Sitges 2012: del drama familiar al terror intel·ligent | La Finestra Digital\nAquest diumenge era un dia de plats forts a Sitges. D’una banda, la nova pel•lícula de Bayona, un gran drama que no ha deixat indiferent a cap espectador i que ha provocat més d’una llàgrima. De l’altre, l’últim producte de la factoria Whedon, una pel·lícula plena d’entreteniment i bon humor, imprescindible pels fans del gènere. D’intencions diferents, les dues pel·lícules han mostrat una gran qualitat i han deixat bastant contents a públic i a crítica.\nJ.A. Bayona i Tom Holland presentaven aquest matí Lo Imposible a un Auditori completament ple. L’expectació era gran i, en aquest cas, podem dir que el títol ha satisfet les expectatives, si fem cas a l’aplaudiment que s’ha sentit a la sala. Lo Imposible és un drama en majúscules, una història de supervivència que si no sabéssim que està basada en el que va patir una família en enfrontar-se al tsunami que va arrasar Tailàndia el 2004 ens resultaria completament increïble.\nBayona retrata a la perfecció el drama dels protagonistes i ho fa apel·lant elegantment a la llàgrima, un recurs que podem pensar que és fàcil d’usar però que en aquest cas està tan ben fet que no podem més que deixar-nos portar per la narració. Ens oblidem de les músiques estratègicament col·locades, dels ulls plorosos, dels plans d’etern patiment i ens endinsem en una història d’esperança i superació. Es tracta d’una pel·lícula que fa un ús extensiu del silenci i d’uns diàlegs molt mesurats, dels plans generals i de l’exaltació de la naturalesa com a personatge actiu; posa el màxim èmfasi en lo visual, amb unes imatges de gran bellesa i una narració detallada que demostren la gran qualitat del treball del director.\nLa pel·lícula també funciona gràcies a unes interpretacions intenses i de gran nivell, fonamentalment les de Naomi Watts i Tom Holland que viuen la màxima intensitat del drama físic i del patiment. De Naomi Watts ja ens podíem esperar un exercici d’aquest tipus però el debutant Holland és tota una sorpresa. Ewan McGregor està també molt sòlid interpretant a un pare en contínua cerca, que no ha perdut l’esperança de trobar la seva família.\nLo imposible és un gran drama, una pel·lícula amb la que gaudir patint, una gran mostra de cinema de catàstrofes de la ma de J.A. Bayona.\nVeure una pel·lícula d’animació stop-motion de producció espanyola és estrany, sobretot en un moment en què el 3D ja ha guanyat la partida. Des de Galícia ens arriba un títol original, un conte de terror basat en les tradicions galegues més arrelades. La història ens presenta a un pres que, després d’escapar, es dirigeix a un poble perdut per recuperar el botí que hi va amagar. Un cop allà, uns personatges estranys el conduiran a una aventura divertida i terrorífica a parts iguals. Vells sinistres, desaparicions misterioses i un capellà força peculiar marquen només el començament de la història.\nLes principals virtuts de la pel·lícula es concentren en els 45 primers minuts, quan la història es va obrint a l’espectador i es van plantant els primers interrogants i enigmes. Aquesta primera part manté bé la tensió i és realment entretinguda, ritme que no es sosté en la part final. Quan el misteri comença a explicar-se, la història perd solidesa i es prenen algunes decisions narratives i de muntatge que afavoreixen certa confusió. Tot i així, O Apostolo proporciona un nivell més que correcte d’entreteniment i la història és prou interessant com per dedicar hora i mitja a una pel·lícula ben animada. Una proposta valent d’aquelles que ens agradaria trobar-nos més sovint.\nJoss Whedon esta darrera del guio d’aquest gran homenatge al cinema de terror. Però mencionar nomes el seu nom és poc just perquè el gran artífex del que hem vist aquesta tarda al Festival es Drew Goddard, l’altre responsable del guio i director de la pel·lícula. La premissa de The cabin in the woods és senzilla: un grup de cinc amics decideixen passar un cap de setmana en una bonica cabana al mig del bosc i s’acaben trobant amb el pitjor dels seus malsons. En aparença una història convencional però és tot el que amaga darrera el que la fa especial.\nÉs fàcil espatllar aquesta pel·lícula en una crítica i procuraré no fer-ho. És un gran homenatge al cinema de terror, al slasher en primera instància, però arriba mes enllà a mesura que ens anem endinsant en les profunditats del film. El guió és molt intel·ligent mostrant a l’espectador molt a poc a poc el que va passant; la incredulitat que es viu des de la butaca està molt ben aprofitada i permet al film jugar a dues bandes, gestionant la informació de manera eficaç. El metallenguatge tan present en els productes ‘made in Whedon’ és aquí un element bàsic per donar forma a l’historia, i ho és des del minut 1. Tècnicament està molt ben feta, com a slasher primer i després com el que acaba esdevenint; es nota que s’ha posat molta cura en cada minut del metratge. I les actuacions, sense ser el més destacable, estan a l’alçada del que requereix el producte.\nThe cabin in the woods és el perfecte exemple de pel·lícula que estima el genere i que l’homenatja amb intel·ligència i bon humor. És com el que volia fer Don Coscarelli amb John dies at the end però amb sort diferent. Bàsicament perquè no és fàcil, i Goddard i Whedon han sabut trobar el to i la forma adients.\n45 edicio del Festival de SitgesDrew GoddardFrank LangellaJoss WhedonJuan Antonio Bayona


Renfe - Rodalies - Ajuntament de Mataró\nRenfe - Rodalies\nMataró està connectada per tren a través de l’estació ferroviària de la línia R1 de Rodalies-Renfe que va de Molins de Rei a Maçanet-Massanes, passant per Barcelona i Mataró. La connexió amb Barcelona a través d’aquesta línia data del 28 d’octubre de 1848 i des d’aleshores, amb les seves ampliacions, ha contribuït a facilitar el creixement i la prosperitat del Maresme. El promotor d'aquesta primer ferrocarril de la península va ser el mataroní Miquel Biada i Bunyol.\nEl transport interurbà ferroviari de Mataró a través de la línia R1 ressegueix tot el corredor litoral del Maresme i travessa el Barcelonès, donant accés a Barcelona i la primera corona metropolitana. Amb l’entrada en funcionament de Rodalies Girona, la línia RG1 de Barcelona a Figueres, permet connectar també Mataró amb Girona i Figueres.\nA través de la xarxa de ferrocarril, la ciutat es troba a 41 minuts del centre de Barcelona, amb una oferta de 216 expedicions diàries entre els dos sentits i freqüències en hora punta a l’entorn dels 6 minuts.


Trencadís | Mamuts\nTrav. de Dalt, 92-98\nLa Salut, Gràcia, 08024 Barcelona\n934 619 430\nL’escola bressol Trencadís està situada al barri de La Salut del districte de Gràcia, i va iniciar la seva activitat l’any 2015. És una escola de cinc grups que, de forma pionera a Barcelona, incorpora una Unitat Bàsica d’Atenció Inclusiva per a nou infants amb greus discapacitats.\nEl nostre repte és oferir a cada infant les experiències educatives que promoguin el màxim desenvolupament de les seves capacitats, en un ambient enriquidor, tranquil i segur.\nQuan l’infant se sent segur és capaç de provar, de triar entre les diverses propostes de joc i activitat que se li ofereixen, és capaç d’atrevir-se a fer i desfer, i d’aquesta manera anar descobrint els seus límits i les seves possibilitats. Per nosaltres és important donar temps a l’infant i acompanyar-lo en els seus avenços i en l’adquisició d’una progressiva autonomia.\nL’escola disposa de cinc aules amb accés directe al pati i a la sala gran d’ús compartit, i compta amb una Sala multisensorial per a totes les nenes i els nens, equipada amb recursos visuals, auditius i tàctils.\nSom un equip multidisciplinar format per professionals de l’educació ordinària i professionals del camp de la salut i de la pedagogia especialitzada, que treballem per a un projecte d’escola comú.\nCompartim amb les famílies la cura i educació dels infants, i facilitem la seva implicació i participació per esdevenir una comunitat educativa. Som una escola oberta a l’exterior i volem formar part del teixit del barri i implicar-nos en projectes més amplis.\nVolem fer arribar el nostre projecte tan lluny com sigui possible, explorant possibilitats de relació i de treball conjunt que l’enriqueixin.


El rector informa al Consell de Govern de la imminent entrada en vigor de dues noves normes a pesar de l'informe desfavorable de la CRUE. Actualitat Universitària\nEl rector informa al Consell de Gov..e l'informe desfavorable de la CRUE\nEl rector informa al Consell de Govern de la imminent entrada en vigor de dues noves normes a pesar de l'informe desfavorable de la CRUE\nLa UA se sumarà a les accions previstes per a reivindicar canvis en la taxa de reposició de personal universitari\nAlacant, 24 de març de 2014\nEl Consell de Govern de la Universitat d'Alacant ha donat aquest matí el seu suport al rector per a sumar-se a les accions previstes per la CRUE, Conferència de Rectors de les Universitats Espanyoles, per a reivindicar canvis en la taxa de reposició de personal. Palomar ha informat que si no es modifica aquesta taxa “les universitats espanyoles podrien perdre fins a una quarta part del personal en 10 anys, la qual cosa, sens dubte, suposarà una deterioració irreparable en serveis i qualitat docent i investigadora”. Segons aquesta taxa, de les 28 jubilacions previstes per a enguany en la UA només es podrien reposar dues places. Palomar ha explicat que la permanent de la CRUE ha sol·licitat una reunió amb la vicepresidenta del govern per a sol·licitar, entre altres qüestions, que la taxa de reposició es vincule a les despeses de personal previstos per cada universitat dins del Capítol I. De moment, els rectors han plantejat una sèrie d'accions conjuntes que podrien iniciar-se en breu amb la signatura d'un manifest conjunt.\nSobre la imminent aprovació de dos reials decrets, un en matèria d'accés i un altre d'homologació, equivalència i convalidació de títols i estudis estrangers d'educació superior (Projecte de Reial decret pel qual s'estableixen els requisits i el procediment per a l'homologació, declaració d'equivalència i convalidació de títols i estudis estrangers d'educació superior, i el procediment per a determinar la correspondència als nivells 2 o 3 del MECES dels títols d'Arquitectura, Enginyeria, Llicenciatura, Arquitectura Tècnica, Enginyeria Tècnica i Diplomatura.) Manuel Palomar ha explicat el perquè dels informes desfavorables emesos per la Conferència de Rectors. En el cas del d'Homologació de títols i estudis, a més d'errors de forma i contingut, s'hi han detectat incorreccions en les taules d'equivalències i omissions de determinats estudis, cosa que podria crear incongruències per a l'exercici professional internacional. En el cas del d'Accés, a més, asseguren que la desigual aplicació de la LOMCE per a estudiants de Formació Professional o estrangers, “provocarà desigualtats en l'accés a l'educació superior”.\nDurant l’informe el rector ha manifestat la intenció de la Universitat d'Alacant d'adaptar la regulació a la nova normativa sobre la carrera professional del funcionariat, encara que ho ha supeditat “al finançament exprés de la Generalitat Valenciana”.\nA més, pel que fa a la situació actual del deute de la Generalitat, s'ha anunciat la creació d'una comissió mixta formada per representants de les universitats valencianes i les conselleries d'Educació i Hisenda per a tractar el que fa referència a les transferències corrents, així com el que té a veure amb la devolució d'una part del deute. L'objectiu és, segons el rector de la Universitat d'Alacant, aconseguir a partir de l'estiu, la devolució del 50% del deute recent.\nFinalment, s'ha informat de la reestructuració dels serveis de Cultura i el de Promoció Lingüística en un servei únic de Llengües i Cultura que es fa efectiu a partir d'avui. El canvi obeeix, segons ha assenyalat el rector, a la modernització i racionalització de les estructures universitàries en la qual treballa, des de la seua incorporació, l'actual equip de direcció.\nTots els acords i informes del Consell de Govern es poden consultar en la següent adreça.\nEn la imatge, un moment del Consell de Govern ordinari del mes de març celebrat aquest matí


