nTens raó! algun cop hem verificat amb un altre mòbil com s’altera la precisió: en desnivells, inclús en metres.\nEn fi, és bo valorar-ho i mantenir les rutes vives.\nSalutacions i gràcies, igualment les vostres.\nHi, found this interesting trail: Campins (mirador natural de la Roca Plana - volta per la falda del Montseny) https://www.wikiloc.com/hiking-trails/campins-mirador-natural-de-la-roca-plana-volta-per-la-falda-del-montseny-21213639 Regards, Wikiloc - Trails of the World


Entrevistes Entrevista a Gemma Lienas\nEscriptora, militant en les causes de gènere i exdiputada per Catalunya Sí Que es Pot al Parlament de Catalunya en l'anterior legislatura.\nLa violència s'associa a la guerra, a les pistoles... a un fet físic. ¿Comença i acaba aquí, la violència, o té altres variables no menys preocupants?\nHe estudiat bastant la violència i he escrit sobre el tema un parell de llibres per a gent jove. La violència sempre s'utilitza quan es té por de l'altre o se'l vol sotmetre, subordinar-lo a les teves idees. Per això no és imprescindible utilitzar la força física, sinó, moltes vegades, una violència emocional, simbòlica. Jo m'havia preparat per suportar un cert xoc el dia que es va fer pública la meva candidatura al Parlament, però no per com de brutal va ser. En menys de mitja hora vaig rebre 300 tuits de gent desconeguda i també coneguda atacant-me. Persones amb les quals havia compartit feines, de qui havia sigut professora... Em va sobtar moltíssim que gent que jo considerava la meva gent m'ataquessin d'una manera tan brutal. Em van dir tonta moltes vegades, ignorant, puta, lletja... Em van dir de tot, que estava a l'altre bàndol, quan jo no participava en principi de cap bàndol, perquè formava part d'un grup que defensava el dret a decidir. En aquell moment em vaig adonar del nivell de violència soterrada que hi havia al nostre país i del qual jo no n'havia sigut conscient.\nSí, esclar. I jo no n'havia sigut conscient fins que va sortir el meu nom als diaris. Va ser un xoc de realitat, prequè em vaig adonar que la nostra societat estava molt dividida, que hi havia una part que estava disposada a utilitzar la violència, encara que no se n'adonessin. Això per mi va ser molt dolorós, com ho van ser els dos anys que vaig estar al Parlament. Jo ho he viscut molt malament. Als xats, on la gent es relaciona més, s'acusa molt tot això, però també presencialment. En grups molt pròxims hem dit que ja no es pot parlar més d'aquest tema. Perquè jo no volia acabar barallada, i em sorprèn molt que gent molt propera, amb qui he discutit, digui que la societat no està dividida. Els dos anys de Parlament, que han sigut molt interessants per moltes raons, a mi, emocionalment, m'han fet molt de mal, especialment als mesos de setembre i octubre, que van ser terribles. La violència allí va ser extrema als plens, perquè quan no es respecta cap llei, ho diuen els lletrats, ho diu el Consell de Garanties..., fent valer una majoria. Una majoria simple amb la qual no es pot modificar ni l'Estatut.\nCatalunya, com l'entorn europeu, ha sigut històricament escenari de grans violències. Com, d'un dia per altre, es pot transmutar tot això en una propaganda enganyosa, que oblida el passat i edulcora el present?\nEn la violència de gènere, que conec molt bé, com més evolucionada és la societat hi ha menys violència física i més psicològica. Per això, quan es diu "nosaltres som pacifistes" no és veritat. No ens peguen, però arremeten contra els nostres drets i contra tot. Es repeteix molt, com si fos correctíssim, que som "diferents". Diferents dels espanyols, esclar. Tinc amics a Espanya amb els quals em sento molt propera, cosa que no em passa a Catalunya. Això de "diferent" sona a un supremacisme que fa posar els pèls de punta.\nL'exteriorització de les creences a través de símbols, etc., és, en aquest sentit, una forma de violència?\nAbsolutament. Tot això és una violència simbòlica. Que una presentadora d'una televisió que hauria de ser la de tots perquè és pública, aparegui amb una samarreta amb la imatge de Puigdemont o amb un llaç groc resulta una forma de violència simbòlica respecte als qui no comparteixen les mateixes idees. Em vaig fer feminista des de molt petita, perquè ja veia coses que no m'agradaven. Una de les que més em va impressionar va ser un fet de violència simbòlica. La meva àvia era viuda. Havia estat casada amb un senyor francès i a les seves targetes de visita hi deia: "Madame veuve de Philippe Massó" (Senyora viuda de Philippe Massó), i jo pensava, com és que la meva àvia que està tan viva, pot figurar com a viuda; és a dir, menys important que algú que s'havia mort. Això és violència simbòlica.\nParlant de l'omnipresent estelada, caldria preguntar-se per les reaccions que hauria suscitat si s'hagués fet el mateix i abans amb banderes espanyoles. La bandera espanyola la troben horrible i l'estelada meravellosa. A mi no m'agraden les banderes. I em semblen una forma de violència simbòlica que té com a finalitat no seduir, sinó imposar-se. Jo mateixa he desenvolupat una resistència al nacionalisme que no tenia al principi. En substitució de la violència física, que és contrària a la seva revolució dels somriures, han recorregut a l'altra, a la psicològica, a la simbòlica.\nEn oposició, potser com una prova més de la maldat congènita d'Espanya, el procés fa valer les càrregues policials de l'1-O…\nSí, perquè no se'n recorden del 15-M. Perquè no se'n recorden dels desnonaments... No se'n recorden de quantes vegades els Mossos, la nostra "policia bona", han pegat. Agradi o no, la policia té una funció. L'esquerra sap històricament què és i per què hi ha la policia. Ho ha experimentat a la pròpia carn. Cosa que mai li havia passat a alguna gent mobilitzada entorn a l'1-O. El divendres abans del referèndum em va trucar gent que, amb aire de festa, em deien que anaven a ocupar alguna escola. Jo els vaig aconsellar que anessin amb compte. Una mica després, plorant com a magdalenes, es queixaven del que els havien fet. En realitat, menys del que molts esperàvem.\nEstem davant d'una mena de violència nova, tan rara que es podria qualificar de "la violència del pacifisme"?\nA La creación del patriarcado, l'antropòloga Gerda Lerner explica com inicialment les tribus guanyadores a les lluites mataven tots els guerrers joves i només deixaven les dones i els nens. Les dones, perquè després les violaven i quan tenien fills es vinculaven a la tribu, i els guerrers els mataven perquè resultava molt costós mantenir-los. Tot això fins que van descobrir que hi havia formes de controlar les persones mitjançant les paraules, mitjançant la política. Això em va portar a estudiar els camps d'esclaus dels EUA, on es va posar de manifest que es podia controlar les persones sense utilitzar la violència física, deixant-los sense les seves arrels i soscavant-los l'autoestima. I el vocabulari no és aliè a tot això, sinó tot el contrari. El procés, sense anar més lluny, ens està robant les paraules.\nI què es pot dir del paper dels mitjans en la creació d'aquest marc de coerció?\nHi juguen un paper molt important, perquè són els transmissors del relat dominant, i els seus efectes són demolidors. N'hi ha prou de referir-se a qualsevol tema, com per exemple l'economia, per comprovar el grau de distorsió de la realitat. No s'entén que els nostres problemes no són ja iguals als d'Espanya, sinó que són globals. Precarietat en la feina, pobresa, abisme cada vegada més gran entre els molt rics i els que cada vegada són més pobres... Els televidents assidus de TV3 responen a tot això amb les consignes que senten, com "Madrid ens roba".


