Barcelona - Dijous, 23/07/2020 - 21:25\nLa nova realitat també era això. L’impacte de la pandèmia de coronavirus dona fins i tot per a un gir inesperat de la llegenda de sant Jordi, transformant-la en un ‘remake’ esquitxat de contemporaneïtat, amb la bèstia redimensionada en la fatalitat d’un virus i amb els escriptors que dignifiquen la tradició abocats a salvar-la encarnant el paper d’herois per accident. La desconstrucció és tan voluble que no respecta el rigor del santoral i empeny a l’ostracisme santa Brígida de Suècia, que veu com el mediàtic guerrer ‘okupa’ la seva casella al calendari. I el que sempre va ser un festeig sense discussió sortia aquest dijous amb un pòsit d’adversitat que amenaçava de diluir la seva autèntica essència.\nCosta amarar-se de Sant Jordi en plena canícula de juliol, com ha pensat Núria Pradas al baixar del tren a primeríssima hora del matí i trobar a faltar el tràfec de parades de llibres i roses que tradicionalment esquitxen el centre de Barcelona cada 23 d’abril. La flamant guanyadora del Ramon Llull acudeix puntual a la cita de veure la ciutat «vestir-se de Sant Jordi», però aquest any l’ha impactat trobar-la tan despullada. Més acompanyada s’ha sentit al coincidir amb la camarilla de col·legues en l’habitual dinar previ a la marató de firmes de cada any que organitza Edicions 62. Allà hi havia Enric Calpena, Laia Aguilar, Xavier Bosch, Gemma Ruiz i Pilar Rahola. També Care Santos, que s’ha negat a desposseir-se d’aquelles tradicions que no atemptessin amb els protocols de seguretat. Per això ha renovat la seva il·lusió, ha estrenat ploma i ha «abandonat» un dels seus llibres en un espai aleatori de la ciutat, com fa cada any.\nA Santos la pandèmia la va obligar a desfer el camí de la seva última obra, ‘Seguiré els teus passos’, la presentació dels quals estava prevista el 17 de març. Un revés tan imprevist com necessari, a diferència, al seu entendre, de les últimes anul·lacions adoptades per les autoritats, la «descoordinació» de les quals està fent «molt mal» a una indústria editorial per a la qual reclama més empatia institucional. Ningú és aliè a les adversitats que porta un any tan anòmal, però l’instint de molts creadors busca el costat positiu d’aquesta crisi. Ho troba Pradas, per a qui la suspensió de l’acte del passeig de Gràcia i altres esdeveniments culturals no és «massa justa», però prefereix quedar-se amb un acte d’introspecció i lloa «la comunió» que hi va haver en el gremi durant els moments de més incertesa durant l’estat d’alarma. «Compartim inquietuds, sensacions i iniciatives. Hem sigut un equip, més que mai, i espero que així continuï», descriu.\nEl protocol d’aquesta singular celebració ha derivat en pràctiques més pròpies d’altres professions, com la de firmar llibres fins i tot amb cita prèvia. Així ho ha fet Stefanie Kremser a la llibreria Documenta, on ha conversat amb els seus lectors amb més marge de l’habitual. Temps per a ‘feedback’ presencial, el del Sant Jordi de tota la vida. Temps també per a desitjos. «Si aquesta raresa ens demostra que la Diada pot ser al juliol, serà que bé pot ser cada setmana de l’any», raona l’autora de ‘Si aquest carrer fos meu’. Potser no va tan desencaminada. La llibretera Nura Nieto remarca l’aclaparadora reacció de la clientela durant la pandèmia i somriu veient que «la família» de Documenta tampoc avui ha faltat a la cita. Alguns passadissos del local estan especialment freqüentats.\nDavant tanta competència, Lluís-Anton Baulenas s’ha hagut d’esforçar i aguditzar l’enginy, citant Cortázar i ‘Rayuela’ en una al·locució per treure els entrellats d’‘Els camins de la Rut’. Fins i tot ha entonat una cançó en francès, no sense abans disculpar-se, demostrant que el seu mantra de «resistència del teatre i la novel·la» en aquests temps tan durs no és mera xerrameca. El seu esperit irreductible es cobra una nova lectora interessada que iguala el saldo de periodistes presents.\nUn altre búnquer literari en aquesta diada atípica es troba a la llibreria Jaimes, que desembarca les seves parades a la vorera i guanya ambient amb la limítrofa parada de roses dels Navarro, una de les escassíssimes que es veuen a Barcelona, i que ha patit un «considerable descens de vendes, accentuat per la suspensió de l’acte del passeig de Gràcia. Entre els membres de la resistència, la Marisa i el Roger, que acudeixen a Jaimes com «un acte de militància cultural». Aval definitiu per a la tesi d’Enric Calpena, que contempla aquest «Sant Jordi 2» com «una oportunitat» de reforçar els vincles amb el lector i el caràcter romàntic d’un festeig trufat d’«impediments».\nCulminada la desconstrucció, l’escriptor i editor Emili Rosales adobar el terreny per a la il·lusió futura per totes aquestes setmanes en les quals autors, distribuïdors i lectors «ho han donat tot» i han encaixat la crisi amb presència. Als seus ulls, la fatalitat que ha envoltat aquest Sant Jordi 2020 marca una estela d’il·lusió per al futur: «Malgrat tanta adversitat o justament per això, avui és el Dia del Llibre més desitjat de tota la història».\nTemes: Care Santos Llibreries Sant Jordi Catalunya Llibres


galopaquegalopa: TRAIL DEL CAMÍ RAL\nTRAIL DEL CAMÍ RAL\nAquesta cursa li tenia ganes per varies raons; una, perquè tenia ganes de treure’m el mal gust que em va deixar l’ultra delMontblanc, tot i que sé que vaig fer el que calia, tenia la impressió de deixar alguna cosa a mig fer. Dues, per què el trajecte del camí ral el conec força bé i excepte algun tram em resultava atractiu per la seva familiaritat. I tres, que el fet que el punt d’inici no sigui el mateix que el del final li dona un caire al trajecte amb una finalitat molt concreta, que és la de desplaçar-me fins a un altre lloc, de “viatjar” amb els meus mitjans que no són res més que les meves cames, és tracta d’arribar a Vic per mi mateix sortint d’Olot, vaja.\nAquesta colla corren molt!, tinc feinades per seguir-los però de moment no afluixo. Passem els primers 5 kilòmetres amb 20 minuts justos, el camí és molt pla i fàcil i anem frescos un bon grupet, deu o quinze corredors.\nEm sento tot el meu cos en perfecte harmonia, tots els ossos, cada muscle, cada tendó, tot en sintonia amb el meu cervell, amb la meva voluntat, amb el meu ser. M’observo mentre corro, en concentro en cada moviment i em sento en plenitud, tot funciona a la perfecció, la maquinaria engreixada i els pistons a tota vela. Una passada, vaja. Quin moments aquests!\nConeix-ho el ritme i conec la distància que em de fer, i també em conec prou a mi mateix com per saber que haig d’afluixar, un ha de ser conscient de les seves limitacions i saber que si no es pot... no és pot.\nEl grup s’ha desfet una mica i deixo marxar els cinc o sis primers, darrere en van quatre o cinc més i jo i dos més al darrere, però el ritme segueix sent prou ràpid. Passem els 10 kilòmetres en 40 minuts, mare meva! però això què és?, anem a ritme de baixar de les tres hores en una marató? ui, ui ui...\nPer sort arriba la pujada, aquí ja començo a anar millor i començo a recollir corredors. Un, dos, tres, quatre i fins a cinc corredors he passat al arribar a dalt. El camí és preciós però la veritat és que no tinc gaire temps de gaudir-ne, és el que té això de la competició i la competitivitat. Avui he decidit que ho donaré tot i correré tan com pugui, amb seny, però al màxim rendiment, un altre dia ja tornaré a voltar per aquí, a escoltar els ocellets i passejar els gossos. Tot no és pot fer.\nVaig força ben situat a la cursa, crec que dec anar dels 10 primers, i això em dóna força per seguir endavant. El camí ara careneja per sota Cabrera, fem algun tram d’asfalt i pista, algun corriol. La calor comença a apretar, i bec tan com puc.\nSortim de Cantonigròs i avall per un camí empedrat que em fa anar més a poc a poc del que voldria, haig de cuidar els meus pobres turmells que si no malament. Em tornen a passar, ostiaaa.\nQuan arribo a l’avituallament em trobo els tres corredors bebent, jo carrego els bidons d’aigua i marxo cagant llets i els deixo amb el got a al mà, je je je, més ràpid que la F1.\nSurten darrere meu i em venen bufant al clatell, algun em passa i jo el torno a passar, ens anem fent la goma ara tu, ara jo, i gràcies a això, el ritme es prou maco com perquè els kilòmetres passin ràpid.\nEstem ja al km 35, començo a notar les cames carregades i el cansament. Ara no t’amorris tu david eh? Aquí és on surt el veritable corredor que tots portem dins, el que val, val, i el que no, a caminar...\nRes de caminar!, corro amb l’esquelet encarcarat i em fan mal les cames, el de sempre vaja. Sé que em tocarà patir una miqueta però serà poc, 10 km és podem fer moooolt llargs però encara tinc una mica de gas per anar fent a bon ritme. Passo la marató (42Km) amb tres hores i quaranta minuts i el camí fins a Vic es fa molt pesat .Ara vaig sol, he deixat els que anaven amb mi enrere, menys un que em passa a tota llet i el perdo a l’horitzó.\nL’arribada a Vic es fa esperar, però tot arriba, així que toca disfrutar d’aquest últim kilòmetre. Miro enrere a pocs metres de l’arribada i veig un corredor que ve molt ràpid, aquest no l’havia vist en tota la cursa, és igual, no ho disputaré pas, jo ja he fet tot el que havia de fer i no estic per apretades finals.\nEntro a la plaça Major de Vic molt content i satisfet, amb un temps de 4 hores i 7 minuts, aquesta vegada me’n he sortit molt bé, he corregut amb cap, regulant quan calia i disfrutant a cada pasa.\nGràcies a tots, corredors, organització i voluntaris.\nTrail del camí ral Vic-Olot WEB CLASSIFICACIONS\n9è classificat de la general, 3er veterans\nEtiquetes de comentaris: curses de muntanya, curses varies, marató


