La CUP de Girona proposa canviar el nom de la plaça Espanya - El Gerió Digital\nLa CUP de Girona proposa canviar el nom de la plaça Espanya\nTambé reclamen rehabilitar-la ràpidament\nDivendres, 5 de maig de 2017 13:15h\nLa plaça d'Espanya actualment acull les cotxeres de l'estació d'autobusos © Google Maps\nLa CUP-Crida per Girona ha criticat la indefinició en relació amb el futur de la plaça d’Espanya, en un moment en què la nova estació d’autobusos ja és una realitat. Els anticapitalistes han volgut recordar que al pla de govern hi ha previst realitzar un procés participatiu per a definir el futur de la plaça, per bé que en un Ple recent el govern ja va avançar que no preveia dur-lo a terme.\nDavant d’això, els cupaires han exigit que es tiri endavant el procés participatiu i que el govern acceleri els tràmits per fer possible la rehabilitació de la plaça amb la màxima celeritat. També preveuen fer un prec al Ple municipal de dilluns per reclamar un canvi de nom de la plaça.\nMobilitat i contaminació a la nova estació\nLa CUP-Crida per Girona ha manifestat la seva preocupació per l’augment de les emissions contaminants a l’entorn de la plaça d’Europa com a conseqüència de la nova estació. En aquest sentit, el grup municipal ha reclamat que es garanteixi que les emissions no superin els límits permesos, i que impulsi amb els diferents agents implicats un pla d’actuació per a la disminució de les emissions. Els cupaires també han demanat conèixer quines implicacions tindrà per a la mobilitat a l’entorn de Sant Narcís la inauguració de la nova estació, i quines mesures s’han previst en aquest àmbit.\nAccés des de la plaça Europa\nLa CUP-Crida per Girona també ha criticat que l’accés a la nova estació només es pugui fer per la banda de la carretera de Barcelona, i que no hi pugui accedir-s’hi directament des de la plaça Europa, a Sant Narcís. La formació ho ha qualificat de “nou greuge” que se suma a tot el que ha hagut de patir el veïnat de Sant Narcís.


8M: Cap a la vaga general feminista – Sants.org\n8M: Cap a la vaga general feminista\n24 Gener, 2019 24 Gener, 2019 Sants Viu\nEl passat dijous 10 de gener a Can Vies, en una assemblea organitzada per l’Espai Feminista de Sants, es va crear el Comitè de Vaga pel proper 8 de març. Durant l’assemblea es va donar espai a explicar la situació de diverses companyes criminalitzades per les diferents accions realitzades durant la vaga feminista de l’any passat. Cal afegir que moltes d’aquestes companyes són activistes del nostre barri. Per aquest motiu, des de fa temps, s’està impulsant la campanya antirepressiva “8M Jo també tallo” evidenciant que qualsevol de nosaltres podria ser represaliada, perquè aquestes multes són una persecució general a tot un moviment feminista organitzat des de baix, mobilitzat i que qüestiona les estructures de poder d’aquest sistema capitalista patriarcal. Per això, evidentment, aquest 8M denunciarem la repressió que estem patint perquè no són casos aïllats, és una política institucional, no tan sols exercida des de l’Estat i la (in)-justícia espanyola, sinó també, com evidencien aquests casos, per la mateixa Generalitat de Catalunya.\nDurant l’assemblea, a més, ens vam començar a organitzar en diferents comissions de treball per tal de poder garantir totes les tasques que impliquen l’organització de la vaga feminista al nostre barri. També, vam començar a intercanviar punts de vista sobre els diferents eixos de denúncia i exigència que volem destacar i visibilitzar. La precarietat, la violència masclista, la gentrificació i l’habitatge, el racisme, l’ascens de la ultradreta, el treball de cures i el rol dels homes han estat alguns temes que ja es van fer sentir a la primera assemblea.\nA la segona assemblea del Comitè, realitzada el passat dilluns 21 de gener, van faltar cadires per la massiva participació de les dones del barri. Som moltes, som diverses, ens vam trobar, escoltar, intercanviar i organitzar per fer del proper 8M una altra jornada de lluita històrica. Perquè ens sobren els motius, o com diuen les companyes de Sant Cugat també represaliades, “tenim més de 8 mil motius”, per aturar-ho tot. Fem una crida a totes les veïnes a apropar-se a les assemblees: hi ha tasques per a totes. Perquè juntes som més fortes i perquè si nosaltres ens aturem, aturem el món. Des de baix garantim la vaga general feminista. Vine a participar del Comitè de Vaga 8M de Sants\nPodeu contactar amb la vaga feminista de Sants mitjançant correu i xarxes socials\n8M: Cap a la vaga general feminista was first posted on Gener 24, 2019 at 2:18 pm.\nHostafrancs 2020 – Segona part\nExposició «L’àlbum familiar del barri» al Bistrot del Zumzeig


Falta de consens polític perquè es facin debats amb públic | Ràdio Calella Televisió\nLes peticions de transparència han estat un dels grans reclams d’aquest mandat per part dels partits de l’oposició. Denuncien una manca de voluntat i transparència per part de l’equip de Govern. És per això que la CUP va presentar en el darrer ple una moció perquè s’organitzin dos debats públics per legislatura. Una moció, però que no va rebre els suports suficients i va decaure amb els vots contraris del Govern i ciutadans. El Govern va votar en contra exposant que ja hi ha una fórmula recollida pel ROM, les audiències públiques, que permet a la ciutadania interactuar i debatre amb els representants polítics. La proposta tan sols va rebre el suport de Calella en Comú i Esquerra, qui va anar més enllà i va demanar una actualització del Reglament Orgànic Municipal.\nLa CUP proposava poder fer dos debats al llarg dels quatre anys de mandat amb els caps dels partits polítics i la implicació de la ciutadania per debatre temes de ciutat i d’interès general. Per la CUP la importància de poder realitzar dos debats per mandat, rau en el fet que, darrerament en tenir plens bimensuals, s’acaben allargant, encallat i no donen opció a tenir una discussió profunda. Núria Freixas va dir que serien un bon exercici de democràcia i transparència.\nÉs una oportunitat poder fer dos debats. Parlar i debatre és una oportunitat per enriquir-nos. A més, aproparia a la població de Calella, perquè cada cop els plens són més llargs, distants, avorrits i desconnecten. S’allunyen cada vegada més. Un debat enriqueix, aproxima i soluciona dubtes de la població.\nCalella en Comú que també va adherir-se al text, va dir que aquesta fórmula permetria tenir un parell de debats oberts a tothom per tractar temes que s’escapen de la quotidianitat i les pautes dels Plens.\nEl fons i la forma de la moció, el que demana és un parell de debats oberts al públic. El que requereix és tenir debats de forma relaxada, no a les 12 de la nit. Si poguéssim fer un debat sobre un tema concret, o sobre l’estat del municipi o un tema més o menys més fora de la quotidianitat política.\nTot i donar el seu suport, Esquerra va explicar que inicialment havia proposat retirar la moció. Els republicans demanaven modificar el ROM i actualitzar-lo amb una revisió global. Xavier Ponsdomènech va exposar que des del 2006 no s’ha actualitzat i que una modificació permetria encabir aquests espais de debat.\nEl ROM és una eina caduca. La darrera actualització és del 2006 i seria necessària una revisió global del Rom per revisar figures com les de l’audiència pública, que tot i que és un espai pensat perquè sigui de debat ciutadà, no s’ajusta al que és. Per tant, apel·lo a què treballem plegats per modernitzar el ROM.\nEsquerra que també va reiterar la necessitat de fer plens mensuals que permetin tenir un debat més pausat i aprofundint en determinades qüestions.\nEls vots contraris van arribar per part del Govern i Ciutadans. Guillermo Gomis va defensar el seu vot contrari exposant que els plens ja són espais de debat on tots els partits marquen les seves posicions.\nNosaltres no estem en contra dels debats, però és que els Plens Municipals ja són debats públics. És cert que, sí que estaríem d’acord amb una tertúlia on pogués participar la ciutadania.\nEl Govern també va votar en contra de la moció. Segons el portaveu, Josep Torres, el seu vot desfavorable es deu al fet que les audiències públiques ja són fórmules de debat ciutadà i es fan anualment. No obstant això, va recollir el guant a Esquerra i va emplaçar-se a treballar per una revisió del ROM.\nDemanar durant tot el mandat, 2 vegades un debat, quan nosaltres a les audiències públiques estem fent 1 cada any, no ho entenem. L’audiència pública és un debat obert a la ciutadania i en fem 1 cada any, per tant estem fent 4 debats. Ara bé, sí que estem amb el senyor Ponsdomènech i considerem que el ROM caldria actualitzar-lo.\nLa moció va decaure amb 9 vots en contra (PDeCAT, PSC i Cs) i 8 a favor (CUP, CeC i Esquerra).\nSegüent La CUP denuncia que el Govern posa traves per accedir a informació sobre el servei d’Urbaser\nAnterior Les persones de 80 anys o més que no hagin rebut l’avís per la vacuna han de trucar al CAP


Els centres d'òptica ja tenen el material de la campanya! - Actuem tots junts, obrim els ulls - COOOC\nDe COOOC\t16/02/2021 No Comments\nDes de fa una setmana, els centres d’òptica i optometria de tota Catalunya ja estan exposant el material gràfic de la campanya d’Obrim els ulls!\nPer aquesta etapa de la campanya, on l’actuació de les i els professionals en òptica optometria és clau, hem preparat un seguit de pòsters que reflecteixen aquelles situacions del nostre dia a dia els quals, encara que no ho sàpigues, pots estar patint problemes de visió. Per una altra banda, s’han inclòs uns fulletons amb consells sobre salut visual i dades que segur et faran pensar en la importància de tenir-ne cura de la teva.\nObrim els ulls a les xarxes!\nLa campanya també té una forta presència a les xarxes socials com Facebook ( @obrimelsulls.COOOC ) i Instagram (@obrim.els.ulls) en les quals pengem missatges sobre curiositats de la visió, conceptes bàsics sobre salut visual i en quines situacions del nostre dia a dia la visió jugar un paper important.\nAmb la qual cosa, si aquesta setmana tens visita al teu centre o establiment d’òptica, no te n’oblidis de donar un cop d’ull a veure si veus el material de la campanya.\nPublicació anteriorObrim els ulls arriba a TV3!\nPublicació següentCom et pot ajudar l'òptic/a optometrista?