moviment universitari - Indymedia Barcelona\nper u.b.\t 03 jul 2006\nEl moviment estudiantil Ã©s inconstant per naturalesa. De vegades sembla que nomÃ©s som quatre gats els que ens preocupem per la salut de la universitat pÃºblica, els que participem activament a les assemblees de facultat, als Ã²rgans de govern de les universitats o els que estem a lâ��aguait de les reformes educatives que sâ��apropen. En altres ocasions, en canvi, les assemblees poden omplir-se dâ��estudiants i de propostes, i mÃ©s dâ��un cop hem estat centenars de milers els estudiants que hem sortit al carrer per reclamar ser escoltats.\nLa comunitat universitÃ ria, com la resta de la societat en general, tÃ© poc interÃ¨s en la polÃtica en el sentit mÃ©s ample de la paraula, perÃ² els estudiants, a mÃ©s a mÃ©s, tenim unes dificultats afegides: els pocs anys que estem a la universitat i per tant el relleu generacional de la militÃ ncia,els pocs mitjans dels que disposem o les dificultats per compaginar lâ��activisme amb els estudis.\nÃ�s aquesta inestabilitat la que fa especialment important lâ��existÃ¨ncia de colÂ·lectius dâ��estudiants que sâ��organitzin i es coordinin mÃ©s enllÃ de cada facultat, i que puguin mantenir enceses les brases durant les etapes de menys moviment estudiantil.\nUn exemple dâ��aquesta coordinaciÃ³ Ã©s la Plataforma Mobilitzadora en Defensa de la Universitat PÃºblica (PMDUP), que des de fa prop de deu anys Ã©s el marc unitari de les diverses assemblees i associacions dâ��estudiants de les universitats del nostre paÃs. Des de la seva fundaciÃ³ durant el curs 1995-96, la PMDUP ha servit de referent a lâ��hora dâ��elaborar propostes per millorar la universitat pÃºblica, analitzar les reformes educatives patides els darrers anys i ha estat qui ha coordinat les mobilitzacions estudiantils mÃ©s importants (LOCE, LOU, LUC ...).\nUn cop aprovades la LOU i la LUC, el moviment estudiantil va entrar en una altra etapa de letargia. DesprÃ©s de mesos i mesos de debat, de treball i de lluita, desprÃ©s dâ��aconseguir el suport dels rectors, sindicats i de gran part de la societat en general, vÃ¨iem com un altre cop el govern no feia cas a les nostres reivindicacions. Els Ãºltims mesos, perÃ², amb lâ��entrada de les universitats a lâ��Espai Europeu dâ��Ensenyament Superior el moviment estudiantil ha comenÃ§at a despertar de nou per defensar, un cop mÃ©s, la universitat pÃºblica.\nPer entendre els efectes que lâ��entrada a lâ��Espai Europeu dâ��Ensenyament Superior (EEES) pot comportar al sistema universitari catalÃ , cal tenir en compte el context cada cop mÃ©s globalitzat en que aquest Ã©s dut a terme.\nLa voluntat de lâ��OrganitzaciÃ³ Mundial del ComerÃ§ (OMC) i de la majoria dels governs de liberalitzar el sector terciari Ã©s avui dia indiscutible. Un exemple dâ��aquest fet Ã©s la negociaciÃ³ de lâ��Acord General de ComerÃ§ de Serveis que fa anys que ocupa un lloc privilegiat a lâ��agenda de lâ��OMC. Aquest acord, promogut sobretot per la ComissiÃ³ Europea, els EUA i altres potencials exportadors, facilita lâ��entrada al lliure mercat de la majoria de serveis pÃºblics, mercat que pot donar grans beneficis a aquelles transnacionals que en sÃ piguen treure profit. Lâ��acord permet a lâ��OMC lâ��aplicaciÃ³ de mesures disciplinÃ ries a aquells paÃ¯sos que â��protegeixin massaâ�? el sector, ja que estarien posant â��traves innecessÃ riesâ�? al lliure comerÃ§.\nLâ��adopciÃ³ dâ��una posiciÃ³ conjunta dâ��oposiciÃ³ a mesures que suposessin una major liberalitzaciÃ³ i privatitzaciÃ³ dels seus serveis per part dels paÃ¯sos eufemÃsticament anomenats â��menys desenvolupatsâ�? o â��en vies de desenvolupamentâ�? (liderats per Brasil i la Ã?ndia) va provocar un fracÃ s relatiu de la cimera de CancÃºn de lâ��OMC a finals del 2003 i va frenar lâ��aplicaciÃ³ delâ��acord.\nEn resposta a aquest entrebanc, la UniÃ³ Europea (UE) ha posat en marxa diferents processos encaminats a potenciar i ampliar la privatitzaciÃ³ dels serveis pÃºblics. AixÃ la UE sâ��ha marcat com a prioritat seguir amb el desmantellament de lâ��estat del benestar que durant tants anys ha estat marca de la socialdemocrÃ cia europea. Un exemple flagrant ha estat el tractat constitucional europeu, que evita parlar de serveis pÃºblics i que â��evidentmentâ�? no garanteix lâ��accÃ©s a lâ��ensenyament superior.\nA mÃ©s a mÃ©s la directiva Bolkenstein de la ComissiÃ³ Europea, aplicaria els acords no aconseguits a CancÃºn amb lâ��afegit de la perillosa â��clÃ usula de paÃs dâ��origenâ�?, segons la qual el prestador de serveis nomÃ©s es veuria afectat per la legislaciÃ³ de lâ��estat on tÃ© la seva seu social, perÃ² no per la de lâ��estat on els presta. Les empreses exportadores de serveis es podrien veure aixÃ beneficiades de les grans diferÃ¨ncies en quant a legislaciÃ³ dels 25 estats membres, i aixÃ² a la llarga provocaria una harmonitzaciÃ³ a la baixa dels drets socials de la UniÃ³ Europea.\nÃ�s aquest el context en que sâ��emmarca la construcciÃ³ de lâ��Espai Europeu dâ��Ensenyament Superior (EEES), tambÃ© conegut com ProcÃ©s de Bolonya (en referÃ¨ncia a la ciutat italiana on es va comenÃ§ar a gestar). Tenint aixÃ² en compte, i amb lâ��experiÃ¨ncia de les darreres reformes educatives, els estudiants hem tornat a preocupar-nos i a coordinar-nos per impedir que aquest procÃ©s suposi una accentuaciÃ³ de la privatitzaciÃ³ encoberta de la universitat pÃºblica que patim actualment.\nEl ProcÃ©s de Bolonya\nEl ProcÃ©s de Bolonya neix el 1999 quan els ministres dâ��educaciÃ³ de 29 paÃ¯sos europeus (entre els quals lâ��estat espanyol) signaren la DeclaraciÃ³ de Bolonya, en la que sâ��estableixen els principis i objectius bÃ sics del procÃ©s que havia de portar a la creaciÃ³ de lâ��Espai Europeu dâ��Ensenyament Superior (EEES). Els objectius oficials del ProcÃ©s de Bolonya Ã©s poden resumir en: potenciar una major competitivitat de les universitats europees, aconseguir un elevat grau dâ��atracciÃ³ de cara a lâ��alumnat no-europeu, facilitar la rÃ pida inserciÃ³ dels graduats al mercat laboral i fomentar lamobilitat dels estudiants i els treballadors.\nPer aconseguir aquests objectius els estats firmants (actualment uns 40) es van comprometre a adoptar un sistema de crÃ¨dits acadÃ¨mics comÃº (crÃ¨dits ECTS, de lâ��anglÃ¨s European Credit Transfer System), a fer un canvi profund en lâ��estructura universitÃ ria (titulacions de Grau i de Postgrau) i a oferir als estudiants un Suplement Europeu al TÃtol, en el que es detallarien els estudis cursats.\nEl nivell dâ��integraciÃ³ a lâ��EEES, perÃ², Ã©s molt diferent a cada estat membre: aixÃ, mentre a paÃ¯sos com ItÃ lia, Noruega o Alemanya fa anys que sâ��hi han adaptat, a lâ��estat espanyol tot just fa uns mesos es van aprovar els reials decrets que estableixen les noves titulacions universitÃ ries, i es preveu que no serÃ fins a octubre del 2007 que la convergÃ¨ncia serÃ total.\nAquest procÃ©s, que a primer cop dâ��ull podria semblar inofensiu, amaga darrera seu tot un seguit dâ��amenaces que precisament emergeixen quan ens fixem en el context en que ens trobem, en les experiÃ¨ncies viscudes amb altres reformes educatives i, sobretot, al veure les repercussions que lâ��entrada a lâ��EEES ha suposat als nostres veÃ¯ns europeus.\nNoruega ha vist com les universitats privades, fins al moment inexistents, comencen aproliferar; els estudiants alemanys, que gaudien dâ��un ensenyament universitari gratuÃ¯t, es veuen ara obligats a pagar taxes de fins a 2000â�¬ anuals; els graduats italians, per la seva banda, han vist com lâ��accÃ©s als postgraus es convertia en un filtre econÃ²mic que impedeix als estudiants de rendes mÃ©s baixes obtenir els tÃtols que capaciten per a la gran majoria de llocs de treball qualificats.\nEn aquest procÃ©s tambÃ© hem de tenir en compte quins seran els afectes que tindrÃ sobre la ja precÃ ria situaciÃ³ de la llengua catalana a les universitats dels PaÃ¯sos Catalans. Lâ��augment de la mobilitat i la competitivitat a lâ��hora de captar lâ��alumnat estranger farÃ que les universitats pÃºbliques tendeixin a oferir cursos, sobretot de postgrau, en llengÃ¼es foranies com el castellÃ o lâ��anglÃ¨s.\nAquest fet es veurÃ encara mÃ©s agreujat en aquelles universitats on la presÃ¨ncia de la llengua catalana Ã©s encara mÃ©s minsa, com ara les del PaÃs ValenciÃ o de la Catalunya Nord.\nÃ�s per tots aquests motius que els estudiants hem decidit prendre part activa dâ��aquest procÃ©s i elaborar tot un seguit de reflexions i propostes per aconseguir que aquest no afebleixi de manera irreversible la dÃ¨bil salut de la universitat pÃºblica.\nPrivatitzaciÃ³ encoberta de la universitat\nLa devaluaciÃ³ dels serveis pÃºblics ha estat una de les tÃ¨cniques mÃ©s utilitzades per justificar la necessitat de la seva privatitzaciÃ³. Els mitjans per aconseguir-ho solen ser un sistema de finanÃ§ament insuficient i la conseqÃ¼ent externalitzaciÃ³ de serveis, la introducciÃ³ de facto de competidors privats en el mercat, aixÃ com lâ��elititzaciÃ³ dâ��unes poques universitats i la degradaciÃ³ de lâ��ensenyament a la resta de centres.\nEn el cas del sistema universitari europeu, Ã©s evident que les mesures que proposa el procÃ©s de Bolonya van en aquesta direcciÃ³. I Ã©s que aquesta, com tantes altres reformes educatives, amaga darrera dâ��una faÃ§ana de bon veure tot un seguit de mesures que poden ser un cavall de Troia per la universitat pÃºblica.\nAixÃ, tot i semblar que aquest procÃ©s Ã©s de vital importÃ ncia pels membres de la UE, Ã©s necessari plantejar-nos una pregunta recurrent al parlar de reformes en el depauperat sistema dâ��ensenyament superior: qui pagarÃ tot aixÃ²?\nI Ã©s que no estem parlant dâ��un simple canvi de nom o unes petites reformes en alguns plans dâ��estudis. Estem parlant del canvi mÃ©s important que patiran les universitats catalanes des de la transiciÃ³. Estem parlant dâ��un seguit de mesures que suposaran un augment enorme de les despeses de les universitats:\nEl nou model docent, basat en els crÃ¨dits ECTS, proposa una avaluaciÃ³ continuada i una disminuciÃ³ de les classes magistrals. AixÃ² suposarÃ (i aixÃ ho reconeixen els defensors dâ��aquest procÃ©s) un augment en les despeses en infrastructures (mÃ©s material per prÃ ctiques i laboratoris, noves aules amb grups mÃ©s reduÃ¯ts, mÃ©s aules dâ��informÃ tica amb mÃ©s i millors ordinadors, etc.) i sobretot, en personal docent. La substituciÃ³ de classes magistrals per seminaris de treball (amb menys persones per grup), lâ��augment de correccions de treballs i exÃ mens que suposarÃ lâ��avaluaciÃ³ continuada i la diversificaciÃ³ que suposaran els cursos de postgrau necessitarÃ un important augment del cos de professorat.\nPer altra banda, la pretesa mobilitat europea serÃ impossible sense una polÃtica de beques de mobilitat radicalment superior a lâ��actual (actualment una beca Erasmus Ã©s de 100â�¬ al mes) i sense una oferta pÃºblica de cursos de llengÃ¼es estrangeres suficient (a les escoles universitÃ ries tenen preus dâ��entre 600â�¬ i 800â�¬ anuals).\nI aquÃ Ã©s on comencen a prendre forma les nostres pors. Com poden les universitats pÃºbliques afrontar aquests canvis tan costosos, si avui en dia ja tenen greus problemes de finanÃ§ament? En clara consonÃ ncia amb les actuals polÃtiques respecte els serveis pÃºblics, dâ��introducciÃ³ de gestiÃ³ i recursos privats, aixÃ com de reducciÃ³ de despesa pÃºblica (especialment la social) amb polÃtiques de dÃ¨ficit zero, podem donar per fet que lâ��augment no vindrÃ de fons pÃºblics.\nPer tant les universitats pÃºbliques nomÃ©s tindran tres alternatives: augmentar les taxes als estudiants (com ha passat a Alemanya), facilitar lâ��entrada de capital privat a les universitats (com ja preveia la LOU) o perdre qualitat i prestigi davant de les universitats privades (com ha passat a Noruega). En qualsevol cas, el futur no Ã©s gaire prometedor.\nElititzaciÃ³ de lâ��ensenyament superior\nUn dels efectes mÃ©s immediats que tindrÃ lâ��entrada a lâ��Espai Europeu dâ��Ensenyament Superior, i que mÃ©s notarem els estudiants, serÃ la creixent dificultat que tindran els estudiants de renda mÃ©s baixa per accedir a la universitat.\nEl principal motiu dâ��aquesta elititzaciÃ³ serÃ el canvi de model docent, que estÃ pensat (i aixÃ ho reconeixen els seus promotors) per un estudiant a temps complert, que dediqui un mÃnim de 40 hores setmanals als estudis. AixÃ² serÃ inevitable amb unes assignatures en les quals la part principal de la qualificaciÃ³ sâ��obtindrÃ amb treballs, prÃ ctiques i proves realitzades durant tot el curs, i en les que sovint lâ��assistÃ¨ncia serÃ obligatÃ²ria.Ã�s evident que amb aquesta avaluaciÃ³ continuada serÃ prÃ cticament impossible compaginar els estudis amb la feina. I si tenim en compte el sistema de beques que tenim avui en dia (estem a la cua dâ��Europa), i la quantitat de despeses extres que suposa estudiar (material docent i informÃ tic, transports, habitatge, etc.), Ã©s inqÃ¼estionable que aquest canvi suposarÃ un sedÃ s econÃ²mic molt important que impedirÃ que siguin molts els que no es puguin permetre estudiar a la universitat.\nLa situaciÃ³ es complica si tenim en compte les dificultats que tindran els estudiants amb menor poder adquisitiu per accedir als cursos de postgrau, ja que no nomÃ©s tindran poques places, sinÃ³ que a mÃ©s a mÃ©s els seus preus seran de 3 a 6 vegades els de les actuals llicenciatures. I si a aixÃ² li sumem les dificultats esmentades relatives a la mobilitat Ã©s quan podem veure clar quin Ã©s el veritable objectiu de tot aquest procÃ©s: aconseguir un reduÃ¯t grup dâ��estudiants d'elit molt preparats i â��europeÃ¯tzatsâ�?, seleccionats per criteris bÃ sicament econÃ²mics, encara que aixÃ² suposi despreocupar-se de la resta dâ��estudiants.\nMercantilitzaciÃ³ dels continguts\nSeguint amb aquesta intenciÃ³ de dualitzar lâ��ensenyament superior i, conseqÃ¼entment, elmercat laboral, el ProcÃ©s de Bolonya significa encara un pas mÃ©s enllÃ . Actualment al mÃ³n empresarial li convÃ© un petit grup de treballadors molt qualificats, especialistes en determinats Ã mbits de coneixement i una gran massa de treballadors molt flexibles, amb bons hÃ bits de treball, aptituds i sense gaires coneixements profunds, que estiguin preparats pels canvis que provoca la inestabilitat i la creixent precarietat laboral. TambÃ© en aquest aspecte hi sortiran guanyant, ja que la nova estructuraciÃ³ dels ensenyaments superiors amb els tÃtols de grau i postgrau fa realitat aquest desig empresarial.\nEl tÃtol de grau, de caire molt generalista, tindrÃ una durada de 3 o 4 anys (a la resta dâ��Europa Ã©s de 3 anys, excepte a GrÃ¨cia i Portugal) i fins al 75 % dels seus continguts vindran fixats per lâ��estat. No tindran cap marge dâ��optativitat (es preveu que el nombre de crÃ¨dits optatius siguin de 5 a 15, com a la resta dâ��Europa) ni dâ��especialitzaciÃ³, ja que en principi aquests coneixements seran adquirits als cursos de postgrau.\nTot aixÃ² contrasta, perÃ², amb la inclusiÃ³ de crÃ¨dits obligatoris de clara formaciÃ³ professional dins els plans dâ��estudis dels cursos de grau. Un exemple flagrant dâ��aixÃ², Ã©s el cas del nou tÃtol de FÃsica a ItÃ lia, que tot i tenir una durada de nomÃ©s 3 anys (Ã©s a dir, 180 crÃ¨dits ECTS) inclou entre els continguts formatius comuns (crÃ¨dits obligatoris per a lâ��obtenciÃ³ del tÃtol) assignatures de llengua estrangera, informÃ tica, gestiÃ³ de la informaciÃ³ i tÃ¨cniques de comunicaciÃ³.\nI Ã©s que amb lâ��excusa de lâ�� aprendre a aprendre i de la formaciÃ³ al llarg de la vida, alguns suposats intelÂ·lectuals volen convertir lâ��ensenyament superior en una mena de formaciÃ³ professional de categoria, en la que els alumnes aprendran tÃ¨cniques de treball per tal dâ��adaptar-se als continus canvis que provoca lâ��actual inestabilitat laboral.\nI Ã©s que ensenyar veritables coneixements ja no convÃ©, com a mÃnim no als tÃtols de grau; i ja no parlem de difondre un esperit crÃtic entre els estudiants, no fos cas que pensÃ©ssim per nosaltres mateixos i seâ��ns acudÃs que no ens agrada allÃ² que ens ensenyen.\nLâ��Ãºnica manera de suavitzar lâ��entrada a lâ��EEES Ã©s, sens dubte, amb un radical augment del pressupost per a les universitats pÃºbliques i amb la seguretat de que totes i cadascuna de les decisions referents als nous tÃtols oficials i als seus plans dâ��estudi es faran seguint criteris cientÃfics o acadÃ¨mics i no segons les peticions de les empreses europees.\nEl que no es pot acceptar Ã©s que sâ��imposi un model docent que impossibilita compaginar feina i estudis, sense abans assegurar unes taxes prou baixes i un sistema de beques suficient.\nTampoc es poden substituir els Ãºltims anys de les actuals llicenciatures per cursos de postgrau, si el govern no garanteix oferir-los a preus realment pÃºblics. O basar un nou sistema en la mobilitat dâ��estudiants quan les beques Erasmus sÃ³n ridÃcules i les acadÃ¨mies dâ��idiomes (fins i tot les gestionades per les universitats) tenen uns preus abusius.\nEl que cal fer Ã©s una profunda reflexiÃ³ sobre els pros i els contres dâ��aquest procÃ©s, pensar en quin model dâ��universitat volem i valorar seriosament les nefastes conseqÃ¼Ã¨ncies que pot tenir per a la societat la devaluaciÃ³ i/o elititzaciÃ³ de la universitat pÃºblica. Cal que els estudiants, i la resta de la comunitat universitÃ ria, siguem capaÃ§os dâ��obrir aquest debat a tota de la societat de manera que no ens trobem sols davant de lâ��important moment que seâ��ns planteja.\nLa Plataforma Mobilitzadora en Defensa de la Universitat PÃºblica (PMDUP) ja fa dos anys que seguim lâ��evoluciÃ³ dâ��aquest procÃ©s, estudiant-ne els documents legislatius i els efectes que aquest ha tingut en altres paÃ¯sos europeus. DesprÃ©s de redactar un extens document de posicionament sobre el ProcÃ©s de Bolonya (vegeu www.pmdup.tk), ara hem de reorientar la nostra feina i fer-la extensiva a altres colÂ·lectius.\nEn aquest sentit vam organitzar, durant el FÃ²rum de lâ��EducaciÃ³ de Catalunya, una Trobada dâ��Estudiants Europeus, en la que van participar estudiants del paÃs, de Noruega, ItÃ lia, FranÃ§a, Alemanya i de la resta de lâ��estat, i que va servir per intercanviar informaciÃ³ i experiÃ¨ncies, debatre sobre el procÃ©s i per coordinar-nos de cara a futures mobilitzacions. En concret, vam donar suport a la jornada de mobilitzacions en contra la privatitzaciÃ³ de lâ��educaciÃ³, convocada per lâ��Assemblea de Moviments Socials del FÃ²rum Social de Porto Alegre, que es durÃ a terme el proper 17 de Novembre.\nEls estudiants creiem que Ã©s necessari que tota la societat prengui consciÃ¨ncia de la importÃ ncia dâ��aquest procÃ©s de reforma de lâ��ensenyament superior i defensem els nostres interessos comuns que ens pertoquen com a ciutadans davant els interessos privats. Ara mÃ©s que mai hem dâ��avanÃ§ar cap a una altra forma dâ��educaciÃ³ i de democrÃ cia, que sâ��allunya molt de les directrius dels organismes internacionals, els caps dâ��estat i les empreses transnacionals, i lluitar per una universitat realment pÃºblica, popular i de qualitat.\nRe: moviment universitari\nper uabero\t 03 jul 2006\nprimer d tot! no sigueu tan sectaris...\napreneu de les lluites i les reivindicacions que no es fan tan lluny d la vostra ciutat (com a exemple la UAB)\ni siusplau, prou de pàtetikes accions dels nens d laUPF, només feu que deslegitimitzar l poder de ls assembles, colla de postmoderns!\nper j\t 03 jul 2006\na que et refereixes? quines són aquestes "patètiques" accions? per què insultes a la gent de la UPF?\nper ?\t 03 jul 2006\nUabero, vaia sonaja...\nllegei., home, llegeix el text\na kallar postmodrn!\nfeu pena amb les merda assembles k munteu, tots dient el mateix, perque no aneu directamnt a demanar pasta a iniciativa o a eskerra i deixeu de tokar allò que no sona...\npr cert a veure kuan fan privada d'una puta vegada la pompeu fabra, colla de politikuchos d merda.....\nper k guay\t 03 jul 2006\ntu saps què vol dir "postmodern"?\nper tmr\t 04 jul 2006\nJoder amb aquest uabero...quanta ràbia irracional que portes...T'han anat malament els exàmens, company?\nper estudiant\t 05 jul 2006\nMenys porros i més fer quelcom de feina, que sou la vergonya del moviment estudiantil (part dels super-assemblearis de la uab). Ús heu carregat les assemblees amb la vostra festa i tonteria!