En compliment de la Llei 34/2002, d'11 de juliol, de Serveis de la Societat de la Informació i de Comerç Electrònic (LSSI-CE), TUPINAMBA SA informa que és titular del lloc web www.capsulastupinamba.com. D'acord amb l'exigència de l'article 10 de la citada Llei, TUPINAMBA, SA informa de les següents dades:\nEl titular d'aquest lloc web és TUPINAMBA SA, amb CIF A58476961 i domicili social en DOMENECH PASCUAL 3 08360, CANET DE MAR (BARCELONA), inscrita en el Registre Mercantil de Barcelona, en el tom 9.133, foli 55, fulla 53534 i inscripció 4a. L'adreça de correu electrònic de contacte amb l'empresa és: info@capsulastupinamba.com.\nLa navegació, accés i ús pel lloc web de TUPINAMBA SA confereix la condició d'usuari, per la qual s'accepten, des de la navegació pel lloc web de TUPINAMBA SA, totes les condicions d'ús aquí establertes sense perjudici de l'aplicació de la corresponent normativa d'obligat compliment legal segons el cas. El lloc web de TUPINAMBA SA proporciona gran diversitat d'informació, serveis i dades. L'usuari assumeix la seva responsabilitat en l'ús correcte del lloc web. Aquesta responsabilitat s'estendrà a:\nLa veracitat i licitud de les informacions aportades per l'usuari en els formularis estesos per TUPINAMBA SA per a l'accés a certs continguts o serveis oferts pel web.\nL'ús de la informació, serveis i dades ofertes per TUPINAMBA SA contràriament al que es disposa per les presents condicions, la Llei, la moral, els bons costums o l'ordre públic, o que de qualsevol altra manera puguin suposar lesió dels drets de tercers o del mateix funcionament del lloc web.\nTUPINAMBA SA no es fa responsable del contingut dels llocs web als quals l'usuari pugui accedir a través dels enllaços establerts en el seu lloc web i declara que en cap cas procedirà a examinar o exercitar cap mena de control sobre el contingut d'altres llocs de la xarxa. Així mateix, tampoc garantirà la disponibilitat tècnica, exactitud, veracitat, validesa o legalitat de llocs aliens a la seva propietat als quals es pugui accedir per mitjà dels enllaços.\nTUPINAMBA SA declara haver adoptat totes les mesures necessàries per a evitar qualsevol mal als usuaris del seu lloc web, que poguessin derivar-se de la navegació pel seu lloc web. En conseqüència, TUPINAMBA SA no es fa responsable, en cap cas, dels eventuals danys que per la navegació per Internet pogués sofrir l'usuari.\nTUPINAMBA SA es reserva el dret a realitzar les modificacions que consideri oportunes, sense avís previ, en el contingut del seu lloc web. Tant referent als continguts del lloc web, com en les condicions d'ús d'aquest, o en les condicions generals de contractació. Aquestes modificacions podran realitzar-se a través del seu lloc web per qualsevol forma admissible en dret i seran d'obligat compliment durant el temps en què es trobin publicades en el web i fins que no siguin modificades vàlidament per altres posteriors.\nCerts continguts de la website de TUPINAMBASA contenen la possibilitat de contractació per Internet. L'ús dels mateixos requerirà la lectura i acceptació obligatòria de les condicions generals de contractació establertes a aquest efecte per TUPINAMBA SA.\nDe conformitat amb el que s'estableix en la normativa vigent en Protecció de Dades de Caràcter Personal, l'informem que les seves dades seran incorporades al sistema de tractament titularitat de TUPINAMBA SA amb CIF A58476961 i domicili social situat en DOMENECH PASCUAL 3 08360, CANET DE MAR (BARCELONA), amb la finalitat de poder facilitar, agilitar i complir els compromisos establerts entre totes dues parts. En compliment amb la normativa vigent, TUPINAMBA SA informa que les dades seran conservades durant el termini estrictament necessari per a complir amb els preceptes esmentats amb anterioritat.\nL'informem que tractarem les seves dades conforme l'existència del seu consentiment. TUPINAMBA SA informa que procedirà a tractar les dades de manera lícita, lleial, transparent, adequada, pertinent, limitada, exacta i actualitzada. És per això que TUPINAMBA SA es compromet a adoptar totes les mesures raonables perquè aquests se suprimeixin o rectifiquin sense dilació quan siguin inexactes. D'acord amb els drets que li confereix el la normativa vigent en protecció de dades podrà exercir els drets d'accés, rectificació, limitació de tractament, supressió, portabilitat i oposició al tractament de les seves dades de caràcter personal així com del consentiment prestat per al tractament d'aquests, dirigint la seva petició a l'adreça postal indicada més amunt o al correu electrònic lopd@capsulastupinamba.com.\nTUPINAMBA SA per si mateixa o com a cessionària, és titular de tots els drets de propietat intel·lectual i industrial de la seva pàgina web, així com dels elements continguts en la mateixa (a títol enunciatiu, imatges, so, àudio, vídeo, programari o textos; marques o logotips, combinacions de colors, estructura i disseny, selecció de materials usats, programes d'ordinador necessaris per al seu funcionament, accés i ús, etc.), titularitat de TUPINAMBA SA. Seran, per tant, obres protegides com a propietat intel·lectual per l'ordenament jurídic espanyol, sent-los aplicables tant la normativa espanyola i comunitària en aquest camp, com els tractats internacionals relatius a la matèria i subscrits per Espanya.\nTots els drets reservats. En virtut del que es disposa en la Llei de Propietat Intel·lectual, queden expressament prohibides la reproducció, la distribució i la comunicació pública, inclosa la seva modalitat de posada a disposició, de la totalitat o part dels continguts d'aquesta pàgina web, amb finalitats comercials, en qualsevol suport i per qualsevol mitjà tècnic, sense l'autorització de TUPINAMBASA.\nL'usuari es compromet a respectar els drets de Propietat Intel·lectual i Industrial titularitat de TUPINAMBA SA. Podrà visualitzar els elements del portal i fins i tot imprimir-los, copiar-los i emmagatzemar-los en el disc dur del seu ordinador o en qualsevol altre suport físic sempre que sigui, única i exclusivament, per al seu ús personal i privat. L'usuari haurà d'abstenir-se de suprimir, alterar, eludir o manipular qualsevol dispositiu de protecció o sistema de seguretat que estigués instal·lat en les pàgines de TUPINAMBA SA.\nTUPINAMBA SA es reserva, així mateix, la facultat de presentar les accions civils o penals que consideri oportunes per la utilització indeguda del seu lloc web i continguts, o per l'incompliment de les presents condicions.


Figueres, allà on el vi ho connecta tot\nLa Torre Galatea, un indret icònic de Figueres, és parada d'una de les Rutes Enogastronòmiques | Turisme Figueres\nLa sommelier Laura Masramon guia unes rutes enogastronòmiques que uneixen territori, cultura i producte local\nLes Rutes Enogastronòmiques de Figueres van començar la primavera de 2021, coincidint amb la celebració del Festival Vívid de la Ruta del Vi de la Denominació d’Origen Empordà. Laura Masramon, seleccionada per l’Àrea de Turisme de l’Ajuntament de Figueres per organitzar aquests itineraris per la capital de l’Alt Empordà, recorda com els seus inicis van ser “molt forts”.\nEn aquell moment, de fet, en què no es podien fer grups de visita de més de sis persones, havien arribat a rebre quaranta reserves. Amb el pas del temps, però, la demanda s’ha mantingut en uns nivells lleugerament més baixos, permetent que les rutes continuïn i que Masramon es mostri confiada que “l’oferta esdevingui estable”, que faci que tant Figueres i els seus restaurants com el vi de l’Empordà “tinguin sempre aquest altaveu”. Aquest mes de novembre encara es farà una ruta, la del proper dia 27 i n’hi ha més programades pel mes de desembre.\nAquestes propostes van ser, en el seu moment, “una novetat molt gran”, recorda Laura Masramon. Durant les darreres dècades Figueres ha estat associada molt fortament amb el seu personatge més il·lustre, l’artista Salvador Dalí, i això feia que el vi i la gastronomia no fossin, explica “ni al cap dels turistes ni sovint tampoc al dels mateixos figuerencs”. Aquesta manca de pes, “a nivell artístic i cultural”, ha estat compensat finalment amb aquestes rutes.\nLa sommelier Laura Masramon guia les Rutes Enogastronòmiques de Figueres | Turisme de Figueres\n“No es posava prou en valor aquesta oferta”, explica Masramon, que reivindica especialment el cas dels “grans clàssics”, restaurants “amb una història i un savoir-faire molt grans” que són un valor excepcional de la ciutat. Uns restaurants, a més, on va néixer tota una avantguarda gastronòmica que ha continuat a la zona, liderada per El Bulli i El Celler de Can Roca.\nUn altre valor que Masramon destaca d’aquestes rutes és que són urbanes, cosa que les distingeix dels itineraris rurals al voltant de les zones d’elaboració. Tanmateix, “el vi ho connecta tot”, i és per això que es fan tastos maridats a tres indrets de la ciutat: un restaurant clàssic, un d’avantguardista i un indret d’importància cultural per a la ciutat, que segons la ruta triada són El Motel, la Torre Galatea i la Sidreria Txot’s; la nova seu de la DO Empordà, Ca la Teta i el Bocam; o bé Can Jeroni, el Mercat de Figueres i Restaurant El Pelegrí (Hotel Pirineus).\nTot plegat per 25€ i amb diversos descomptes per a infants, estudiants, joves i persones grans o amb discapacitat. Aquestes rutes cèntriques, a més, serveixen per passar per la Rambla, l’Astoria…, i també per conèixer altres figuerencs famosos com Narcís Monturiol, l’inventor del submarí. D’aquest, l’organitzadora de les rutes en destaca una anècdota familiar curiosa: els Monturiol, per tradició, es dedicaven a l’elaboració de botes de vi, de les quals va replicar el sistema d’impermeabilització per construir el primer prototip de l’Ictíneo.\nEl Motel és una altra de les etapes de les Rutes Gastronòmiques de Figueres | Turisme Figueres\nEls mateixos participants, a més, també marquen el camí a seguir en aquestes rutes, què s’hi explica. “Alguns volen saber més coses de Dalí”, reconeix, però altres “ja el coneixen prou i opten per preguntar altres coses”. Així, resumeix, s’aconsegueix relatar detalls i mostrar indrets que “d’una altra manera no veurien”.\nSense anar més lluny, recorda que aquest estiu hi havia programades unes projeccions lumíniques dalinianes i que ella mateixa els recomanava a uns participants que, si no segurament no haurien sabut que es feien. Més enllà de la ciutat, però, Masramon també explica com, després dels tastos, indica on són els cellers i els recomana “visites enoturístiques fora de Figueres”, aprofitant la proximitat per promocionar aquestes altres activitats que, conclou, poden servir per “acabar lligant tot el cap de setmana”.\nFigueres Laura Masramon vi


novembre de 2020 – Radioaficionats.CAT\n30 de novembre de 2020 30 de novembre de 2020 EA3FRB, Jaume\nEl passat 29 de novembre es produí la primera gran ejecció de massa solar corresponent al cicle solar 25. Va ser classificada com a M4.4 . Donat que no es va orientar directament a […]\n22 de novembre de 2020 21 de novembre de 2020 EA3FRB, Jaume\nLa revista RADCOM de la RSGB ha publicat recentment un article sobre un projecte d’estudi de la propagació a la banda de 28MHz. L’objectiu és estudiar els modes de propagació en distancies en el marge […]\n21 de novembre de 2020 21 de novembre de 2020 EA3FRB, Jaume\nEl mundialment famós observatori d’Arecibo serà finalment desmantellat. Així ho va anunciar el passat 19 de novembre la National Science Foundation NSF, principal organisme aportador de fons econòmics, després que el radiotelescopi sofrís greus […]\nARISS ha anunciat per als primers dies de desembre trasmissions en SSTV des de l’Estació Espacial Internacional. S’ha anunciat el següents horaris: Dimarts 1 de desembre entre les 12h30 UTC – 18h25 UTC Dimecres 2 […]\n18 de novembre de 2020 18 de novembre de 2020 admin\nEA3DYY – Joan F. – ha creat un breu tutorial on es mostra un projecte decoratiu per al shack de ràdio basat en el programa HamClock. Tot això en una senzilla raspberry pi zero i […]\n7 de novembre de 2020 7 de novembre de 2020 EA3FRB, Jaume\nEn aquest enllaç es pot escoltar la col·laboració del president de l’URCAT al programa Altra Ràdio de Ràdio 4, amb data 4 de novembre de 2020. Enllaç mp3 = Altra Ràdio 4 de novembre de 2020 […]