El país dels ni-nis - La Punteta - Notícies d'Opinió - e-notícies\nLa Punteta · 29 de Novembre de 2016. 20:51h.\nL'escola de la Sagrera amb la pancarta a favor de la insubmissió\nL’altre dia vaig anar al barri barceloní de la Sagrera i, al centre d'educació infantil i primària el Sagrer, hi havia penjada una pancata ben grossa a l’entrada de l’edifici que deia: “Som escola insubmisa”. Quins valors els hi podem ensenyar als nostres fills si l’escola ja es declara insubmisa?\nSí, era per la LOMCE, però va ser aprovada al Congrés dels Diputats amb majoria absoluta del PP. Si no t’agrada la llei el que s’ha de fer no és passar-te-la pel folre sinó intentar canviar la majoria parlamentària, que és exactament el que ha passat en les darreres eleccions generals. Ara el PP ha afluixat.\nEn cas contrari entrem en el debat de les lleis injustes, que no és un debat, sinó un disbarat. Allò que va dir una dia l’alcaldessa de Barcelona, Ada Colau: “si cal desobeir les lleis injustes, es desobeixen”. Com pot dir tot una alcaldessa això?. Qui decideix si una llei és injusta o no?. Ella? Això es la llei de la selva, el far west, el campi qui pugui. Hem encetat una etapa d’inseguretat jurídica que ens costarà caríssim.\nEn fi, suposo que ja saben que ens estem carregant l’educació tots plegats. De fet, la cosa ve de lluny perquè anem ja amb vint anys de retard, però ara més que mai. No tirarem endavant si no canviem profundament la mentalitat i, com a mínim, recuperem la cultura de l’esforç. A més, ja fem tard perquè la resta de països no esperen. Si estem a la cua en els informes Pisa no és només per les inversions és també per aquesta actitud.\nAra resulta que, a l’escola, els nens van a passar-s’ho bé. Pobrissons, no els hi podem posar exàmens ni deures perquè, pel que sembla, quedaran traumatizats de per vida. Potser es pensen que a la vida tot són flors i violes? Un camí de roses?.\nNo, a l’escola s’hi va a estudiar i, de pas, a aprendre a viure en societat cosa de la que no estic segur que molts hagin après. Jo, per dir-ho sense embuts, estic a favor de les revàlides, dels deures, de l’esforç personal. Això de les revàlides em sembla un dels pocs intents d’aixecar una mica el llistó. Però si els nostres pares -o els nostres germans grans- ja en feien.\nUn dia, en la darrera vaga d’estudiants, va sortir una alumna d’institut per TV3 -d’aquestes que havia anat a la manifestació de la Plaça Santa Jaume- i es queixava que “és injust que hagis de fer un examen”. Injust?. Com collons es pensa que es mesuren els coneixements?. Però si ara hi ha pares que promouen vagues contra els deures!. No sé si per estalviar-se la feina d’ajudar als fills.\nL’exconsellera Rigau -quan estava a l’oposició, encara prometia i em rebia al seu despatx de diputada- em va dir un dia en un atac de lucidesa que “hem deixat l’educació en mans dels sindicats”. Probablement és també un dels problemes. Els professors han de fer de mestres. Alguns es pensen que l’escola és seva. No, ells han d’aplicar el que aprova el Parlament. Com a tots els països civilitzats.\nAlguns mestres es pensen que són intocables. I ho dic jo que els meus fills han anat a la pública. La setmana passada, a l'insti, un dels meus fills un dia va tenir vaga, el segon no van venir dos professors i, el tercer, una va marxar abans. El dia que parlem de l'absentisme laboral entre el professorat a l'Oficina Antifrau se li girarà feina.\nSi entre sindicats, mestres i polítics de cotó fluix volen enviar l'educació directament a la merda -que és el que està passant des de fa anys- que ho diguin. Ens estalviarem lleis, simposis, debats i rodes de premsa. Però si no que callin i posin mans a l'obra. No podem esperar més. Per descomptat, tampoc es pot esperar a la independència en un tema tan important com aquest.\nUn nou país? El passat mes de setembre un nou informe de l’OCDE, “Panorama de l’Educació 2016”, posava de manifest que som un dels països amb més ni-nis d'Europa només superat per Turquia, Itàlia i Grècia: joves d’entre 15 i 29 anys que ni estudien ni treballen. Home, no: o estudies o treballes. Si deixes els estudis posa’t a treballar i si no trobes feina aprofita per formar-te. El que no pot ser és que no facis ni una cosa ni l’altra. La força de voluntat també compta. La societat no està per solucionar-te la vida.\n#15 Xavicu, BARCELONA, 30/11/2016 - 19:06\nHi ha col-legis estrangers (Liceu Francès, Alemany ...) que encara funcionen com abans. Òbviament els nois que passin per ells estaran en molt millors condicions pèr obrir-se camí que els de la granja nacional.\nPER QUÈ NO ELS TANQUEM? DE SEGUR QUE LA CUP S'HI APUNTARIA.\n#14 Entre todos la mataron, Girona, 30/11/2016 - 17:02\nRepartim culpes : Pares que donen 140 euros a les nenes per escoltar J. Bieber, adolescents que fan servir la tablet en moments que hauríen de fer altres activitats, professors que expliquen la Historia amb fronteres autonómiques actuals, autoriotats que afavoreixen "botellons", ...una llarga llista.\n#13 Núria, Vallès, 30/11/2016 - 15:56\nUn dels problemes és el poc valor que aquí es dóna a la formació professional. El meu fill gran fa un CFGM d'Informàtica i aquest curs ha perdut la meitat de classes per absències de professorat i manca de substituts. Conseqüència: molta gent no preparada fa el Batxillerat (sóc professora, sé\n#12 cont., bcn, 30/11/2016 - 15:56\naviat sereu història.\n#11 "anti-sistema", bcn, 30/11/2016 - 15:48\nDe què pot treballar avui la joventut en un país a on l'atur juvenil supera el 50% i a on molts universitaris han de guanyar-se la vida a Londres fent de cambrers? Ja te barra que els defensors del neoliberalisme feu aquesta mena d'articles. Sort que la vostra època s'està ensorrant i aviat sereu\n#11.1 pepe.-., andorra, 04/12/2016 - 13:03\nel problema en Europa es el de la hiperregulacion, el exceso de intervencionismo estatal y el capitalismo de amiguetes q hay, en la region catalana esta el ejemplo de las autopistas y el gas. Asi q echarle la culpa a una invencion comunista como es el neoliberalismo, es de risa.


El passat mes de setembre, L’Heura va iniciar el servei de neteja a les instal·lacions de la Fundació Puigvert, on el nostre equip realitza part de les tasques de neteja del recinte hospitalari.\nLa Fundació Puigvert, ubicada a Barcelona, és una institució sanitària especialitzada en Urologia, Nefrologia, Andrologia i Medicina de la Reproducció Humana Assistida constituïda l'any 1961.\nUn servei inclusiu i sostenible\nGràcies al compromís adquirit, tant per la Fundació Puigvert com per L’Heura, ha estat possible la incorporació de personal del nostre Centre Especial de Treball al servei de neteja d’aquesta institució sanitària, permetent incorporar al mercat laboral a persones amb diversitat funcional.\nA més, el gran repte del futur per a empreses i organitzacions és impulsar un model de desenvolupament sostenible. Per això, per al servei de neteja prioritzem l'ús de productes sostenibles i que redueixin, tant com sigui possible, el consum d'aigua i els productes químics.\nSensibilització, ocupabilitat i inclusió: els tres principis fonamentals de L’Heura\nEls eixos d'actuació fonamentals que defineixen a L´’Heura, així com totes les accions que emprenem, s'emmarquen en els nostres tres principis fonamentals: sensibilització, ocupabilitat i inclusió.\nA L’Heura treballem per reduir les barreres de la desigualtat. Per això, comptem amb un equip multidisciplinarid'orientació psicosocial, especialitzat en el desenvolupament de processos d'inserció de les persones amb diversitat funcional. Al nostre Centre Especial de Treball vetllem per afavorir la inclusió sociolaboral i perquè les persones que treballin amb nosaltres aconsegueixin un futur professional estable i amb projecció, potenciant el desenvolupament professional de persones amb diversitat funcional, vulnerables i en risc d'exclusió.\n#discapacitat #AccióSocial #IgualtatOportunitats #ResponsabilitatSocialCorporativa #rsc #integració #inclusió #inserciolaboral #adjudicacions #hospital #neteja #Barcelona


Arracades de plata Mirades - CLUC\nArracades de plata Mirades\nQuan es llevava sovint ja notava l’energia que tenia aquell dia, a vegades era eufòria sostinguda o descontrolada, altres mala llet i amb el peu esquerre… Accentuar la mirada o canviar-la i focalitzar-la era la manera de fer avançar el dia.\nLes arracades Mirades són aquell clic que et permet veure la vida d’un altre color. Aquestes arracades et donen l’oportunitat de mirar i mirar-te a través d’elles per canviar de perspectiva. Perquè ho puguis fer et seran entregades juntament amb una Guia d’ancoratge per transformar la joia en el teu anclatge. Quin color vols que t’acompanyi avui?\n– Gaudir de la bellesa de la mirada.\n– Regular el teu l’estat d’ànim a través de la mirada.\n– Canviar el punt de vista.\n– Sortir de casa a punt per menjar-te el món.\nMaterial: Plata de Llei 925 i metacrilat\nColors: Rosa, groc, blau, verd i gris\nMesures: 40 mm\nDe quin color vols tenir la Mirada (groga, rosa, blava, grisa i blava), indica-ho a l’apartat de notes.\nLes arracades s’entrega en una caixa que podràs reutilitzar i una camussa pensada per protegir la peça durant el trajecte, que també et servirà per a tornar-les a deixar com noves quan hagi passat un temps.


Catalunya suma 158 grups escolars confinats en 24 hores, cap de les Terres de l'Ebre - Imagina Ràdio\nEl 93,6% de centres de Catalunya tenen la totalitat dels seus grups en funcionament. A data d’avui, hi ha 461 grups confinats en 348 centres educatius dels diferents territoris a causa del coronavirus. Es mantenen confinades la llar d’infants Petit Montessori (antiga llar d’infants Tintín) i l’Escola bressol municipal de Gràcia. El nombre de grups confinats en funció de la tipologia de centre és la següent:\nGrups confinats Centres\nLlars d’infants privades 6 4\nLlars d’infants municipals 32 24\nEscoles de 2n cicle d’infantil i primària 176 133\nInstituts d’ESO, Batxillerat i FP 109 83\nEscola d’ensenyaments artístics superiors 1 1\nInstituts Escola 14 10\nCentres privats 12 7\nCentres d’educació especial 5 5\nLlar d’infants del Departament d’Educació 1 1\nCentres de formació d’adults 1 1\nCentres privats concertats 108 79\nSegons les dades facilitades pel Departament d’Educació aquest dimarts al migdia, en 24 hores no ha augmentat el nombre de grups escolars confinats a les Terres de l’Ebre. Per tant, es mantenen els 7 grups d’ahir. Aquest dilluns al migdia el total de positius de coronavirus als centres escolars de les Terres de l’Ebre era de 7, concretament dos a l’Escola Remolins de Tortosa; dos a Móra d’Ebre, a l’Institut Julio Antonio i l’Escola Lluís Viñas i Viñoles; a l’Escola Marjal de les Cases d’Alcanar; a la Llar Vila dels Xiquets d’Alcanar; i a l’Escola Puig Cavaller de Gandesa.\nSegons el protocol realitzat entre el Departament d’Educació i el Departament de Salut, tots els alumnes i professors dels grups de convivència afectats per un positiu han de dur a terme una quarantena de 14 dies i a tots se’ls realitzarà la prova PCR.\nArticle anteriorEl cicle de músiques inusuals OUT·SIDE porta a Lo Pati l’ensemble de CrossingLines\nArticle següentAprovat el decret Llei que regularà el teletreball


El MW 800 és un sistema de micròfon sense fils VHF que incorpora funcions millorades. Per moltes raons, els sistemes de microfonia sense fils, pateixen interferències degudes a que dispositius com CD, VCD, etc. Radien molts armònics. Per a solucionar aquest problema, hem dissenyat aquest tipus de micròfon sense fils professional. Hem adaptat una sèrie de mesures per a millorar les seves funcions com el control avançat de freqüència, filtre de banda estreta i detecció i control de soroll múltiple. A més a més hem incorporat funcions especials (bloc de to per a evitar interferències externes). Model amb micròfon sense fils de mà.\nNT19MII100 MARK MW 800 M SISTEMA SENSE FILS 3 - 5 dies 69.00€ Afegir