‘Brasil, estat d’excepció i democràcia amenaçada’, conferència de Dilma Rousseff a Barcelona - Casa Amèrica Catalunya\n09/04/2018 / Barcelona\nAquesta intervenció a Barcelona de Dilma Rousseff es produeix en un moment de màxima convulsió política al Brasil desprès de l’empresonament de l’expresident Lula da Silva, antecessor en el càrrec de Rousseff, acusat de delictes de corrupció. Molts ciutadans brasilers sostenen que en realitat es tracta d’una maniobra política per apartar de la campanya a la presidència del país al carismàtic líder del Partit dels Treballadors.\nDilma Rousseff ha anunciat que denunciarà la persecució contra Lula da Silva a Espanya i als Estats Units d’Amèrica. En un comunicat, Rousseff subratlla que Lula ha esdevingut un “pres polític” víctima d’una “persecució implacable” dels seus adversaris que utilitzen els seus recursos “per desqualificar el paper de Lula davant la història i el poble brasiler”.\nDilma Rousseff, la primera dona en assolir la presidència del Brasil, va ser destituïda a l’agost del 2016 arran d’un polèmic procés al Senat del país que la va declarar culpable de maquillar els comptes públics del seu govern. Des d’aleshores, Michel Temer ostenta la presidència del gegant llatinoamericà.\nFrederic Munné Catarina, diputat de la Comissió de Justícia Penal Internacional i Drets Humans de l’ICAB\nLuis del Castillo Aragón, president de la Comissió de Justícia Penal Internacional de l’ICAB i president honorari del Col·legi d’advocats Penal Internacional de la Haia\nDilma Rousseff, expresidenta del Brasil\nErika Torregrossa, vicepresidenta de la Comissió de Justícia Penal Internacional i Drets Humans de l’ICAB.\nSalvador Vives, Director Editorial Tirant Lo Blanch\nActe organitzat per la Comissió de Justícia Penal Internacional i Drets Humans de l’ICAB, el Col·legi d’Advocats Penal Internacional i la Càtedra d’Estudis Jurídics Iberoamericans amb la col·laboració de Casa Amèrica Catalunya.