Jackie - Directorfrustrat\nPosted on 22/02/2017 by Pau Garriga\nNatalie Portman és Jacqueline Kennedy i Jackie és Natalie Portman.\nAquesta frase que es pot utilitzar en multitud de pel·lícules agafa més sentit que mai a Jackie. La pel·lícula de Pablo Larraín és correcte però l’actuació de Natalie Portman la fa gran. Els senyors dels premis Oscar van cometre un error al no nominar Amy Adams, espero que no en cometin un segon no donant-li l’estatueta a Portman.\nD’una manera desestructurada però molt ben construïda Jackie segueix la vida de Jacqueline Kennedy abans, durant i després de l’assassinat del seu marit, John F. Kennedy. El que es podia convertir en un biopic a l’ús s’acaba transformant en un interessant experiment estructural de Pablo Larraín i en una explosió interpretativa per part de Natalie Portman. Si el director de No i The Club posa les bases per un film ben explicat i construit, l’actriu hi posa tot el seu carisma i talent interpretatiu per fer créixer una pel·lícula que en unes altres mans es podia haver convertit fàcilment en un telefilm de dissabte tarda.\nCom he dit al principi Jackie és Natalie Portman. La pel·lícula està feta, pensada i dirigida per ella (o per l’actriu que haguessin escollit per interpretar al personatge). Em costa recordar un sol pla de la pel·lícula on no surti l’actriu protagonista i m’atreviria a dir que és perquè no existeix. A Jackie tot gira al voltant de la protagonista, és a dir tot gira al voltant de Portman. En poc més d’hora i mitja l’actriu es mostra vulnerable, desquiciada, arrogant, simpàtica o enfonsada anímicament. Un desplegament d’emocions que poques actrius actuals serien capaces d’interpretar.\nCine, opinió jackie, natalie portman, Pablo larraín


Turisme d'asfalt. Propostes per a tota la família\nDesprés de gairebé un any i mig sense feina, el pare fa pocs mesos que ha tornat a treballar. Així que ni al juliol ni a l'agost la família del Pau, de 8 anys, i la Marta, de 5, no podrà marxar a un càmping a la Costa Brava com havia fet altres estius perquè han de fer costat al pare i perquè els cèntims no els sobren, precisament. Però entre tots han pensat un pla B. Com que viuen a Sabadell, faran vacances en família a ciutat i les opcions triades són tres: la pròpia ciutat, la veïna Terrassa i Barcelona, ja que la volen descobrir amb ulls de turistes.\nAquesta mateixa tarda, la gresca familiar arrenca amb el Festival Independent del Vallès Embassa't, que se celebra a la Bassa de Sant Oleguer i que, per primer cop, compta amb un espai pensat especialment per a les criatures: el Petit Embassa't. "Des de la primera edició, ara fa quatre anys, l'Embassa't (www.embassat.com ) ha permès l'entrada gratuïta a tots els menors de 12 anys acompanyats d'un adult, i s'havia detectat la presència de públic d'aquesta edat en les primeres hores de festival. "Amb la voluntat d'ampliar l'activitat combinant música i entreteniment des d'un punt de vista pedagògic, volem oferir un atractiu més per als pares i mares que hi volen assistir acompanyats dels seus fills", detalla Julià Guerrero, un dels organitzadors. A partir de les sis de la tarda, quan s'obren les portes, el festival ofereix als menors la possibilitat de participar en un mural col·lectiu; en un taller de maquillatge inspirat en les grans estrelles del rock, com David Bowie, Kiss, Michael Jackson i Lady Gaga; jocs creats amb construccions de cartró, i la possibilitat d'endur-se un record en forma de foto en un decorat típicament rock. Tot això mentre sonen en directe els primers grups del cartell: Gran Amant, Cut Your Hair i Maria Coma, amb la participación dels discjòqueis EM, Terror Marriage i Joan Elektrik. Mishima, els caps de cartell, actuaran cap a les onze de la nit.\nTot i que aquest vespre fa una excepció perquè obre per la nit, la Bassa de Sant Oleguer és la platja d'aigua dolça -i regenerada- més sol·licitada durant els calorosos dies d'estiu des del 20 de juny fins al 2 de setembre. Dissenyada com un parc recreatiu, aquesta instal·lació municipal té una zona de pícnic, bar-restaurant i botiga al costat d'una bassa de 100 metres de diàmetre -té una profunditat mínima de 0,60 metres i màxima d'1,80- amb dos tobogans gegants, un circuit d'aventures i inflables aquàtics. El Pau, la Marta i la mare -i quan pugui, el pare- aprofiten al màxim les visites perquè aquesta temporada s'han comprat l'abonament familiar de 117 euros.\nTambé faran una escapada a la veïna Terrassa, que compta amb el Parc de Vallparadís, declarat Monument Històric Artístic. Amb més de 364.000 metres quadrats de zona verda, la natura, l'esport i les activitats festives s'uneixen a l'art i la cultura. Un dels trets més característics és que hi ha un llac-pisicina a l'interior del parc amb una superfície d'aigua de més 4.700 metres quadrats. Abans o després de refrescar-se, és aconsellable fer una ruta en bicicleta al llarg dels 3,5 quilòmetres que té aquesta àrea i descobrir el Parc de les Sensacions, un museu a l'aire lliure, construït perquè el visitant interactuï amb els elements que el conformen. "És una proposta única a l'estat espanyol per apropar la física i la ciència a la ciutadania", detallen des de l'Ajuntament.\nEls caps de setmana, tots quatre aniran a fer el turista per Barcelona. Han aconseguit la guia Barcelona per a nens , el nou llibre de Joan Portell, pedagog i escriptor, a més de pare amb molta experiència. L'obra, lleugera i pensada perquè la utilitzin les criatures, ofereix una visió positiva, divertida i innovadora de la capital catalana. "La guia va néixer de la voluntat de conèixer la ciutat des de mig metre més avall de l'altura dels adults. Mentre les meves filles eren petites, em feien de conillets d'índies. Tot el que explico està testat i com a pedagog he fet el seguiment de les propostes educatives dels principals museus", detalla Portell.\n"Els pares que vulguin visitar Barcelona amb criatures han de rebaixar les expectatives i buscar l'equilibri entre els seus interessos i els dels fills. No hem de cedir totalment als seus gustos", recomana. L'ideal és "veure quatre o cinc obres del Museu Picasso, de la Fundació Joan Miró o del MNAC amb tots els detalls, informar-se de les activitats infantils i buscar la curiositat i el joc". Portell descobreix secrets com pujar al terrat de la catedral i buscar dos cargols amagats o els diversos animals que integren la façana de la Nativitat de la Sagrada Família. Per als més inquiets proposa el Camp Nou i les platges de la Barceloneta o del mateix Fòrum, "netes, àmplies i on s'arriba amb metro o bus". Els seus punts imprescindibles són els tallers del Museu Egipci, el CosmoCaixa, el Zoo, el Parc Güell, el Tibidabo i els espectacles del Poble Espanyol. I llança un repte: viatjar amb tots els transports públics que hi ha a la ciutat, golondrines incloses.\nLa guia també inclou una secció dedicada al shopping infantil, algunes rutes temàtiques i parcs per passar el dia. "M'agrada molt el de Diagonal Mar, dissenyat per Enric Miralles. Té uns jocs molt divertits". Portell constata que cada vegada hi ha més oferta gastronòmica pensada per a tota la família i recomana berenar o esmorzar a llocs com Sampaca i La Nena. El dia es pot acabar relaxadament en una llibreria especialitzada en infants.


ERC Girona reclama l’aparcament tancat per a bicicletes a l’estació de tren - Girona\nERC Girona reclama l’aparcament tancat per a bicicletes a l’estació de tren\nDimecres, 11.3.2020 11:15h\nEls quatre regidors i regidores d'ERC, durant el Ple de dilluns.\nEls republicans recorden que el govern de JxCat s’hi va comprometre a partir d’una moció d’ERC\nLa regidora Annabel Moya lamenta que hores d’ara ni tan sols s’hagi fet l’estudi sobre la seva viabilitat\nEsquerra Republicana de Catalunya a Girona reclama la construcció de l’aparcament tancat per a bicicletes a l’estació de tren. La regidora republicana, Annabel Moya, va recordar al Ple de dilluns que ERC va presentar una moció el passat mes de novembre, que es va aprovar per unanimitat per tots els grups municipals del consistori, per potenciar la bicicleta a la ciutat de Girona. Llavors, l’equip de govern liderat per JxCat es va comprometre a elaborar en un termini de sis mesos un estudi sobre la viabilitat d’instal·lar un aparcament segur per a bicicletes en les immediacions de l’estació de RENFE, inspirat en el servei ‘Bicibox’ que s’ofereix en l’Àrea Metropolitana de Barcelona, amb l’objectiu d’executar-lo el 2020.\nLa proposta que fa ERC a Girona és oferir a la ciutadania un espai tancat i protegit per a bicicletes en una zona estratègica, facilitant la mobilitat intermodal. “Aquesta ha de ser una prova pilot que, en cas de ser exitosa, es pugui ampliar a altres punts de la ciutat”, sosté la regidora Annabel Moya, que remarca que “la realitat ens obliga, com a Ajuntament, a seguir treballant per impulsar aquest vehicle, posant totes les facilitats per a garantir que moure’s en bici per la ciutat de Girona i les seves immediacions sigui pràctic, àgil, segur i accessible”.\nAra, el grup municipal d’ERC a Girona, en la seva política de seguiment dels pactes i del compliment dels compromisos amb la ciutadania, recorda al govern de JxCat que el projecte és un acord de Ple i que el termini compromès per encarregar l’estudi s’esgota. Alhora, els republicans hi veuen un escull en l’execució de la proposta, una preocupació que la regidora Annabel Moya va transmetre dilluns al Ple: “Ens poden explicar com ho pensen fer si no està contemplat ni tan sols en el Pressupost 2020 que ens van presentar el desembre amb el suport de Guanyem?”.