I ara, on vas? Reciclatge i errors comunicatius |\nI ara, on vas? Reciclatge i errors comunicatius\nPublicat el 15 gener, 2013 per Comress\nCarme Ferré i Elisabeth Roura\nDesprés que s’hagi obert la capsa del trons, la campanya Envàs, on vas? ha concitat tota mena de crítiques i algunes burles. Unes, polítiques, sobre la conveniència de continuar una campanya encarregada de fa temps, i després les respostes sobre la seva alteració, una picabaralla política amb intercanvi d’acusacions de la qual és difícil treure l’aigua clara. Les altres, comunicatives, sobre els dubtes que genera canviar un missatge quan el que caldria seria insistir-hi amb formes innovadores.\nSegons l’Agència Catalana de Residus, a Catalunya en recollim de manera selectiva un 41%, som la comunitat autònoma amb dades de reciclatge més elevades i amb més iniciatives sostenibles. Aquesta és la línia a seguir, especialment quan encara podem veure contenidors on plàstic i paper es barregen o alguns que no tenen només la brossa orgànica que els pertoca; deixalles òrfenes al costat de les papereres, sense plantes de reciclatge petites als barris. Hi ha feina per fer. El repte és doble: treballar per una major sensibilització social cap al reciclatge i millorar la gestió. Cal deixar enrere el desencís per la llegenda negra que després no se’n fa res dels residus. No obstant això, la campanya engegada fa unes setmanes no respon cap dels dos objectius: no provoca més consciència social, sinó confusió i, segons fonts com la Fundació Privada de Prevenció de Residus i Consum Responsable, tampoc ensenya la manera més adequada de millorar la recollida selectiva.\nLa responsabilitat de l’Administració és que el reciclatge sigui major i més efectiu, però per això no pot carregar les complicacions en els usuaris: o bé ofereix més punts i contenidors per als productes o bé deixa que la feina feta amb la mnemotècnia del groc-blau-verd continuï i s’ampliï. No n’hi ha prou amb una enganxosa cantarella que, sobtadament, ens diu que la separació entre plàstic-metall, paper i vidre no és suficient.\nSense entrar en els interessos de les empreses del reciclatge, és responsabilitat dels ciutadans col·laborar, i de l’Administració, no posar pals a les rodes i pensar en més facilitats per reciclar al màxim els residus que, malauradament i gràcies a l’obsolescència, són cada vegada més.\nL'entrada va ser publicada el Responsabilitat Social Corporativa i etiquetada Carme Ferré, Elisabeth Roura, Envàs on vas, reciclatge, residus, responsabilitat i comunicació per Comress. Guarda l'enllaç permanent.


Pare Moreno: Necessitem recuperar l'Estat de dret a Hondures\nLa democràcia a Hondures ve patint des de fa alguns anys un marcat retrocés. El Pare Ismael Moreno, director de Ràdio Progrés i del Centre d'Investigació ERIC, comparteix amb Vatican News la seva visió de l'actualitat hondurenya. Seguidament reproduïm les seves paraules.\nHondures és un petit país d'Amèrica Central. Posseeix fronteres amb Guatemala, El Salvador i Nicaragua, així com amb el mar Carib i l'oceà Pacífic. És un país amb una situació geogràfica privilegiada i els grups dedicats al tràfic de drogues ho saben. A més, afirma el P. Moreno, dels nou milions d'habitants, gairebé dos han migrat cap als països veïns o als Estats Units.\nEl Pare Moreno va afirmar que Hondures no posseeix una institucionalitat sòlida, transparent, tot i que s'ha fet camí en aquesta direcció. No obstant això, hi ha fets que posen en risc allò avançat: "Fa unes setmanes el propi germà de President de la República va ser declarat culpable per un jurat de la cort de Districte Sud de Nova York. En aquest judici, prop de 200 vegades va aparèixer el nom de l'actual president d'Hondures, Juan Orlando Hernández, vinculat al negoci dels narcotraficants".\nJa la Conferència Episcopal havia cridat l'atenció sobre aquest aspecte en un missatge publicat l'11 d'octubre passat: "Res del que el narcotràfic ha aconseguit al nostre país, podria haver-se aconseguit sense la col·lusió dels òrgans que, per raó del seu ésser, estaven cridats a defensar la vida i proporcionar seguretat a tots. (...) Hem d'admetre que en molt d'això són culpables els polítics que han pactat amb el crim organitzat, oblidant que l'ètica els obligava abans de res a vetllar pel bé comú i no pel benefici personal o els del seu grup".\nImpacte en la població hondurenya\nEl pare Moreno considera que a Hondures es dóna la conjunció de diverses situacions: "primer, el govern ha abandonat les polítiques públiques i les polítiques socials". A més, va insistir, en l'augment dels costos de la vida quotidiana i de la violència, de manera que l'efecte immediat és que "la població hondurenya abandona el país en aquest esquema que s'ha conegut internacionalment com les caravanes de migrants, al que milers de persones abandonen el país per raons econòmiques, d'inseguretat, de violència, d'extorsions. De manera que la població hondurenya viu aquesta situació com una càrrega amb conseqüències negatives per a les seves pròpies vides i, per tant, la inseguretat, la violència, l'atur, la situació d'extorsió ha augmentat en la població hondurenya i això té a veure en directe amb una política que està conduïda des de l'Estat hondureny".\nEls bisbes en el missatge d'octubre també afirmaven: "Amb dolor i pena contemplem el viacrucis de tants germans migrants. Fa mal reconèixer que el que més exporta Hondures són éssers humans ".\nRol de l'Església\nEl director de Ràdio Progrés va subratllar que "l'Església hondurenya en els últims mesos ha tingut una paraula clara per identificar qui són els responsables de la situació d'inseguretat i d'inestabilitat que viu la societat hondurenya, al temps que ha fet convocatòries per avançar cap a un escenari on es recuperi l'estat de dret, que ha estat d'alguna manera abandonat pels que tenen la responsabilitat de conduir cap a la democràcia, però el que estan fent és negar la democràcia. En aquest sentit, la paraula de la Conferència Episcopal Hondurenya és una paraula creïble, és una paraula esperada i és una paraula que es necessita en temps d'angoixa i en temps d'abandonament com els que vivim ".\nCerca sortida a la crisi\nEl Pare Moreno constata que en aquest moment la societat del seu país està polaritzada i que l'actual govern pateix desprestigi i "no té res a oferir en positiu al país". Per tant, es tractaria de convocar eleccions per "recuperar l'Estat de dret, l'ordre constitucional i així avançar cap a un pacte social a on es continuï la lluita contra la corrupció", així com s'atengui a problemes urgents com la salut, l'educació i la necessitat d'habitatge i d'ocupació.


Absolt un guardia civil per un cop de porra l'1-O a Sant Esteve Sesrovires - VilaWeb\nAbsolt un guardia civil per un cop de porra l’1-O a Sant Esteve Sesrovires perquè va ser proporcionat i justificat\nUn jutjat de Martorell ha absolt un guardia civil jutjat per suposadament agredir dos votants en un col·legi electoral de Sant Esteve Sesrovires l’1-O. En un dels casos, el jutjat diu que no hi ha proves que el cop de porra el donés l’agent processat, i en l’altre cas el jutge admet la responsabilitat de l’agent però l’exculpa dient que el cop estava motivat i va ser proporcionat.\nL’acusació particular demanava 4.600 euros de multa i indemnització, mentre la fiscalia i l’Advocacia de l’estat demanaven l’absolució. L’agent va actuar a l’escola la Roureda de Sant Esteve Sesrovires (Baix Llobregat) i estava acusat de dos delictes lleus de lesions per haver colpejat dos votants quan s’estava celebrant el referèndum d’independència.\nEls cops es van produir en el moment que la Guardia Civil volia obrir un passadís entre la gent per permetre la retirada de les urnes. Durant el judici celebrat als jutjats de Martorell, l’agent va reconèixer haver actuat al centre però va dir que no recordava si va colpejar les dues persones que van presentar la denúncia. L’acusació, però, basa la seva tesi en un vídeo on es veu l’impacte que rep una de les víctimes quan aquesta era d’esquenes.\nL’acusat, procedent de Sevilla, va admetre haver colpejat alguns dels votants concentrats a les portes de l’escola Roureda durant l’1-O, argumentant que la munió de gent impedia que la policia judicial pogués accedir al centre per requisar les urnes en compliment de la resolució del TSJC (Tribunal Superior de Justícia de Catalunya). Alhora, va assegurar que alguns ciutadans van agredir a diversos agents de la Guardia Civil, motiu pel qual, va dir, la policia va acabar fent ús legítim de la força.\nAl seu torn, l’acusació va mostrar un vídeo on es veu com un guardia civil colpeja una de les denunciants a la cama quan ella estava d’esquenes. L’advocada de la denunciant, Norma Pedemonte, va detallar que l’impacte va provocar-li un hematoma de dinou centímetres. El segon denunciant va rebre cops a diverses parts del cos. Si bé d’aquests altres fets no hi ha imatges, l’advocada va remarcar que durant el judici ‘ha quedat provat’ que l’agent acusat va participar de les càrregues sense haver demanat prèviament que s’abandonés l’espai, mentre també s’ha demostrat que estava al mateix lloc que els denunciants.