'Cop d’estat' d'Stephen Kinzer: de la reina Liliuokalani a Salvador Allende - La Veu dels Llibres\n'Cop d’estat' d'Stephen Kinzer: de la reina Liliuokalani a Salvador Allende\n“Des de final de la Segona Guerra Mundial, allò que l’expresident americà Jimmy Carter defineix com ‘la corrupta oligarquia dels Estats Units’ ha intervingut en unes seixanta ocasions al món, intentant derrocar més de quaranta governs estrangers i reduir més d’una trentena de moviments nacionalistes que lluitaven contra règims execrables sostinguts per Washington.” Són les primeres paraules del pròleg de Rafael Poch-de-Feliu en el llibre Cop d’estat. Un segle de governs enderrocats pels Estats Units del prestigiós periodista nord-americà Stephen Kinzer. Bon exemple serien el colp contra Allende a Xile o el de Saddam Hussein a l’Iraq.\nEditorial Tigre de paper (2019)\nEl document, podríem considerar-lo així, és una petita joia poc comercial de l’editorial Tigre de paper traduïda per Lourdes Bigorra, en què l’autor, desproveït de complexos patriòtics, passa revista des del primer colp d’estat nord-americà a l’estranger... el derrocament de la monarquia i la reina Liliuokalani de Hawaii –en hawaià ‘La conservació del cel’– a primeries de l’any 1893 fins al derrocament de Salvador Allende i Saddam Hussein.\nStephen Kinzer analitza les guerres dels EUA contra l’Espanya colonial a Cuba i Filipines a finals del segle XIX i l’ocupació nord-americana de Hawaii, per ser una escala ideal per al comerç amb l’Àsia oriental, expandir-se econòmicament i desfer-se dels excedents nord-americans. Tots aquests conflictes s’excusaven en la defensa dels interessos econòmics dels empresaris nord-americans del sucre establerts a l’arxipèlag hawaià del Pacífic. I Hawaii era la plataforma per a carregar el carbó com a combustible naval per als nord-americans dins del tauler de joc d’escacs de la seua futura expansió asiàtica.\nLiliuokalani, l'última reina de Hawaii\nEl funcionari i polític nord-americà William Blum assegura en el seu llibre Killing Hop que, si fora president dels EUA, des de la Presidència, ell mateix podria aturar els atemptats terroristes contra interessos nord-americans en pocs dies. “Primer demanaria perdó a les vídues i orfes, als torturats i empobrits i als milions d’altres víctimes de l’imperialisme estatunidenc. Diria als vents del món que les accions violentes dels EUA s’havien acabat i que Israel ja no és l’estat cinquanta-u dels Estats Units. Amb l’estalvi armamentístic hi hauria diners per a reparar tots els mals. Saps a què equival el pressupost militar dels Estats Units? Un any és igual a més de vint mil dòlars per hora per cada hora, des que Jesucrist va nàixer. Si fos president faria això en només tres dies en arribar a la Casa Blanca. I al quart dia, seria assassinat!”\nUna ràtzia invisible\nA partir de l’ocupació de Hawaii, el camí estava definit i clar per als mandataris nord-americans. Guerres provocades a Cuba i Filipines, territoris arrabassats a Mèxic, suport a colps d’estat a Nicaragua, on estava previst que es construïra el Canal interoceànic i que, gràcies a Washington, va acabar fent-se a Panamà, servirien com a pretext perfecte per a reunificar la ‘pàtria americana’, dividida encara després de la guerra civil que havia deixat una enorme ferida de destral en el territori i en les mentalitats, entre les dues cares d’Amèrica, entre el nord i el sud, entre la indústria i el camp.\nDes de l’annexió de Hawaii a la força, amb desembarcament militar inclòs, els dirigents nord-americans no es van aturar amb el subterfugi de defensar els interessos americans i portar la llibertat i la civilització a la resta del planeta. Kissinger i després els seus successors dissenyaven amb llapissera el cop d’estat contra el xilé Salvador Allende, donaven suport a les dictadures argentines, intervenien a Corea, Vietnam, l’Afganistan i darrerament a l’Iraq, aquesta vegada amb el suport de Londres i Madrid. El mateix Kissinger entregava, amb l’ajuda del príncep Joan Carles, cap d’estat espanyol provisional mentre Franco agonitzava, el Sàhara Occidental al Marroc.\nAugusto Pinochet i Salvador Allende\nUna de les incursions més televisades van ser les guerres d’Iraq amb el derrocament de Saddam Hussein i el desembarcament a Somàlia. En els dos casos, els soldats americans arribaren amb els jeeps i les banderes estrellades, pegaren una potada al rusc d’abelles i les deixaren més rabioses que mai. Marxaren, i en els dos casos, la situació és encara caòtica i irresolta. Somàlia continua sent com un formiguer, un formiguer sense estat.\nQuant a la política sud-americana i centreamericana, Washington es comportava amb la superioritat d’un veí ben armat. Un dels casos que més dolor ha generat a Amèrica llatina es va produir quan Washington va aprovar l’expulsió del país de nombrosos grups de joves hondurenys, organitzats en bandes a Los Àngeles, on havien emigrat els pares. Amb l’expulsió, el govern nord-americà els ‘retornava’ a un país que no coneixien i on no tenien cap possibilitat de futur. Aquests joves van ser l’origen de les violentes ‘Maras’ que van desestabilitzar i encara desestabilitzen la societat hondurenya i tot el país.\nDes de finals de 1963 a l’estiu de 1968, l’establishment de la seguretat nacional nord-americana va eliminar, i així es conta en el llibre, els dirigents de l’oposició i els dirigents i activistes polítics amb vel·leïtats de canvi o reforma d’aquests usos de la violència en matèria de política internacional. I en aquest llistat estava inclós el president del país, John F. Kennedy. També ho estaven els dos principals líders de l’oposició a la guerra del Vietnam: l’un demanava la retirada militar immediata (Luther King) i l’altre només ‘aturar els bombardeigs sobre els pobles i la població civil’ (Robert Kennedy). No hi ha cap altre cas comparable d’una purga tan radical en cap altre règim parlamentari. Segons Kinzer, oficialment tots van morir a mans de ‘bojos solitaris’: Lee Harvey Oswald va matar John F. Kennedy abans de ser mort al seu torn per Jack Ruby; Malcom X va morir a mans de tres negres musulmans; Martin Luther King va caure en mans d’un ‘boig’, James Earl Ray, i el senador Robert Kennedy, sota les bales de Sirhan Sirhan, un ‘palestí pertorbat’. Massa casualitats per a qualsevol intent de canvi de ‘l’esperit de Hawaii’.\nFoto de la xiqueta víctima del napalm, símbol de la Guerra del Vietnam\nAmèrica ha de ser el far del món, la primera potència, inclús si ha de recórrer a la força i la violència per defensar els seus interessos i civilitzar les societats més salvatges.\nEn la frontera marítima, Washington va assimilar Puerto Rico, amb un estatus especial, per a establir una base naval i protegir les rutes comercials. En l’esperit del llibre de Kinzer, les bases militars, des de Filipines, Espanya, Cuba, Corea o Groenlàndia, només serveixen per a defensar els interessos americans i dominar el món. Amb bases en més de 70 països, EUA persisteix en guàrdia i vigilant, des de fa més de cent anys, i es mantenen llestos per a actuar en qualsevol lloc del planeta en el moment que ho ordene el comandant en cap de l’exèrcit nord-americà.\nDes de la guerra de Cuba contra l’Imperi espanyol, la premsa va fer la guerra també pel seu compte. El magnat de la premsa nord-americana, William Randolph Hearst, un dels primers promotors de la premsa groga, va arribar a posseir 27 diaris i diverses emissores de ràdio. Amb la falsa excusa de l’enfonsament del ‘Maine’, Hearst va mamprendre una campanya contra Espanya per a reforçar la societat americana i fer-li veure el dimoni colonial espanyol, una propaganda que va unir el país amb molt poques veus discordants. Els EUA envaïren l’Havana i Manila pel bé dels seus habitants i per a defensar els valors occidentals, però en realitat només ho feien per instal·lar-hi noves multinacionals protegides per les bases col·locant a governs ‘titelles’ que actuaven sota el comandament de Washington. Això Hearts ho ocultava premeditadament als americans en els seus editorials bèl·lics.\nDes de Hearst fins als nostres dies la propaganda de guerra no ha parat, ni en la II guerra mundial, ni en la I guerra del Golf, ni en el derrocament de Hussein, ni en el desembarcament de Mogadiscio a Somàlia. Ni tampoc amb la guerra bruta intermitent contra la Cuba castrista.\nLa guerra amb Hearst era ja un espectacle de masses i ara, des de Vietnam i el conflicte d’Iraq, és un espectable radiotelevisat en directe amb milions i milions d’espectadors.\nEl Maine, suposadament enfonsat pels espanyols, incident que va legitimar la intervenció dels USA a Cuba\nEls soldats marxaven al front, segons Kinzer, amb el pit inflamat de patriotisme, convençuts de portar la bandera de la llibertat a països tan llunyans que no sabien ni ubicar-los en el mapa. En el cas de la guerra de Filipines contra Espanya i després en les guerres contra els independentistes filipins, la correspondència de molts soldats és digna d’analitzar. En les cartes que enviaven a casa, explicaven a la família i els amics que havien vingut a enviar tots els negres al paradís dels negres, com si la segregació racial també es reproduïra en el cel dels cristians. I prometien lluitar fins que tots els negres foren assassinats com abans ho havien sigut els indis a Amèrica.\nCom es pot veure, la religió també és un altre pilar del motor filosòfic de les guerres imperials nord-americanes. La religió per a cristianitzar pagans amb un vernís anticomunista activaven tots els ressorts patriòtics i mentals de l’època. El 1959 el president Dwight David Eisenhower reconeixia el règim del dictador Franco i realitzava una ostentosa visita a Madrid, un gran èxit per al règim. L’operació Eisenhower es realitzava barat a establir les bases de Torrejón, Morón, Rota i Saragossa en una Espanya plena de casernes i misèria. Franco, mentre el seu règim seguia afusellant opositors, rebia material bèl·lic de Washington per a modernitzar l’exèrcit i obtenia la promesa d’ajuda militar nord-americana si el país era atacat o entrava en conflicte.\nSón reformables els EUA? Es pregunta Rafael Poch-de-Feliu en el pròleg en un món on es redibuixen de nou les noves potències emergents com ara la Xina. Serà capaç de tornar la política nord-americana a la pràctica dels acords, els pactes i la diplomàcia?\nPer quin motiu una nació poderosa n’ataca una altra de més dèbil? En general, en la veu de molts politòlegs, per augmentar el seu poder, imposar la seua ideologia i aconseguir el control d’algun recurs natural molt valuós. Si repassem la història, des del sucre al petroli, així ha sigut i així sempre hi ha passat.\nPer al periòdic nord-americà The Nation, “Cop d’estat, de S. Kinzer, deixa ben palés i clar que el ‘canvi de règim’ no és una innovació concebuda després de l’11-S, sinó que, des de molt de temps enrere, és un dels pilars de l’art de governar nord-americà. Segons ens diu Kinzer, quan Washington posa els ulls en algun dirigent incòmode per fer-lo fora, rarament actua per motius altruistes”.


La Grossa de Cap d'Any: Set claus del sorteig - Empordà\nLa Grossa de Cap d'Any: Set claus del sorteig\nOn comprar bitllets, data i hora de la rifa, números premiats, quants diners toquen i on cobrar-los\nRedacció 31.12.2018 | 06:30\nJa està tot a punt per a la celebració del Sorteig de la Grossa de Cap d'any, que enguany té com a principal novetat que el preu del bitllet s'encareix fins als 10 euros i que el primer premi ascendirà a 200.000 euros.\nAquestes són les principals claus del sorteig de la Grossa de Cap d'Any\n1. Data i hora del sorteig\nEl sorteig de la Grossa de Cap d'Any 2018 es farà, com sempre, el dia 31 de desembre i serà retransmès per TV3 a partir de les 12 h en un programa conduït per Llucià Ferrer i Anna Bertran.\n2. Quants premis es sortegen i quant pot tocar?\n3. Com funciona el sorteig?\nLa retransmissió del Sorteig de la Grossa de Cap d'Any durarà 55 minuts. Hi haurà 8 extraccions: 1a, 2a i 3a extraccions, corresponents al cinquè premi; 4a i 5a extraccions, corresponents al quart premi; 6a extracció, corresponent al tercer premi; 7a extracció, corresponent al segon premi; 8a extracció, corresponent al primer premi.\n4. On es poden consultar els números premiats?\nDiari de Girona seguirà el sorteig en directe i oferirà a la portada de la seva pàgina web els números guanyadors de la Grossa\n5. On es cobren els bitllets premiats?\n6. Fins quan es poden cobrar els bitllets premiats?\n7. Quina part de l'import del premi es queda Hisenda?\nEstan exempts de pagar IRPF els premis amb un import inferior a 10.000 euros. A partir d'aquesta quantitat, s'aplica un gravamen del 20%.