Jordi Anducas continua el rastre de la saga familiar en un nou llibre històric | Viu Molins de Rei\nEl molinenc Jordi Anducas amb el seu nou llibre // Cedida\nPere Joan: l’arrelament és el nou títol del molinenc Jordi Anducas, que segueix el rastre de la seva saga paterna en una nova entrega literària dedicada als orígens familiars. El nou llibre, que encara no s’ha pogut presentar en societat a causa de la pandèmia, continua el propòsit del seu primer debut, Guilhèm. Arrels trasplantades, on feia un retrat d’un avantpassat seu, Guillem Anducas.\nPerò aquesta vegada el protagonista és Pere Joan, un altre avantpassat seu i nét de Guillem Anducas. L’escriptor ha triat la seva figura per la importància que suposa en el seu arbre genealògic: “Pere Joan va ser un dels primers membres de la família establir-se al Baix Llobregat”, explica Anducas a Viu Molins de Rei.\nPer això el volum arrenca amb el naixement de Pere Joan a Gelida, en ple segle XVII, i després es focalitza en la seva estada al Castell de Corbera de Llobregat, on l’avantpassat d’Anducas hi va treballar de majordom: “L’arribada de Pere Joan a aquesta localitat és una de les raons que expliquen l’abundància del cognom Anducas a la zona”.\nDe fet, el llibre vol ser un homenatge als que el molinenc anomena com a “herois anònims que han fet que nosaltres siguem aquí, aquells que no surten als llibres d’història, sovint escrits des del prisma de les institucions”.\nQuatre anys d’escriptura i recerca\nPer reconstruir el periple vital de Pere Joan, Anducas s’ha servit dels múltiples documents que va recopilar d’arxius provincials i parroquials mentre feia el primer llibre: “Em vaig adonar que tenia molta documentació del nét d’en Guillem i em vaig animar a fer-ne un llibre”.\nL’escriptor ha estat quatre anys escrivint-lo, des de la publicació del primer l’any 2016 fins ara, però té clar que aquesta serà l’última entrega basada en les arrels familiars occitanes. De fet, Anducas ja treballa en un nou llibre que se centra en la contemporaneïtat.\nAprofitant el confinament, l’escriptor ha començat a posar fil a l’agulla a una altra història d’origen familiar: la vida d’un cosí del seu pare que va ser enviat a Rússia a combatre el feixisme com a pilot d’avió i que, en acabar la guerra, es va veure obligat a establir-se al país soviètic.\n“Fa un any i mig em van arribar les memòries que havia escrit la dona del meu cosí i és en les quals estic basant el nou llibre”, diu Anducas, que espera poder tenir enllestit el volum en menys temps que els altres dos. “Quan ja n’has fet més d’un, en fas més via”, comenta el molinenc, que té clar que escriu per evitar que vides anònimes caiguin en l’oblit.\nEtiquetes:Cultura Jordi Anducas literatura local llibre Molins de Rei


Laureano Clavero amb el seu nou projecte literari. (Fotografia: Lluís Conejos)\n15/07/2020 - 12:52h\nLaureano Clavero publica ‘Ginesta. Històries de rugbi català’, un projecte que va néixer fa 3 anys com un possible documental\nEl director i fotògraf calafellenc Laureano Clavero publica el llibre ‘Ginesta. Històries de rugbi català’, un projecte sobre la història del rugbi a Catalunya i en el qual, juntament amb el periodista esportiu Aitor Compañón, ha invertit tres anys de feina de documentació i elaboració de l’obra. El pròleg és del també periodista Jordi Robirosa.\n‘Ginesta. Històries de rugbi català’ va néixer com un projecte de film documental a partir d’entrevistes a una desena de protagonistes que expliquen la història del rugbi al país, memòries de la primera meitat del segle XX fins a inicis de l’actual, però finalment s’ha convertit en una obra impresa.\nSorgit d’una escola d’Anglaterra, el rugbi arriba a Catalunya passant per França i es creua amb la vida dels entrevistats per no sortir-ne mai més.\nL’obra narra les vivències dels pioners que jugaven a un joc estrany amb una pilota ovalada, els que s’iniciaren fora de Catalunya i acabaren sent figures en clubs com el Natació Barcelona o el Picadero, i els que començaren per casualitat i en quedaren seduïts.\nVinculat al rugbi\nLaureano Clavero va començar a estar vinculat al rugbi al seu país, l’Argentina, atès que el seu pare va ser jugador el mític Hindú Club. L’autor de ‘Ginesta. Històries de rugbi català’ va començar a jugar a aquest esport amb només cinc anys, al Club Lomas Athletic de Buenos Aires, i després ha jugat als Estats Units i en diferents clubs catalans: Club Natació Barcelona, l’Hospitalet i Vilanova SEL.\nActualment col·labora amb el Club de Rugby El Castell de Calafell. Una part dels beneficis de la venda d’aquest llibre, per exemple a la llibreria Esther de Segur, es destinaran a a aquesta entitat.\nRecordem que Laureano Clavero és conegut per la seva faceta com a director de cinema i fotògraf. Va descobrir la fotografia a través de la paleontologia treballant amb gent de la revista National Geographic a la ciutat de Los Angeles.\nA l’any 2012 va fundar MIRASUD Producciones. El seu primer llargmetratge sobre la Guerra de Malvinas, “1533 Km. hasta casa. Los héroes de Miramar” (2012), va guanyar diversos premis i reconeixements.\nLa seva última pel·lícula i llibre és “El Diario de Peter Brill” (Dstoria Edicions, 2016), que narra les memòries d’un dels cinc pilots de la Luftwaffe entrenat per a bombardejar Nova York durant la Segona Guerra Mundial.\nUns altres dels seus llibres són “Segunda Guerra Mundial. 10 historias apasionantes” (Oblicuas, 2017), “Hotel Mar del Sud. Un misterio bajo la arena ”(Oblicuas, 2018) i el llibre fotogràfic “Enfocando la Segunda Guerra Mundial” (Círculo Rojo, 2020) que compta amb la col·laboració de Dale Dye, assessor tècnic i històric de Steven Spielberg.


Els Vampire Diaries en streaming, on veure totes les temporades | Article 2021\nEls Vampire Diaries en streaming, on veure totes les temporades\nThe Vampire Diaries: on veure els episodis en streaming\nEstàs boig pels programes de televisió ? Esteu preparant-vos per a un hivern especialment fred i l’únic remei és quedar-vos a casa davant l’ordinador amb una manta i xocolata calenta? Bé, aleshores aposto que també sou fan de The Vampire Diaries, o segur que ho heu sentit o ho heu vist a les xarxes socials, perquè pràcticament tothom ho sap. I si encara no heu decidit quina sèrie començar a veure, això podria ser per a vosaltres. El diari dels vampirs (The Vampire Diaries) és una sèrie de novel·les iniciades el 1991 per l’escriptora nord-americana Lisa J. Smith i després continuades per altres autors. Expliqueu la història d’ Elena Gilbert, una jove de disset anys implicada en un triangle amb dos germans vampirs, Stefan i Damon Salvatore . Elena Gilbert és una de les estudiants més boniques i populars de la secundària Mystic Falls . Malgrat això, ella i el seu germà Jeremy passen per moments especialment foscos a causa de la mort dels seus pares i de sobte queden orfes. Adoptats per la tieta, els dos intenten apropar-se. Després de descobrir que la seva amiga Bonnie és descendent d’una línia de bruixes, Elena queda colpejada per l’encant de l’últim arribat a la secundària, Stefan Salvatore, que amaga un secret espantós: és un vampir. Aquest increïble descobriment canviarà per sempre la vida dels dos germans i particularment de la bella i encantadora Elena. Ara junts entendrem on veure tota la sèrie des de la primera fins a la darrera temporada en streaming i quins són els llocs més segurs.\nThe Vampire Diaries: on veure-ho en directe\nL’hivern com ja hem dit s’acosta, així que si la vostra intenció és agrupar-se al sofà en companyia de les aventures que caracteritzen aquesta família de vampirs i tota la gent que hi ha a prop, també és important que sàpigues on mirar la sèrie i quines són. llocs que ofereixen seguretat i rapidesa. Aquí hi ha què són\nThe Vampire Diaries: les estacions\nLa sèrie de televisió centrada en els germans Salvatore ha mantingut l’atenció dels espectadors des de fa anys i fa uns mesos, entre decepcions i girs, va arribar al final. Les temporades són vuit, plenes d’emocions, tragèdies, passió i amor, potser això és exactament el que els espectadors estimen, una combinació d’elements que fan que les sèries de televisió siguin meravelloses. episodis memorables. A continuació es mostra la llista de les estacions, l'any del llançament i el nombre d'episodis:\nPrimera temporada: 22 episodis, any 2010\nSegona temporada: 22 episodis, any 2011\nTercera temporada: 22 episodis, any 2012\nQuarta temporada: 23 episodis, any 2013\nCinquena temporada: 22 episodis, any 2014\nSisena temporada: 22 episodis, any 2015\nSetena temporada: 22 episodis, any 2016\nVuitè temporada: 16 episodis, any 2017\nLa història de tota la sèrie, com ja s’ha dit anteriorment, es basa en temes d’amor, amistats acabades, passió i molta aventura. Elena, la protagonista femenina, es troba en una situació fora de la realitat després de la trobada amb els dos germans Salvatore, que s’enamoren d’ella ja que s’havien enamorat del seu doppelganger, Katherine. El seu propòsit, al principi, és protegir-la del vampir original Klaus. Els amics d'Elena sovint es veuen involucrats en situacions sobrenaturals i lluiten per viure serenament a Mystic Falls, un lloc constantment turmentat pel passat, fet de conjurs i de sobrenatural.\nThe Vampire Diaries és una de les sèries més populars, si encara no ho heu vist, apressa't, quedaràs sorprès!\nDescobreix també: Com acaba The Vampire Diaries\n(Foto: cortesia de Warner Bros. Television CBS Television Studios)