Entrevista amb Antoni Asunción - El túnel valencià\nrep al seu despatx que dona als Jardins del Túria, just en front del\nMuseu Sant Pius V. Ens assentem en uns sofàs de pell negra, un\ndavant de l’altre, amb una tauleta pel mig. Al costat d’Asunción\nestà Dolors López, membre del Consell d’Administració de RTVV i\nla persona a través de la qual hem concertat la cita. Elegant, com\nun pinzell, Antoni Asunción (Manises, L’Horta, 1951) té un\ndiscurs tancat i no es deixa a si mateix ni opció per a dubtar. Pose\nla gravadora en marxa i, quan porta cinc minuts contestant, ens\nadonem que l’aparell no funciona. No passa res, tornem a començar,\nrepetim, repeteix. Ni en eixe moment abandona el mig somriure que\nl’acompanya sempre i li dona un parar de qui està de tornada de\nla majoria de coses.\n“No s’ha d’insultar els votants del PP perquè d’ells s’han de traure els vots”\nÁLVARO. Quina explicació trobes a la manca desgast electoral\nque, a la vista de tots els resultats dels últims anys, les\nenquestes del últims mesos, té el PP al País Valencià?\nASUNCIÓN. No… Jo crec que el PP en estos moments no té\nadversari enfront, la sensació és que no hi ha adversari perquè\ndavant del PP no hi ha molta cosa. Intentaré matisar… Jo et podria\npreguntar a tu: del que diu el Partit Socialista, a tu, què\nt’agrada? Només una, cap?… Estem fent de fiscal, ens dediquem a\nacusar però el que representa l’alternativa no pot ser el fiscal,\nqui represente l’alternativa ha d’arrear quan interesse però\nestar a disposició de poder fer concessions quan toque… I sobretot\nno s’ha d’insultar mai els votant del Partit Popular perquè\nd’allí s’han de traure els vots per a guanyar. Si es limita a\nadministrar el vot consolidat de l’esquerra, no n’hi ha prou,\nperquè la diferència és molt gran. Encara que vaja a votar tota\nl’esquerra cabrejada que es queda en casa no n’hi ha prou, has de\ntirar del que hui té el PP. Has de reconduir el teu discurs i\neixamplar-lo, no deixar per l’esquerra però guanyar pel centre.\nAbastar-ho tot és impossible.\nEs tracta d’eixamplar el discurs… No perdre per l’esquerra però\nencara que per l’esquerra deixes alguna cosa, no passa res. Si per\nl’esquerra et repela vots Esquerra Unida, ja et val perquè per a\nla investidura t’acabaran donant suport. Negant el pacte saps que\nestà ahí, per tant és per la dreta per on has d’obrir el\nventall, has d’obrir, pel centre has d’obrir…\nAixò vol dir, en resum, ser més de dretes?\nNo, això vol dir no radicalitzar posicions. L’evolució normal de\nla democràcia és que els extrems es van despenjant. Entre la dreta\ni l’esquerra es configura un bloc ple de matisos però ni la dreta\nrevoca les lleis aprovades per l’esquerra, ni a l’inrevés. A\nEspanya ja en tenim molts exemples, hi ha queixes, protestes, però\nres més. Això també es mostra de maduresa democràtica, al remat,\nmaduresa política. Encara estem lluny de països com els Estats\n“Si el que li fa falta a la gent és que siguem més de dretes, hem de ser més de dretes”.\nEixe és el model?\nBo, els Estats Units són un exemple de país que no ha tingut\ntrencament democràtic des del moment del seu naixement com a país i\nja han ajustat mecanismes que ací encara són incipients. Parle dels\ninstruments de la societat de participació. Ací els pilars\nfonamentals són els partits polítics, per més que els critiquem,\nperò no s’ha descobert cap instrument millor. Ells el que han fet\nés procurar llevar-li el pes institucional, d’aparell, llevar-li\nel pes dels partits del segle XIX a Europa i deixar-los com a\ninstrument de la societat que es pot manejar des de fora pels propis\nciutadans. Aconsegueixen major implicació i participació de la\nciutadania en el funcionament dels partits. Això em pareix que és\nmolt interessant, si no es fa això els partits van per un costat i\nla gent per un altre.\nHas dit que enfront del PP no hi ha res, parles de discurs o de\nÉs que el discurs el fan les persones. Si hi ha equips, hi ha\nempreses, hi ha partits. Tu pots tindre un discurs molt ben elaborat\nen un paper però si no eres capaç de fer-lo arribar a la gent no\nserveix per a res, és exactament igual que si no tingueres discurs.\nTambé has parlat de no radicalitzar les posicions, en què és\nradical hui el PSPV? En la seva denúncia de la corrupció és\nEn el tema de la corrupció el que jo dic és que el PSPV no pot ser\nsolament fiscal, un partit no ha de suplantar el fiscal. Tu, com a\npartit, has de donar alternatives. Jo he vist de prop casos de\ncorrupció. Jo vaig arribar a l’etapa final d’un govern [de\nFelipe González, en 1994] i em van agafar enmig d’aquella foguera\ni tinc clar que la justícia és lenta però arriba. Ací pareix que\nno haja de passar res, que hi ha molta imputat i no passa res… però\nsí que passa, al final passa, perquè els del Ministeri de\nl’Interior anaren tots a presó. Per això és un tema que cal\nusar-lo adequadament, però no com a exclusiva aportació política\ndel Partit Socialista, tu has d’explicar què penses fer, tot el\nque vols canviar.\n“[Unitat de la llengua?] De banderetes ja n’hem tingut suficient”\nMés concretament, és radical demanar la dimissió de Camps?\nNo, no, no vull dir això… De tota manera la dimissió o no de\nCamps és problema del PP, a qui més li interessa hui que Camps\ncontinue és al Sr. Alarte. Al PP, el que més li interessaria és\ncanviar de cavall…\nPerò tu demanaries la dimissió de Camps?\nJo l’he demanada, durant les primàries, l’he demanada… El més\nnormal seria que se’n anara i si el rehabiliten després que torne…\nDit en confiança, per al PSPV, el millor és que es quede.\nQuan dius que el PSPV ha de disputar els vots de centre al PP, això\nsuposa intentar temperar els missatges? Això suposa indefinició\ncalculada per a no molestar ningú? Però tu demanaries la dimissió\nNo, això vol dir sobretot claredat. S’ha de saber que no estem\ncontra els empresaris, i dir-ho. Explicar que el teixit empresarial\nés imprescindible. S’ha d’explicar que sense el sector privat no\nhi ha sector públic. Hem de dir que s’ha de crear riquesa per a\npoder repartir-la, per a poder gastar i, clar, gastar adequadament.\nIgual d’insolidari és no pagar els impostos que malgastar-los. I\nla gent ho entén. S’ha d’explicar que el fet que els bancs no\ndonen crèdits posa en risc el futur de les empreses mitjanes i\nxicotetes i que, per tant, cal apuntalar estes empreses, si són\nviables, clar… Això és més de dretes? Doncs molt bé, si el que\nli fa falta a la gent és que siguem més de dretes, hem de ser més\n“El PP, en estos moments, no té adversari enfront”\nAixí les coses, l’esquerra valenciana, més concretament, el PSPV,\nhauria d’agafar banderes que fins ara eren les que utilitzava la\ndreta? Per exemple, els socialistes valencians s’han de sumar al\ndiscurs de “Zapatero ens discrimina”?\nJo crec que això és un victimisme exagerat i que, a més, no és\ncert. Qualsevol persona mínimament informada veu que això no és\ncert, que és tot victimisme.\nDoncs hi ha prou consens social sobre que la discriminació existeix…\nTé poc sentit, però tu, partit socialista, has de saber desmuntar\nla farsa… És com això dels grans esdeveniments… L’esquerra el\nque ha de demanar és que les coses s’expliquen de forma clara.\nMira, si ve una empresa ací i vol invertir i vol fer alguna cosa\nviable i que crea riquesa, vegem com els podem ajudar des de\nl’administració però qui fica els diners ha de ser l’empresa,\nno l’administració. Si el que vol l’empresa és que jo li pague,\naixò no. Això ja ho vaig criticar jo el 99 en Terra Mítica i ja\nvaig dir de què anava a morir i va morir d’això… Així que ja\nMés coses, el transvasament de l’Ebre, què haurien de fer els\nMira… Ni sí, ni no, ni tot el contrari. De tota manera, és molt\ndifícil que es faça. Ni Franco el va poder fer. El tema de l’aigua\nés molt irracional. La realitat és que fan falta els transvasament\ni també, les dessalinitzadora. És un conjunt de coses. A\nl’Albufera, per exemple, fa falta una estructura de drenatges…\nPer tant, hi ha moltes coses a fer i no es pot dir ni no als\ntransvasaments, ni no a les dessalinitzadores.\nUn altra qüestió que el PP trau com espantall quan ho considera\noportú, mentre el PSPV passa de puntetes, la unitat de la llengua.\nJo crec que això ja no és ni revisable, es tornar a caure en els\ndebats de fa 30 anys. Jo aquest tema el deixaria com està, no el\ntocaria… De banderetes ja n’he tingut prou.\n“L’element fonamental per a explicar la falta de renovació en el PSPV és Lerma”\nLa renovació. En el PSPV es parla de renovació des de fa 15 anys\nperò sembla que sempre està pendent. Tu vas estar en aquell\nMoviment pel Canvi que va portar Joan Romero a la secretaria general\ndel partit després de la derrota electoral de 1995.\nJo el vaig encetar i vam pactar amb Joan Romero, que era el lermisme,\nuna part del lermisme, perquè només així podíem fer real el\nAllò va ser un fracàs.\nSí, perquè Romero va tindre tendència al seu espai natural i ens\nva marginar totalment de l’estructura del partit. Garcés i jo vam\nquedar malament en aquell congrés perquè la gent que ens havia\ndonat suport va ser desplaçada de la direcció i es va configurar\nuna àrea de Romero i lermista que excloïa la gent que aportàvem\nGarcés i jo.\nI des d’aquell moment…\nDes d’aquell moment, de renovació en renovació per a seguir igual\nque sempre… Ací a Lampedussa se li hauria de fer un monument.\nI en la llegenda del monument, quin text posaries per a explicar què\nL’element fonamental per a explicar la falta de renovació en el\nPSPV és Lerma, el “savoir faire” de Lerma que controla les\nfinances del partit des de fa 30 anys…\nPerò en estos últims anys han canviat molts noms, moltes cares,\nl’edat del dirigents ha baixat considerablement.\nSí, però els tics del PSPV són hui els mateixos que els de fa 30\nanys. Quant a les minories, participació, democràcia interna… són\nprincipis que estan en les normes que ha de regir el funcionament del\npartit i, simplement, no es compleixen.\nI això com es trenca? Es pot trencar des de dins del partit?\nÉs difícil perquè en el PSPV s’estan fent purgues simplement\ncontra aquells que no fan costat a la direcció. Això, fa 30 anys,\nno passava. Jo tenia a la germana de Lerma en la Diputació i mai no\nli havia fet pagar les diferències que podia tindre amb el seu\ngermà… Mira, el gran problema és l’equip dirigent PSPV. En les\nempreses si hi ha un equip dirigent tot funciona. Ací el producte és\nbo i es ven, s’ha demostrat, i si no funciona és perquè l’equip\n“El PSPV-PSOE no pot ser una plataforma per a créixer perquè els que estan no volen que entre ningú més”\nL’organització, els òrgans de direcció més enllà de\nl’Executiva, estan plens de gent suficientment preparada i amb la\nsuficient experiència per a detectar les mancances que denuncies i\nles seus veus no coincideixen amb el que tu planteges.\nNo, perquè hi ha un pessebrisme que s’ho ha menjat tot. En estos\nmoments, la lluita ideològica no existeix. La gent s’acosta al\npartit com qui va a la recerca d’un lloc de treball. Això és un\nPerò el partit no pot ser el culpable universal, després de 15\nanys, com pot ser que la societat valenciana, la part més\nprogressista que té al PSPV com a representant principal, no haja\nestat tampoc capaç d’espentar per a trencar aquest equilibri\npervers que descrius?\nNo deixen, com han a espentar? Tu espentaries una alternativa en la\nqual has de renunciar a drets fonamentals per a participar? Però si\nquan algú demana afiliar-se i veuen que tens un cert nivell te la\nretarden i no entres. Això és impossible. Tu has d’obrir el\npartit, no esperar que vinguen de fora. S’ha de fomentar la\nparticipació, qualsevol votant ha de poder fer sentir la seva veu,\nCreus que al País Valencià hi ha espai per a una nova força\nEn aquest moment, no. En aquest moment jo no m’ho plantege, crec\nque s’ha d’exhaurir el que tenim. Jo vaig entrar en el Partit\nSocialista, després d’espigolar per altres llocs, perquè pensava\nque era l’instrument adequat per al canvi… i no he canviat\nd’opinió, fins ara, però no vol dir això que no canvie.\nL’esquerra valenciana aprofita bé el capital humà que té a la\nNo, no. Hi ha molta gent que està per ahí, que no troba l’abric\nper a estar en una plataforma que aglutine, que servesca per a unir,\nno? Crec que en estos moments el PSPV-PSOE no pot ser això, no pot\nser una plataforma per a créixer, perquè els que estan no volen\nque entre ningú més.\nPer acabar, quan mires a l’esquerra del PSPV, que et pareix el que\nJa t’ho he dit, crec que nosaltres no hem de mirar a l’esquerra.\nJo no mire cap a l’esquerra, no hi ha res que m’interesse allà.\nNo hi mire, no hi mire.\n23 d'abril de 2011 a les 1:50 am\nRecorde aquells anys en que van enxampar d’una tongada el conseller Roma per intentar fer-se un xalet, el ministre Vicent Albero per no declarar els beneficis d’unes accions i a Asuncion per la moguda d’aquell tal Roldan, MALFACTOR que gestionava la G.C. A España els càrrecs estan apegats a la poltrona amb loctite. Els d’ací, n’eren tota una altra cosa. Ara, amb la maduració de l’estat español, s’ha fet impossible destriar màfia, d’estat. Per a arribar a Berlusconi, calgué que Mario Andreotti fera tota una operació similar a la de González i successors. Diuen que UPyD va darrere d’aquest home. És possible, i està en el seu dret. Nacionalisme de B.O.E. se’n diu. Primo de Rivera i Unamuno eren més fins. Mirar des del centre polític i econòmic, com ho fa un servidor, em fan vindre arcades. No es tracta de mirar des de l’esquerra, al meu parer, sinó des d’un punt de democràcia europea. Des de la transparència i des de un sentit de democràcia ascendent. Com Suïssa, Dinamarca, etc. España està feta, al contrari, des de dalt a avall i no tindrà mai solució. Un engendre dinovesc procedent d’unes colonitzacions anteriors. Ens cal una dreta y no la subalternitat endèmica d’esta colla confusa de derechas, centro e izquierda que fracassa reiteradament des de Blasco i Banyes.\nPS: Nen, a la clòtxina i al peix de piscifactoria, que n’és més autèntic.\nFelipC ha dit:\n23 d'abril de 2011 a les 2:42 am\nPerdoneu la meva ignorància… però com a principatí -potser poc informat- no conec d’avantmà a aquest home. I bé, crec que a l’entradeta s’hauria d’explicar qui és i en qualitat de què se l’entrevista, no?\nHo puc trobar per una altra banda, clar, però bé…\nSalut i felicitacions pel projecte. Sincerament el trobo molt interessant per poder acostar-me a una realitat, la valenciana, a la que ens costa accedir des del Principat. Gràcies\nremigio lll ha dit:\n23 d'abril de 2011 a les 12:57 pm\nS’hi va donar una informació sobre aquest senyor, respecte participar en un parany contra el PSPV. Jo, que veuría amb millors ulls la candidatura del sr Asunción que no la del sr Alarte , en va deixar en dubtes. Que queda d’estes “informacions” . Son real o no? De totes maneres la seva actuació al respecte va deixar molt que desitjar com per a ser un socialista. No vote socialisme al meu País, jo vote nacionalistes valencians, però de cara a una coalició veuria amb millor ulls al sr Asunción.\n24 d'abril de 2011 a les 3:40 pm\nque llarg que es farà encara el tunel !!!