Publiquen la història del pintor que cremava els seus quadres - Tornaveu\nPubliquen la història del pintor que cremava els seus quadres\nLa sardana va ser un dels elements d’inspiració del cubista Maties Palau Ferré (Montblanc, 1921-2000)\nDimarts, 9 d'abril de 2019 13:50h\nQuadre de Maties Palau Ferré sobre una grup de sardanistes\nEls quadres sardanistes que Maties Palau Ferré va idear a la dècada dels anys seixanta i setanta són uns dels més preuats de l’artista plàstic. Encara sota el franquisme, les seves sardanes van esdevenir un símbol a la portada de diaris de l’època, com El Correo Catalán.\nPer les seves sardanes, però també pels seus arlequins pintats, les figures femenines d’ulls ametllats o per les natures estàtiques, Palau Ferré va esdevenir és un dels noms més singulars de l’art català del segle XX. Vinculat a la Barcelona de les exposicions dels Salons d’Octubre i al París bohemi, la seva va ser una trajectòria marcada per la lluita a favor de la llibertat creativa.\nAra, l’historiador Francesc Marco-Palau, besnebot de l’artista, en recupera la història a El pintor que cremava els seus quadres (Editorial Gregal, 2019), un assaig biogràfic amb pròleg del periodista Màrius Serra. Al llibre, l’autor explica perquè l’artista va arribar a cremar les seves obres, després de ser obligat a pintar per metres quadrats, i quina relació va tenir el pintor amb el món sardanista, que també representaria a les seves ceràmiques.


La Biblioteca Ernest Lluch torna a oferir un espai d’estudi en horari nocturn per preparar la selectivitat - Ajuntament de Girona\nCom és habitual en els darrers anys, la Biblioteca Ernest Lluch oferirà un espai d’estudi en horari nocturn destinat especialment als estudiants de batxillerat que es presenten a la selectivitat. A partir del dia 1 de juny, i fins al 10 de juny, l’espai estarà obert des de les vuit del vespre fins a les dotze de la nit, de dilluns a divendres.\nAquest és un servei demanat pels instituts i per aquells estudiants que troben en la biblioteca un espai amb serveis adequat per a l’estudi i tranquil per poder preparar amb garanties d’èxit el pas als estudis universitaris. Els anys anteriors aquesta proposta ha tingut molt bona acollida entre el col·lectiu d’estudiants.\nA més d’aquest servei específic cal recordar que les biblioteques de Girona disposen de sales destinades a l’estudi i a la realització de treballs en grup en horari d’obertura de la biblioteca. En especial, cal destacar les sales de treball de les quals disposa la Biblioteca Carles Rahola, que és necessari sol·licitar prèviament atesa l’alta demanda, i la sala d’estudi de la Biblioteca Salvador Allende, que té una capacitat per a unes trenta persones i que durant tot el curs és un dels espais més valorats i utilitzats de l’equipament.


Jerónimo Zurita: el naixement d'un historiador - Ab Origine Magazine\nJerónimo Zurita va néixer el 4 de desembre de 1512 a Saragossa. La seva família era benestant, ja que el seu pare va ser metge dels monarques Ferran el Catòlic i Carles I. Zurita va exercir diversos càrrecs, alguns lligats a la inquisició (en va ser el secretari) i altres a la monarquia: secretari reial i cronista d’Aragó, gràcies a la confiança que va dipositar sobre ell el rei Felip II.\n[caption id="attachment_1567" align="alignleft" width="216"] Imatge dels Annals de la Corona d'Aragó[/caption]\nPerò pel que realment Zurita ha passat a la posteritat ha estat per la seva gran tasca com a historiador. El seu afany per desvincular la història, els fets reals, de les llegendes, costums i creences va significar un rigor que en aquella època no era tan freqüent com ens pugui semblar avui dia. La seva gran obra va ser els ‘Annals de la Corona d’Aragó’, un recull de la història no només del Regne d’Aragó, sinó d’altres regnes peninsulars. Els volums es van publicar entre 1562 i 1580, i comprenen des de temps de domini Islàmic fins al govern de Ferran en Catòlic. Un dels punts forts de Jerónimo Zurita va ser la possibilitat de recórrer a diverses fonts, tant nacionals com estrangeres. Ho va aconseguir gràcies al domini que tenia de diversos idiomes –com ara el català, el francès o l’italià—i als viatges que havia realitzat durant els seus càrrecs, que el van permetre visitar diversos països. Això, juntament amb la seva rigorositat i el fet de ser el primer a confeccionar un recull històric d’aquesta magnitud a Espanya, el van convertir en una de les figures referents dintre de la historiografia.\nL'estil de Zurita no és tan ornamentat ni carregat com el d'altres historiadors de l'època, com ara el també aragonès Jerónimo Blancas, que va revisar els Annals de la Corona d'Aragó. Zurita tenia un gran respecte per les fonts, i en els seus textos apareixen informacions repetides o algunes desconnexions entre arguments. De tota manera, això no ha estat una crítica que hagi condemnat la figura d'aquest historiador: ans al contrari, es pot considerar un handicap a causa de l'ús de les fonts originals i la seva difícil transcripció.\nZurita va morir a Saragossa el 3 de novembre de 1580. Actualment existeix una revista d'història anomenada 'Jerónimo Zurita', publicada per la 'Institución Fernando el Católico'.\nJerónimo Zurita: el naixement d’un historiador\nImatge dels Annals de la Corona d’Aragó\nL’estil de Zurita no és tan ornamentat ni carregat com el d’altres historiadors de l’època, com ara el també aragonès Jerónimo Blancas, que va revisar els Annals de la Corona d’Aragó. Zurita tenia un gran respecte per les fonts, i en els seus textos apareixen informacions repetides o algunes desconnexions entre arguments. De tota manera, això no ha estat una crítica que hagi condemnat la figura d’aquest historiador: ans al contrari, es pot considerar un handicap a causa de l’ús de les fonts originals i la seva difícil transcripció.\nZurita va morir a Saragossa el 3 de novembre de 1580. Actualment existeix una revista d’història anomenada ‘Jerónimo Zurita’, publicada per la ‘Institución Fernando el Católico’.


La cuina violeta: Carabassa violí amb magrana, rocafort i pesto de pistatxos\nLa Sabrina és una londinenca d'origen iranià, i es defineix com a cuinera autodidacta. Les receptes tenen ingredients que són fàcils d'aconseguir i a més a més bastant econòmics. Espècies i productes de l'hort poden transformar-se en un festí gastronòmic ple d'aromes i sensacions. No acostumo a anar a restaurants de cuina exòtica, ja que m'agrada tastar les diverses coccions i manera de presentar la nostra cuina tradicional dels cuiners que tenim al territori. Però si estic fora és una obligació conèixer la cuina del país, sempre que no sigui d'insectes. En aquest llibre l'autora fa servir en quantitat la magrana i jo aprofito per a comprar-ne una que és diferent de les nostres i de pas, recordar les de Jordània. Quan penso en aquest país ho faig amb els colors que em van quedar a la memòria: l'ocre rosat del desert i el de les magranes. Comparo l'ocre amb la carabassa i el rosat dels robins vermellosos del fruit preciós. Faig la recepta amb una carabassa del nostre hort -encara en tinc algunes- i una magrana que trobo al mercat, que ha vingut d'Israel. Perdoneu que per una vegada no sigui un producte de proximitat. Això sí, aprofito les nostres que s'han assecat per a fer les fotografies. L'any passat les vam perdre quasi totes. Suposo que per la gran quantitat d'aigua que va rebre per les fortes pluges al seu moment. Enguany ja tenen els brots que es convertiran en els deliciosos fruits que seran les postres durant molts dies. Observo que la corona de dalt són diferents: les d'aquí són obertes i les altres són tancades... A la Viquipèdia llegeixo que van descobrir una magrana fossilitzada en capes del començament de l'edat del bronze a Jordània. Jo les vaig conèixer bastants anys després. Comparteixo unes fotografies que tenen a veure amb el menjar de Jordània. Hi podeu veure magrana en una amanida de iogurt i unes postres amb pistatxos i també uns caramels. Va coincidir que els dies que érem allà estaven preparant la festa del xai, o coneguda també com la festa del sacrifici que celebren els musulmans, la seva festa més gran. Vaig poder tastar un deliciós xai preparat en brases i enterrat a la sorra del desert de Wadi Rum. No crec que en torni a menjar de tan bo mai més. De fet, vaig gaudir molt i molt dels àpats (i dels dolços).\nD'aquesta recepta m'ha agradat el seu pesto. La llimona que s'hi posa, a part de donar-li el gust cítric, compensa la dolçor de la carabassa. No hi vaig posar coriandre, soc de les que només el poso si és totalment imprescindible, i en faig alguna variació. Els pistatxos (paraula d'origen grec) o festucs (d'origen àrab) li van donar un bon gust. Havia comprat un mató de l'Empordà en substitució del formatge que la cuinera hi posa, el feta, però vaig creure que el mató no li donaria prou contundència. Així que hi vaig posar el rocafort, que sempre en tinc. Un entrant vegetarià ben acolorit.\nIngredients per dues racions,\n- 1 carabassa violí no massa gran\n- grans de magrana\n- formatge de rocafort\n- uns quants pistatxos pelats\nper al pesto,\n- 25 g de pistatxos salats torrats\n- 20 g de formatge parmesà\nPosem el forn a escalfar a 200℃. Partim la carabassa i la netegem de les pipes i fils que té per dins. L'untem amb oli d'oliva i salpebrem. La posem en una safata de forn coberta amb paper de forn. Enfornem i deixem coure (una hora, una hora i quart aproximadament) fins que punxant-la amb un ganivet no ofereixi resistència i creiem que ja s'ha cuit. Assegurem-nos que està pastosa. Mentrestant, farem el pesto posant els ingredients en un got de batedora i triturem. Muntem el plat posant el formatge rocafort per sobre, reguem amb el pesto, guarnim amb els grans de la magrana, uns quants pistatxos, uns pètals de formatge parmesà i empolvorem amb orenga. Servim. I us garanteixo que resulta un plat saborosíssim.\nRecomanació de la setmana, un llibre. La meva llibretera, l'Anna, ens recomana el que està llegint, Nascut de cap dona, de Franck Bouysse, editat per Edicions del Periscopi i traduït per l'Anna Casassas Figueras. Diu la meva llibretera: tot i que la novel·la és d'una duresa extrema m'ha atrapat des del primer moment perquè s'endinsa dins l'ànima dels personatges i sobretot m'ha colpit la candidesa de la Rose...\nGràcies, Anna. I per totes les recomanacions que em fas, coneixes molt bé els meus gustos. La d'avui ja ha caigut a la bossa i estic pendent de llegir-lo. Va darrere dels altres dos que tinc a la tauleta de nit.\nAu, ara farem bellugar els malucs...