Cicle Arrelarts 2017: L’art de (con)viure la ciutat\nDimecres, 06 Setembre 2017 15:48\nAquest any la temàtica gira al voltant de la mobilitat sostenible, la biodiversitat urbana i l’art comunitari\nL’art agafa una dimensió col·lectiva i les persones assistents seran les protagonistes de la reflexió i la transformació del seu propi entorn a través de diversos llenguatges artístics.\nEnguany se celebra la 2a edició del Cicle Arrelarts amb el lema “L’art de (con)viure la ciutat”, organitzat per la Societat Catalana d’Educació Ambiental (SCEA) i l’Aula Ambiental Bosc Turull de Vallcarca. El barri de Vallcarca serà l’entorn escollit per reivindicar el dret a un espai públic que posi la natura i les persones al centre. A partir d’experiències i tallers vivencials i participatius de descoberta i d’aproximació a l’ecosistema natural de la ciutat, s’aprofundirà individual i col·lectivament en les diverses formes de construir un espai urbà més habitable i saludable: una ciutat més sostenible. Totes les activitats són gratuïtes.\nLa segona edició del Cicle Arrelarts, té com a protagonista l’art des de la seva dimensió més comunitària. A través de diversos llenguatges artístics, les persones assistents participaran d’accions creatives i col·lectives de reflexió, denúncia i sensibilització en l’entorn urbà del seu dia a dia.\nLes diverses activitats d’aquesta nova edició s’estructuren en dos eixos: la mobilitat sostenible i la biodiversitat urbana, totes dues amb la mirada posada també a l’art comunitari.\nMOBILITAT SOSTENIBLE i ART COMUNITARI (23 de setembre)\nDissabte 23 de setembre de 18h a 21h, en el marc de la setmana de la mobilitat sostenible, s’obre la porta a participar a un “Itinerari sensorial i artístic d’investigació + Acció artística col·lectiva” autoguiat i dinamitzat per la cooperativa d’urbanisme Raons Públiques. Durant el trajecte s’aniran descobrint quins són els espais que habitem, com els ocupem en el nostre dia a dia i com ens hi movem. El barri de Vallcarca i els voltants de l’Aula Ambiental Bosc Turull serviran d’espai per reflexionar i investigar els reptes de la mobilitat sostenible.\nQuan finalitzi el recorregut s’exposaran els resultats de l’experiència viscuda amb la tècnica del teatre-imatge. D’aquesta manera es pretén reivindicar el dret a un espai públic més habitable i saludable.\nBIODIVERSITAT URBANA I ART COMUNITARI (4 i 8 d’octubre)\nDimecres 4 d’octubre a partir de les 19h, com si es tractés d’una galeria d’art, l’Arrelarts convida a entrar a la “Galeria d’experiències: La VIDA a la ciutat”, a l’Aula Ambiental Bosc Turull. Una oportunitat per conèixer diverses iniciatives que estudien fomenten i reivindiquen la importància de repensar les ciutats com espais més verds i sostenibles que posin “LA VIDA” al centre.\nA través de l’art i la creativitat els i les assistents s’aproparan a l’essència i la passió d’aquestes iniciatives i descobriran on s’amaga la biodiversitat a la ciutat de Barcelona, com es pot afavorir-la o gaudir-la a través de la permacultura o l’agricultura urbana o, també, la manera com la natura pot inspirar l’art i viceversa.\nLa Galeria comptarà amb les següents experiències:\nRecuperació de flora i fauna a la ciutat de Barcelona: rapinyaires, amfibis, etc.\nA càrrec de Galanthus, entitat dedicada a l’estudi i a la divulgació del Medi Ambient que aborda qüestions relacionades amb natura i biodiversitat urbana, gestió d’espais, ratpenats, biologia aquàtica i educació. www.galanthusnatura.org\nTallers de jardineria i horticultura sostenible a les nostres llars.\nA càrrec de responsables del Programa “Sembra natura" promogut pel Departament d’Educació ambiental de l’Ajuntament de Barcelona que neix amb la voluntat d’augmentar el verd a la ciutat.\nRacons de natura a la ciutat. On ens podem escapar i connectar amb la natura de la ciutat?\nA càrrec de Josep Melero, naturalista i educador de la Casa de l’Aigua, equipament de ciutat de referència com a centre d'interpretació de l'aigua i d'educació ambiental.\nIdees per promoure una biodiversitat local des de la permacultura.\nA càrrec d’Alfred Decker, fundador i director de 12P Permaculture Design\nTàctiques de diversos moviments mundials per a comunicar la necessitat i importància de la biodiversitat.\nA càrrec de Kevin Buckland, artivista internacional que combina l’art i la comunicació creativa per lluitar contra el canvi climàtic i donar suport a nombroses organitzacions centrades en la defensa del medi ambient.\nExperiències artístiques sobre Art i Natura.\nA càrrec de Roser Oduber, del Centre d’Art Contemporani i Forn de Calç, Cacis, entitat dedcada a la creació, difusió i estudi dels nous llenguatges de l’art contemporani, la naturalesa i la sostenibilitat a nivell nacional i internacional amb intervencions sobre el paissatge, exposicions temporals i formació especialitzada. www.cacis.cat.\nAltres experiències (pendents de confirmar).\nEn finalitzar les exposicions, es convidarà als i les assistents a expressar dubtes i reflexions que alhora puguin inspirar imatges per al mural col·lectiu que es pintarà col·lectivament al carrer el diumenge 8 d’octubre amb l’ajuda de Kevin Buckland, artivista internacional.\nA partir de les idees-força que inspiri la galeria d’experiències sobre biodiversitat urbana i la incorporació de noves idees i suggeriments, es realitzarà una composició global que les integri de manera creativa. Aquesta composició es plasmarà en forma de mural que es pintarà al carrer per reivindicar de manera artística un espai públic que posi la natura al centre. Així, s’aposta per l’expressió col·lectiva que plantegi: per què és important la biodiversitat urbana? On s’amaga? Com podem afavorir-la? I tu, vols donar VIDA al barri? Què hi vols pintar?\nCICLE ARRELARTS: art i transformació socioambiental\nLa primera edició del Cicle Arrelarts es va celebrar entre l’1 i el 20 d’octubre del 2016, a l’Aula Ambiental Bosc Turull. El cicle va constar de quatre propostes basades en diferents disciplines artístiques (teatre, arts plàstiques, poesia, música i cinema) amb les quals es van abordar diverses temàtiques com el consum responsable de roba, la lluita contra el canvi climàtic, la cultura de la terra i la mobilitat.\nLa voluntat d’aquesta iniciativa és apropar els i les ciutadanes de Barcelona a les diverses problemàtiques socioambientals que els afecten utilitzant diferents llenguatges artístics i expressius i a través del compromís social i d’una visió crítica. Arrelarts pretén mostrar de quina forma diferents disciplines artístiques interpel·len i sensibilitzen sobre la importància d’avançar cap a una ciutat més sostenible i saludable.\nPlaces limitades! Us podeu inscriure al següent formulari o bé al 93 213 39 45 facilitant el nom complert, telèfon de contacte i correu electrònic de les persones interessades.


Homs: 'No penso apartar-me perquè ho digui la fiscalia. Continuaré fent política'\nLa URL troba 'lamentable' l'avís de la Salle Arquitectura als professors sobre l'ús del català\tLa URL troba 'lamentable' l'avís de la Salle Arquitectura als professors sobre l'ús del català\nHoms: ‘No penso apartar-me perquè ho digui la fiscalia. Continuaré fent política’\nHoms considera que la decisió de la fiscalia era previsible, però ha acusat el Govern espanyol de manipular el poder judicial\nEl líder del PDeCAT al Congrés, Francesc Homs, ha carregat contra la petició de la fiscalia del Tribunal Suprem d’inhabilitar-lo per haver organitzat la consulta del 9-N quan era conseller de Presidència: ‘L’estat em vol inhabilitar. No penso apartar-me perquè ho digui la Fiscalia. Continuré fent política’.\nHo ha dit en roda de premsa després que la fiscalia hagi demanat aquest mateix dimecres per a ell nou anys d’inhabilitació especial per a l’exercici de càrrecs públics electius per prevaricació i desobediència en relació amb la consulta del 9 de novembre.\nHoms considera que la decisió de la fiscalia era previsible, però ha acusat el Govern espanyol de manipular el poder judicial per a frenar el procés sobiranista català: ‘Per què la fiscalia primer no s’hi posa i després si? El Govern del PP mana a la fiscalia i el jutge actua gregàriament’.\nNou anys d’inhabilitació\nLa fiscalia del Tribunal Suprem ha presentat avui un document amb les primeres conclusions del cas 9-N en el qual demana una inhabilitació de nou anys al diputat al congrés espanyol, Francesc Homs, per presumptes delictes de prevaricació i desobediència.\nEn el cas que la sentència pels delictes de prevaricació administrativa i desobediència d’un càrrec públic es faci per separat, el fiscal general sol·licita set anys i sis mesos pel primer, i un any i un mes pel segon, amb una multa de 200 euros diaris durant cinc mesos.\nEn el seu escrit, la fiscalia ho justifica així: ‘No va adoptar la suspensió de cap de les actuacions ni actes que es desenvolupaven per a la celebració de la consulta que depenien directament del Departament de Presidència del que era titular’ malgrat, diu el text, n”era plenament conscient amb la seva actuació violava l’obligat acatament de les decisions del Tribunal Constitucional’.