L'Ajuntament ja va presentar la compra dels Canons com a proposta l'any passat. JOAN SITGES\nPalmaEl Pi, Ciutadans i el PP han criticat aquest dilluns que els doblers de l'Impost de Turisme Sostenible no es destinin íntegrament a projectes ambientals. El portaveu parlamentari d'El Pi, Jaume Font, ha dit que demanarà dimarts a la consellera d'Hisenda, Rosario Sánchez, si l'ecotaxa s'està derivant a despesa corrent. "No ha de servir per pagar el metro, l'impost ha de servir per invertir en projectes sostenibles", ha dit el portaveu de la formació. La portaveu de Ciutadans, Patrícia Guasp, ha indicat que demanaran que el director de l'Agència d'Estratègia Turística de les Balears (AETIB), Manuel Porras, comparegui per explicar la destinació final dels doblers que s'han recaptat cada any.\nEl Pi Ecotaxa


Millors ressenyes de snowboard a All Mountain: Fun-Attic - Bloc\nTant si es tracta de missions de campanya, com de talles de surf a la pista o simplement de voltes pel parc, les estacions de surf de neu tenen tot tipus de terrenys per als que els pilots poden gaudir completament. Per treure el màxim partit a aquests fantàstics parcs infantils, necessiteu a snowboard que té un rendiment excel·lent en tots ells.\nBurton Men’s Ripcord Snowboard - 58W Consultar preu\nSabates DC Sabates per a home PBJ - Snowboard - Homes - 155W - Multicolor ... Consultar preu\nCapita Defenders of Awesome Snowboard 2020 White Navy 158w Consultar preu\nTauler de neu Airobic Bataleon: 148cm Consultar preu\nYES. Libre Snowboard Mens Sz 154cm Consultar preu\nSnowboard Burton FT Speed Date Consultar preu\nBurton Ripcord Snowboard Consultar preu\nJones Snowboards Aviator Snowboard Consultar preu\nGnu Asym Carbon Credit Snowboard Mens Sz 150cm Consultar preu\nPaquet complet de surf de neu masculí del sistema 2020 MTN i APX Consultar preu\nTop 10 de les millors muntanyes de neu\nAquí teniu algunes de les millors taules de neu de muntanya que us faran sentir orgullosos independentment del terreny.\nBurton Men’s Ripcord Snowboard - 58W\nBEND: Flat Top: pilot ascendent o professional experimentat, mantingueu el joc alt i ajustat amb Flat Top. Un perfil pla entre ...\nSHAPE - Forma direccional, cònica de 5 mm - La forma clàssica de surf de neu, dissenyada per muntar-se amb un nas una mica més llarg ...\nSi busqueu una taula de surf de neu que sembli suau a qualsevol superfície, el Burton Ripcord és el que més us convé. S’eleva lleugerament als punts de contacte per facilitar el creixement de la baixada i té una paret lateral d’uretà per suavitzar les coses a gran velocitat.\nLa seva forma doble amb assistència de carboni el converteix en un snowboard ideal per al parc.\nSabates DC Sabates per a home PBJ - Snowboard - Homes - 155W - Multicolor ...\nBase veritable, bisell de 3 graus\nSi sou el tipus de pilot a qui li agrada carregar per tota la muntanya, necessiteu alguna cosa diferent d’un pilot més suau.\nEl DC Snowboard està dirigit a donar als pilots el temps de la seva vida. És un doble flex i té un costat més rígid, cosa que el converteix en un snowboard de muntanya més que en un tauler lliure. El tauler també és prou estable i resistent per absorbir qualsevol vibració.\nA més, amb la seva cambra tradicional afegida a la coberta, és fàcil carregar i augmentar els rodets i els cops laterals.\nCapita Defenders of Awesome Snowboard 2020 White Navy 158w\nLes noves actualitzacions tecnològiques han fet que aquesta ja impressionant taula de surf de neu sigui encara més impressionant. El DOA és una flexió mitjana per a la pràctica del tabac i està ben fet per aguantar fins i tot en els terrenys més durs.\nPasanhoo All Mountain Snowboards Base de fibra de vidre biaxial sinteritzada ...\nTaules de neu per a tota la muntanya: realitzeu-ho en tot terreny, des de senders fins a la muntanya, i fins i tot al parc\nFibra de vidre biaxial: creeu un patró de flexió més perdonador. Inclou una flexió suau i tolerant que permet el torsió i és fàcil d'usar\nNucli de fusta d'àlber: els boscos més forts i clars es dirigeixen a zones específiques del nucli per proporcionar pop, força i reducció ...\nAquest surf de neu de primera línia és un autèntic polivalent. Té la seva corba de camber original, cosa que significa que encara podreu gaudir de l’increïble mossegada de la vora als perruquers.\nTens la màxima diversió garantida amb aquest tauler.\nSÍ. Emoticon Snowboard: un color femení, 143cm\nLlargada: 143cm, 146cm, 149cm, 152cm\nPerfil: CamRock (balancí de 3 mm / balancí de 2 mm / balancí de 3 mm)\nForma: veritable bessó\nEl Yes Snowboard ha evolucionat i s'ha convertit en l'estàndard amb el qual es mesura la resta de taules de neu.\nL’últim model és encara més agressiu i té una gran coberta integral que conquereix qualsevol terreny. També té una inclinació reduïda al perfil que li proporciona una flexió més suau. La base ampla, la vora efectiva i la talla brillant són ideals per a salts i muntar en pols.\nBEND - Camber direccional: el balancí d'entrada fa que el nas s'aixequi mentre la camber sota els dos peus manté l'impuls i ...\nSHAPE - Forma direccional, cònica de 7 mm - La forma clàssica de surf de neu, dissenyada per muntar-se amb un nas una mica més llarg ...\nFins i tot en el seu tercer any d’existència, el Burton FT Speed Date Snowboard continua sent una força a tenir en compte. Funciona bé en diversos terrenys i és divertit practicar surf de neu.\nEl Burton és perfecte per fer una volta al parc i passar aquest estil a la resta de la muntanya. Està flexionat a la meitat i té una configuració fora de l’eix i un nucli que alinea les propietats de les taules de neu a la posició natural de conducció.\nLa seva construcció asimètrica dóna una sensació instintiva que permetrà als pilots conquerir qualsevol terreny.\nPatró Flex direccional\nSens dubte, un dels millors taulers de neu de muntanya de la dècada, el Jones Snowboards torna amb noves actualitzacions. El nucli ha estat redissenyat i ara ofereix més pop i durabilitat gràcies als cordons de bambú reforçats.\nTambé ve amb un perfil de camrock, lateral lateral progressiu i nas contundent. I, per acabar-ho d’adobar, és la seva base sinteritzada súper ràpida i els seus gràfics impressionants.\nGnu Asym Carbon Credit Snowboard Mens Sz 153cm\nNOU PER AL 2019 - GNU - SNOWBOARD MENS CREDIT CARBON - ALL TERRAIN TWIN FREESTYLE\nASYM CORE: Aspen / Paulownia II: Collita sostenible, lleugera, forta i rosella\nVIDRE: Tri-Axe / Bi-Axe: Fort i rosella\nEl GNU s’inclina fortament cap a un estil lliure: és perfecte per fer-ho amb presses i mantegues sense esforç. Tot plegat gràcies al rocker situat al mig del tauler i a una gran zona de cambra que li dóna un pop potent.\nEl tauler té una sensació sòlida i no es renta fàcilment en aterratges difícils. És més que un pal de braç: pot motoritzar a gran velocitat i maneja bé terrenys plans i accidentats.\nSnowboard de nínxol\nPaquet complet de surf de neu masculí del sistema 2020 MTN i APX\nPaquet complet de surf de neu masculí System MTN i APX: amb el tauler de surf MTN de System dissenyat per flotar en pols, ...\nSistema MTN Snowboard: El MTN és un perfil camber-rocker-camber que augmenta molt el flotador en pols i us assegura ...\nEnllaços APX del sistema: un dels enllaços més lleugers, l’APX ofereix un rendiment sense precedents. Té una llista de desitjos absoluta ...\nNo tots els millors snowboards de muntanya provenen de grans marques. La història del nínxol ha demostrat que hi ha una sana competència que empeny la tecnologia de surf de neu cada vegada més.\nAquest tauler és increïble. L'única raó per la qual no ho consideraríeu és si sou un drogat seriós. Per a tota la resta, és perfecte. És ràpid, té una gran pols i excel·lent en salts. És més agressiu que lúdic d’un tauler de muntanya.\nObteniu el millor All Mountain Snowboard per a vosaltres\nDiferents taules de neu de totes les muntanyes tenen diferents punts forts i diferents debilitats. Això vol dir que, abans de comprar un tauler, assegureu-vos que sabeu què us agrada fer amb les vostres taules de surf de neu: és obert, estils lliures o simplement descendeix?\nTingueu el que us agradi, tingueu en compte aquestes 10 millors opcions.\njocs de noms per a adolescents\ncompatibilitat de jocs xbox amb xbox 360\nquina velocitat té el llamp 3?\ncom afegir un tuit a les adreces d'interès