LO CARRANQUER: El Pessebre de Sant Guim de la Plana tanca la temporada amb èxit de públic\nEl Pessebre de Sant Guim de la Plana tanca la temporada amb èxit de públic\nEl Pessebre Vivent dels Oficis Perduts de Sant Guim de la Plana ha tancat la temporada amb força èxit de públic tot i les boires que han dificultat la visibilitat per arribar-hi amb cotxe.\nUn total de 3.000 persones amb visitat el Pessebre d'aquesta 32 edició, on hi han participat a prop de 300 figures, els grans protagonistes, que fan que l'espectacle sigui possible. L'espais que recorre 32 oficis perduts ha estat un dels èxits i destacar-ne que va ser el primer pessebre de Catalunya que va encetar la modalitat dels antics oficis. Els visitant han vingut d'àrreu de Catalunya en general i com és habitual de les contrades de Barcelona han estat la majoria, amb tot, cal destacar turistes d'Aragó i del País Valencià que també han arribat a aquest petit poble de La Segarra, i la presència d'alguns turistes estrangers que han vingut recomanats per alguna agència receptiva de viatges.\nCal destacar l'excel.lència de les escenes on el visitant ha valorat positivament els enquadraments a més, de la il·luminacio amb la intensitat i color adequats per a cada ofici.\nCom anècdota el Pessebre ha comprat un petit ruquet anomenat Trempat i que el van batejar el darrer dia de les representacions, aquest passat diumenge, es preveu que s'utilitzarà per representar alguna de les escenes en la propera edició.\nEn resum, ha estat un any molt positiu, on s'ha presentat el nou llibre del Pessebre, en tres espais, el Corte Inglés a Barcelona, a la Biblioteca de Guissona (amb exposició de fotografies inclosa) i al Poble Sec de Barcelona, a l'espai Albareda. Així mateix, el dissabte 27 de desembre es va presentar la primer pel.lícula amb 3D d'un pessebre, el de Sant Guim, i que ha estat presentada en premis Europeus i Fires Internacionals pre la productora Kataclack\nInformació facilitada per pessebre.santguimdelaplana@gmail.com\nPublicat per Lo Carranquer Cervera a les 13:01\nSecció: La Segarra Festes i Tradicions, Llibres biblioteques i publicacions, Oficis i tradicions perdudes, Pessebrisme, Teatre i arts escèniques


After School curs 2021-2022\nTria les activitats extraescolars d’aquest curs 2021-22 entre les 11 que proposem!\nDes del mes d’octubre 2021 fins al mes de juny 2022.\nMés de 50 anys d’experiència en el sector educatiu ens avalen.\nEnsenyarem anglès mitjançant una metodologia única centrada en l’aprenentatge divertit i interactiu a través de cançons, jocs, contes i jocs de rol. Aquest mètode ajuda a generar interès per la llengua i a adoptar-la d’una manera natural, com sempre ho fa la nostra metodologia a l’Escola. Treballarem en grup i compartirem les nostres idees i ens concentrarem en els interessos i la individualitat del nen/a. Aquesta activitat està destinada a introduir i desenvolupar habilitats en anglès en un entorn segur i interessant.\n3 i 4 anys: Dilluns de 17:45 a 18:45\n5 i 6 anys: Dimecres de 17:45 a 18:45\nPREU: 60 €/mes/1 dia a la setmana.\nDilluns de 17:45 a 19:15 ROBÒTIX INFANTIL\nBaby Aquàtic és l'activitat en la qual el nen va acompanyat d'un adult (pare o mare) i els grups són d'uns 10-12 nens amb els seus acompanyants. La duració de l’activitat és de 45 minuts.\nAquesta activitat es pot iniciar als 0 mesos i és recomanada fins als 4 anys. Els diferents nivells són:\nBABY AQUÀTIC 1 (De 0 a 12 mesos): adaptació en l'aigua i el despertar de les seves primeres flotacions.\nBABY AQUÀTIC 2 (De 12 a 20 mesos): inici de les seves primeres habilitats en l'aigua i reflexos de supervivència.\nBABY AQUÀTIC 3 (De 20 a 36 mesos): el nen aprèn a coordinar i a desplaçar-se, descobreix el fet de plaure de la seva autonomia, conquista la saviesa en l'aigua.\nBABY AQUÀTIC 4 (3 anys): Desenvolupa la seva autonomia i els pares adquireixen coneixements de com ensenyar els seus fills a avançar en el aigua.\nBABY AQUÀTIC 1: Dilluns i Dijous 19:15, Dimecres 18:30 i Dissabtes 9:45\nBABY AQUÀTIC 2: Dimarts 18:30h, Dijous i divendres 19:15 i Dissabtes 11:15\nBABY AQUÀTIC 3: Dimarts 19:15, Dimecres 17:45, Divendres de 19:15 i Dissabtes 10:30\nBABY AQUÀTIC 4: Divendres 17:45\nAqua Kids és una iniciació a la natació en la qual els nens ja van sols (sense un adult que acompanyi) i són grups reduïts d'uns 4-5 nens per monitor, dividits per nivells/edat. Aqua Kids consisteix en què els nens aprenguin a nedar a partir dels moviments naturals de saltar, girar, surar, nedar.\nA partir dels 4-5 anys inicien en la tècnica d'estils i a partir dels 6-7 anys s'introdueixen tècniques de socorrisme i exercici en l'aigua.\nDilluns, Dijous i Divendres 17:45\nPREU: 66 €/mes/1 dia a la setmana per a alumnes de l’Escola, 78 €/mes/1 dia a la setmana per a no alumnes.\nPerfeccionament d'estils - Introducció a la natació sincronitzada\nL'objectiu de la classe està enfocat en el perfeccionament dels 4 estils de natació amb un treball específic de cada tècnica (crol, esquena, braça i papallona) amb la possibilitat d'alternar la meitat de la classe amb altres disciplines com la introducció a la natació sincronitzada.\nBaby Sport Arrossegament/Gatejo/Primers Passos: Dilluns 18:30\nBaby Sport Corredors: Dilluns 17:45\nPREU: 51 €/mes/1 dia a la setmana per a alumnes de l’Escola, 60 €/mes/1 dia a la setmana per a no alumnes.\nDimecres 17:45 (durada de 45 minuts)\nNo hi ha grup obert, però amb possibilitat d’obrir-ho amb un mínim de 5 alumnes.\nL'activitat de Judo és per ara sentir-se forts/es i segurs/es en aquest món. La base és el respecte i l'autoregulació.\nEl nostre judo és pedagogia per créixer i coach del moviment perquè aprendre a moure's és aprendre a viure.\nActivitat recomanada per a nens i nenes a partir dels 3 anys.\nDimarts 17:45 (per alumnes de 3-6 anys)\nDimarts 18:30 (per alumnes a partir de 6 anys)\nEntrenament a l’aigua per embarassades\nL’activitat a l'aigua, pel fet d'estar en un estat de desgravitació, l'embarassada se sent més lleugera i això permet fer els moviments amb més fluïdesa i activar la circulació sanguínia. La futura mare no rep impacte a nivell articular, aconseguint tonificar i agafar fons alhora que n'augmenta la resistència.\nDimarts 20:00 (durada 45 minuts)\nPREU: 43 €/mes/1 dia a la setmana per mares d’alumnes de l’Escola, 50 €/mes/1 dia a la setmana per a no alumnes.\nLes inscripcions es poden realitzar online, o bé al Despatx de l’Escola, de dilluns a divendres, de 8:30 a 19:00h, a partir del dia 1 de setembre.\nENGLISH AFTER SCHOOL: 60 €/mes/1 dia a la setmana.\nAQUA KIDS: 66 €/mes/1 dia a la setmana per a alumnes de l’Escola, 78 €/mes/1 dia a la setmana per a no alumnes.\nPERFECCIONAMENT D'ESTILS / SINCRONITZADA: 66 €/mes/1 dia a la setmana per a alumnes de l’Escola, 78 €/mes/1 dia a la setmana per a no alumnes.\nBABY SPORT: 51 €/mes/1 dia a la setmana per a alumnes de l’Escola, 60 €/mes/1 dia a la setmana per a no alumnes.\nMINI ACROBÀCIES: 51 €/mes/1 dia a la setmana per a alumnes de l’Escola, 60 €/mes/1 dia a la setmana per a no alumnes.\nACROBÀCIES DE CIRC: 51 €/mes/1 dia a la setmana per a alumnes de l’Escola, 60 €/mes/1 dia a la setmana per a no alumnes.\nCAPOEIRA: 64 €/mes/1 dia a la setmana per a alumnes de l’Escola, 75 €/mes/1 dia a la setmana per a no alumnes.\nJUDO: 64 €/mes/1 dia a la setmana per a alumnes de l’Escola, 75 €/mes/1 dia a la setmana per a no alumnes.\nENTRENAMENT A L’AIGUA PER EMBARASSADES: 43 €/mes/1 dia a la setmana per mares d’alumnes de l’Escola, 50 €/mes/1 dia a la setmana per a no alumnes.