Showing 10 out of a total of 27 results for collection: Departament de Didàctica de la Llengua, de la Literatura i de les Ciències Socials. (1.113 seconds)\nLa formació literària a primària Impacte d’una intervenció educativa en l’evolució de respostes lectores \nReyes López, Lara (Date of defense: 10-07-2015)\nEl present estudi se situa en el camp de la didàctica de la literatura, interessant-se especialment per l'impacte d'una planificació lectora escolar en la formació del lector literari. Concretament, s'analitza el tipus ...\nLa construcció del saber metalingüístic: estudi sobre l'aprenentatge de la gramàtica d'escolars de secundària en el marc d'una seqüència didàctica \nAquest estudi se centra en la construcció del coneixement gramatical d'alumnes d'ESO en la interacció en petit grup i en el marc d'un model d'intervenció, el de Seqüència Didàctica de Gramàtica (SDG). La recerca ha mostrat ...\nEnsenyar història des de la contemporaneïtat estudi de cas sobre la construcció i aplicació del concepte contemporaneïtat a l’ESO \nLlusà i Serra, Juan (Date of defense: 30-06-2015)\nPrograma de doctorat, didàctica de les Ciències Socials. Departament de didàctica de la Llengua, la Literatura i les Ciències Socials. Facultat de Ciències de l’Educació. Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) La present ...\nUna proposta d’innovació curricular per treballar la justícia social a l’aula de secundària. Una reflexió sobre la pròpia pràctica \nHaro Pérez, Maria R. (Date of defense: 19-07-2017)\nEl concepte de justícia social és tan antic com els éssers humans. Durant el segle XX teòrics com Rawls, Sen, Nussbaum, Frazer i Young han intentat assentar les bases del que ha de ser una societat justa des de diferents ...\nInteracció de contextos en el procés de composició escrita en grup \nLa millora dels plantejaments d'ensenyament i aprenentatge de la composició escrita segueix la investigació sobre processos de composició escrita i també sobre processos d'ensenyament i aprenentatge a l'escola i a l'aula. ...\nL’empatia i l’ensenyament-aprenentatge de les Ciències Socials a l’Educació Primària a Catalunya. Un estudi de cas \nYuste Munté, Montserrat (Date of defense: 10-02-2017)\nL’empatia és un indicador de pensament social i crític, i una de les capacitats que no sols condicionarà la representació i comprensió social de l’alumnat sinó que també facilitarà el seu desenvolupament en el món. L’empatia ...\nLa crisi econòmica a l’aula: les representacions socials dels nois i noies i les seues perspectives de futur \nOlmos Vila, Rafa (Date of defense: 13-07-2017)\nLa crisi actual suposa un fenomen clau per comprendre el moment present i els vinents. La generació que estudia en aquesta conjuntura i que escolta les prediccions més obscures sobre el futur, es trobarà amb un món canviat ...\nEl concepte de futur en l’ensenyament de les ciències socials. Estudis de cas a l'educació secundària \nAnguera Cerarols, Carles (Date of defense: 29-11-2012)\nTota educació és una preparació per al futur. Actualment, en les ciències socials, el passat i el present són les categories temporals que més atenció reben, si no són les úniques. En aquesta situació, la construcció de ...\nLa frontera en l’ensenyament i aprenentatge de les ciències socials. La construcció de conceptes en l’alumnat de secundaria des d’una anàlisi i interpretació d’entorns geogràfics i històrics \nCall Casadesús, M. Teresa (Date of defense: 23-10-2018)\nPensar en un ensenyament de les ciències socials que apropi l’alumnat a temes de l’actualitat i a la pròpia realitat demanda un plantejament que incorpori situacions rellevants i significatives que li permeti interpretar ...\nPagès, Joan (Pagès Blanch) (8)\nCamps, Anna (4)\nColomer Martínez, Teresa (2)\nEnsenyament i aprenentatge de les ciències socials (2)


La central nuclear Vandellòs II repara el sistema d'alimentació elèctric d'\nLa parada no programada no ha generat impacte per a les persones ni el medi ambient\ndiumenge, 7 d’abril 2019 - 11:23h\nLa central nuclear de Vandellòs II ha identificat un «lleuger degoteig» en la línia del drenatge d'un generador de vapor. La central es va aturar de forma no programada aquest dijous i des de llavors està reparant el sistema d'alimentació elèctric d'una bomba.\nReparació del sistema d'alimentació elèctric d'una bomba\nSegons ha comunicat l'Associació Nuclear Ascó-Vandellòs II (ANAV), un cop s'enllesteixi les accions «correctives i preventives», les instal·lacions es tornaran a connectar a la xarxa elèctrica. L'aturada no ha suposat cap risc per a les persones ni al medi ambient i s'ha prioritzat les actuacions més segures i conservadores, segons l'ANAV.\nUn forat petit en una soldadura del generador\nLa central nuclear Vandellòs II va notificar aquest dissabte al Consell de Seguretat Nuclear (CSN) que s'ha localitzat un forat petit en una soldadura de la línia de drenatge del generador de vapor B. S'ha identificat en les inspeccions que s'han realitzat després de l'aturada no programada de la planta de dijous passat.\nLa central nuclear Vandellòs II va parar dijous per un lleuger degoteig | TarragonaDigital\nNo hi ha impacte ni en les persones ni en el medi ambient\nEn un comunicat, l'Associació Nuclear Ascó-Vandellòs II (ANAV) informa que la planta que fins ara estava aturada canviarà a una «aturada freda» per poder fer les «accions correctives i preventives que corresponen». Una vegada s'acabin les intervencions i inspeccions, la central es podrà tornar a connectar a la xarxa elèctrica.\nVandellòs II assegura que aquest fet no ha tingut impacte ni en les persones ni en el medi ambient i que, en tot moment, s'ha actuat d'acord amb els procediments i prioritzant les actuacions «més segures i conservadores».


Visites guiades per la ruta del patrimoni — Ajuntament d'Albesa\nUn passeig pel nostre poble, us permetrà conèixer la història de Catalunya. Pràcticament totes les civilitzacions han deixat la seva empremta a Albesa. Els romans ens van deixar un dels jaciments arqueològics més importants de la província de Lleida, la Vil·la Romana del Romeral, amb majestuosos mosaics i l’escultura de la medusa. A través de la visita per la vil·la, podreu conèixer els costums i les tradicions dels nostres avantpassats romans.\nLa civilització àrab, ens va deixar la sèquia d’Albesa, una obra d’enginyeria molt important pel desenvolupament socioeconòmic de la nostra població. Al voltant d’aquests nous sistemes de regadiu, Albesa va adquirir un esplendor econòmic molt rellevant fins als segle XII, amb la construcció del Castell dels Moros així com de la mesquita, sobre les ruïnes de les quals es va construir la nostra parròquia.\nEntre els segles XII i XIII Albesa va ser una població exterior i fronterera entre els regnes musulmans i el Comtat d’Urgell (Reconquesta), i posteriorment entre la Corona d’Aragó i el Comtat d’Urgell. Aquest fet li va donar una rellevància estratègica cabdal ja que Albesa controlava el gual del Noguera Ribagorçana en l’ important camí de Lleida a Àger. En acabar els conflictes pel domini del territori, Albesa va adquirir un gran esplendor econòmic i social, fruit de l’abundància i la generositat de les seves terres. Aquesta esplendor dels segles XIII i XIV, ha quedat reflectida en el magistral Retaule de pedra de la Verge del Roser del S XIV que trobareu a la nostra parròquia i que es tracta de l’obra cabdal del misteriós i encara desconegut “Mestre d’Albesa”. També en la construcció del pont sobre el Noguera Ribagorçana al S XIV, en la menció en diferents textos històrics i finalment en el cant de llaor que Alfons X “El Savi” va fer a la Mare de Déu mitjançant la Cantiga 146 “El donzell d’Albesa”.\nFinalment per acabar de conèixer el nostre poble, des del mirador als peus del cementiri d’Albesa, podeu observar la majestuositat que ofereixen els nostres camps després de la concentració parcel·lària i el regadiu que ens proporciona el canal d’Algerri-Balaguer. Si feu cicloturisme, podreu passejar per les nostres pistes entre fruiters envoltats dels meravellosos arcs de Sant Martí que els aspersors polvoritzant l’aigua dibuixen en el cel.\nData proposada Quan us agradaria venir?