Quadern de crisi: la crisi de l'auto | Enfocant\nInici / Quadern de crisi: la crisi de l'auto\tQuadern de crisi: la crisi de l'auto\t17.12.2008 La crisi està posant en evidència, un cop més, que vivim en un comunisme de l'empresa, és a dir, que quan cal les empreses fan servir els recursos col.lectius per a sortir-se'n. Ara tenim l'episodi dels expedients de regulació d'ocupació (ERO) que suposen un xantatge en tota regla equiparable a la pirateria (la de debò: apoderar-se de vaixells al mar) o a la màfia dels segrestos: si no donem diners a poderoses indústries multinacionals, aquestes tanquen la factoria i se'n van a un altre lloc. És el que ens explica, entre altres coses, l'economista Albert Recio en aquest article publicat a "Observatorio internacional de la crisis".\nEls pirates agafen hostatges per tal d'aconseguir rescats. Saben que pagarem per a salvar vides. La màfia calabresa ha generat un bon negoci amb aquest mètode. La indústria automobilística fa temps que practica una tàctica semblant. No agafa hostatges. Amenaça amb acomiadaments massius i amb tancar les plantes del país, la qual cosa generaria un efecte en cadena a la indústria proveidora. Cada cop que Volkswagen, Ford, Opel, Renault, Peugeot o Nissan han amenaçat amb un tancament han aconseguit una bona tallada: el que comença amb la mobilització sindical i la dels polítics de la Comunitat autònoma afectada gairebé sempre acaba amb ajuts públics i concessions sindicals. L'amenaça de retallada massiva de Nissan i l'anunciat tancament temporal de tot el sector el desembre constitueixen una nova versió, més sublim, de les antigues peripècies experimentades a Seat, Volkswagen Navarra o Ford Almusafes. Per fi, han obligat el Govern a anunciar un generós programa d'ajut integral al sector en forma de 800 milions d'euros.\nLa justificació n'és sempre la mateixa: salvar un sector estratègic que s'hi troba al nucli de la nostra activitat industrial. Als darrers temps s'ha afegit la coartada ambiental. Aquesta ha estat la justificació dels plans Renove —subvencions per la compra de vehicles més moderns i contaminants— i del nou pla que aposta pel vehicle elèctric com a model de “transport sostenible”. Però aquestes justificacions no han d'amagar unes altres realitats. Fins ara —i previsiblement també passarà amb el nou pla—, una gran part de la subvenció es dedica a la promoció del consum. Això va en interès de les grands firmes automobilístiques i del sector de concessionaris, però dubtosament millora la posició de la indústria local, degut a que pràcticament el 80% de vehicles que es venen a Espanya són d'importació. La raó no és una atra que l'extrema especialització imposada per les grans multinacionals a les plantes espanyoles: la majoria només produeixen vehicles petits que s'exporten al mercat. Promoure la compra de cotxes nous té poc impacte sobre la demanda local i possiblement deteriora encare més la balança comercial espanyola.\nLes constructores es van alegrar amb els ajuts promesos a la reducció de costos —presumiblement bonificacions a la Seguretat Social— i amb les subvencions a la innovació tecnològica, però això és dubtós que tengui efectes espectaculars a nivell local. Com fa temps que se sap, la major part de subvencions laborals són “pes mort”: les empreses no generen més ocupació per rebre subvencions, simplement abarateixen costos. I la decisió de marxar o quedar-s'hi n'és independent. De fet, la major destrucció d'ocupació al sector s'ha produit en aquells segments de la indústria auxiliar (especialment el cablejado elèctric) que per la ubicació geogràfica de les plantes (a províncies de baixa densitat industrial i escassa organització sindical) gaudien de salaris baixos i elevades subvencions. En el context actual no n'hi ha cap garantia de que les subvencions tecnològiques es facin servir allà on s'hi concedeixen. Possiblement tampoc n'hi ha de que s'usin per a un fin útil, a la vista dels dubtes que genera la viabilitat del cotxe elèctric. La història industrial recente n'és plena d'aventures on el primer objectiu de les grans empreses no és la bondat del canvi tècnic per se sinó la del "agafa els diners i corre", com ja pot visualitzar-se en el cas dels biocombustibles. En el cas espanyol tot això és molt més preocupant pel fet de que la indústria està completament en mans de grands multinacionals forànies per a les quals el país és una simple part del tauler de joc, i com tot jugador coneix sovint el sacrifici d'una fitxa és vist com a part de l'estratègia guanyadora.\nFalta per veure, a més, en què es concretarà el pla integral en matèria laboral. La indústria de l'automòbil ha estat pionera en innovacions organitzatives múltiples: ús sistemàtic dels EROs temporals com a forma d'abaratir costos, flexibilitat horària en forma de torns, treball en cap de setmana o vacances, ocupació temporal, subcontractació interna (el que sobta més de la “crisi” de Nissan és l'acomiadament de 300 treballadors d'una filial de la constructora Acciona que montaven motors a la planta de Zona Franca) i externa. A la indústria auxiliar les coses són encara pitjors, ja que els grands ensambladors de vehicles han exercit una enorme pressió de costos sobre la indústria laboral que ha anat adoptant alhora les seves formes particulars de flexibilitat. A les ja esmentades hem d'afegir-hi un major recurs a la ocupació temporal i a ETTs, així com l'enorme fragmentació de la negociació colectiva: sovint a cada planta d'una mateixa empresa regeix un conveni colectiu diferent, un bon mecanisme de discriminació salarial encoberta. Les pitjors condicions es troben a les plantes dels parcs industrials veïns a les grans plantes (on s'hi ensamblen parts del procés, com portes o seients) i al sector de montatges electrònics (encara que ja ha emigrat en gran part l'Est d'Europa o al Marroc). Podem esperar-ne més del mateix. Ja hi ha, per exemple, una ofensiva en la qüestió de l'absentisme, baixes per malaltia que sovint són el resultat de les condicions d'estrés i a les lesions que generen els durs treballs del sector. Sense canviar les relacions de poder dins del sector, ni la seva lògica productiva, les polítiques de subvencions i les concesions laborales continuaran sent les dues variants d'un mateix disseny polític.\nLa pregunta sens dubte rellevant és per què cal seguir “apostant” per un sector que a la seva voracitat fiscal i la seva rapinya laboral suma el fet de ser un dels principals causants dels problemes ecològics. Cosa visible només considerant la seva aportació a l'escalfament global, però a més cal sumar-hi tots els efectes indirectes del seu cicle productiu (producció i consum de materials, generació de residus), l'impacte espacial i medioambiental del model territorial al qual va associat el seu ús i els efectes nocius dels accidents de tràfic. La crisi ambiental exigeix un canvi radical de model de mobilitat i ara seria el moment per a impulsar un altre tipus de reconversió industrial. La qual, sens dubte, generaria el canvi a un model de transport col.lectiu que també exigiria el desenvolupament d'un ampli ventall d'activitats i que possiblement permetria una adaptació relativament senzilla de part de la indústria auxiliar. Si això no es planteja no és només per l'habilitat del club dels fabricants en plantejar les seves demandes. És també el product de l'enorme poder simbòlic que ha assolit l'automòbil i la indústria automotriu a la nostra societat. Cosa provada pel mateix fet de que el cas emblemàtic de la crisi que es percep a la meva ciutat sigui Nissan, quan la destrucció massiva d'ocupació està tenint lloc a la construcció (o fins i tot al tèxtil).\nÉs lògica la resposta dels treballadors del sector. Defensen el seu model de vida i tenen por de que la crisi de les seves empreses els aboqui a l'atur o a una feina encara més precària. Hem de recolzar la seva resistència, però no ser hostatges dels interessos dels seus patrons. Uns interessos que ni tan sols garanteixen ocupació a llarg termini. Per això és tan urgent contar amb plans de reconversió d'un sector hiperdesenvolupat que contemplin alternatives productives i garanties socials a les víctimes del segrest. Aquests milers de persones a qui només s'ofereix una alternativa: “o més cotxes o misèria”.\nLa crisi creditícia\nLa música que més sona és que la crisi és només el producte de les maniobres d'uns pocs banquers cobdiciosos. Res a veure amb tot el model neoliberal. No tenim un càncer, només un tumor benigne.\nUna de les variantes d'aquesta història, al menys a Espanya, és que tot el problema neix de la restricció creditícia. Com totes les històries, aquesta en té part de veritat. És possible que els banquers siguin cautes en la concessió de crèdits i estiguin aplicant els seus fons en salvar els seus propis actius. Si aquesta fos l'única causa de la crisi —la negativa dels bancs a concedir crèdits a causa de la seva pròpia paranoia— sembla força lògic que les alternatives responsables haurien de basar-se bé en la concessió directa de crèdit a les empreses productives per part d'institucions públiques, bé en una intervenció directa del sistema financer per a què portés a terme la seva feina. No sembla, però, que ningú, al menys ningú amb altaveus públics, propugni aquestes línies d'intervenció.\nPerò és possible que en el colapse actual intervinguin uns altres factores. Al menys em venen al cap dos. El primer és que són les pròpies empreses les que no utilitzen tot el crèdit a la seva disposició. Bàsicament perquè les seves perspectives de negoci són tan incertes que no estan disposades a córrer riscos prenent crèdits que no podran pagar. A favor d'aquesta possibilitat hi ha el fet de que actualment la majoria de crèdits (inclosos molts crèdits hipotecaris) tenen la forma de “línies de crèdit”: el prenedor pot disposar de diners fins el límit de la línia (per exemple 150.000 €), és ell qui decideix quina part de la línia utilitza. De la mateixa manera que qui té una tarja de crèdit pot pagar-hi compres, amb ella, fins el límit concedit. En aquest cas el bloqueig empresarial no és creditici, és de demanda, i reanimar l'economia —inclosa la creació d'ocupació— passa per augmentar la despesa pública.\nLa segona possibilitat, també força plaussible, és que la negativa dels bancs a concedir crèdits sigui deguda al grau d'endeutament dels seus clients. A molts països el creixment recent s'ha sostingut en l'endeutament. Això és el que ha permès contabilitzar salaris a la baixa. O el que ha afavorit expansions empresarials a velocitat de creuer. Per tant, sense reduir el nivell d'endeutament no hi ha nous crèdits. Reduir-lo passa precisament per un canvi a l'estructura de repartiment de la riquesa en formes diverses, la qual cosa exigeix una profunda revisió del model social que hem tingut fins ara.\nLa línia principal de “salvar” el sistema financer s'està revelant inadecuada perquè no soluciona cap de les tres possibilitats. Ni garanteix un sanejament ràpid del sistema financer i un retorn al crèdit fàcil. Més aviat està aprofundint el que ja sembla un pou sense fons, com ha fet palès el pla de salvament del Citigrup. No genera demanda real, ni redueix l'endeutament que està a la base de la crisi. Ni suposa una sortida convencional a la crisi orientada a recuperar el creixement econòmic. Ni molt menys, permet cap avenç en la crisi social i ambiental a la què el neoliberalisme ha abocat la societat.\nQue la paguin els rics\nAquest és el crit de guerra de l'esquerra radical. Justificat per l'enorme volum de diners que el sector públic està abocant als grans grups privats. I davant de les noves amenaces que pesen sobre els drets socials. Com a resposta intuitiva és comprensible, situa el conflicte de classes i denota els responsables. Però més enllà d'una primera resposta, un té dubtes de que això sigui el millor que podem proposar.\nEn primer lloc perquè una crisi econòmica no és només el cost d'un banquet que algú ha de pagar. És un complex procés econòmic que es demora en el temps, que genera respostes en cadena que són les que generen els majors estralls socials. I per a paliar-les, evitar-les o revertir-les és menys important decidir qui paga que quins són els mecanismes de resposta que ens poden portar en una altra direcció.\nEn segon lloc perquè en un context de predomini cultural tan fort de la dreta, per a la majoria de les víctimes córrer amb el cost de la crisi és inevitable. Els ajuts a la banca, per exemple, són fàcilment acceptables per una societat habituada a tenir comptes bancaris i poruga de la bancarrota. L'ajut als fabricants d'automòbils s'accepta per por a la pèrdua d'ocupació... En absència de perspectives distintes els plantejaments senzills són fàcilment reconvertibles en clau populista. La inacció política o el suport electoral a aventurers dretans han coexistit sovint amb l'èxit de l'acudit fàcil i la lectura radical. Tinc al meu voltant prou joventut de classe obrera que combina la condemna verbal extrema amb la inacció socio-política més absoluta com per a témer que aquesta sigui una possibilitat més que real.\nEn tercer lloc perquè a la situació actual cal combinar la clarificació política amb la necessitat de bastir un ampli bloc social que comenci a plantejar respostes en plans diversos. No sembla que això sigui possible si ens limitem a l'autocontemplació amb la lletra gran i no ens afinem en construir respostes i aliances. A curt termini em sembla impensable que una resposta radical sigui capaç d'aglutinar més enllà del grapat d'autoconvençuts de sempre.\nLa mobilització i la denúncia són irrenunciables. Hem d'acostumar-nos a participar en múltiples iniciatives, a vegades contradictòries, que serveixin per a generar una onada de respostes i demandes. Però per a anar més enllà cal contar amb propostes i línies d'acció intermitja. Amb resposta a mig i llarg termini que basteixi un model social diferent, en el plan social i en l'ambiental. (I en aquest sentit també resulta inacceptable la focalització de la crisi en el treballador masculí de l'empresa industrial, una pintura que deixa fora un altre tipus d'empleats: les dones que porten temps exigint una nova forma d'organitzar la vida, els ecologistes que ens recorden cada dia que aquest model condueix a un desastre planetari...). Amb propostes d'acció orientades ja a minimitzar danys i a protegir efectivament les víctimes, amb anàlisis que permetin entendre la lògica d'interessos i mecanismes que ens han dut a la situació actual. I per això cal una mica més de reflexió i una mica menys de sectarisme del que un percep en respostes amb les quals inicialment simpatitza.\nEtiquetes Albert Recio


≫ Comprar Codi Civil Català Llibre 2 > Mejor Precio 2022\nCodi Civil Català Llibre 2\nHola al nostre web de llibre en català. Aquí podràs trobar diferents productes de Amazon relacionats amb el llibre en català de la categoría Català. La lectura és una de les pedres angulars per tenir coneixement. Llegir, la lectura, és una de les millors habilitats que podem conseguir. Ella ens acompanyarà al llarg de les nostres vides i permetrà que adquirim coneixement, i que entenguem el món i tot allò que ens envolta. També que puguem anar a qualsevol espai sense desplaçar-nos enlloc o que puguem ser la persona que vulguem ser per un moment. I és que llegir ens obre les portes del coneixement i dóna ales a la nostra inspiració i imaginació. Aquí pots trobar Codi Civil Català Llibre 2\n1 ➤ Más Vendidos: Codi Civil Català Llibre 2\n2 ➤ Más sobre Codi Civil Català Llibre 2\n➤ Más Vendidos: Codi Civil Català Llibre 2\n➤ Más sobre Codi Civil Català Llibre 2\nPrecio y opinión de Codi Civil Català Llibre 2\nCodi Civil Català Llibre V\nArt 121 11 Llibre Quart Del Codi Civil Catala\nArt 500 Del Llibre 5º Del Codi Civil Catala\nArticle 39 Codi Civil Catala Llibre Primer\nCodi Civil Catala Llibre 3\nCodi Civil Catala Llibre 7\nCodi Civil Catala Llibre I\nCodi Civil Catala Llibre Ii\nCodi Civil Català Llibre Iv\nCodi Civil Català Llibre Segon\nCodi Civil Catala Llibre V Deute Comunitari\nFiliació Segon Llibre Codi Civil Catala\nLlibre Cinque Codi Civil Catala 2015\nLlibre Del Codi Civil Catala I Legislació\nLlibre Ii Codi Civil Catala\nLlibre Segon Codi Civil Catala\nLlibre Tercer Codi Civil Catala\nLlibre V Codi Civil Catala\nTitol Cinque Llibre Cinque Codi Civil Catala\nArticle 621-49 Llibre Vi Codi Civil Català\nCodi Civil Català Llibre 5È\nCodi Civil Català Llibre V Parlament\nDisposició Transitòria Novena Llibre V Codi Civil Català\nTc Va Suspendre El Llibre 6 Del Codi Civil Català\nLlibres De Historia En Catala O Valencia\nLlibre Quimica 1R Batxillerat Pdf


Servei d'assisténcia tècnica d'escalfadors, calderes de gas o gasoil\nMés de vint anys d’experiència en el manteniment i reparació de calderes de gas, gasoil, pel·let i aparells de producció d’aigua calenta sanitària a Osona i el Ripollès\nAltecvic, som una empresa dedicada al sector de la climatizació, especialitzada en el manteniment i la reparació de calderes de calefacció i aigua calenta sanitària. Els nostres tècnics compten amb més de vint anys d’experiència dins del sector, especialistes de les marques Junkers, Chaffoteaux, Ariston, Ferroli, Joannes i ACV.\nServei tècnic oficial de les marques Sime, Intergas, Manaut, Warmhaus, Biasi, Greenheiss i A.O.Smith.\nTambé col.laborem amb les empreses distribuïdores FIC Empordà i 9Tèrmic amb el servei tècnic de calderes Dedietrich, Immergas i Remeha.\nTots els integrants d´Altecvic estem titulats amb el carnet Rite i gas (IG- B) expedits per la Generalitat de Catalunya i en constant formació que ens proporcionen els fabricants.\nEstem especialitzats en la reparació i manteniment de calderes de gas, gasoil o pel·let i aparells de producció d’aigua calenta sanitària (escalfadors, termos elèctrics i acumuladors), per garantir un correcte i eficient funcionament de l’aparell.\nDonem servei a tot tipus d'instal·lacions: domèstiques, col·lectives o industrials.\nEntre els clients que confien en nosaltres hi trobem: Comunitats de veïns, hotels, restaurants, centres de bellesa, industries i centres sanitaris.\nEl servei tècnic Altecvic prioritzem la salut del nostre personal i el dels nostres clients. Davant aquesta situació d'excepcionalitat actual respecte al coronavirus (Covid-19), prenem les mesures governamentals establertes i protocols de seguretat.\nSOL.LICITAR SERVEI O MÉS INFORMACIÓ\nEl manteniment de la caldera és bàsic per aconseguir un funcionament òptim i així evitar qualsevol imprevist com una avaria i/o consums energètics elevats. Per això, Altecvic els ofereix el manteniment per a l'aparell calefector de la seva llar. Per estalvi, per al seu benestar i cumplirà amb l´actual normativa UNE 60/670. Gaudeix dels avantatges dels nostres clients abonats + info\nSOL.LICITAR UN SERVEI DE MANTENTENIMENT ANUAL