Petits productors grans productes de proximitat Catalans.\nEt presentem els millors productors i productes de proximitat de tot el territori català, una gran gamma de productes naturals, i el més important, pròxims del camp a taula. Des de productors de fruita i verdura local de collita pròpia, productors de fruita seca, a embotits i carns ecològiques de proximitat, com la vedella Angus Catalana. També trobaràs un productor d’herbes aromàtiques i culinàries, de llet, iogurts i formatges del Montseny. Passant també per una fleca d’Aitona i un productor de patates “xips” del Maresme.\n💪Donem suport, més que mai, als productors i productes de proximitat del nostre país! Anim’at a tastar-los!\nEL PETIT BANÉ – Vilassar de Mar 🍓\nGRANJA COROMINAS – Avinyó 🥩\nRUSTIC OBRADOR- Aitona, 🥖\nCAL NOC CANSALADERS- Moià, 🥩\nTERRASSA FRUITS – Terrassa, 🍉\nTerrassa Fruits és una empresa familiar dedicada a oferir la millor fruita i verdura del mercat amb la millor relació qualitat-preu.\nEl seu gran equip de professionals t’aconsellarà i t’oferirà els productes que millor s’adaptin als teus gustos.\nEl seu objectiu és aconseguir la plena satisfacció dels seus clients.\nDisposen de servei a domicili, pots fer la teva comanda a través de la seva pàgina web.\nTambé distribueixen per l’hostaleria.\nPATATES ALFONSO TORRES – Premià de Dalt, 🥔\nAlfonso Torres, una empresa familiar, moderna, oberta a tot el món i amb un esperit de millora permanent.\nSeleccionen diàriament les patates portades directament dels camps, les pelen, renten, tallen i fregeixen en oli de primera qualitat.\nEl seu secret per fer que les seves patates fregides quedin sabroses, cruixents i al punt just de sal és el gruix de la patata i el procés artesanal d’elaboració.\nDisposen d’una àmplia carta de patates: patates artesanals, ondulades, palla, etc.\nHan tret també una nova gamma de patates: patates amb sabor a formatge i trufa, d’anxova, pernil, ceba caramel·litzada, bolets, i pebre i llimona.\nTambé disposen de xips de verdures, d’una salsa d’aperitiu i d’un vermut per acompanyar-lo amb les seves patates.\nTots els seus productes no contenen gluten.\nDVERD- Vilanova de Segrià,🪴\nDverd són uns professionals del sector amb una llarga experiència amb el llenguatge de la naturalesa. Es dediquen a impulsar la creació i protecció de les diferents plantes aromàtiques i culinàries del nostre país.\nL’Alfàbrega, el Julivert, el Romaní, la Farigola, el Coriandre i tantes més, són exemples de les que planten, ja que són imprescindibles en les nostres receptes del dia a dia. Dónen als plats un toc espectacular!\nLes plantacions d’aquests magnífics professionals es mimen des del primer dia, cuidant fins al últim detall per aconseguir el punt òptim de qualitat que assoleixen sempre. A més, utilitzen tots els recursos necessaris perquè la planta estigui a l’alçada dels recursos catalans, autèntics i orgullosos de la seva terra.\nEls productes preserven la seva qualitat, des del reg fins l’ambient, perquè finalment arribin al resultat que tots desitjem.\nTenen cura del cicle que segueixen les plantes i respecten la seva estacionalitat, i per aquesta raó, totes les seves herbes culinàries són productes de temporada.\nA la seva web podreu gaudir de grans receptes amb tots els seus productes! Quina pinta que tenen!\nAPERITIUS CATALANS, Piera 🌰\nVEDELLA ECOLÒGICA DEL PEDRAFORCA, Saldes 🐮\nA Vedella Ecològica del Pedraforca en una petita empresa familiar amb una llarga tradició ramadera de l’Alt Berguedà crien una vedella d’una qualitat excepcional!\nLa seva explotació se situa a Cal Pacient de Baix, al municipi de Saldes, en un entorn natural privilegiat, entre el Massís del Pedraforca, la Serralada del Cadí i la Serra d’Ensija.\nL’entorn natural en el que es troben, facilita la criança de la carn de forma natural, sostenible i integrada amb el medi, fet pel qual des del 2000 es dediquen a la criança de vedelles ecològiques.\nFormen part de la Cooperativa Ramaders de Muntanya del Berguedà i estan a la població de Saldes, a l’Alt Berguedà on les seves vaques i vedelles pasturen tranquil·lament, als prats de les faldes del Pedraforca.\nFan venda directa a l’explotació i a través de la seva pàgina web durant tot l’any. També venem a carnissers i a cooperatives de consum. Una vedella ecològica natural, saludable i d’un sabor únic!\nGRANJA MONTSENY – LÀCTICS ARTESANALS, Fogars de Monclús 🐄\nA la Granja del Monsteny crien i tenen cura del seu bestiar, concretament de les vaques per obtenir llet i elaborar productes ecològics de manera artesanal.\nLa Granja és tot un referent al Vallès Oriental i més enllà, i a més a més, un dels seus productes, el iogurt va guanyar el premi al millor iogurt artesanal de Catalunya al 2018.\nEntre els seus excel·lents i reconeguts productes podem trobar el iogurt, el flam, mató, ous... tots naturals, sense cap additiu i de sense dubte, de primeríssima qualitat.\nOfereixen també la possibilitat de realitzar visites a la granja, perquè els seus clients puguin gaudir de tota mena d’activitats relacionades amb el món del pagès i veure de primera mà tots els passos que es segueixen per obtenir un producte de gran qualitat.\nLes activitats i visites van dirigides a nens i adults, i es poden realitzar en grups nombrosos o en grups reduïts, com per exemple amb la família.\nCARNS I EMBOTITS CAN MARTÍ, Figueres 🍗\nCan Martí, una carnisseria i xarcuteria de primera qualitat situada al centre de Figueres i fundada per la família Giró Oriol que ofereix la millor carn de l’Empordà.\nEl xai que venen és de pastor del mas La Pujada de Llers, la vedella és de granges del Far d’Empordà i de Vilacolum i el porc és dels millors de la comarca.. .A més de tot això, també tenen porc Duroc de Batallé i xai de llet de «Mas Marcè de Siurana.».\nFan diferents elaborats de carn fresca, com ara diferents tipus d’hamburgueses, pinxos, adobs… d’un gust i qualitat insuperables1\nPel que fa a embotits, tenen un gran ventall d’embotits artesans ibèrics, juntament amb tota mena de pernils i paletes, tant de país com ibèrics, així com una bona varietat de formatges de tota mena i varietats, tant d’aquí la zona com d’importació.\nPer complementar tota aquesta varietat, també poden oferir diferents productes gurmet per aperitius i per acompanyar els seus àpats, a més de llegums i algun cuinat. Fantàstic!


Catalunya té marge i competències per fer una fiscalitat més progressiva - Dones de CCOO de Catalunya\nCatalunya té marge i competències per fer una fiscalitat més progressiva\n15 de desembre de 2016 / / 0 Comentaris\nCatalunya té marge i capacitat competencial per fer una fiscalitat més progressiva però cal valentia política per enfrontar-se amb els sectors econòmics més poderosos. Segons un estudi de la Generalitat sobre la progressivitat del sistema fiscal català, el nivell d’inequitat fiscal a Catalunya és superior al conjunt de l’Estat. Així mentre les rendes baixes i mitjanes tenen una pressió fiscal 2 punts superior a la mitjana autonòmica, les rendes superiors a 100.000 euros tenen una pressió fiscal inferior a la mitjana de l’Estat. A Catalunya hi ha marge perquè la pressió fiscal està 7 punts per sota de la mitjana europea.\nLa política fiscal té la funció de recaptar diners per fer polítiques públiques però també pot tenir una funció redistributiva de la riquesa fent que els sistemes tributaris facin contribuir proporcionalment més a qui més té i guanya. La progressivitat de la pressió fiscal es garanteix pels impostos directes ja que són els que es paguen segons el nivell d’ingressos mentre que els indirectes, com l’IVA, s’apliquen a tothom per igual sense tenir en compte el nivell de renda de les persones. Per això actuar sobre la imposició directa de les rendes més altes permet obtenir ingressos per fer polítiques públiques i alhora fer polítiques redistributives. A Catalunya encara hi ha marge i competències per fer-ho. Es pot modificar el tram autonòmic de l’IRPF introduint 3 nous trams per a les rendes superiors a 60.000 euros. Es pot actuar amb l’impost de successions per eliminar les rebaixes fiscals fetes a les grans herències. Es pot eliminar el mínim exempt de l’impost de patrimoni, un altre dels regals fiscal fets als grans patrimonis d’aquest país.\nAixò mateix és el que va aprovar el Parlament en el ple sobre la situació d’emergència social que mandatava al govern a incrementar els ingressos fiscals recuperant les rebaixes fiscals del darrer període per obtenir més ingressos per fer polítiques socials.\nEl debat parlamentari dels pressupostos, que comença el dia 20, és una bona oportunitat per veure si hi una majoria parlamentària a favor de la redistribució de la riquesa i d’utilitzar tots els marges tributaris per obtenir ingressos suficients per fer un pressupost que faci front a la situació d’emergència social.\nARTICLES, CCOO, ECONOMIA, FISCALITAT\nRT @ccoocatalunya: Aquí tens l'últim #LluitaDigital amb les mesures contra la #COVID19, #FestaDelTreballDigne; el nou acord per la renovaci…23fa unes hores