Bloc — 14 octubre 2014\nA través de les atencions a dones portades a terme des del Servei d’Informació i Atenció a les Dones (SIAD) de la Garrotxa, es va detectar la necessitat de crear espais de trobada per a i entre dones de diferents àmbits i en situacions variades.\nAquesta necessitat es va valorar a l’observar que hi ha algunes qüestions que es repeteixen entre les persones ateses al SIAD i que moltes vegades van lligades, entre d’altres coses, a una qüestió de gènere. El fet de ser dones ens porta, perquè moltes vegades així ho hem aprés, a infravalorar-nos, a subestimar-nos i per tant a reduir les nostres capacitats i potencialitats, augmentant les nostres limitacions. Això comporta una mena de missatge que ens dificulta que posem en marxa els nostres projectes vitals, laborals, familiars, etc.\nL’objectiu de la proposta era generar espais on les dones s’atrevissin a provar i investigar amb si mateixes i amb d’altres. Tot i que la proposta partia de les persones ateses al SIAD, vam oferir els tallers de forma generalitzada a totes les dones de la comarca de la Garrotxa. Es va considerar que era fàcil que aquesta situació fos generalitzable a altres dones que no han havien arribat a aquest recurs i que per tant, podria ser del seu interès. D’altra banda, pretenia ser una fórmula normalitzadora, que no anés lligada a cap servei concret de la xarxa ni a una situació personal determinada.\nEn aquesta línia volíem oferir i crear espais de formació, autoconeixement i autocura, oberts a la població femenina de la Comarca de la Garrotxa, en que cada persona hagués de decidir per cada taller si volia participar o no i com ho volia fer. D’aquesta manera no era necessari assistir a tots els tallers proposats ni de fer-ho de forma regular. Cada taller implicava una decisió conscient de voler participar, i per tant, de dedicar-se un temps i espai propi.\nTant els tallers com els cursos han estat totalment gratuïts per les persones que hi participaven. De la mateixa manera, a mida que les dones s’hi ha anat implicant el cost dels tallers s’ha anat reduint, ja que s’ha entès com un intercanvi de coneixements i experiències, alhora que com una ampliació de la xarxa.\nDurant el curs 2013-2014, un els tallers han participat un total de 112 dones diferents. D’aquestes, un total de 29 han estat ateses al SIAD durant l’any 2013, 17 havien estat ateses en el SIAD en anys anteriors i 66 no havien estat mai ateses en el servei.\nLa majoria de dones que han participat en els tallers tenien entre 30 i 50 anys (65%). En un 87% eren espanyoles i/o catalanes. Hi ha hagut participació de diferents nacionalitats, però en global ha estat poc significativa.\nLes temàtiques dels tallers han estat variades: meditació, autocura, ioga, iniciativa, contes per adults, expressió corporal, com escoltar-se…\nEls tallers es realitzen a l’Espai Famílies (Carrer Estires, 5 d’Olot) i al Consorci d’Acció Social de la Garrotxa.\nAquest mes d’octubre s’han iniciat nous tallers, podeu trobar més informació a www.casg.cat.\nMaite Marcó, coordinadora dels Serveis d’Infància i Família del Consorci d’Acció Social de la Garrotxa


Luca Apartments Zalakaros Hongria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nVeure tots els 252 allotjaments a Zalakaros.\nLuca ApartmentsHegyalja U. 38., Zalakaros, Zalakaros, Hongria, 8749 - Veure al mapaExcepcional9,5Basada en22comentarisLuca ApartmentsVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nConvenientment situat a Zalakaros, Luca Apartments és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Luca Apartments asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix instal.lacions de barbacoa, àrea de fumadors per garantir el més gran comfort possible als seus clients. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Zalakaros, faci de Luca Apartments la vostra llar.\nCal que informeu el Luca Apartments de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


20 de maig de 2018 22:36 h\nUna vegada més cal felicitar tot l’equip de l programa de TV3, Preguntes Freqüents, del passat dissabte 19 de maig. Des del meu punt de vista, les manifestacions i declaracions del Sr. Ortega -advocat de VOX- van ser desafortunades. Ara bé, jo considero que se l’havia de convidar perquè d’aquesta manera es confirma, es reafirma que TV3 és una televisió plural, que respecta escrupolosament la llibertat d 'expressió. De tota manera, també considero que el Sr.\n1506 lectures Cap comentari\n20 de maig de 2018 21:15 h\nDoncs ja ho veuen, tornem a ser a la ratera del Govern espanyol. L’Estat s’ha agafat a la nova i digníssima iniciativa de recuperar els consellers empresonats per dir que això ho hauran d’estudiar i que mentrestant seguiran amb el 155, sense límits. És el que esperaven, que piquéssim l’ham de la restitució per tenir una excusa per tornar a incomplir una promesa, com va ser la de treure el 155 quan es formés Govern a Catalunya. Ho han boicotejat tot perquè féssim el Govern que ells volien, després d’unes eleccions absolutament colonials.\n20 de maig de 2018 13:17 h\nPrimer va ser el valencià, després va ser el balear, al cap d'un temps va ser el LAPAO i, tot seguit, el tabernès de Tabàrnia, l'enèsim invent per intentar dividir la societat catalana. La desgràcia és que alguns d'aquest invents desafortunats i acientífics ha tingut seguidors i ha reexit: l'altre dia, quan vaig obrir la pàgina web de l'Agència Tributària, em vaig trobar que separaven entre català i valencià, com si fossin dues llengües diferents, però el text era igual, la qual cosa demostra que és la mateixa llengua.\n812 lectures Un comentari\n20 de maig de 2018 11:40 h\nS'ha obert la veda. Abans ja tothom caçava en els vedats sense cap problema, però ara, el 131è president de la Generalitat de Catalunya, amb els seus articles furibunds contra els espanyols, ha permès que tots els contraris agafin tota casta d'armes, amb permís o no, ja que saben que als d'una part se'ls tolera tot i als de l'altra, sempre se'ls mostra el camí d'Estremera. A aquests que s'aprofiten dels avantatges que els atorga la seva llei, a les novel·les de l'oest que llegia quan encara era infant, se'ls denominava avantatgistes, i als que intentaven robar bancs, diligències, cavalls o bous dels ranxos existents, se'ls deia, bandits, bandolers i facinerosos, sempre hi havia una tercera casta de persones que.\n782 lectures Un comentari\n19 de maig de 2018 23:45 h\nEl passat 17 de maig a la conferència/Jornada sobre Seguretat i Turisme transfronterer, Llançà-Banyuls de la Marenda (per cert una jornada excel.lent) el regidor de turisme de Llançà i primer tinent d’alcalde, Joan Carles Mora, va manifestar que els tres punts bàsics per disposar d’un bon turismo, d’un turiso mínimament coherent i sostenible en una població costanera són : 1 Seguretat. 2 Neteja 3. Informació. Hi estic completament d’acord. Per contra, a Portbou no en compleix ni un, d’aquests autèntics requeriments.\n19 de maig de 2018 22:05 h\nCada generación le toca luchar por la defensa de la libertad y de los derechos, en el 68 fue el Mayo francés, posteriormente la caída del Muro de Berlin y la Plaza de Tiananmen en China en 1989 y ahora es Catalunya. Lo digo desde el sentimiento de español que vive fuera de Cataluña , quizás ahí radique el valor de estas palabras que las escribo con y desde el corazón. Su talante rebelde es su seña de identidad. La libertad y la justicia es algo que se lleva en el alma, no en la boca para vivir de ella y Catalunya es el símbolo de la libertad nuevamente.\n642 lectures 2 comentaris\n19 de maig de 2018 17:28 h\nPENSEM. Pensem en el bipartit PP/PSOE-psc i en les seves polítiques a Catalunya totalment sincronitzades i guionitzades. Pensem en un PSOE-psc donant vergonyós suport a polítiques de repressió feixistes pròpies de règims dictatorials i pensem que en aquest afer català a ambdós partits només podria unir-los un pacte secret: donar cobertura al PP i les seves polítiques dictatorials a Catalunya a canvi que continui tapant casos de corrupció, que afectarien PSOE-psc i que encara no han sortit a la llum pública, encara.\n1308 lectures 2 comentaris\n19 de maig de 2018 10:54 h\nDigues-me, que fas aquí? 17 Dissetena part SEC 29 ‑ INTERIOR - CASA FAMÍLIA D’EN GUILLEM - MATÍ Plou durant el matí. En Guillem és a la seva habitació i, des de la finestra, mira la pluja. Recorda el que li va dir en Jordi, el seu amic poeta, i les repeteix en veu alta. Guillem (per a si mateix) A partir de paraules i combinacions entre elles em porten a expressar una idea o un sentiment. No sempre la idea inicial es converteix en idea final. Les paraules juguen amb mi, em condueixen on elles volen.\nAlemanya Arrimadas Canet Cs Escòcia Estado español Girauta Llarena Llarenas Nicola Sturgeon Puigdemont Sturgeon euroordre extradició justícia pablo llarena pedro sánchez president de la generalitat presos polítics primera ministr quim torra reunió sánchez torra tribunal cons


Activitats - Ajuntament de Rubí\nActivitats Des de la Biblioteca es porten a terme una desena d'activitats per a tots els públics. https://www.rubi.cat/ca/temes/cultura/equipaments/biblioteca-mestre-marti-tauler/activitats https://www.rubi.cat/ca/temes/cultura/equipaments/biblioteca-mestre-marti-tauler/activitats/@@images/image/preview\nDes de la Biblioteca es porten a terme una desena d'activitats per a tots els públics.\nEls Clubs de Lectura són trobades regulars de persones interessades a compartir la lectura i el comentari d’obres diverses.\nLa missió de la Biblioteca de Rubí és la de ser un eix vertebrador, cohesionador i integrador del municipi que serveixi d’eina de democratització de la cultura i que fomenti el sentiment de pertinença a la ciutat.\nL'Hora del conte és una activitat gratuïta adreçada al públic infantil que encisa els nens i els empeny cap a noves curiositats, contribuint així al seu desenvolupament. Narradors professionals engresquen la canalla amb la seva veu i a vegades acompanyats de titelles, escenificacions o música.\nRubiPlay és un espai creat per jugar, on trobareu jocs de taula des dels més actuals que incentiven la creativitat, la competència positiva i la interacció social, fins als tradicionals de tota la vida (escacs, dames, puzles).\nEl Bibliolab de la Biblioteca de Rubí, en col·laboració amb el Centre de Recursos Pedagògics de Rubí i l’entitat Caçadors de Trastets, es transforma en el Trastlab.\nDins d’aquest apartat s’hi recullen totes les conferències al voltant dels llibres: presentació de llibres, xerrades literàries, taules rodones i trobades amb l’autor.\nEn el cicle de conferències dels amics de la UAB, es debaten temes sobre l’actualitat vigent. L’objectiu és donar a conèixer l’opinió dels experts sobre qüestions que afecten la vida dels ciutadans.\nLa Biblioteca Mestre Martí Tauler disposa d'espais especialment pensats per fer tot tipus d'exposicions.


Ricard Espelt - Saül Gordillo\nDilluns, 9 de març de 2015 09:00 h\nESPELT, Ricard @ricardespelt (Manresa, 1973). Professor a la Universitat Oberta de Catalunya i consultor en comunicació estratègica i web, fa recerca en el marc de la societat en xarxa i el desenvolupament rural. Amb la seva tesina es va proposar demostrar que les tecnologies de la informació i la comunicació (TIC) poden transformar les comunitats rurals i, especialment, les relacions dels productors agraris amb el seu entorn. Va ser regidor i impulsor de Copons 2.0, una experiència de governança oberta i deliberativa en el seu municipi.\n(Ricard Espelt és un dels 200 protagonistes de la Internet catalana de Sobirania.cat. Aquest és l'índex onomàstic del llibre amb un miler de referències. Podeu comprar el llibre online.) Normal 0 21 false false false