Inversions insuficients; execució pitjor - Diari de Girona\nInversions insuficients; execució pitjor\nEls Pressupostos d´una administració pública no satisfan mai tothom. És impossible. Les sensibilitats són diferents i les ambicions també. Aquesta setmana, amb motiu de la presentació dels Pressupostos Generals de l´Estat, un diari valencià titulava: «Rajoy deixa la C. Valenciana en el furgó de cua de les inversions». A Mallorca ho veien exactament igual: «Balears, en el furgó de cua de la inversió territorial de l´Estat». I a Alacant, un diari titulava: «Els pressupostos tornen a relegar la província». Podríem seguir amb exemples d´altres zones de l´Estat, però és suficient per demostrar que tothom es considera discriminat. Per descomptat que a les comarques gironines també. I sense mirar-ho des d´un prisma egoista. Cert que enguany s´ha incrementat la inversió. Girona ja no figura a la cua de l´Estat, com en anys precedents després de les grans inversions del tren d´alta velocitat, i que el 2018 ocuparem el lloc 35 de 52 províncies en inversió per habitant, però són ja molts anys de penúries i de projectes al calaix.\nL´Estat preveu destinar aquest any 139 milions a les comarques gironines, un 6,5% més que el 2017. Un 29% de les inversions van a l´N-II, però la majoria són per als trams del sud i obres ja iniciades. El desdoblament del nord no arranca; només comptaran amb partides testimonials d´entre 500.000 i un milió d´euros. I no ens estem referint a necessitats noves, sinó a una obra, en una de les carreteres més transitades de l´Estat, que hauria d´estar acabada fa anys. I, d´altra banda, continua la sequera absoluta en obres com l´A-26 Figueres-Besalú o carreteres del Ripollès com l´N-152. L´única inversió destacable són els 10,99 milions d´euros per a l´aeroport, infraestructura que sí sembla comptar amb l´aquiescència de l´Estat tot i que, de moment, queda penjat l´anunciat baixador del TAV.\nNo obstant això, el greuge més important per a les comarques gironines no és si els Pressupostos preveuen més o menys inversió, sinó la seva execució. I en els últims anys s´ha demostrat que està molt per sota del previst. L´any 2016, l´administració de l´Estat només va licitar obres per un import de 68 milions d´euros, molt per sota del previst. I l´any passat, en el període gener-setembre, que és l´únic del qual de moment es tenen dades oficials, només va licitar la irrisòria xifra de 7,67 milions d´euros, un 82,8% menys que l´any anterior. Aquest és el problema. Ni tan sols es compleixen les insuficients inversions anunciades.


Sabadell atén gairebé un centenar de persones al carrer durant l'episodi de fred intens | NacióSabadell\nSabadell atén gairebé un centenar de persones al carrer durant l'episodi de fred intens\nHo fa en el marc de l'operació fred que impulsen l'Ajuntament i diferents entitats\nper Redacció, 6 de desembre de 2017 a les 09:00 |\nUnes persones ateses aquests dies de fred | Creu Roja Sabadell\nAmb l’arribada del mes de desembre, Protecció Civil va activar l’alerta per onada de fred, remarcant que una especial incidència, entre altres comarques, al Vallès Occidental. Sabadell per tal de fer front a les persones que dormen al carrer, en paral·lel, va posar en marxa l’operació fred. En el primer cap de setmana d’aquest protocol es van fer 13, 16 i intervencions i 17 divendres, dissabte i diumenge respectivament.\nEn el primer cas, set homes es van traslladar a l’alberg de la Creu Roja, una dona va fer nit al Centre d’Emergències de l’Ajuntament i cinc persones que estaven en situació d’infrahabitatge. El segon dia, 16: vuit homes van anar a l’alberg, dues dones van dormir al Centre d’Emergències i es van trobar sis persones en situació d’infrahabitatge. Per últim, diumenge: 17. Vuit homes, una dona i també sis persones.\nAllargada de l'onada de fred\nEls experts auguraven que el fred seria intens el cap de setmana i minvaria amb l'arrencada de la setmana, però s'ha allargat uns dies. Així, les actuacions van pujar, registrant la jornada amb més atencions. La nit de dilluns es van atendre 21 persones i 24 la d'aquest dimarts.\nEl regidor d’Acció Social, Gabriel Fernàndez, ha garantit que l’operatiu continuarà “mentre hi hagi baixes temperatures” i ha posat l’accent d’aquesta iniciativa en la Creu Roja i la feina dels voluntaris. En aquesta línia de col·laboració, també s’hi ha sumat l’Hotel Urpí, que ha aportat el sopar.\n❄❄Atenció, avui a #Sabadell continua actiu el dispositiu d'#OperacióFred amb @CreuRojaSBD.\n⚠ Davant risc de fred extrem, si veus gent al carrer truca al 092 o al 900112092. ❄❄ @PoliciaSabadell pic.twitter.com/7d9MxHrt1A\n— Gabriel Fernàndez🎗 (@GabrielFerDiaz) 2 de desembre de 2017\nL’operació fred és un treball conjunt entre l’Ajuntament, Actua Vallès, Creu Roja i Càritas. A diferència de 2015, que s’activava amb el Pla Neucat per nevades, aquest és el segon any que ho fa amb temperatures que es desplomen.\nSocietat, operació fred, Sabadell, baixes temperatures, Creu Roja, Actua Vallès, Càritas


El collaret mia quars de SaBotigueta és un collaret curt, d'estil elegant, senzill i discret.\nPorta una bola de quars rosa i la cadena és daurada i formada per boletes molt petites de llautó (sense níquel).\nPots portar-lo sol o complementar-lo amb dos o tres collarets més, posats en escala, una combinació que està molt de moda. A més, queda bé com a complement per a qualsevol ocasió, tant per al dia a dia com per un esdeveniment més especial.\nDissenyat i fet a mà per SaBotigueta.\nCollaret curt de llautó daurat i una boleta de quars rosa.\nDetalls del collaret\nMaterials: cadena de llautó sense níquel i boleta de quars rosa\nMides: boleta de quars de 8 mm i cadena de 35 cm de longitud


Les pensions mínimes a Espanya | VidaCaixa Blog\n4 juny 2019 11 Vegades compartit\nS’entén com a pensió mínima aquella la quantia de la qual és destinada a garantir un nivell digne de vida. Aquesta, però, varia en funció de l’edat a la qual s’hi accedeix i les circumstàncies familiars del beneficiari.\nPensió mínima contributiva de jubilació\nLa quantia de les pensions depèn en gran mesura del que hem ingressat a la guardiola comuna: la Seguretat Social. No tothom ho fa de la mateixa manera, ni tan sols suficientment. Pel que fa a aquests últims casos, l’Estat garanteix nivells mínims d’ingressos aportant el que els falta.\nPer calcular la quantia de la pensió contributiva, la Seguretat Social es fixa en les bases de cotització, el temps cotitzat i l’edat. Es fa de la manera següent:\nBases de cotització. La mitjana dels últims 22 anys de cotització dona com a resultat la base reguladora que fixa la quantia de la pensió. Compte, el nombre d’anys va en augment fins al 2022, quan entraran en la mitjana els últims 25 anys de feina.\nTemps cotitzat. S’exigeix un mínim de 15 anys per poder cobrar el 50% de la base reguladora.\nEdat. El 2019 cal tenir 65 anys i vuit mesos per poder accedir a la jubilació. Aquest límit també està augmentant fins al 2027, quan s’exigiran els 67 anys.\nUn cop calculada la paga, cal comprovar si s’arriba al mínim que garanteix l’Estat. Si no és així, es té dret a rebre uns complements a mínims que permetin cobrar la pensió mínima. Les quantitats d’aquestes pensions varien segons les circumstàncies familiars. Aquest 2019 s’ha aplicat una pujada general de totes les pensions mínimes del 3% (Reial decret llei 28/2018, de 28 de desembre) i les quanties han quedat de la manera següent:\n65 anys o més:\nPensió mínima amb cònjuge a càrrec: 835,80 euros al mes.\nPensió mínima sense cònjuge (unitat familiar unipersonal): 677,40 euros al mes.\nPensió mínima sense cònjuge a càrrec: 642,90 euros al mes.\nMenor de 65 anys:\nPensió mínima amb cònjuge a càrrec: 783,60 euros al mes.\nPensió mínima sense cònjuge (unitat familiar unipersonal): 633,70 euros al mes.\nPensió mínima sense cònjuge a càrrec: 599 euros al mes.\nAmb 65 anys o més i amb gran invalidesa:\nPensió mínima amb cònjuge a càrrec: 1.253,70 euros al mes.\nPensió mínima sense cònjuge: 1.016,10 euros al mes.\nPensió mínima sense cònjuge a càrrec: 964,40 euros al mes.\nEn tots els casos, el beneficiari rep 14 pagues a l’any (les dotze mensualitats i les dues pagues extres d’estiu i Nadal).\nPer poder percebre els complements a mínims que ens ajudin a arribar a aquesta pensió mínima és necessari no tenir ingressos, vinguin de la font que vinguin, que superin els 7.569 euros anuals en cas de no tenir cònjuge a càrrec i 8.829 euros en cas de tenir-lo. Aquests límits són els que s’han fixat el 2019 i van variant al llarg del temps.\nAltres pensions mínimes\nHi ha altres pensions mínimes de la Seguretat Social. Aquestes s’atorguen en circumstàncies diferents de la jubilació. El 2019 les quantitats queden fixades així:\nPensions mínimes per incapacitat permanent\nGran invalidesa. Amb cònjuge a càrrec, 1.253,70 euros mensuals; sense cònjuge, 1.016 euros, i sense cònjuge a càrrec, 964,40 euros.\nInvalidesa absoluta o total amb 65 o més anys. Amb cònjuge a càrrec, 835,80 euros; sense cònjuge, 677,40 euros, i sense cònjuge a càrrec, 642,90 euros.\nInvalidesa total entre 60 i 64 anys. Amb cònjuge a càrrec, 783,60 euros; sense cònjuge, 633,70 euros, i sense cònjuge a càrrec, 599 euros.\nInvalidesa total derivada d’una malaltia comuna i per a menors de 60 anys. Amb cònjuge a càrrec, 499,40 euros; sense cònjuge, 499,40 euros, i sense cònjuge a càrrec, 485 euros.\nLlegeix també: Tipus d’incapacitat, com afecten la pensió?\nAmb càrregues familiars: 783,60 euros mensuals.\nAmb 65 anys o amb discapacitat igual o superior al 65%: 677,40 euros.\nEntre 60 i 64 anys: 633,70 euros.\nMenor de 60 anys: 513,10 euros.\nOrfandat: 207 euros mensuals per beneficiari i 407,30 euros per beneficiari menor d’edat o amb discapacitat igual o superior al 65%.\nOrfandat absoluta: 720,10 euros si és un sol beneficiari i 513,07 per a cadascun si n’hi ha més d’un.\nTotes les pensions d’aquest apartat inclouen 14 pagues iguals.\nLlegeix també: Com es calcula la pensió de viduïtat i quant es cobra?\nPensions mínimes no contributives\nEntrem aquí en un terreny que supera els límits de la Seguretat Social. En aquest cas, les quanties no depenen del que s’hagi contribuït al sistema i les regula l’Institut de Gent Gran i Serveis Socials (IMSERSO).\nPer accedir a aquests ajuts és necessari:\nTenir com a mínim 65 anys.\nNo disposar d’ingressos que superin els 5.488 euros (còmput per al 2019).\nResidir en territori espanyol i haver-ho fet durant els últims deu anys.\nLa quantia de la pensió mínima no contributiva té un límit de 392 euros mensuals (pensió mínima íntegra). Aquesta quantitat anirà disminuint si a la llar hi ha més d’un beneficiari de pensió no contributiva. En tot cas, el que es percebi mai no podrà ser inferior al 25% de la pensió mínima íntegra, és a dir, 98 euros mensuals en 14 pagues.\nLlegeix també: Tindran sentit en el futur les pensions de viduïtat tal com estan plantejades avui?\nFinalment, també és possible rebre una pensió mínima no contributiva en casos d’invalidesa. La quantia íntegra queda fixada igualment en 14 pagues de 392 euros i la mínima en 98 euros. Hi ha la possibilitat d’incrementar en un 50% l’íntegra (fins als 588 euros mensuals en 14 pagues) per a beneficiaris amb el 75% o més reconegut de discapacitat.\nEs pot consultar tota la informació al web de l’IMSERSO.\nLlegeix també: Jubilació per invalidesa, en què consisteix?\nAixí és com queda fixat tot l’ecosistema de jubilació mínima i ajudes per altres circumstàncies a Espanya. És convenient tenir-ho en compte per fer els càlculs pertinents que garanteixin el nostre benestar en el futur.