COEIIB - Requisits de col·legiació\nPertànyer al Col·legi té un valor fonamental: DEFENSAR LA PROFESSIÓ des de l'única corporació de dret públic legalment legitimada per representar els nostres interessos, tant a nivell públic com privat. Però a més, permet accedir a un gran número de serveis d'alt valor afegit\nPer col·legiar-te, has de tenir alguna de les següents titulacions:\nMàster Universitari en Enginyeria Informàtica reconegut per ANECA com títol habilitant per exercici la professió d'Enginyer/a en Informàtica\nTítol estranger equivalent, degudament convalidat\nSi tens dubtes respecte a les titulacions de Màster que habiliten per l'exercici professional, consulta les nostres Preguntes freqüents (FAQ).\n- Quota de col·legiació (pagament únic inicial):\n0€ si ets antic col·legiat/a o si compleixes amb les condicions especiales. Com puc demostrar que he estat col·legiat?\n- Quota anual:\nSegons els acords de l'Assemblea General Ordinària del 25 de febrer de 2021, segons el teu perfil, te pots beneficiar dels següents descomptes en la teva quota de col·legiació o en la teva quota anual:\nEstar estudiant i, per tant, matriculat en els estudis que habiliten per la professió d'enginyer en informàtica.\nLa situació de precol·legiat es verificarà anualment mitjançant l'acreditació de la matrícula dels estudis.\nQuota de col·legiació gratuïta\n50% de descompte en la teva quota anual (màxim de cobrament de 3 quotes)\nHaver finalitzat recentment els estudis que habiliten per la professió d'enginyer en informàtica.\nNo serà titulat novell qui dugui més d'un any amb els estudis finalitzats.\nLa situació de "titulat novell" es verificarà mitjançant la data d'obtenció de la titulació o mitjançant el resguard de la mateixa.\n50% de descompte de la teva quota anual (màxim de cobrament de 2 quotes)\nTrobar-se jubilat durant un període superior a 12 mesos.\nQuota anual de 0€\nProporcionar documentació acreditativa del període en que s'ha estat desocupat.\nDescompte propocional al temps en que s'ha estat desocupat de la quota anual de l'any següent.\nDoble col·legiat COEIIB-COETIIB\nHi ha dos avantatges:\nSi una persona col·legiada en el Col·legi Oficial d'Enginyers Tècnics en Informàtica de les Illes Balears (COETIIB), que compleixi amb els requisits, vol col·legiar-se en el COEIIB no paga quota de col·legiació.\nSi una persona es troba col·legiada en ambdós col·legis COEIIB i COETIIB, té un descompte de 10€ anuals de la quota del COEIIB. Aquest descompte és independent del que pugui fer el COETIIB.\nPertànyer a un dels grups de feina del COEIIB i participar activament.\n50% de descompte de la teva quota anual.\nQuè passa si no compleixes els requisits?\nNo te preocupis! Si per algun motiu no cumpleixis amb els requisits d'aquest Col·legi, però:\nSegueixes vulguent col·legiar-te.\nVols posar en valor la teva professió i els estudis d'Enginyeria, Enginyeria Tècnica i Grau en Informàtica.\nVols gaudir dels mateixos serveis que se t'ofereixen en els Col·legis d'Enginyeria Informàtica de Balears.\nLlavor, te recomanam la col·legiació en el Col·legi Oficial d'Enginyeria Tècnica i Grau en Informàtica de les Illes Balears (COETIIB).\nTant el COETIIB com el COEIIB estam en contacte constant per que la teva col·legiació valgui la pena. Si cumpleixes amb els requisits, uneix-te als dos i aprofita els descomptes en les teves quotes!\nEnginyeria Tècnica en Informatica de Sistemes\nDiplomatura en Enginyeria Informàtica\nMàster Universitari en Enginyeria Informàtica (habilitant)


casa de l’aire | Escola Mestre Morera\ncasa de l’aire\nObservem i aprenem sobre les plantes al Montseny\nAvui la nostra classe ha fet la tercera i última sortida del trimestre a Casa de l’Aire. Hem après sobre el regne vegetal: les plantes. Hem tocat i observat plantes i les seves parts, fixant-nos molt bé en els diferents tipus d’arrels, tiges i fulles.\nHem recollit fulles de molts colors, formes i textures. Després hem jugat a classificar-les, veient que hi havia moltes formes de fer-ho.\nPer a tancar el dia hem fet cabanes!\nUn dia a la natura molt divertit!\n3r, General, Portada, Primària casa de l'aire, Sortides 0\nLa classe de les estrelles tornem a la casa de l’aire!\nAquesta segona sortida al Montseny l’hem dedicat a aprendre coses sobre el regne dels fongs. Hem passat el dia envoltats de natura i de colors de tardor.\nHem estudiat les característiques dels éssers vius, i concretament, dels bolets. Després, ens hem equipat: amb guants, lupes, pinzells i cistells. Amb tot això preparat, hem caminat pel voltant de la casa buscant llocs amb ombra i humits… i allà hem trobat bolets de diferents tipus!\nUns es van trobar amb un bolet que tenia el barret amb forma de cor i d’altres es van trobar un “Pet de llop” (que podeu veure al vídeo).\n3r, General, Primària casa de l'aire 0\nPrimera sortida a Casa de l’Aire de 3r\nEl passat dijous 29 d’octubre el grup de tercer va realitzar la seva primera sortida a Casa de l’Aire, que es troba al Parc Natural del Montseny. Vam dedicar el dia a conèixer l’entorn natural, que visitarem mensualment al llarg del curs.\nCada grup portava un cistell que va omplir amb elements naturals mentre caminava per aquell preciós entorn. Els infants van trobar fulles de diferents arbres, glans, bolets, petjades d’animals… i fins i tot plomes! Després van compartir les troballes amb els altres companys.\nVan descobrir tantes coses que en tornar a l’escola ja preguntaven per la propera sortida!\n3r, General, Portada, Primària casa de l'aire 0\nLa Yaiza de 4t rep la beca de casa de l’Aire per unes colònies a la natura!\nAvui hem tingut la gran sort de poder entregar, conjuntament amb els professionals de la Casa de l’Aire, la gran sorpresa per la Yaiza de 4t d’assistir aquest estiu a unes colònies en plena natura.\nEnhorabona Yaiza, gaudeix molt!\nWhatsApp Image 2020-06-16 at 10.32.46\nWhatsApp Image 2020-06-16 at 10.32.45\nWhatsApp Image 2020-06-16 at 10.32.44\nWhatsApp Image 2020-06-16 at 10.32.45 (2)\nGeneral, Portada casa de l'aire, colònies 0\n3r visita el Castell de Montsoriu!\nLes detectives de l’Amazones, a l’última sortida a la casa de l’aire, van tindre la gran sort de poder visitar el castell de Montsoriu. Considerada una de les fortaleses gòtiques més imponents de la província de Girona i que ens permet evocar com era la vida en un dels grans castells de l’edat mitjana.\nAquí us deixem unes imatges de la jornada precioses,\n4t, General, Portada, Primària casa de l'aire, castell de montsoriu 0\n3r a casa de l’Aire\nAquesta setmana, les detectius de l’Amazones han tornat a casa de l’aire a fer de veritables detectius i trobar les petjades dels animals de la zona, missatges secrets i moltes coses més. Una oportunitat única d’aprendre experiencialment, gaudint del nostre entorn proper.\nAquí us deixem algunes imatges de la jornada,\n5è, General, Portada, Primària casa de l'aire 0


LA VALL FOSCA JA HO TÉ TOT A PUNT PEL FESTIVAL DE SENDERISME – Pirineus TV\nLA VALL FOSCA JA HO TÉ TOT A PUNT PEL FESTIVAL DE SENDERISME\nAquest dijous al vespre comença el quart Festival de Senderisme de la Vall Fosca. Un esdeveniment que dura 4 dies i on s’han programat activitats per tots els públics i edats que donen a conèixer la vall, la seva història i la riquesa paisatgística que l’envolta. Es pot sopar sota les estrelles, pujar al telefèric, recórrer la coneguda via verda del carrilet i parlar amb els ramaders mentre cuiden els seus ramats a la muntanya. I el dissabte, hi ha el plat fort del festival, La Cabanera, una cursa de muntanya amb més de 1100 metres de desnivell positiu acumulat i més de 23 kilòmetres i mig. Però també hi ha 2 modalitats més accessibles, La Marxa de la Cabanera i la Caminada.\nTotes les activitats són dirigides per guies-interpretadors locals que ajuden a conèixer i interpretar l’entorn, i faran de la sortida una experiència molt especial.