Una mica de desordre està bé | CAT.Superenlightme.com\nUna mica de desordre està bé\nSovint parlem de "estratègies d'organització" com una forma de tractar el TDAH. Per una bona raó. Per tots els mitjans, utilitzar un planificador i gaudir dels beneficis d'una vida menys caòtica.\nDit això, vull parlar una mica sobre quan prenem la idea d'utilitzar les estratègies d'organització com un mecanisme de defensa massa lluny.\nMoltes persones amb TDAH també són propensos a l'ansietat i són sensibles a la sensació de no ser capaç de fer el que fan els altres, o no ser capaç de fer les coses "prou bo". Aquests sentiments poden donar lloc a una espècie de perfeccionisme - perquè tenim experiències de diverses ocasions no prestar suficient atenció als detalls, tractem de compensar tractant molt difícil prestar atenció als detalls.\nAmb aquesta mentalitat, perfectament raonables "les estratègies d'organització" poden arribar a ser ideals inabastables. En lloc de tractar de fer la seva netejador d'escriptori, l'objectiu es converteix perquè sigui impecable. En lloc de retallar en la dilació, l'objectiu es converteix en no posposar les coses en absolut.\nAquests tipus d'ideals són en realitat contraproduent quan es tracta de fer front a TDAH. Gran part de la gestió de TDAH es tracta d'acceptar que el seu cervell funciona d'una manera determinada, a continuació, esbrinar el que pot fer per crear la millor vida possible donats els paràmetres de com funciona el seu cervell.\nAixí que sé que probablement mai a tenir una vida amb força, perfectament ordenada. Està bé. Com jo ho veig, el millor enfocament és trobar les formes més problemàtics de la desorganització en la meva vida, treballar en ells, i després no preocupar-se per la resta.\nSí, encara hi ha alguns desordre en el meu escriptori. Però almenys el meu escriptori és ara funcional. És clar, jo faig un munt de coses en l'últim minut. Però almenys jo no tiri totes les nits en blanc més.\nPel que val la pena, crec que també hi ha algunes influències culturals que juguen un paper en l'elevació de les estratègies d'organització d'ideals inabastables. Hi ha un enfocament quasi-religiosa de "minimalisme" i "ordenant" que sembla estar en aquest moment.\nPenseu "Safata d'entrada zero." Aquest és l'exemple perfecte de prendre tècniques d'organització manera més lluny del que necessiten per anar. És clar, encara podria estar a la safata d'entrada 782, però totes les coses importants s'ha fet llegir. (Penso.)\nHi ha un altre problema amb el pensament de les estratègies d'organització com la solució per al TDAH: per desgràcia, molts dels símptomes que fan que les persones amb TDAH desorganitzat, per començar també fan que sigui més difícil per a les persones amb TDAH que s'adhereixen a les estratègies d'organització. Si bé tenir un "mètode" més estricta organització pot minimitzar alguns dels efectes dels símptomes de TDAH, els símptomes subjacents de falta d'atenció i impulsivitat encara van a ser-hi i potencialment podrien interferir amb la possibilitat de posar en pràctica un mètode d'organització donada.\nRes d'això vol dir que les estratègies d'organització no són útils. Això dependrà de la persona i l'estratègia específica. Vostè pot trobar que un mètode d'organització funciona especialment bé per a vostè, mentre que altres no fan molt - si la safata d'entrada Zero porta a terme la seva hiperconcentrarse, anar a per això!\nPerò no hi ha necessitat de batre cap amunt per no ser capaç d'arribar a la il·luminació de l'organització. Si vostè fa la seva vida, fins i tot moderadament menys caòtica del que era abans, que segueix sent un èxit. I si encara té una mica de "desordre", a qui li importa? Una mica de desordre és una part sana i normal de la vida.\nImatge: Flickr / Nick Lee\nEfecte secundari de treball\nUna mirada atenta a la mitjanit de Woody Allen a París\nUn camí per evitar que el trauma destrueixi la vostra vida


Destrossen 4 monòlits en memòria dels morts de la batalla de l'Ebre a la Terra Alta\nUna creu i un monòlit a Vilalba dels Arcs, i 2 monòlits a la Fatarella i Corbera d'Ebre, catalogats com a Bens Culturals d'Interès Local\n07/12/2018 - 17.47 Actualitzat 09/12/2018 - 08.17\nMonòlit republicà de Vilalba dels Arcs destrossat\nAlguns monuments de record pels morts de la batalla de l'Ebre durant la Guerra Civil han aparegut amb destrosses a la Terra Alta, dos d'ells al municipi de Vilalba dels Arcs, i també a Corbera d'Ebre i a la Fatarella.\nA Vilalba dels Arcs, un és la creu dedicada als morts dels requetés, militars carlistes que van lluitar al costat dels Nacionals al terç de Montserrat. En altres ocasions que ja havia estat objecte d'actes vandàlics, però aquest cop l'han destrossat.\nL'altre és un monòlit que recorda els republicans que tenen el seu monument situat a pocs metres de l'altre i també ha aparegut destrossat.\nA Vilalba dels Arcs es van enfrontar els dos bàndols en la Batalla de l'Ebre. La pedra de la creu i el mònòlit han quedat fets miques.\nLes entitats de memòria històrica han denunciat a les xarxes la destrossa d'un patrimoni històric extraordinari, i rebutgen, com l'historiador David Tormo, les mostres "d'odi i d'ignorància".\nDia trist per als que treballem per recuperar i conservar la memòria de la batalla de l'Ebre. La destrucció de la memòria aliena només és propi de l'odi, la intolerància i la imposició ... vaja del feixisme que aparentment es pretén esborrar pic.twitter.com/truaSdy2dN\n David Tormo (@dtormoben) 6 de diciembre de 2018\nL'Ajuntament i els veïns rebutgen aquesta violència i demanen respecte.\nConxita Montserrat: "Jo no l'haguera destrossat. Els monuments sempre són monuments i són coses d'història, però, com que les coses d'història ja no valen res..., és igual, no em féssiu parlar més, que jo no en sé."\nCarme Baldà: "És que ara sem d'un altre temps. Lo passat passat per mi, lo passat passat. Ja hem d'anar més cap aquí."\nMaria Tarragó: "No ho sé, jo respecto tot lo d'antes, i lo d'ara, hi ha coses que no m'agraden i també les respecto. No faig malbé res."\nA la Fatarella és el monòlit de la IV divisió franquista de Navarra el que ha patit destrosses i el monòlit del Terç a Punta Targa de Corbera d'Ebre.\nEls Mossos d'Esquadra estan investigant els fets, però no hi ha, de moment, cap persona detinguda ni investigada. Tampoc els ajuntaments afectats han presentat encara cap denúncia, malgrat que els monuments destrossats estan catalogats als pobles com a Bens Culturals d'Interès Local.\nLa IV divisió franquista de Navarra, l'encarregada de reforçar el bàndol franquista contra la resistència republicana a la Batalla de l'Ebre, va ser l'encarregada d'avançar i conquerir la Fatarella, el 14 de novembre de 1938, dos dies abans del final de la Batalla de l'Ebre.\nEls monuments, situats als Quatre Camins de Villaba dels Arcs, va ser on els requetés van acabar les esperances dels republicans. El setge va durar 8 dies. La Germandat de Supervivents del Terç de Nostra Senyora de Montserrat va construir el monument als anys seixanta com a mostra de "reconciliació, perdó i pau".\nEl Terç de Punta Targa de Corbera d'Ebre és la cota 481 on van resistir la 60a Divisió i un batalló de la 3a Divisió republicanes contra l'assalt del Terç de Montserrat el 19 d'agost de 1938.\nMemòria històrica Policial\nDestrossen monuments de la Batalla de l'Ebre a la Terra Alta\nDestrosses en tres monòlits de la Guerra Civil a la Terra Alta


Agresa: una empresa de referència a Barcelona\nPàgina inicial/Blog/Agresa: una empresa de referència a Barcelona\nNecessita un grup electrogen per a la seva empresa?\nCom a empresa de venda de grups electrògens hem volgut publicar aquest post explicant algunes de les raons més importants per les quals hauria de plantejar-se comprar un grup electrogen per a la seva empresa.\nLa veritat és que existeixen una infinitat de motius per a això. En primer lloc, si la seva activitat empresarial requereix generar electricitat durant moltes hores o dies de manera ininterrompuda, l’ideal és comprar un grup electrogen dièsel. Si utilitza maquinària pesant i no pot fiar-se de la xarxa elèctrica convencional perquè sofreix corts habitualment, és de vital importància que comenci a pensar-li-ho seriosament.\nEvidentment, si les seves instal·lacions estan allunyades de nuclis urbans i ciutats, i no tenen accés a la xarxa elèctrica, llavors no li quedarà més remei que invertir en un grup electrogen industrial, depenent de la potència que necessiti la seva activitat.\nTambé es converteixen en una cosa indispensable en llocs on s’ofereixin tota mena de serveis: hospitals, col·legis, comissaries, residències d’ancians…\nQuedar-se sense electricitat en llocs com aquests pot comportar pèrdues irreparables i és estrictament necessari que disposin d’un grup electrogen per si la xarxa elèctrica cau.\nGrups electrògens adaptats i preparats per a subministrar electricitat davant qualsevol situació\nAgresa és una empresa de venda de grups electrògens que treballa amb les principals marques mundials: Cummins, Baudouin, Doosan, FG Wilson, Kofo, Mitsubishi o MTU.\nAquests fabricants són líders del sector energètic i durant els últims anys han dissenyat i desenvolupat tota mena de grups electrògens d’última generació, amb especial atenció als equips insonoritzats, de consum reduït, i amb baixos índexs d’emissions contaminants. Sempre posant l’accent en la preservació del medi ambient o a millorar la recopilació de dades, sense deixar de costat que la prioritat principal és la de satisfer les necessitats elèctriques de cadascun dels seus clients.\nDit això, si necessita més informació o assessorament, només ha de posar-se en contacte amb el departament comercial d’Agresa i estudiarem el seu cas amb deteniment, amb l’objectiu de trobar la solució i l’equip perfecte per a vostè. Aquest és el nostre treball!\nadmin2020-05-27T10:23:58+02:005 d'agost de 2019|Blog|


Com insertar enllaços personalitzats per a cada subscriptor de la meva newsletter | Suport Acrelia News\nCom insertar enllaços personalitzats per a cada subscriptor\nEn les teves campanyes pots crear enllaços que dirigeixin a una url diferent (personalitzada) per a cada subscriptor. D'aquesta manera quan l'usuari faci clic a aquest enllaç serà dirigit a la URL que hagis assignat a aquest determinat subscriptor.\nPer aconseguir això hauràs de seguir les següents passes:\nCrea un camp personalizat. Per exemple "url personal" (Contactes -> Camps personalizats -> Afegir).\nAfegeix/Assigna aquest camp personalizat a la teva llista. (Contactes -> Administrar llistes de contactes -> Editar llista -> Dades extra).\nEscriu una URL en el camp "url personal" per cada contacte de la llista. No oblidis afegir ‘https://’ a l'inici de la URL. Exemple URL vàlida: https://www.exemple.com (Contactes -> Administrar contactes -> Editar)\nUtilitza el camp personalitzat que has creat en la teva campanya: Quant creis la campanya escriu %%url-personal%% en el BOTÓ o ENLLAÇ on vulguis que apareixi la URL personalitzada.\nSelecciona el text que vols convertir en un enllaç\nFes clic a Insertar/Editar Vincle\nEn el apartat 'Protocol' selecciona "altre" i en el camp URL escriu %%url-personal%%.\nFes clic a 'Acceptar'\nSelecciona el botó i fes clic a 'Editar Enllaç'\nEn el camp 'Enllaç' escriu %%url-personal%%\nEn el camp 'Text Alternatiu' escriu 'Botó Promoció' o el text que vulguis.\nA partir d'aquest moment, en la newsletter que enviïs, cada usuari serà dirigit a la seva URL personalitzada quan face clic en el botó o enllç que contingui %%url-personal%%.\nAssegura't d'afegir a cada contacte de la llista la seva URL corresponent, ja que si en elguns d'ells no l'afegeixes el botó o enllaç que contingui %%url-personal%% quedarà inactiu per aquells subscriptors.\nEt recomanem crear una llista de contacte TEST amb 2 o 3 contactes (adreces de correu electrònic teves) amb les quals realitzar enviaments de prova abans de realitzar l'enviament final a tota la teva llista de contactes.