La documentació tècnica (memòria i plànols) s'ha de presentar en format PDF signat digitalment.\nCal que aquesta documentació es presenti per separat (un pdf per la memòria i un pdf pels plànols).\nSi no disposeu de certificat digital, a l’Oficina d’Atenció Ciutadana de la plaça Major us en podem emetre un.\nMemòria descriptiva de l'activitat projectada que expliqui la seva naturalesa i les seves característiques principals, amb determinació de les necessitats d'ús i aprofitaments del sòl i del subsòl, així com dels requeriments de l'activitat respecte la disponibilitat i la suficiència dels serveis públics municipals. Per als usos hotelers, de restauració, recreatius i religiosos o, en general, qualsevol altre en el qual s'hagi de tenir en compte l'ocupació, cal fer constar l'aforament màxim previst\nPlànol del local que contingui la informació suficient per a poder verificar l'abast urbanístic de l'activitat, amb indicació de la superfície útil i de l'ús al qual es destinarà cada dependència, i la superfície útil i la construïda total


El Gran Teatre del Liceu de Barcelona, creat a 1847 en la Rambla de Barcelona.\nEls objectius bàsics del Gran Teatre del Liceu són la creació d'obres d'art que tinguin la música com a llenguatge preferent i la difusió d'aquest art al més ampli nombre de ciutadans.\nEl Liceu oferirà 10 òperes i 4 espectacles del Petit Liceu de forma gratuïta durant els propers dies.\nDes del Liceu volem seguir apropant l'òpera, la música i la cultura a tots els ciutadans. Per això, tindreu disponibles gratuïtament les següents òperes i espectacles d' El Petit Liceu que podreu veure en el moment que us vingui de gust.\nT'acostem tota la programació cultural del Gran Teatre del Liceu amb els següents descomptes per la temporada 2020, consulta temporada en aquest enllaç\nDescomptes Socis Caixa d'Enginyers:\n25% de descompte: aplicable a zones 1 a 5 del Teatre, en els següents títols i dates. La compra es limitarà a 2 localitats per associat i títol Rodelinda Març de 2019, totes les dates programades.\nAlcione de M. Marais: 16, 18, 20, 22 i 23 de maig de 2020.\nDe Scheherazade a Yo, Carmen de la companyia María Pagés- 3, 4 i 5 de juliol de 2020.\n15% de descompte: sobre els preus de taquilla, aplicable a zones 1 a 5 del Teatre, en els següents títols i dates. La compra es limitarà a 2 localitats per associat i títol.\nLa clemenza di Tito de W. A. Mozart: 17, 28 i 29 d’abril de 2020.\nLohengrin de R. Wagner: 19 de març de 2020 / 3 d’abril de 2020.\nCarmen de G. Bizet: 11, 18, 21 i 22 de juny de 2020.\nIl barbiere di Siviglia de G. Rossini: 21, 28 i 31 de juliol de 2020 / 2 d’agost de 2020.


Avís Legal - Stil&Peu Sabateria especialitzada en peus delicats\nJOSEP MARIA GÜELL ENRICH (d’ara endavant STIL & PEU) és el responsable del lloc web www.stilpeu.cat i posa a la disposició dels usuaris d’Internet el present document, la finalitat del qual és complir les obligacions establertes en la Llei 34/2002, d’11 de juny, de Serveis de la Societat de la Informació i de Comerç Electrònic (LSSICE) i altra normativa aplicable, així com proporcionar informació sobre les condicions d’ús.\nEl titular d’aquest lloc web és JOSEP MARIA GÜELL ENRICH (STIL & PEU) amb NIF 46.588.397-B, domicili social a aquest efecte al carrer Diputació, 437, baixos, de 08013 BARCELONA. Telèfon: 93 265 6240. L’adreça de correu electrònic de contacte és: [email protected].\nTota persona, ja sigui física o jurídica, que accedeixi, navegui, utilitzi o participi en els serveis i activitats, gratuïtes o oneroses, desenvolupades mitjançant aquesta pàgina web assumeix la condició d’USUARI, i consegüentment, a través d’aquest accés, es compromet a l’observança i rigorós compliment de les disposicions aquí presents, així com a qualsevol altra disposició legal que resulti d’aplicació, obligant-se així a fer un ús correcte del lloc web. L’usuari respondrà enfront de STIL & PEU o enfront de tercers, de qualssevol danys i perjudicis que poguessin causar-se a conseqüència de l’incompliment d’aquesta obligació.\nSTIL & PEU es reserva el dret de realitzar unilateralment les modificacions que estimi pertinents en el seu portal, podent canviar, suprimir o afegir tant els continguts com els serveis que es prestin a través d’aquest, sense que existeixi obligació de preavisar o posar en coneixement dels usuaris aquestes modificacions, entenent-se com a suficient amb la publicació en el lloc web del prestador.\nLa durada de la prestació del servei del portal es limita al moment en què l’usuari estigui connectat al lloc web o a algun dels serveis que aquest proporciona. Per això, l’usuari, en cada ocasió que pretengui utilitzar el portal, ha de llegir detingudament aquest Avís Legal, ja que el mateix i les seves respectives condicions d’ús poden veure’s alterades en qualsevol moment. Per tant, la vigència de les citades condicions variarà en funció de la seva exposició i es mantindrà mentre estiguin degudament publicades, fins que es vegin substituïdes per unes altres.\nLes presents condicions d’ús i navegació tenen com a finalitat regular la relació entre el titular de la pàgina web, STIL & PEU, com a prestador del servei, i els usuaris que accedeixen, naveguen i gaudeixen del servei ofert.\nLa web www.stilpeu.cat proporciona l’accés lliure i gratuït a gran quantitat d’informació, serveis i dades (d’ara endavant, “els continguts”), la propietat dels quals pertany a STIL & PEU o als seus llicenciadors als quals l’usuari pot tenir accés.\nL’usuari assumeix la responsabilitat de l’ús adequat del portal de conformitat amb la Llei i les presents condicions, responsabilitat que s’estén al registre necessari per a accedir a determinats serveis i continguts que es presten. Aquest registre comporta l’emplenament del corresponent formulari, en el qual l’usuari garanteix l’autenticitat i actualitat de totes aquelles dades que comuniqui i es compromet a no proporcionar informació o documentació falsa, fraudulenta o il·lícita. Arran del mateix pot sorgir la creació d’una contrasenya que l’usuari haurà de conservar diligentment i de manera confidencial. L’usuari serà l’únic responsable de les manifestacions falses o inexactes que realitzi i dels perjudicis que causi a STIL & PEU o a tercers per la informació que faciliti.\nL’usuari es compromet expressament a fer un adequat ús dels continguts i serveis que www.stilpeu.cat ofereix, conforme al que s’estableix en la llei, la moral, l’ordre públic i les presents condicions i, amb caràcter enunciatiu però no limitatiu, a no emprar-los per a:\nDifondre continguts delictius, violents, pornogràfics, racistes, xenòfobs, ofensius, d’apologia al terrorisme, que atemptin contra els drets humans o, en general, contraris a la llei o a l’ordre públic.\nIntroduir intencionadament en la xarxa virus informàtics o realitzar actuacions susceptibles d’alterar, espatllar, interrompre o generar errors o danys en els sistemes físics i lògics de STIL & PEU, creadora del lloc web, o de terceres persones; així com obstaculitzar l’accés d’altres usuaris al lloc web i als seus serveis mitjançant el consum massiu dels recursos informàtics a través dels quals STIL & PEU presta els seus serveis.\nIntentar accedir als comptes de correu electrònic d’altres usuaris o a àrees restringides dels sistemes informàtics de STIL & PEU o de tercers i, en el seu cas, extreure informació.\nVulnerar els drets de propietat intel·lectual o industrial, així com difondre, transmetre o posar a la disposició de tercers qualsevol tipus d’informació, element o contingut que suposi una violació del secret de les comunicacions i la legislació sobre protecció de dades de caràcter personal.\nSuplantar la identitat d’un altre usuari, de les administracions públiques o d’un tercer, utilitzant les seves claus de registre als diferents serveis i/o continguts del lloc web.\nReproduir, copiar, distribuir, posar a disposició o de qualsevol altra forma comunicar públicament, transformar o modificar els continguts, tret que es compti amb l’autorització del titular dels corresponents drets d’explotació o això resulti legalment permès\nRecaptar dades amb finalitat publicitària i remetre publicitat de qualsevol classe i comunicacions amb finalitats de venda o una altra de naturalesa comercial sense que hi hagi prèvia sol·licitud o consentiment.\nQualsevol incompliment de les clàusules contingudes en el present lloc web (Avís Legal, Política de Privacitat, Política de Cookies, així com altres continguts que suposin obligacions per a l’usuari) i en general de la legalitat vigent a Espanya, es comunicarà immediatament per part de STIL & PEU a les autoritats pertinents, comprometent-se aquesta a cooperar amb aquestes. En tal cas, l’usuari respondrà enfront de STIL & PEU o enfront de tercers, de qualssevol danys i perjudicis que poguessin causar-se a conseqüència de l’incompliment d’aquestes obligacions.\nSTIL & PEU no garanteix que la seva pàgina web compleixi, totalment o parcialment, amb les legislacions d’altres països. Per tant, si l’usuari resideix o es troba domiciliat en qualsevol altre lloc que no sigui Espanya, i decideix accedir i/o navegar en el present lloc web, ho farà sota la seva pròpia responsabilitat i risc, havent d’assegurar-se que tal accés i/o navegació compleix amb la legislació local aplicable en el seu cas.\nSTIL & PEU no es fa responsable de cap mal o pèrdua que es derivi d’un atac de denegació de servei, virus o qualsevol altre programa o material tecnològicament perjudicial que pugui afectar el seu ordinador, equip informàtic, dades o materials a conseqüència de l’ús d’aquesta pàgina web o de la descàrrega de continguts de la mateixa o als quals la mateixa redirigeixi.\nTotes les notificacions i comunicacions entre els usuaris i STIL & PEU es consideraran eficaços, amb caràcter general, quan es realitzin a través de correu postal, correu electrònic o comunicació telefònica. Els usuaris hauran de dirigir-se a JOSEP MARIA GÜELL ENRICH (STIL & PEU) mitjançant:\nEnviament per correu postal a la següent adreça: Carrer Diputació, 437, baixos de 08013 Barcelona (Barcelona).\nComunicació per mitjà de trucada telefònica al número de telèfon: 93 265 6240\nEnviament per correu electrònic a la següent adreça: [email protected]\nMitjançant l’ús d’aquesta pàgina web, l’usuari accepta implícitament que la major part de les comunicacions es realitzaran per via electrònica. A efectes contractuals, l’usuari consent usar aquest mitjà electrònic de comunicació i reconeix que tota comunicació que se li enviï de manera electrònica compleix amb els requisits legals.\nEl titular de la pàgina web es compromet a tractar les dades personals de l’usuari de conformitat amb el que s’estableix en la legislació vigent en la matèria. Concretament, es compromet a aplicar el que es disposa en l’EL 3/2018, de 5 de desembre, de Protecció de Dades de Caràcter Personal i garantia dels drets digitals, i en el Reglament (UE) 2016/679 del Parlament Europeu i del Consell de 27 d’abril de 2016.\nPer a més informació sobre el tractament de les seves dades personals en el portal, dirigeixi’s a la Política de Privacitat.\nTots els continguts del lloc web, entre altres, textos, fotografies, gràfics, imatges, icones, tecnologia, programari, links i altres continguts audiovisuals, així com el seu disseny gràfic i codis font, constitueixen una obra la propietat de la qual pertany a STIL & PEU, sense que puguin entendre’s cedits a l’usuari cap dels drets d’explotació sobre els mateixos més enllà de l’estrictament necessari per al correcte ús de la web, i amb independència que siguin susceptibles o no de propietat intel·lectual.\nPer a realitzar qualsevol tipus d’observació respecte a possibles incompliments dels drets de propietat intel·lectual o industrial, així com sobre qualsevol dels continguts del lloc web, l’usuari haurà de notificar aquesta circumstància STIL & PEU, adjuntant la informació pertinent.\nEn qualsevol cas, STIL & PEU no assumeix cap responsabilitat respecte dels drets de propietat intel·lectual o industrial titularitat de tercers que es vegin infringits per un tercer o per l’usuari.\nEl lloc web de STIL & PEU pot contenir enllaços o enllaços a altres llocs d’Internet, respecte als quals no exerceix cap mena de control. Per tant, una vegada que l’usuari accedeixi als enllaços de tercers i abandoni el lloc web, tant el present Avís Legal, com la Política de Privacitat i la Política de Cookies deixaran de fer efecte, ja que els llocs web als quals l’usuari accedeixi estan subjectes a les seves pròpies polítiques.\nSTIL & PEU no pot assumir cap responsabilitat pel contingut que pugui aparèixer en pàgines de tercers, ni garanteix la disponibilitat tècnica, qualitat, fiabilitat, exactitud, amplitud, veracitat, validesa i constitucionalitat de qualsevol material o informació continguda en cap d’aquests enllaços o enllaços. Així mateix, la inclusió d’aquestes connexions externes a llocs web aliens no implica cap mena d’associació, fusió o participació amb les entitats connectades.\nLa informació subministrada en el present lloc web és de caràcter general i té una finalitat merament informativa, sense que es garanteixi plenament l’accés a tots els continguts, ni la seva exactitud, exhaustivitat, correcció, vigència o actualitat, ni la seva idoneïtat o utilitat per a un objectiu específic.\nSTIL & PEU no es fa responsable, en cap cas, dels danys i perjudicis de qualsevol naturalesa derivats de, a títol enunciatiu:\nErrors o omissions en els continguts. STIL & PEU no garanteix que els continguts vagin a estar actualitzats permanentment, ni que manquin de qualsevol mena d’error.\nAbsència de disponibilitat del portal. STIL & PEU no es fa responsable dels possibles danys o perjudicis generats en l’usuari a conseqüència de fallades o desconnexions en les xarxes de telecomunicacions que suposin la suspensió, cancel·lació o interrupció del servei del lloc web, ja que el funcionament d’aquestes xarxes depèn de tercers.\nPresència de virus o programes maliciosos o lesius en els continguts que puguin alterar els sistemes informàtics, documents electrònics o dades dels usuaris, malgrat haver adoptat totes les mesures tecnològiques necessàries per a prevenir-ho. Correspon a l’usuari, en tot cas, estar proveït d’eines adequades que li protegeixin davant programes informàtics nocius.\nLes relacions establertes entre STIL & PEU, titular de la pàgina web, i l’usuari es regirà per la normativa espanyola vigent i la resolució de qualsevol possible controvèrsia que pugui sorgir quedarà sotmesa als Jutjats i tribunals de la circumscripció de la ciutat de Barcelona (Barcelona).