La immigració no augmenta els índexs de delinqüència\n"La immigració massiva i contínua augmenta els índexs de delinqüència"\nCom ja hem explicat, no es pot afirmar que hi hagi una relació causal entre els índex de delinqüència i els de població estrangera. La taxa de criminalitat i l’arribada de població estrangera no han crescut al mateix ritme en els darrers anys a Catalunya: la taxa de criminalitat s’ha mantingut bastant estable malgrat l’augment d’immigració. De fet, el 2003 un estudi de l’Institut de Seguretat Pública de Catalunya ja afirmava que la clàssica afirmació segons la qual els immigrants incrementen la delinqüència “no té cap base científica”.\nAltres estudis apunten en la mateixa direcció. La professora de dret penal de la Universitat de Màlaga, Elisa García, assenyala en un article publicat el 2014 que la nacionalitat per si mateixa no explica la motivació delictiva. La delinqüència en el cas dels immigrants està més relacionada amb els contextos de marginació, ja que aquests es troben en major proporció en aquests casos que les persones de nacionalitat espanyola.\nAndalusia no acumula el 75% de les violacions d’Espanya ni la majoria són comeses per estrangers\nEl vídeo del robatori d’un collar en un concert no és de Barcelona o cap altre lloc d’Espanya, sinó del Brasil\nEl vídeo d’un grup de joves cantant no és d’una graduació a Almeria, sinó de les festes d’un barri de L’Hospitalet, a Barcelona\nL’estafa d’un immigrant als serveis socials del País Basc no es pot vincular a la totalitat d’estrangers\nLes escoles de negocis de Barcelona apareixen com a “dues de les cinc” millors en alguns rànquings, però no en tots\nCatalunya té pressupostats 3.886 milions d’euros de fons europeus i no 27.000 milions com afirma Calviño\nNo és la primera vegada que els pressupostos de la Generalitat s’aproven abans de l’1 de gener: ja havia estat així en 19 ocasions\nEl pressupost d’Educació de Catalunya el 2022 ha tingut l’increment més gran en valors absoluts, però és el novè en termes percentuals


Ses Canyes - Guia de platges de Formentera - 4mentera.com\n| Formentera | Platges | Ses Canyes\nLa platja de ses Canyes es troba a l'extrem sud-est del Parc Natural des ses Salines. El sistema dunar i el bosc la protegeixen pel costat oest i no compta amb cap tipus de servei. Sorra fina i aigües transparents.\n✅ Platja de les que podem considerar, gairebé verge.\n✅ Exceptuant una petita concessió d’hamaques i para-sols, no hi ha més serveis.\n✅ Situada entre la platja des Pujols i la platja de Sa Roqueta.\n¿Com arribar a Ses Canyes?\nCom comentàvem Ses Canyes està situada entre la platja de Sa Roqueta i la Platja des Pujols, així que pots accedir des dels dos extrems de la mateixa.\nLa nostra recomanació és que si vas conduint un cotxe, una moto o una bicicleta, vagis per l’extrem més proper a es Pujols, a l’extrem sud de la platja de ses Canyes.\nTrobaràs una zona de pàrquing habilitat i tot seguit una passarel·la de fusta que, per sobre de les dunes, et dóna una panoràmica preciosa de la platja.\nDes de la carretera que uneix la Savina i es Pujols, i en un dels desviaments amb direcció al mar, trobaràs cartell de Sa Pedrera Suites.\nCondueixes per aquest camí de terra i pols fins a trobar una desviació a l’esquerra que et porta fins a la zona d’aparcament de Ses Canyes.\nSi vas caminant des Pujols, tan sols has de seguir les passarel·les de fusta en direcció nord fins arribar a Ses Canyes. No tens pèrdua.\nSes Canyes és un ampli tram de platja, d’aproximadament 250 metres, on es combinen zones de sorra amb zones de roca però on, habitualment, la sorra és la protagonista.\nPer la part posterior, la platja està protegida per un petit tram de bosc, pel sistema dunar ia més hi ha algun habitatge unifamiliar construït en l’època de l’arribada del turisme a Formentera.\nQuan el vent bufa de l’oest o del sud, el mar està especialment bonic en aquesta platja.\nCom sempre recomanem, no t’oblidis de fer alguna foto i compartir-la en les teves xarxes.\nNosaltres tenim un perfil a Instagram i estarem encantats de veure les teves fotos si afegeixes el hashtag #4mentera\nCom comentàvem prèviament, la platja de ses Canyes no compta amb massa serveis.\nTan sols trobaràs una petita concessió d’hamaques i para-sols a la part nord de la platja i, d’altra banda, no compta ni amb socorristes, ni banys públics, ni restaurants.\nPer als nostàlgics de Formentera dir que anys enrere, en aquesta platja hi va haver un xiringuito, el quiosc Fermín però que, per diferents motius que no vénen al cas, es va suspendre la concessió administrativa i des de llavors no hi ha xiringuito en aquesta platja de Formentera.\nPer tot això podem dir que és una platja pràcticament verge i et recomano que portis amb tu tot el que puguis necessitar, menjar i beguda, si vas a passar el dia a Ses Canyes.\nSes Canyes: Platja nudista\nA Formentera no hi ha cap platja que tingui la consideració de platja nudista ni cap que tingui prohibida aquesta pràctica, si bé és cert que algunes d’elles per quantitat i tipus de visitants, qui practiqui el nudisme potser no se senti massa còmode, n’hi ha que si que reuneixen les condicions de tranquil·litat, poca afluència de gent i intimitat …… i aquesta platja és una d’elles.\n“Ses Canyes, una platja casi verge”


«La meva vida amb un trastorn de salut mental m'ha donat una gran fortalesa existencial» | Salut Mental 360\n«La meva vida amb un trastorn de salut mental m'ha donat una gran fortalesa existencial»\nMiguel Ángel Pérez Salcedo. Supervivent i activista en salut mental\nLa història de la vida de Miguel Ángel desperta molta admiració per la seva capacitat de resiliència, superació, acceptació i generositat envers els altres. Miguel Ángel Pérez Salcedo dedica el seu temps a ajudar altres persones amb problemes de salut mental des de l'associació TrebolMente. És tècnic d'acompanyament i dinamitza grups d'ajuda mútua.\nI mentre ajuda els altres, s'ajuda a si mateix a través de la poesia que comparteix al perfil d'Instagram poetaintemporal. «El meu començament amb la poesia va ser una taula de salvació», ens explica. «Em feia estar millor amb mi mateix i agafar-me a la vida sense que la gent percebés la meva malaltia. Em va fer treure de mi molt verí, molt de mal, molta culpabilitat… Em va ajudar a sentir més amor propi». A través dels seus poemes, Miquel Ángel transmet la seva visió de la vida, una composició que resulta de les seves vivències i aprenentatges.\nMiguel Ángel té la virtut de saber escoltar i, alhora, fer-se escoltar. Ha adquirit el seu coneixement profund del que significa viure amb un trastorn de salut mental a base d'experiències vitals molt traumàtiques, però, malgrat tot, ha estat capaç de gestionar-ho i tenir una vida «normal».\nAmb un trastorn psicòtic diagnosticat des de molt jove, entre múltiples ingressos i descompensacions, Miguel Ángel no s'adaptava a la vida. Un malestar que el va portar a voler suïcidar-se. Va sobreviure, però quan s'estava recuperant, el seu germà, amb el mateix trastorn, no ho va aconseguir.\n«L'abandonament del meu germà i tot el patiment que he passat m'ha fet ser una persona que veu les coses des d'un punt de vista diferent, potser darrere d'un escut, però amb una gran fortalesa existencial», explica.\nMiguel Ángel té clara la seva funció social: «Penso que el que jo he viscut pot ajudar moltes persones, poden trobar en la meva experiència una manera de trobar les seves pròpies eines per conviure amb el trastorn. Sento que puc donar als altres la capacitat de gestió de l'emoció i limitar la influència d'un trastorn que et modifica la ment», reflexiona. Aquest coneixement el bolca també en tota mena de xerrades i activitats que realitza dirigides a adolescents i joves i a futurs professionals de la salut amb interès a dedicar-se a la salut mental.\nAquest testimoniatge és possible gràcies a TrebolMente.\nPublicació\t21 de abril de 2022\nDarrera modificació\t26 de abril de 2022


Olga Xirinacs 7 d’octubre de 2012, a les 9:02\nHa canviat molt l'estil de novel·la negra. Però les clàssiques americanes de violència de carrer cotinuen vigents perquè són ben escrites, i a Catalunya van ser molt ben traduïdes (Cua de palla, per exemple). Ia més van tenir legió d'imitadors, com Ferran Torrent i altres.\nDe ben jove que en tinc una gran col·lecció (de totes), i n'hi ha de sudamericanes excel·lents, no de violència sinó de misteri, aquell misteri possible i acostat que m'agrada. No diguem Simenon... Joan de Sagarra canviava un sol llibre de Simenon que no trobava, pels d'un autor viu d'aquí del queno dic el nom per no ofendre, però tenia raó.\nAra hi ha excel·lents dones britàniques que continuen la tradició del misteri, i ben escrit.\nOlga Xirinacs 7 d’octubre de 2012, a les 9:03\nVolia dir " I a més..."