Per entendre el Penedès d’avui cal viatjar en el temps i descobrir la seva història i el seu patrimoni\nLa història d’un lloc determina el present d’aquest. Al Penedès és possible viatjar en el temps recorrent els seus museus, monestirs i castells que són testimoni i llegat de la cultura, les tradicions, l’art i les vivències dels avantpassats i que permeten entendre com han marcat la idiosincràsia del territori avui.\nEntre algunes de les propostes, destaquem el Cava Centre, la Vil·la Museu Pau Casals o la DO Vinífera. Si et fascina la història i t’agrada caminar, et proposem fer una ruta de gran interès natural, patrimonial i cultural pels tres Castells de Marca Penedès, rodejats de paisatges sorprenents.\nLes rutes singulars\nOrigens del vi i el cava\nEspai interactiu amb audiovisuals de gran format on s'explica la història de Sant Sadurní, la Fil·loxera i el Cava\nCiència, tècnica i oficis\nUna mirada als espais que mostren altres ciències, tècniques i oficis, més enllà de la viticultura i l'enologia\nTens curiositat per saber què hi ha al darrere de tradicions centenàries i dels nostres personatges més il·lustres?\nCol·leccions que atrauen a amants de l’art de tot el món


8 textos per fer que qualsevol home s’obsessioni amb tu: un nou mode\n8 textos per fer que qualsevol home s’obsessioni amb vosaltres\nL’enviament de missatges de text té un paper important quan es tracta de cites i relacions. És pràcticament el nostre principal mode de comunicació i pot suposar un trencament en termes d’obtenir una relació rellevant.\nUn text pot produir la impressió equivocada i provocar que un noi estigui apagat ... o pot tenir un gran impacte que li faci pensar i obsessionar-se durant tot el dia. No es tracta de fingir ser algú que no. Voleu que el vostre jo autèntic es pugui trobar a través de text, però, malauradament, es pot perdre molt en la traducció i és possible que us acabeu trobant d’una manera que no sigui fidel a qui sou.\nEls missatges de text no són naturals per a molta gent i poden fer que apartis involuntàriament un noi abans que les coses comencin. Per això sóc aquí. Vaig a compartir alguns exemples increïbles de textos per enviar que garanteixin que s’obsessioni amb tu.\nAbans de compartir els millors textos per enviar, compartiré textos no enviar.\n1. Hi ha alguna cosa al regne de 'Ei, què passa?'\nAquests missatges són genèrics i avorrits i no li provoquen res. I no es manté una bona conversa, probablement respondrà amb una cosa igual de genèrica com: 'No gaire, tu?' I la conversa realment no anirà enlloc.\nAls nois no els agrada molt parlar per parlar. Els agrada parlar per un propòsit, de manera que les xerrades ocioses només li suposaran una molèstia.\n2. No cal que l’emplenis en els detalls mundans de la teva vida\nMoltes dones es queixen que els homes no responen als textos, però ella li envia missatges de text que realment no provoquen una resposta com 'Acabo de seure a veure una pel·lícula'. Què se suposa que ha de dir a això? D'acord, guai? És possible que ni tan sols sàpiga que espereu una resposta, de manera que mentre esteu assegut obsessionat per què no va dir res sobre vosaltres que veieu una pel·lícula, només està fent les seves coses suposant que esteu ocupat ara mateix.\nAra és diferent si envieu un missatge de text: 'Tinc ganes de fer una bona pel·lícula. Què em recomaneu?' En aquest cas, no només pot recomanar alguna cosa bona, sinó que també us pot demanar si us podeu acompanyar.\n3. No li envieu un missatge de text per queixar-se\nEls nois odien això. Està bé si us heu de desventurar de tant en tant, però si està ocupat i a la feina, no vol deixar-vos absorbir pel vostre drama. Als homes els agrada sentir un ventall estret d’emocions i no els agrada que aquestes emocions vagin molt més enllà de sentir-se feliços i contents.\n4. Mireu la puntuació i els emojis\nHi ha massa xerrades que et fan sonar una bogeria, així que fes-ho fàcil. A més, a menys que realment rieu, deixeu de dir lol. Tampoc sap si estàs prenent serietat quan acabes cada frase amb jeje. Com, 'M'agradaria estar amb tu ara jeje.' Què vol dir, fins i tot?\nI comproveu que la correcció automàtica no us embrutés, ja que tots sabem amb quina rapidesa es pot convertir una paraula innocent en una cosa que no s’acosta ni al que intentàvem dir.\nTambé vull assenyalar el punt molt important que no es tracta tant del que dius, sinó del intenció darrere del que dius, i si vens d’un lloc necessitats, ell ho recollirà i simplement no voldrà alimentar-se d’aquesta mentalitat necessitada.\nLa mentalitat necessitada és aquella en què necessiteu que respongui d’una determinada manera per sentir-se bé. Si li envia un missatge de text, respireu alleujat. Tot està bé. M’agrada. Sóc adorable i digne. Si ell no respon, caus en un pou de desesperació i t'obsessiones sense parar\nDesprés de enviar-li un missatge de text, no reviseu obsessivament el telèfon una i altra vegada per veure si encara ha respost.\nDeixeu-ho viure! A més, intenteu ocupar-vos perquè no us llanci el segon que respon.\nAra no dic que si espera cinc minuts per enviar-vos missatges de text, heu de multiplicar aquest número per tres i enviar-li un missatge de text en 15 minuts o qualsevol truc. La raó per respondre de seguida sembla desesperada perquè, si responeu immediatament, probablement vol dir que no teniu moltes coses més a la vostra vida i això és el que els homes troben poc atractius. Així que omple el temps fent coses que t’agraden! Quan feu això, tindreu moltes coses al cap i no us quedareu fixats\nA més, els nois saben que quan els feu esperar, només ho recullen. Un amic meu em parlava d’aquesta noia que veia que li agradava molt, però els seus hàbits de missatges de text li estaven posant nerviosos. Es va adonar que cada cop que trigava a respondre-li, trigaria encara més a tornar-hi, i sabia que estava al seu telèfon. Era obvi per a ell que no responia intencionadament i que feia realment difícil comunicar-se amb ella i fer realment un pla per a una cita. També el va apagar.\nQuan estàs tan entretingut amb la teva pròpia vida, compromès amb la teva pròpia vida, satisfet dins de la teva pròpia vida que estàs ocupat estimant la vida i és natural donar-li espai perquè no l’esperes. Esperar dos dies per enviar-li un missatge de text no despertarà el seu interès, probablement el molestarà. El que suscita l’interès intens d’un home és una dona que està satisfeta i ocupada amb la seva vida, fins al punt que realment necessita obrir-se camí ... no només deixa tot el que passa a la vida al marge del segon que entra un home la imatge.\nAra parlem de textos que el faran obsessionat per tu.\n1. Un text divertit.\nL’humor és una manera excel·lent de relacionar-se i als homes els encanta una dona aguda, divertida i alegre.\nPodríeu enviar un meme o un article divertit o una broma. No ho facis amb massa freqüència, en cas contrari, acabaràs en un tipus de relació divertida i bromista.\nDe vegades, podeu injectar humor, però també voleu connectar-vos a un nivell real i deixar espai per coquetejar i conèixer-vos.\n2. Un text seductor\nLa majoria de les dones tenen por de mostrar interès, però mostrar-ne interès no és dolent. Estar desesperat és una cosa dolenta.\nEl que estàs fent és una pregunta avorrida ... què faries si hi fos amb tu, és una qüestió atractiva.\nNo cal ser gràfic ni obertament sexual. Només alguna cosa intrigant amb matisos sexuals farà el truc. Si es tracta d’un noi amb qui acabes de començar a sortir, és una bona manera d’implantar-se a la ment durant tot el dia. Si és un noi amb el qual voleu sortir, sabrà que té llum verda i que no el rebutjarà si us persegueix.\nAquí teniu una llista de 103 textos seductors i fascinants que us donaran moltes idees.\n3. Un text optimista\nAls homes els encanta una dona feliç i segura. I els homes avancen cap al que se sent bé. Si se sent bé estar al teu voltant, voldrà estar al teu voltant. Si et sembla bo enviar-te missatges de text, voldrà enviar-te missatges de text. Envieu-li alguna cosa positiva i optimista.\nSi us pregunta com us va el dia, no doneu una llista de les coses que van sortir malament aquell dia. Podeu reconèixer que heu tingut un inici brut, però després heu injectat alguna cosa positiva i dir que esteu encantats de mostrar la resta d’aquest dia qui és el cap.\nMÉS: Textos per fer-lo somriure\nEls homes són criatures visuals, de manera que tot el que pugueu dir que el faci visualitzar us ajudarà molt.\nAlguna cosa en la línia de: 'Estic mullat després de la meva sessió d'entrenament, he de dutxar-me. Parla després!'\nNo us excediu, sobretot si es tracta d’una relació nova. Només mantenir és subtil i 'involuntari'. Només esmentaves que et dutxaves, no sabies que seria tan evocador per a ell!\nI tret que aquest noi sigui el vostre xicot, advertiríeu que no envieu cap foto explícita perquè, si esteu a les primeres etapes, és probable que encara no el conegueu molt bé i, una vegada que hi hagi alguna cosa, mai no ho podreu aconseguir. esquena.\nMÉS: Com enviar un missatge de text per iniciar una conversa\n5. El text coquet\nSi aquest és un noi amb qui encara no esteu relacionat, voleu donar-li llum verda per perseguir-vos. Els homes estan terroritzats pel rebuig, per la qual cosa és important que mostreu una mica d’interès sense passar per la borda\nFeu-li un elogi, com ara 'Acabo de veure la foto que heu penjat i vaja, queda bé!' Segueix un emoji amb cara de guiño o diu alguna cosa subtilment seductor.\nI si ja esteu sortint, coqueteu-lo! El coqueteig és el que li desperta el desig i li fa pensar tot el dia en tu. També és divertit, alegre i agradable.\nAquí teniu una llista d’increïbles textos coets que funcionaran independentment de l’etapa de la relació\n6. L’interessant text de la pregunta\nFeu-ho més enllà de les bromes genials i digueu alguna cosa que realment el farà pensar, com ara 'Què faríeu demà si us despertés sense por?'\nO feu una ximpleria com parlar entre ells només utilitzant emojis.\nUna regla general quan es tracta d’aconseguir que un noi s’interessi per tu és aquesta: ser interessant.\nConsulteu aquest article per obtenir més idees: 230 preguntes per conèixer a algú\n7. El compliment\nHo creguis o no, als homes també els encanten els elogis ... i els reben amb menys freqüència que les dones!\nDigues alguna cosa per fer-lo sentir bé. De nou, no tingueu por de mostrar massa interès. Si un home està interessat en tu, no mostraràs interès per tu com a malament.\n'M'encanta el teu somriure. I els teus ulls. Només FYI '.\n'D'acord, necessito que enumereu algunes coses que us passen malament perquè no en trobo cap.'\n“Deixa de semblar tan calent a les fotos que publiques. M'estàs matant aquí! '\nLlegiu aquest article sobre els compliments que tothom vol escoltar per obtenir més idees.\n8. El text d’agraïment\nEls homes tenen gana d’agraïment, d’això en parlem molt al lloc.\nSi un home no se sent apreciat per una dona, no voldrà tenir una relació amb ella. Període.\nEls homes volen ser apreciats pel que són i pel que fan per vosaltres.\nIndependentment de l’etapa de la relació en què es trobi, és crucial demostrar el seu agraïment. Alguns exemples són:\n'Gràcies per ser com ets. M’inspires de debò ”.\n“Moltes gràcies per portar-me a aquest restaurant increïble. Aquest va ser el millor àpat que he tingut en un temps! '\nAquí el teniu, textos per fer-lo absolutament obsessionat per vosaltres. Per sobre de tot, no es tracta només dels textos, sinó de tu. Es tracta de la vostra mentalitat i mentalitat. Es tracta de com et sents amb tu mateix i amb la teva vida. Si us sentiu malament amb vosaltres mateixos i voleu que un home us faci sentir bé, aquesta energia es transmetrà als altres, fins i tot mitjançant un text. Si ets feliç i satisfet i t’agrada la teva vida, això també es trobarà.\nMés que centrar-vos en el que dieu, centreu-vos en el que passa dins vostre. Un home que t’envia missatges de text mai no et donarà una veritable sensació de valor. Només tu pots fer-ho.\nEspero que després de llegir aquest article sàpigues exactament a què enviar un missatge de text al teu noi per fer-lo caure amb força. Però hi ha dues coses que cal tenir en compte abans d’anar més enllà. En algun moment, un noi pot començar a perdre interès. S’allunyarà i semblarà estar menys compromès i menys atent. No envia cap missatge de text i no està tan emocionat per tu. Sabeu com manejar-lo? Si no, llegiu aquest article següent: Si s’està tirant endavant, feu això ...\nEl següent número del qual necessiteu estar fora és en algun moment, el vostre noi es preguntarà: és aquesta la dona amb la qual vull comprometre? La seva resposta determinarà el destí de la vostra relació. Saps què fa que un home vegi una dona com a material per a núvia? Si no, heu de llegir això ara mateix: Les coses que els homes desitgen en una dona\nuna cançó fosca sota demanda\ntaryn gràcies per això !! té molt de sentit! 22 de gener de 2020 a les 20:42