Projecte: P5 som policies! 👮♀👮♂ – Gran Capità\nProjecte: P5 som policies! 👮♀👮♂\nEl projecte per al 2n trimestre de P5 ha estat sobre l’ofici dels policies. Què divertit! Molts nens i nenes volen ser policies quan siguin grans!\nPrimer han mantingut una conversa sobre què saben d’aquesta professió i què els agradaria saber per a anar resolent les seves preguntes al llarg del projecte.\nTambé han fet un dibuix inicial sobre els policies.\nA una de les primeres sessions han après que un/a policia fa moltes coses i no només vigilar i agafar “als dolents” com ells es pensaven! Amb la visita de la policia local han vist com també fan educació vial i ensenyen als nens i a les nenes les normes de convivència al carrer.\nEls policies han arribat amb el seu cotxe i els han ensenyat els diferents tipus de botzina que té. 🚔🚨!\nDesprés els han explicat un conte on es treballen diferents normes de comportament al carrer i han fet jocs per a treballar-les. S’ho han passat d’allò més bé!\nEn una altra sessió han hagut de buscar una fotografia d’un policia a casa seva i portar-la a la classe.\nQuè divertit és buscar coses i compartir-les amb els companys/es! Conjuntament han definit què és un policia i han fet una feina de lectoescriptura; posant en pràctica la lectura, expressió oral, motricitat fina, etc.\nTambé han retallat les fotografies que es van fer el dia de la visita de la policia al centre i les han enganxat fent la seva pròpia composició.\nEls ha agradat molt el fet de treballar amb les seves fotografies! 📷💥!\nHan treballat l’endevinalla. N’han inventat diferents i les havien d’anar resolent.\nFinalment, la mestra ha proposat una endevinalla on la resposta era “policia” i han fet una fitxa on han escrit aquesta paraula en lletra lligada.\nHa estat una sessió molt positiva on han après un altre ús del llenguatge escrit.\nHan après una cançó sobre els policies i han pintat una feina on hi ha la lletra de la cançó.\nCom els agrada cantar i moure tot el cos! Aquí es pot practicar la cançó!\nEn una altra sessió han estat debatent sobre les funcions que té un policia. Entre tots han fet una llista a la pissarra i després han fet una feina de lectoescriptura!\nI què tal pintar un policia amb aquarel·la! Com els agrada provar materials nous! 🖌🎨!\nNovament, ens ha vingut a veure la policia, però aquesta vegada ha estat per explicar la seva professió i resoldre tots aquells dubtes que han anat tenint al llarg del projecte: quina roba porten, com agafen un lladre, com són els seus cotxes…\nHa estat molt interessant ja que han pogut saber tot allò que els preocupava! 🧠💡!\nQuè bé s’ho han passat! Han après tantes i tantes coses que les guardaran per sempre més a la seva motxilla! Els agraden els policies! Volem ser policies! 👮♀❤👮♂!


Registres: 78 Has buscat > Paraula Clau: Personal - Administració\nMostrant 11 a 20 de 78\nData 13/ 2/ 1926\nData 27/ 1/ 1927\nDescriptors Personal - Administració ; Esdeveniments especials\nNota Inclou llistes i rebuts\nNota Inclou documentació diversa, des de correspondència entre J.A. Pamias i la Societat del G.T. del Liceu, la llista dels empleats, detall dels ingressos i donatius, factures i rebuts de la funció a benefici dels treballadors del Liceu. Es va representar Parsifal de Wagner\nDescriptors Administració ; Personal - Administració ; Comptabilitat ; Esdeveniments especials


SANITAT INTERSINDICAL - CSC: Evitem l'aire viciat als nostres centres de treball\nLa transmissió a partir d'aerosols no significa un alt nivell de contagiositat, ni la necessitat d'adoptar mesures de prevenció complexes molt diferents a les ja recomanades, però sí reforçar-les i incorporar algunes noves , per evitar la transmissió en especial en els espais interiors.\nQueda demostrada la transmissió del Sars-cov2 mitjançant aerosols, que queda reflectit en aquest document tècnic publicat pel Ministeri de Sanitat el 18 de novembre, per tant la Intersindical-CSC demana reforçar les mesures de prevenció a tots els centres:\nReforçar la ventilació a tots els centres quan hi ha pics d’ocupació i en àrees com les sales d’espera, consultes, vestuaris i lavabos.\nReducció de l’aire viciat mitjançant purificadors d’aire amb filtres HEPA i manteniment continu i regular dels filtres de l’aire condicionat, obrir finestres i evitar la sobreocupació.\nManteniment de la distància de seguretat a les sales d’espera amb indicació del nombre màxim de ciutadans que hi poden haver.\nEl manteniment del cabal més baix i mai per sota del 25% caps de setmana i festius quan els centres romanen tancats\nPersonal de neteja durant tota la jornada en què els centres romanen oberts.\nNeteja, desinfecció i manteniment a fons en els consultoris que han estat tancats durant setmanes.\nManteniment, neteja i canvis de filtres dels aparells de ventilació fets en horari de menys afluència o bé quan el centre roman tancat.\nVentilació creuada, obrint finestres i portes, que està demostrat que és molt efectiva.\nConfort tèrmic i acústic, per a tot el personal.\nValors de renovació d’aire, dins el que està estipulat al Reglament d’Instal·lacions Tèrmiques en els Edificis.\nDemanem avaluació de riscs per part dels tècnics de la UBP, amb calendaris de visites que s'haurien de fer prèviament juntament amb els delegats de salut laboral\nALS AMBULATORIS I CONSULTORIS, VENTILACIÓ CONTÍNUA PER PREVENIR ELS CONTAGIS DE COVID-19


“UN BALLET PER 20 EURETS”\nL’Escola de Danses surt al carrer per buscar patrocinadors per a la Mostra Arrelats en la seua IV edició.\nCom ja és ben sabut les jornades de la Mostra estan organitzades i preparades per L’Escola de Danses de Xàtiva en un intent d’apropar el folklore en totes les seues vessants, no sols les referides a música i balls, sinó totes aquelles que estiguen relacionades amb la cultura més enraigada al propi territori i d’altres que queden a prop o que ens són més llunyanes. Així, “Arrelats” pretén donar a conèixer les arrels pròpies, les que ens expliquen com érem, ens defineixen en el present i ens confirmen cap on volem anar. A més, també pretenen ampliar l’horitzó i apropar altres cultures, més o menys conegudes, que de vegades presenten paral·lelismes i d’altres punts oposats però que sempre resulten enriquidores.\nHui, divendres 29 d’agost, s’ha portat endavant la iniciativa d’eixir pels carrers de Xàtiva, per la zona del Mercat i carrers del barri antic, per recaptar comerciants disposats a recolzar la Cultura, en aquest cas en forma de Mostra de Folklore “Arrelats”. La idea era “un ballet per 20 eurets”. Membres de L’Escola de Danses correctament vestits amb indumentària tradicional han ballat davant o dins dels comerços col·laboradors. Al acabar enganxaven una adhesiu amb l’anagrama de la Mostra en un lloc visible de la tenda amb el lema: “Ací col·laborem amb Arrelats 2014 Folk”. També s’han fet fotos amb els propietaris que es publicaran en Faceebok i en la pàgina web de l’Escola. A més, tots ells apareixeran en un cartell que encapçalarà tots els actes i en un àudio que sonarà abans de cada una de les actuacions (que ja avancem que seran moltes).\nLa resposta dels comerciants del barri antic ha sigut molt favorable, ja que, de moment, contem amb 25 micro-patrocinadors. Per altra banda, ha estat molt satisfactòria la resposta de la gent que s’ha trobat “la moguda” pel carrer, que immediata i generosament s’ha brindat a participar i col·laborar amb els seus donatius. Podem dir que els ciutadans de Xàtiva estan per la Cultura i apadrinen “Arrelats Folk”.\nPer tal de donar oportunitat a tots per participar com patrocinadors la segona eixida serà la propera setmana, probablement el divendres. L’Escola de Danses repetirà l’experiència i es passejarà per altres barris per ballar i fer festa.\nGràcies als col.laboradors d'ARRELATS FOLK 2014, la mostra de folk que l’Escola Danses de Xàtiva durà a terme els dies 26 i 27 de Setembre.\nHan sigut uns matins i vesprades molt intensos però han pagat la pena, i continuem.


El PPCV demana posar en marxa un Programa d'Investigació Post-Covid dotat amb 10 milions d'euros | Valencia Extra\nEl portaveu de Sanitat del grup parlamentari ‘popular’, José Juan Zaplana, ha demanat la creació immediata d’un programa d’investigació Post-Covid-19 que contemple un Comité de Seguiment on tinguen cabuda representants de tot el sector universitari i científic i que compte amb un pressupost de 10 milions d’euros perquè la Comunitat “estiga a l’avantguarda en futurs rebrots o pandèmies”.\nSegons ha explicat el PP en un comunicat, es tracta de crear “un programa transversal de treball entre els instituts, universitats i fundacions científiques d’àmbit públic i privat de la Comunitat Valenciana, en col·laboració amb els serveis de medicina preventiva, salut pública i les àrees de laboratori i assajos clínics dels diferents departaments de Salut”.\nL’objectiu és que es treballe en dues línies: sobre els efectes del “post Covid-19”, centrat l’estudi en les possibles patologies que els pacients que han patit la malaltia puguen desenvolupar en el futur i el seu tractament efectiu per a reduir els seus efectes i que desenvolupe per a l’anàlisi de l’evolució d’aquest o altres virus, les seues mutacions i els seus possibles impactes sobre el sistema immunològic, “sempre amb la intenció d’anar per davant d’aquests, amb el desenvolupament de mesures i fàrmacs que puguen paralitzar el seu possible impacte en etapes primerenques”.\nZaplana ha explicat que, en les últimes setmanes, “hem vist com l’evolució d’un nou tipus de virus ha desbordat els serveis de prevenció i detecció de la Conselleria de Sanitat”. “Moltes han sigut les clivelles que la Covid-19 han generat en el nostre sistema sanitari i, una vegada més, hem vist que anticipar-se als nous tipus de virus i malalties que puguen aparéixer en la nova societat del segle XXI és un dels objectius fonamentals que la Conselleria hauria de tindre immediatament”.\nPer això, el PPCV assegura que “vol avançar-se als esdeveniments i posar en marxa com més prompte millor un programa d’investigació Post-Covid-19, amb caràcter pluriennal en l’àmbit de la Direcció General d’Investigació i Alta Inspecció Sanitària i de concurrència competitiva oberta a tots els centres d’investigació de la Comunitat Valenciana”.\nAixí mateix, es proposa la creació d’un Comité de seguiment i avaluació multidisciplinària d’aquest programa integrat per experts de les diferents universitats de la Comunitat Valenciana, de medicina preventiva i salut pública, i on s’integren també representants de les diferents fundacions dependents de la Conselleria i de l’Institut de Salut Carles III.\nPer a dur a terme tot això és necessari, segons ha explicat Zaplana, “modificar el pressupost de la Conselleria de Sanitat per a dotar aquest programa com a mínim d’un import de 10 milions d’euros i que s’establisca un caràcter pluriennal per al mateix amb la intenció d’afermar i consolidar els resultats que puga anar produint”.\nD’altra banda, el PPCV també ha demanat elaborar de la mà del sector sanitari unes “guies de recomanacions i obligacions”, dirigida per a cadascun dels àmbits productius, socials i poblacionals de la Comunitat Valenciana.\nEn aquest sentit, sol·licita que es cree una comissió composta per representants dels col·legis professionals, societats científiques, així com personal de Salut Pública i de medicina preventiva, representants de cadascun dels serveis més afectats dels diferents departaments de salut, i s’estudie la possibilitat d’integrar a “algun professional que haja patit la malaltia perquè puga aportar els criteris d’experiència en el desenvolupament d’aquesta”.