RES NO ÉS MESQUI: JA TENIM PLA....I EL FUTUR QUÈ?\nEn el darrer Ple, el Consistori va aprovar el Pla d’Inversions (2008-2011) per a Torredembarra.\nJa vaig comentar en el seu dia que em semblava tot un encert començar a marcar l’horitzó per saber cap a on s’encamina la nostra ciutat. Així ho he pensat i així ho hi donat a conèixer al Regidor d’Hisenda i a tot aquell que m’ha volgut escoltar. Per suposat que aquest no es el Pla que haguéssim fet des de la formació política a la que pertanyo. Si més no amb la seva formulació inicial, ja que aquest Pla no anat precedit d’una veritable i profunda reflexió sobre el disseny de ciutat que volem en un futur, però, sincerament, crec que hagués estat una “quimera” posar d’acord als 7 grups municipals a l’hora de dissenyar la ciutat “perfecta” o quasi.\nDe fet, cap grup ha estat capaç de plantejar un escenari diferent a l’actual, com si hi haguessin cartes amagades, o bé que, en el fons, cap partit, ni del Govern ni de l’oposició hagui fet l’esforç de debatre el model a proposar (es com si tots haguessin dit: que ho faci l’altre).\nAquest fet ens demostra, un cop més, que ara per ara existeix un profund distanciament entre Govern-Oposició, Govern-Govern i Oposició-Oposició. O sia, tinc la sensació que s’actua més per impuls que per raonaments ja estudiats o debatuts. Ho va dir ahir un membre del Govern: “Tots tenim un model de ciutat al cap”.La llàstima es que encara no coneixem pas, i crec que tot apunta que això no canviarà, el que pensa cada un del grups.\nTots estarem d’acord amb un seguit de qüestions bàsiques:\nEns cal una ciutat amable al servei dels més dèbils; de fàcil accés; forta amb l’aspecte comercial i turístic; capaç d’oferir serveis a la ciutadania; una ciutat segura i neta, amb una important força associativa i cultural; una ciutat amb un creixement ordenat, respectuosa amb el medi ambient a la vegada que moderna, atractiva i dinàmica a l’hora que dinamitzadora.\nPerò, com fem aquesta ciutat?; com aconseguim avançar en tots i cadascun d’aquests conceptes? I quin temps necessitem?.....\nDonar ara i aquí una resposta a títol personal no serviria de res. Segurament les formes no serien compartides, però si crec que el fons es indiscutible.\nNaturalment, per avançar, hauríem d’esser capaços de deixar de banda les diferencies polítiques i centrar-se en allò que uneix. El que jo no sé, és si son /som capaços de donar una veritable resposta a aquestes preguntes, i si existeix la ferma voluntat d’iniciar aquest procés. Personalment hi tinc dubtes.\nSempre he pensat que seure i deixar anar idees es un bon exercici democràtic, ara bé que hi hagi voluntat de fer-ho es un altre tema. Potser, només potser, la iniciativa no hauria de sortir necessàriament de les forces politiques; potser, només potser, seria molt més eficaç que les diferents entitats i associacions agafessin el protagonisme i fossin ells el que plantegessin als partits la necessitat d’un enteniment per el be de la ciutat ja que,pel que sembla, per sí sols son incapaços de tirar endavant.\nÉs molt possible que aquesta proposta quedi en un no res. Sí els que tenen la responsabilitat de dinamitzar la participació no tenen clar no només els objectius, sinó ni tant sols la necessitat de posar en marxa el procés, vol dir que de res serviran les crides a l’entesa que faig des d’aquí.\nPotser, només potser, la veritat és que no existeix un interès real i sincer, i que tot plegat només siguin jocs de paraules i ganes de marejar la perdiu, amagant al seu darrera la veritable consigna: quan pitjor vagin les coses, millor per el meu partit.\nPotser, només potser, la realitat ens digui que la veritat és què ningú ha fet ni tant sols una mínima reflexió sobre aquesta qüestió, i que en el fons els espanta la seva pròpia incapacitat per aglutinar esforços encara que aquests vagin exclusivament destinats a millorar el nostre futur, com a persones i com a ciutat.\nPotser, només potser, l’aprovació del Pla d’Inversions ens serveixi per treure’ns la son de les orelles. O no\nPublicado por resnoesmesqui en 13:59:00\nDesde Antequera (Málaga), echo de menos LaTorre, menos mal que las nuevas tecnologias , me tiene al tanto de lo que pasa,porque de las procesiones etoy un poco artillo , mañana me voy hacia Málaga\nJordi , se tiene que dejar la política , a un lado , y a si ponerse todos de acuerdo , para arreglar los problemas que necesita realmente el pueblo (por penir y no es lo prioritario , un local para que nos reunieramos los gays de la ciudad , o que nos dejaran el casal al menos un día a la semana , eso es lo que queria decir con aquel jerogrifico de mi blog) ,\nPD:Después de las vacaciones , te llamo para quedar a tomar ese café que se hace de rogar\n... i bona Pasqua, que m'en vaig oblidar de dir-t'ho!\nJordi, tú saps molt bé que sóc un apassionat de la prospectiva. Veig que últimament t'has afeccionat a l'art de l'enquesta d'univers dubtós. No vull entrar críticament en el tema, però només amb el sentit de l'observació llegeixo: "El paper de l'oposicióha de ser: Moció de censura 58%", "Vist el resultat de l'anterior enquesta, qui farieu Alcalde: Lluís Suñé 43%", "Quin d'aquests regidors de l'actual govern us mereix més confiança: Ramon Ripoll 43%", "Qui creieu que guanyarà a Torredembarra les eleccions: CiU 37%", i "Qui serà el nou President del govern: Zapatero 61%". No sé, per tenir aquests resultats, un es planteja que quí deu ser aquest univers de lectors del teu bloc?\nI quin deu ser el univers de lectors del méu?\nMira posats a organitzar coses, l'altre dia parlava amb el Carles Rico que hauríem d'organitzar una trobada anual de Blocaires Torrencs, o Baixgaianencs. Com ho veus?\nMedita la resposta perquè darrera d'ella vindran compromisos, i més reunions.


Mavic Sirocco SL Negre comprar i ofertes a Bikeinn\nDescripció Mavic Sirocco SL\nHo sents quan gires a la cantonada i un cordó de cua amable es converteix en un retrocés mossegador. O quan el motor que té per davant us fa fora i és el vostre torn al front. El vent és una força invisible.\nLes nostres jaquetes i armilles de Sirocco són ultralleuger, dissenyades específicament per als dies en què les temperatures són suaus, però el vent és fort. Fabricats amb materials tècnics lleugers i estratègicament situats, disposen de panells a prova frontal del vent i d’insercions d’estiraments als laterals i a la zona posterior. D’aquesta manera es maximitza la transpiració, juntament amb el teu rang de moviment. Cada peça té un perfil ajustat, de manera que no caurà al vent. També són ultra envasables, dissenyats per comprimir fàcilment en una butxaca de jersei amb molt espai per a estalviar.\nAquesta col·lecció rep el nom del Sirocco, un fort vent que s’origina a l’aire desert del nord d’Àfrica i flueix al nord sobre el Mediterrani. El Sirocco es pot sentir des de les regions costaneres fins als Alps. Allà on visqueu i passegeu, les armilles i armilles Sirocco us ajuden a vèncer les forces del vent. Així doncs, quan els núvols entren i la brisa es reuneix, o quan feu la pujada i comenceu una baixada descarada, podeu mantenir-vos còmode, sec i amb el millor rendiment.\nEl teixit lleuger proporciona un alt grau de resistència al vent.\nCintura elàstica per bloquejar el vent.\nLlibertat de moviments.\nConstruït amb una barreja de 2 teixits tècnics diferents en posicions estratègiques.\nLa tela principal de teix de ploma ofereix protecció contra el vent elevada.\nEl material extens al darrere i els costats augmenta el vostre rang de moviment.\nLleuger i fàcil d’embalar\nEs comprimeix en la seva pròpia butxaca reversible\nTancament: cremallera frontal completa\nButxaques: Butxaca d’emmagatzematge\nNomés pesa 55gr\nInserció posterior: 100% PES, cos: 100% PA\nFodera de collet de pell micro\nNo esperis més i compra Mavic Sirocco SL. Si vols obtenir més informació sobre les característiques de Mavic Sirocco SL, pots posar-te en contacte amb bikeinn a través de la pàgina de contacte i t’assessorem. bikeinn ofereix una col•lecció exclusiva en material de Roba home de ciclisme i altres activitats esportives. De ben segur que amb tots els productes de Roba home disfrutaràs del teu esport favorit i el faran una mica més confortable gràcies als productes de Armilles.\nCaracterístiques Mavic Sirocco SL\nTecnologias Mavic Sirocco SL\nSostenibilitat Mavic Sirocco SL


L'alcalde de Cornellà es perfila com a nou secretari d'organització del PSC\nEL DEBAT PRECONGRESSUAL\nAntonio Balmón, pròxim a Montilla, és afí a l'actual aparell\nLa decisió de José Zaragoza de mantenir-se al marge i refugiar-se en la candidatura del PSC a Madrid ha obert la porta perquè l'alcalde de Cornellà, Antonio Balmón, accedeixi a la secretaria d'organització.\nPERE MARTÍ Barcelona. 22/09/2011 00:00\n260x366 Antonio Balmón, a la dreta, saludant Jordi Hereu en l'última convenció municipal del PSC. / MANOLO GARCÍA Antonio Balmón, a la dreta, saludant Jordi Hereu en l'última convenció municipal del PSC. / MANOLO GARCÍA\nLa direcció del PSC està obligada a renovar-se però els seus actuals responsables no volen perdre el control del partit. La pressió de les bases demana canvis de noms, a més de renovació de projectes, i el primer a recol·locar-se ha estat José Zaragoza, que ha conduït l'aparell del partit amb mà de ferro durant els últims anys. La solució és figurar com a candidat a la llista de les eleccions al Congrés, com va avançar ahir La Vanguardia , en un dels llocs de sortida, al costat de Daniel Fernández i Joan Rangel, actual delegat del govern espanyol a Catalunya i que no hauria repetit si guanya el PP, com auguren les enquestes. El moviment de Zaragoza obre la porta perquè Antonio Balmón ocupi la poderosa secretaria d'organització.\nTot i que l'organigrama definitiu no està tancat, l'opció Balmón és la preferida de l'actual direcció, perquè és la més continuista, ja que es tracta d'un home de la màxima confiança de José Montilla, a qui va rellevar a l'alcaldia de Cornellà quan se'n va anar a Madrid a fer de ministre d'Indústria en el govern de José Luis Rodríguez Zapatero. Balmón ha fet tota la seva carrera política al Baix Llobregat, on va succeir Zaragoza com a primer secretari del partit a la comarca i va entrar al consell nacional del PSC en el congrés de Sitges del 1994, quan el sector Montilla va rellevar Raimon Obiols de la direcció. Amb Balmón a organització, tant Montilla com Zaragoza continuarien tenint un fort ascens sobre la direcció del partit, ocupessin el càrrec que ocupessin.\nEsperant Pere Navarro\nLa direcció del PSC tem que un mal resultat a les generals del 20-N pugui provocar el caos de cara al congrés del mes de desembre, i preferiria deixar les coses més o menys lligades abans de la campanya electoral, encara que els acords no necessàriament es facin públics abans dels comicis. Fonts de la direcció esperen, però, que en els pròxims dies comuniqui la seva decisió de postular-se com a líder del partit l'alcalde de Terrassa, Pere Navarro, que aquests dies està fent una última gira de converses per acabar de tancar la decisió. Navarro compta amb el suport de la direcció, però vol assegurar-se un consens més ampli, incloent-hi Àngel Ros, l'alcalde de Lleida, que ja s'ha postulat també per liderar el partit. El de Terrassa podria ocupar la primera secretaria i el de Lleida la presidència. Però Navarro no acaba de fer el pas perquè està sospesant si és millor fer-lo abans de les eleccions o després. Creu que el fet de fer-ho abans pot perjudicar la precampaya de Carme Chacón. La setmana que va ser proclamada candidata va haver de repartir-se espai mediàtic amb l'anunci d'Àngel Ros.\nSi finalment Navarro es fes enrere, sempre queda la candidatura de Miquel Iceta a la recambra, tot i que és difícil de casar amb la imatge de renovació. El més probable és que Iceta opti per mantenir-se'n al marge, com ha fet Zaragoza, mantenint-se en un discret segon pla però sense desaparèixer de la direcció. L'única candidatura que no encaixa per ara en aquest esquema és la de Joan Ignasi Elena, que demana una renovació a fons del partit, en clau més rupturista, cosa que el pot deixar fora del joc de pactes que s'està jugant aquests dies.