'Estiu 1993' s'alça com la Millor Pel·lícula del cinema català als Premis Gaudí - Olot TelevisióOlot Televisió\n‘Estiu 1993’ s’alça com la Millor Pel·lícula del cinema català als Premis Gaudí\nRedacció - Barcelona - 01.20\nÚltima actualització 29 gen. 2018\nLa pel·lícula amb segell garrotxí ‘Estiu 1993’ ha estat una de les protagonistes de la desena gala dels Premis Gaudí de l’Acadèmia del Cinema Català, que s’han entregat aquest diumenge a l’Auditori del Fòrum de Barcelona. Dels 14 guardons als que optava se n’ha endut cinc. Els acadèmics l’han escollit com a Millor Pel·lícula i també han reconegut Carla Simón amb els premis a la Millor Direcció i Millor Guió. Anna Pfaf i Dídac Palou, muntadors del film, s’han endut el Gaudí al Millor Muntatge i Bruna Cusí el premi a Millor Actriu Secundària.\n‘Estiu 1993’ es va gravar en diferents punts de la Garrotxa el 2016 i està basada en les vivències de la directora, que va créixer a les Planes d’Hostoles després de la mort dels seus pares. La cinta ha estat àmpliament reconeguda a nivell internacional i va ser escollida representant del cinema espanyol als Oscar tot i que no va arribar a ser finalista. Un palmarès que es podria ampliar més el proper cap de setmana als Premis Goya del cine espanyol, on competeix en vuit categories.\n‘Incerta Glòria’, d’Agustí Villaronga, ha estat la pel·lícula més premiada de la nit dels Gaudí amb set guardons. La gala d’enguany ha estat marcadament reivindicativa, amb diverses referències als polítics empresonats i els que estan a Brusel·les. La presidenta de l’Acadèmia del Cinema Català, Isona Passola, ha demanat més inversió en el sector audiovisual per garantir la supervivència del cinema català i els Premis Gaudí.


Joschka Fischer: Perilla la unitat europea – L'Hora\nInici/Europa/Joschka Fischer: Perilla la unitat europea\nNou Cicle Send an email 3 maig 2013\n0 9 4 minuts de lectura\nFa poques setmanes semblava que el pitjor de la crisi financera europea havia quedat enrere i que s’acostava un retorn a l’estabilitat. Però les aparences enganyaven. Un problema que (almenys en termes relatius) podria haver estat menor, el de Xipre, es va combinar amb un grau d’incompetència gairebé increïble de part de la troica (la Comissió Europea, el Banc Central Europeu i el Fons Monetari Internacional) i es va convertir en una crisi de grans proporcions.\nEncara que els mercats van mantenir la calma, la crisi xipriota va deixar al descobert en tota la seva magnitud el desastre polític causat per la crisi de l’eurozona: la Unió Europea s’està desintegrant des del nucli. En l’actualitat, els europeus travessen una crisi de confiança respecte a Europa que no es pot resoldre amb una altra injecció de liquiditat per part del BCE i que, per tant, és molt més perillosa que una recaiguda dels mercats.\nEuropa va tenir en el passat un ordre polític basat en la competència, la desconfiança, el conflicte de poders i, en última instància, la guerra entre Estats sobirans. Aquest ordre va caure el 8 de maig de 1945 i en el seu lloc va sorgir un altre sistema basat en la confiança mútua, la solidaritat, l’imperi de la llei i la recerca de solucions negociades. Però ara que la crisi està soscavant els fonaments d’aquest ordre, la confiança es converteix en desconfiança, la solidaritat sucumbeix davant vells prejudicis (i, fins i tot, davant nous odis entre el sud pobre i el nord ric) i les sortides negociades cedeixen pas a la imposició externa. I un cop més Alemanya té un paper fonamental en aquest procés de desintegració.\nAixò és així perquè per resoldre la crisi de l’eurozona Alemanya (que és, amb molt, l’economia més forta de la UE) va imposar la mateixa estratègia que li va funcionar a principis del mil·lenni, però en condicions econòmiques internes i externes totalment diferents. Per als països del sud d’Europa colpejats per la crisi la fórmula que defensa Alemanya, amb la seva barreja d’austeritat i reformes estructurals, està resultant mortal perquè els falten altres dos components fonamentals: quitació de deute i creixement.\nTard o d’hora, algun dels grans països europeus en crisi triarà líders polítics que no acceptin per més temps la imposició de mesures d’austeritat des de fora. Fins i tot ara, en temps d’eleccions, els governs nacionals prometen més o menys obertament protegir els seus ciutadans d’Europa perquè Alemanya s’ha encarregat que els ingredients principals de la recepta per resoldre la crisi siguin: austeritat i reformes estructurals.\nEls efectes de la tesi que calia tractar al sud d’Europa amb “severitat” pel seu propi bé (perquè, en cas contrari, tot hagués seguit igual) estan a la vista. Ben sever va ser el tractament que ha provocat una veloç contracció econòmica, atur massiu (per sobre del 50% entre els joves) i deteriorament continu de la situació fiscal per l’augment del cost dels interessos del deute. De fet, en aquest moment tots els països de l’eurozona experimenten creixement econòmic insuficient o, directament, recessió.\nQuè vol Alemanya? No es pot pretendre que tot Europa s’emmotlli a Alemanya ni la classe política alemanya té el coratge i la determinació per intentar que Alemanya s’emmotlli a Europa. La pregunta és: Vol Alemanya mantenir la unió monetària i, amb ella, la Unió Europea, o deixarà que el dubte i la falta de visió accelerin l’erosió dels fonaments d’Europa?\nEn aquesta crisi, la decisió va cedir lloc a l’acció (o la seva absència). Fa poc, The International Herald Tribune va citar les paraules de Winston Churchill: “No n’hi ha prou amb fer el millor possible, en ocasions, cal fer el que sigui necessari”. Que és precisament el que és urgent fer a Europa i l’eurozona.\nFa molt que se sap què és necessari. El preu per la supervivència de la unió monetària i del projecte europeu és ampliar l’esfera comunitària amb la creació d’una unió bancària, fiscal i política. Els que s’oposen a aquests canvis perquè temen la responsabilitat compartida, la transferència de recursos dels rics als pobres i la pèrdua de sobirania nacional hauran d’acceptar la renacionalització d’Europa i, amb ella, la seva pèrdua de protagonisme internacional. No hi ha cap alternativa (i, certament, l’statu quo tampoc servirà de res).\nA Europa ja tothom sap que o bé la crisi actual destrueix a la Unió Europea o bé produeix la seva unió política i que l’única manera de salvar l’euro inclou solidaritat pels deutes ja contrets i la mutualització parcial dels deutes futurs. Aquestes mesures impliquen necessàriament àmplies cessions de sobirania. Està Alemanya disposada a això (o, per al cas, França)?\nLa veritable crisi de la Unió Europea i de la unió monetària no és de caràcter financer sinó polític, més precisament, és una crisi de lideratge. Totes les capitals europees pateixen una notòria manca de visió, coratge i fermesa de propòsit, però això s’aplica especialment a Berlín (i al Govern tant com a l’oposició).\nEls polítics nacionals europeus no deixen de criticar la Unió Europea per la seva falta de legitimitat política, però són en part responsables d’allò pel que l’acusen. O serà que els proeuropeístes ja estan tan acovardits i descoratjats que prefereixen cedir el comandament als populistes i nacionalistes antieuropeus? Si ho fan, serà un desastre, perquè la crisi ja és massa profunda per admetre una solució tecnocràtica.\nAlemanya es prepara per a una elecció nacional en la qual (més o menys com va ocórrer a França durant l’elecció presidencial de l’any passat) la crisi europea no figurarà, o com a màxim tindrà un paper secundari. Tant el Govern com l’oposició creuen que el millor és esperar al dia següent a l’elecció per dir-li a la gent la veritat sobre la pregunta més important (i amb comptagotes).\nArribar a aquest extrem seria convertir la democràcia en una farsa. Però potser les coses resultin molt diferents: pot passar que la dinàmica de la crisi europea desbarati els plans dels polítics alemanys. Encara pot haver-hi alguna sorpresa desagradable i, en el punt en què estem, potser aquesta sigui la principal esperança per a Europa.\nEsquerra europea Unió europea


Identificades tres víctimes mortals més de l'atemptat de Barcelona: una persona de doble nacionalitat australiana i britànica, una persona italiana i una persona belga - Sala de premsa. Generalitat de Catalunya\nIdentificades tres víctimes mortals...\nIdentificades tres víctimes mortals més de l'atemptat de Barcelona: una persona de doble nacionalitat australiana i britànica, una persona italiana i una persona belga\nEn total són 12 les víctimes mortals identificades: 11 de l'atemptat de Barcelona i 1 de Cambrils\nSegueixen pendents d'identificació 2 víctimes mortals de l'atemptat de Barcelona\nContinuen hospitalitzades 51 persones i 81 ja han estat donades d'alta des dels atemptats de Barcelona i Cambrils\nEl Departament d’Interior informa que el dispositiu de seguretat i emergències segueix treballant a ple rendiment i a hores d’ara les noves dades que es poden oferir en relació a les persones afectades en els atemptats de Barcelona i Cambrils són:\nS'ha identificat 3 víctimes mortals més de l'atemptat de Barcelona a través de l'ADN. Es tracta d'una persona de doble nacionalitat australiana i britànica, una persona italiana i una altra persona belga\nAixí doncs, hi ha 12 persones identificades d’un total de 14 víctimes: 11 de l'atemptat de Barcelona i 1 de Cambrils.\nAquestes identificacions ja han estat comunicades al jutjat d’instrucció que investiga el cas i a les famílies dels morts.\nSegueixen pendents d'identificació 2 víctimes mortals de l'atemptat de Barcelona. Els equips de metges forenses i policia científica segueixen treballant per identificar el total de 14 víctimes mortals.\n11 VÍCTIMES MORTALS DE L’ATEMPTAT DE BARCELONA IDENTIFICADES:\n1 persona de doble nacionalitat australiana i britànica\n1 persona de nacionalitat belga\n2 persones de nacionalitat italiana (una d'elles és la nova identificació)\n1 persona de nacionalitat estatunidenca\n2 persones de nacionalitat portuguesa, els cossos de les quals s’han entregat avui a la família\n4 persones de nacionalitat espanyola (1 d’elles amb doble nacionalitat espanyola i argentina). Els cossos de dues d’elles ja ha estat retornat a la família.\nEl Departament de Salut informa que des dels dos atemptats 81 persones han estat donades d’alta, 79 a Barcelona i 2 a Cambrils. En aquests moments resten 51 persones ingressades en centres sanitaris, 47 a Barcelona i 4 a Tarragona (víctimes de l’atemptat de Cambrils):\n23 menys greus\n2 menys greus\nEls ferits que queden hospitalitzats estan als següents hospitals:\nHospital del Mar 14\nHospital Clínic 6\nHospital Sant Pau 6\nHospital Vall d’Hebrón 8\nHospital Sagrat Cor 3\nHospital Germans Trias Pujol 3\nHospital de Bellvitge 4\nHospital Joan XXIII 2\nHospital Santa Tecla 1\nEl Departament de Salut informa que els centres sanitaris han atès, en les darreres hores, fins a 85 de persones amb quadres d'ansietat arran dels atemptats de Barcelona i Cambrils. Són testimonis dels fets que no van resultar ferits físicament en els atacs, però l'impacte emocional que els va suposar viure aquestes situacions ha derivat en situacions de forta angoixa que han requerit atenció mèdica sense ingrés. Aquesta és una reacció produïda per una situació de molt estrès i que acostuma a manifestar-se unes 24 hores després de l'impacte. Davant aquestes situacions es recomana trucar al 061 CatSalut Respon, on metges i infermers us poden atendre, aconsellar i redirigir en funció de la gravetat.\nProtecció Civil\tDelegació a la Catalunya Central Delegació a Girona