4t A ANNA NOFUENTES. Llengua catalana i literatura | BIBLIOTECA DEL VALLDEMOSSA\nPER QUÈ VAIG COMENÇAR A TOCAR EL PIANO?\nVaig començar a tocar el piano als set anys! El piano, un instrument fantàstic i màgic! El millor per a mi! Des de petita que ho penso i espero que així sigui per sempre. Abans tenia un piano d’aquells que són elèctrics. Un amb qui vaig practicar cançons i cançons des dels set anys. Però ara fa poquet, m’han regalat per reis el millor regal que he tingut mai! Un piano de paret. Com el desitjava!!\nEncara recordo quan els meus pares em van dir que aprendria a tocar-lo! Perquè abans de fer algun instrument; jo, com altres nens i nenes, anàvem a fer cant a l’escola de música. I ens començaven a ensenyar una mica sobre les coses bàsiques que calia saber per poder llegir partitures amb un instrument. Quan em van fer escollir un instrument, jo tenia aleshores sis anyets; era molt petita per saber quin em podria agradar i motivar! Però la meva professora preferida des de llavors, la directora de l’escola de música, tocava el piano; i com que m’encantava com tocava, vaig voler tocar-lo igual que ella! Els meus pares, però, em van dir que escollís tres instruments per si la primera opció, que era el piano, no pogués ser. Com que no sabia molt sobre instruments, els meus pares em van dir que agafés la guitarra com a segona opció i la flauta travessera com a tercera. A mi, des de petita, i no sé per què, mai m’ha agradat massa la guitarra. I mira que hi ha moltes cançons on només hi ha la guitarra i ben boniques que són! Però no sé pas per què no m’acaba d’atreure. I bé, un dia, mentre veníem de comprar la meva mare i jo, em va dir que ja sabia quin instrument tocaria. Em va dir la guitarra primer, però després, al veure la meva cara de decepció, em va dir que tocaria el piano i a més a més, la professora que m’ensenyaria a tocar-lo seria la directora! O sigui, l’ instrument i la professora que jo volia tenir! Quina sort que havia tingut! Estava contentíssima!\nAra penso que vaig tenir molta sort que em toqués l’instrument i la professora que jo volia. Encara que moltes vegades he pensat a deixar piano, ja que la professora a vegades em posa molts deures i s’enfada quan no em surt bé perquè no he practicat aquella setmana. Però penso que aquests mals moments, que són poquíssims, no valen la pena per deixar tot l’esforç que porto fent amb el piano durant aquests nou anys. Que malgrat aquests moments desagradables, tots els agradables compensen d’una manera incomparable els dolents. Ja que tocar el piano em relaxa quan estic estressada i nerviosa!\nAra fa poc m’ha passat una cosa molt curiosa però molt bonica! Estava tocant amb un amic el piano en una classe de l’escola. Ell estava tocant en un i jo en un altre. Aquella tarda havíem quedat per assajar un examen que teníem el proper dimarts. Mentre ell tocava, jo mirava els seus dits; amb quina rapidesa els movia! Se’l veia concentrat i molt introduït en el tema de la peça que estava tocant. Quan va parar, jo vaig aplaudir i el vaig felicitar, i ell em va correspondre amb una abraçada dolça i tendra. Realment ho havia fet amb una passió inexplicable. I llavors era el meu torn. Em tocava a mi tocar-li la peça amb la qual m’examinaria el dimarts. Vaig concentrar-me i ho vaig voler fer el màxim de bé, tal i com ho havia fet ell. Vaig veure en el reflex del piano negre que ell m’estava mirant amb un somriure d’orella a orella. Li vaig somriure també i vaig continuar. La peça que estava tocant era una molt romàntica i molt expressiva. És una de les meves peces preferides. Total, que mentre movia els meus dits amunt i avall del teclat, no em vaig adonar que el Pol estava darrere meu amb un altre noi… Aquell noi! Oh, no podia ser!!\nEra l’estimat d’en Pol. A través del reflex estava veient com al ritme de la meva música el Pol i l’Albert s’estaven embolicant! Jo vaig voler continuar tocant el piano i no interrompre’ls. Era un moment preciós que no volia que acabés quan jo parés de tocar. No volia espatllar la màgia. A més, si parava de tocar seria molt tallant la situació. Així que mentre jo tocava la cançó romàntica, ells dos darrere meu, fent-se petons i carícies. Que bonic! Era com a les pel·lícules, que sempre que hi ha una escena d’un petó, hi ha música de fons per ambientar la situació.\nVaig sentir que amb la música, l’amor és molt més dolç. I aquesta cançó tan expressiva, la toco quan em sento trista, desanimada, estressada; i em provoca una sensació molt agradable i un record d’aquell moment que el meu amic Pol va passar. El que el piano fa, és màgia.


L'Ajuntament d'Alcarràs amortitza 4 llocs de treball - Actualitat - Altanto!! Revista\nempreses Unió Pagesos Alcarràs futbol Lleida festes i celebracions handbol Festa Major sindicat agrari Partits polítics Torres de Segre Seròs Generalitat DAAM Mossos d'Esquadra ajuntaments agricultura, fruticultura, ramaderia crisi econòmica centres educatius mobilitzacions ciutadanes delictes Massalcoreig Soses Aitona Catalunya\nL'Ajuntament d'Alcarràs amortitza 4 llocs de treball\nL'Ajuntament d'Alcarràs, amb el nou equip de govern format per ERC i PSC al capdavant, ha començat ja amb les primeres actuacions per fer front a la complicada situació econòmica que viu el consistori. Una d'elles ha estat l'amortització de 4 llocs de treball i la creació de 2 llocs més, que suposarà un estalvi per les arques de 98.000 euros a l'any. També s'ha tret responsabilitat al gerent del Patronat d'Esports i reduït la seva retribució.\n"Hem eliminat els llocs de treball, no hem fet fora a les persones", va afirmar l'alcalde Miquel Serra a aquesta revista. D'aquest manera, Serra explicava que les tasques que fins ara realitzaven aquests treballadors seran assumides per d'altres, aconseguint així un estalvi important. "Estem mirant pressupostos amb empreses externes a l'Ajuntament però vetllarem pels treballadors perquè no es quedin sense feina", assegurava Serra.\n02 Octubre de 2011\nMés notícies sobre " ajuntaments , Alcarràs , retallades "\n15/08/2011 - Renúncies al sou d'alcaldia\n03/11/2011 - Carta de queixa a la premsa\n05/03/2012 - Carta oberta a tots els treballadors/es de l'Ajuntament d'Alcarràs


Eurostars - Aset - Gestión de ayudas públicas para entidades innovadoras\nEUROSTARS és un programa de suport a les pimes intensives en R+D en el desenvolupament de projectes transnacionals orientats al mercat. Actualment compta amb la participació de 25 estats membres d’EUREKA i la Comissió Europea, en un suport decidit a les pimes innovadores europees. A Espanya, el Ministeri d’Economia i Competitivitat, a través del CDTI, és el responsable de la gestió del programa.\nEmpreses que desenvolupin projectes d’R+D aprovats per la Secretaria d’Eureka en la 12a i 13a convocatòries del Programa Eurostars-2, sempre que la secretaria els hagi comunicat que compten amb finançament nacional assegurat mitjançant subvenció.\nProjectes de recerca industrial i desenvolupament experimental.\nFins al 4 de febrer de 2021, a les 20h.\nEl finançament de les empreses espanyoles en el Programa EUROSTARS es realitza a càrrec dels Pressupostos Generals de l’Estat (75 %) i a la contribució de la Unió Europea (25 %) per aquest programa.\nEls projectes EUROSTARS són projectes EUREKA amb les següents característiques:\nSón projectes d’R+D propers al mercat d’aplicació civil, a realitzar-se en consorcis d’organitzacions independents d’almenys dos països EUROSTARS.\nEl coordinador del consorci i el líder ha de ser una empresa catalogada com a pime intensiva en R+D.\nAlmenys el 50 % del pressupost del projecte ha d’estar associat a pimes intensives en R+D (subcontractació exclosa). Cap país ni soci superarà el 75 %.\nLa durada no ha d’excedir als 3 anys.\nEls resultats hauran d’introduir-se al mercat en menys de 2 anys després de la finalització.\nEls sol·licitants són organitzacions legals en el seu país que no es trobin en concurs de creditors o a punt d’arribar a aquesta situació, ni ha estat condemnat per comportament fraudulent o irregularitats similars.\nNo es marca cap pressupost finançable mínim\nCostos d’instruments i equips.\nCostos de materials, subministres i productes similars.\nDespeses d’informe d’auditoria (fins a 2.000 euros per exercici).\nDespeses de viatge (fins a 8.000 euros per projecte).\nDespeses generals (màxim 25 % dels costos de personal).\n14/12/2020 – Oberta la convocatoria EUROSTARS 2021


CANÇONS i MÚSIQUES DELS AVIS: Joc del rei\nJoc del rei\nNom: Maria Casas\nData de naixement: 10/10/1926 (St. Hilari Sacalm)\nOn la va aprendre: del seu pare.\nTres passos n'he fet en terra,\nno sé el rei si en dirà res\nde tantes filles que té\nsi me'n volgués donar una.\nNi la una ni a l'altra,\njo no les tinc per donar,\nme'n torno mal descontenta\ncap al palacio del Rei.\nTorni, torni a "escuela",\nla maca li'n daré;\nla més maca i la més "linda",\nla poncella del roser.\nPer ara me'n prenc aquesta\nper esposa i per muller;\nli'n desitjo i li'n demano\nque me la governi bé.\nI en serà ben governada,\ni en cadira d'or sentada,\ndormirà en braços del Rei\ni "adiós" perla i clavell.\nObservacions: És una cantarella aplicada a un joc. La primera referència escrita que hem trobat és a "Jochs de la infancia"(1874) de Francesc de Sales Maspons i Labrós:\nSegons Joan Amades, aquest joc es troba en tot el domini de la llengua en diverses versions no massa diferents entre elles.\nLa Maria no té cap formació musical ni acadèmica. Ha estat sempre mestressa de casa i les cançons les havia après del seu pare, que era roder.


Sant Vicenç celebra demà un nou Aplec de Castellet, en plena restauració de l'entorn - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nSant Vicenç celebra demà un nou Aplec de Castellet, en plena restauració de l'entorn\nSant Vicenç de Castellet celebrarà demà el tradicional Aplec de Castellet, a l'entorn del conjunt monumental de l'antiga torre, l'ermita i la casa de l'ermità. L'organitzen l'Ajuntament de Sant Vicenç i la Colla de Geganters, i té la col·laboració de l'Associació Musical Castellet, la Coral Al Vent, i l'Esbart Dansaire Santvicentí.\nLa celebració conviurà amb les obres de rehabilitació que s'estan portant a terme des de fa temps en aquest espai, i permetran als assistents veure la seva evolució. De tota manera, s'impedirà l'accés al recinte del castell, on s'està treballant.\nEls actes començaran a 3/4 de 9 del matí a la concentració de Romeus a la plaça de l'Església, i tot seguit sortiran amb els gegants i els grallers cap a Castellet, amb una parada prèvia per esmorzar al pla de els Vives.\nUn cop al pla de Castellet es farà una missa i el repartiment dels panets , l'ofrena floral i la cantada del goig de Castellet amb la coral Al Vent. A 2/4 de 12 actuaran la coral Nou Horitzó, l'esbart dansaire Santvicentí i es farà el ball dels Barons de Castellet. Després, sardanes, i a les 2 començarà l'arrossada popular.\nLa festa s'acabarà a la tarda amb jocs de cucanya, que començaran a les 4.