Esquerra Republicana a Osona continua creixent. - Osona\nERC constitueix la Secció Local del Voltreganès.\nAhir dijous 19 d'abril a l’Ateneu de Sant Hipòlit de Voltregà, ERC Osona va constituir una nova Secció Local, la del “Voltreganès” que agrupa a la militància de Sant Hipòlit de Voltregà, Les Masies i Santa Cecília de Voltregà. Amb aquest nou creixement, ERC a Osona s’organitza ja en 21 seccions locals que agrupen els 50 municipis d’Osona.\nEls militants i amics d’ERC al Voltreganès varen escollir per unanimitat l'única candidatura presentada, l'encapçalada per la Laia Muñoz. Els integrants de l’executiva local són:\nPresidenta................................................................ Laia Muñoz\nSecretaria d’Organització i Política Municipal................Hipòlit Serra\nSecretaria de Finances ............................................. Marina Crous\nSecretaria de Comunicació ...................................... Albert Garriga\nSecretaria de les Dones ......................................... Montse Mas\nSecretaria d’Imatge ................................................. Jaume Vidal\nPortaveus Municipals ............................................... Montse Mas i Hipòlit Serra\nPer la presidenta d’ERC al Voltreganès Laia Muñoz, “des de ERC volem mostrar de forma clara la voluntat de seguir treballant amb els amics de -Som Voltregà- en les candidatures municipals, per seguir guanyant, per obrir encara més el nostre partit, sumar per eixamplar el projecte republicà al Voltreganès i treballar conjuntament per fer possible l’alternativa de govern a les Masies de Voltregà, consolidar l’alcaldia a Sant Hipòlit i reforçar la candidatura de Santa Cecília”.\nPer el president comarcal d’ERC Jordi Fàbrega que va cloure l’acte, “la creació d’aquesta nova SL mostra la vitalitat del projecte republicà a la comarca, amb un creixement sostingut en tots els pobles i ciutats”. Per Fàbrega, “en aquests moments d’enorme dificultat per la repressió espanyola, més que mai hem de sumar i avançar cap a la República, l’únic camí que ens garanteix els nostres drets civils i polítics enfront aquest Estat envogit de revenja”.


Shinnecock - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEls shinnecock o montauk eren una confederació de tribus de parla algonquina que comprenia 12 tribus: Corchaug, Manhasset, Nesaquake, Secatogue, Merric, Rockaway, Massapegua, Matinecock, Patchoque o Unquachog, Setauket, Montauk i Shinnecock. El nom prové de shinni-auk-it "en terra elevada".\nOcupaven el territori entre Long Island i Connecticut. Actualment viuen a una reserva de 400 acres a Southampton (Long Island o Seawanhacky), on són nomenats oficialment shinnecock.\nEl 1659 ja foren reduïts a 500 individus, dels quals el 1788 només en restaven 162, i només sis parlants de la llengua el 1869. Actualment només uns centenars, ja que eren 150 oficials el 1960. Tanmateix, segons dades del cens dels EUA del 2000, els shinnecock sumaven 1.239 indis purs, 87 barrejats amb altres tribus, 1.299 barrejats amb altres races i 133 amb altres races i altres tribus. En total, 2.758 individus. Per altra banda, hi ha els indis de Long Island, que inclou els montauk, que sumen 1.211 individus.\nDepenien per a sobreviure del conreu del moresc, realitzat per les dones, que era complementat amb cacera i pesca. Eren semisedentris i es movien estacionalment entre llocs fixos on podien disposar de reserves alimentàries. Vivien en cabanes cupuliformes cobertes de fulls de bàlago, i la seva forma de vida era similar a la dels nipmuc, wappinger o pequot. Però actualment han perdut la llengua i bona part de llurs costums.\nPotser foren els qui van vendre l'illa de Manhattan al neerlandès Peter Minuit, del qual també van rebre força atacs. També foren subordinats als pequot fins al 1637, quan gairebé foren exterminats a Fort Mystic. Els montauk vivien a Suffolk, i el seu cap principal fou Wyandance, i els seus germans Nowedonah i Poygratasuck eren caps dels shinnecock i manhasset. Més tard foren atacats pels narragansett i patiren algunes epidèmies. El 1659 es refugiaren amb els blacs a Easthampton, on eren uns 500. Des del 1788 molts dels 162 que restaven s'uniren a les restes de bandes algonkines a la vora del Marshall (Nova York), els Brotherton. Conservaren l'organització tribal fins a la mort del seu cap David Pharaoh el 1875. Els reconegueren una reserva a Southampton (Long Island), sota la direcció de Wyandanch Pharaoh, fill de David, i el seu fill Nowedonah com a cap dels shinnecock, succeít per la seva esposa Cockenoe, on celebren un Powwow i el 1984 fundaren la Oyster project, un viver d'ostres que funciona per energia solar. El 1876 uns 28 shinnecock van morir en el rescat del vaixell enfonsat Circassian. Són presbiterians i Harriet Gumb, un dels líders representatius el 1992.\nPàgina Oficial de la Nació Shinnecock\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Shinnecock\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Shinnecock&oldid=26276546»\nGrups algonquins orientals\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 7 feb 2021 a les 14:01.


Apartaments i viles de San Pedro de Alcántara en venda: busqueu tot aquí\nCompra habitatge a San Pedro de Alcántara - Guia\nSan Pedro de Alcantara, o simplement San Pedro, és una gran ciutat entre Marbella i Estepona amb un alt grau de residents permanents. La ciutat ha experimentat moltes millores durant els darrers anys. El més destacable va ser la decisió de crear un túnel per a l'A-7. Com a resultat que es troba a sota de la ciutat, els residents podran accedir fàcilment a la platja de Sant Pere d'Alcántara. Al centre de la ciutat, la majoria de les propietats són apartaments típics espanyols i han estat construïdes a les zones 80 i 90. Més a prop de la platja i del gran passeig, hi ha hagut una gran construcció més recent. A causa d'això, hi ha molts apartaments nous en venda, cases adossades i viles. Sovint, les propietats en venda són al centre de San Pedro de Alcantara o al costat de la platja de Sant Pere d'Alcántara. Com que la ciutat és molt popular per a la residència permanent, teniu totes les comoditats a poca distància. Per tant, hi ha restaurants, cafeteries, supermercats i el meravellós passeig marítim. Alguns dels nostres favorits a San Pedro de Alcantara és el restaurant 1870, un restaurant senzill i elegant situat en una antiga fàbrica de sucre. San Pedro de Alcántara també compta amb una gran àrea industrial, amb molts magatzems, botigues de mobles com ara Fernando Moreno. Finalment, si esteu buscant un cotxe nou, hi ha un Audi, Vw, Jaguar / Range Rover i Ferrari concessionari!\nCompra casa de camp a San Pedro de Alcántara - Guia\nDiversos amplis bulevars condueixen des del centre de la ciutat fins a la vora de la platja, on hi ha viles i apartaments. Entre altres, el popular barri de la vila Linda Vista on és possible trobar noves viles per a la venda. Els preus comencen a partir de 600.000 €, amb la xifra mitjana de venda de 1.200.000 €. Al costat de Linda vista es troba la zona de Guadalmina Baja que té tant apartaments com viles en venda. Al centre de la ciutat i els seus voltants només hi ha poques cases per a la venda. Com a resultat, les viles del centre de la ciutat són típicament espanyols, i en el rang de preus de 400.000-700.000 €\nCompra apartament a San Pedro de Alcántara - Guia\nEls apartaments a San Pedro de Alcantara són abundants, i per això es poden trobar gairebé qualsevol tipus, mida i ubicació. La majoria dels apartaments al centre de la ciutat són apartaments més petits, amb algunes excepcions. Els preus comencen al voltant de 175.000 € per vendre un apartament de 2 habitacions. El preu mitjà del centre és d’uns 300.000 € i els apartaments més luxosos en venda és d’uns 500.000 €. Si voleu comprar un apartament a peu de platja a San Pedro de Alcantara, esteu buscant la construcció més recent. Els preus començaran a 225.000 € per un apartament de dues habitacions. Els apartaments de 3 habitacions comencen al voltant de 300.000 € i tenen una gran demanda a causa de moltes famílies. El preu mitjà per a un apartament de 2 habitacions és de 350.000 €. Per a un apartament de 3 habitacions, el preu mitjà és de 450.000 €. Finalment, el nivell de preu dels apartaments i àtics més luxosos a San Pedro de Alcantara és de fins a 1.000.000 €. Uns quants espectaculars apartaments àtics puja a 1.500.000 €.\nCompra casa de poble a San Pedro de Alcántara - Guia\nSi voleu comprar una casa moderna a San Pedro de Alcantara, hi ha diverses cases adossades a la venda a la venda. Totes estan situades a pocs 100 metres de la platja i del passeig marítim. Els preus comencen al voltant dels 500.000 € i els més cars al voltant dels 1.000.000 €. Per aquest preu, teniu vistes al mar i qualitats sublimes garantides.


Productes - Metàl·lics Cabratosa\nDissenys de marques Schüco, Jansen, Hyline.\nDissenys d’alumini, de ferro, d’acer inoxidable, PVC.\nSolucions automatitzades i manuals, amb una varietat de materials i dissenys en corten, alumini i ferro.\ni tanques de jardí\nDissenys d’alumini, de ferro, d’acer Corten. Solucions motoritzades, personalització dels detalls.\nSistemes de protecció solar d’alumini, PVC, ferro, acer inoxidable.\nSistema de façana autoportant d’alumini, ferro o acer inoxidable.\nÀmplia gamma de colors (RAL) i textures.\nSolucions tècniques en serralleria metàl·lica.\nSolucions complexes i creatives. Models 3D i prototips.\nVarietat de solucions per a habitatges unifamiliars, comunitats, botigues.