Dia de les Esquadres a Girona – CEEC\nEl passat dia nou d’abril es commemorava el Dia de les Esquadres 2019 a diversos punts del país. A l’acte organitzat per la Regió Policial de Girona hi va intervenir Jaume Bosch.\nA continuació i pel seu interès els oferim la seva intervenció íntegrament:\nELS REPTES D’UNA POLICIA ARRELADA A LA SOCIETAT.SALUTACIÓ INICIAL.\nComissari en cap del Cos de Mossos d’Esquadra, representants del Parlament, Govern, Ajuntaments i poder judicial, autoritats, mossos i mosses d’esquadra, policies locals, membres d’altres cossos policials, membres de les Forces Armades, dels bombers i cossos d’emergències, dels agents rurals,En primer lloc vull agrair al Comissari Milán l’honor que m’ha atorgat en proposar-me intervenir en la celebració del Dia de les Esquadres de la Regió Policial de Girona. I em satisfà de forma especial ser avui aquí, quan s’ha recuperat aquesta celebració després de la suspensió de l’any passat en moments molt difícils pel Cos.\nEL COS DE MOSSOS D’ESQUADRA.\nAquest any es commemora el tres-cents aniversari de la data que, segons diversos historiadors, es pot considerar com la de de la fundació del Cos de Mossos d’Esquadra, l’any 1719. Però de fet, el Cos de Mossos d’esquadra ha estat fundat, o refundat si voleu, dues vegades: la primera, al segle XVIII, una època en la que difícilment podem aplicar el concepte de policia democràtica, i fins i tot el de policia.Des de llavors, al llarg de dos segles, els Mossos es varen desenvolupar, com és lògic, al ritme de la història del país. A començaments del segle XX ja formaven part de l’imaginari de la nostra societat.El poeta Joan Salvat Papasseit citava els mossos en el poema “Nocturn per a acordió”:- Heus aquí: jo he guardat fusta al moll.- Vosaltres no sabeu què és guardar fusta al moll:- Però jo he vist la pluja- a barrals- sobre els bots,- i dessota els taulons arraulir-se el preu fet de l’angoixa;- sota els flandes,- i els melis, – sota els cedres sagrats. – Quan els mossos d’esquadra espiaven la nit- i la volta del cel era una foradada- sense llums als vagons:- I he fet un foc d’estrelles dins la gola del llop.L’any 1936, en produir-se el cop d’estat contra la democràcia, els Mossos d’Esquadra, comandats pel Coronel Frederic Escofet, varen defensar les institucions i la legalitat. I l’any 39 “remuntaren la carena”, en paraules de Joan Oliver, acompanyant al Govern del President Companys en el trist pas pels Pirineus camí de l’exili. Després d’un temps al camp d’internament d’Argelers, la majoria dels mossos foren deportats a Espanya i internats en un camp de concentració a Burgos. El Cos fou dissolt per la dictadura franquista.Als anys cinquanta la Diputació provincial de Barcelona va sol·licitar del Govern poder disposar d’un Cos policial per vigilar les seves dependències. Es va recuperar el nom de Mossos d’Esquadra, però qui fou historiador, comandant de l’Exèrcit i Cap de la Guàrdia Urbana de Badalona, Gabriel Cardona, advertia en un article publicat l’any 2.005 dins el llibre “Mossos d’esquadra. Història i present” que, segons el Decret que els restaurava, eren “un cos de nova creació, i no una continuació de l’anterior”. I afegia Cardona: “Bon vent i barca nova a la història, però ,sobre tot, a la història de la República i la guerra civil. També, a l’anul·lació de qualsevol dret potencial dels antics membres”.El segon naixement del Cos de Mossos d’Esquadra es produeix els anys vuitanta, a partir de la restauració de la Generalitat, després de la dictadura franquista. I és la Constitució de 1978 qui ho fa possible. Tot i que definia la seguretat com una competència exclusiva de l’Estat, contemplava la possibilitat de que les Comunitats Autònomes que ho recollissin en els seus Estatuts d’Autonomia poguessin disposar d’un cos de policia propi. S’atorgava també als governs autonòmics la facultat de coordinar les policies locals. L’Estatut d’autonomia de 1979 va recollir les dues possibilitats. La competència en seguretat es convertia, així, en concurrent, entre diverses administracions. Es trencava una tradició policial centralista que es remuntava al segle XIX.En aquells moments es comptava amb els setanta mossos provinents de la Diputació de Barcelona i amb els 6.000 policies locals dependents dels ajuntaments. I a partir d’aquí, es va anar avançant en la construcció d’una policia que es volia arrelada a la societat. L’any 1985 el Parlament , amb una amplíssima majoria, va aprovar el model de seguretat que es desitjava per a Catalunya. Va jugar un paper decisiu en la seva elaboració, precisament un gironí, que dissortadament ens va deixar fa uns anys, Jaume Curbet, que havia estat regidor de l’Ajuntament de Girona. Ell es va inspirar en el model del Quebec per elaborar una proposta que s’adaptés a les característiques de Catalunya. Avui la Sala d’Estudi de l’Institut de Seguretat Pública porta el seu nom: un reconeixement institucional encara insuficient per a la tasca que va desenvolupar qui ha estat el millor teòric de la seguretat al nostre país.Aquells anys es va concretar el concepte de Policia de Catalunya, la que depèn de les institucions catalanes: els Mossos d’esquadra, de la Generalitat, i les policies locals, dels ajuntaments. Aquesta definició no suposa cap menysteniment per altres cossos; és una simple constatació del sistema de policia que la Constitució havia dibuixat. Com a conseqüència es varen desenvolupar les polítiques de coordinació de les policies locals i, sobre tot, l’aposta per la formació conjunta dels dos Cossos a l’Escola de Policia de Catalunya, com a fruit d’un pacte entre la Generalitat i els ajuntaments.L’any 1994 suposa un salt endavant decisiu en el paper dels Mossos d’Esquadra: el Govern de l’Estat i el Govern de la Generalitat pacten que a partir d’aquell moment els Mossos substituiran en el territori a la Guàrdia Civil i al Cos Nacional de Policia com a policia bàsica. Més endavant un altre acord dels dos governs permet el traspàs d’una competència de l’Estat a la Generalitat, en virtut de l’article 150.2 de la Constitució: l’any 1997, per llei orgànica aprovada per unanimitat a Congrés i Senat, es traspassa a la Generalitat la competència de trànsit, i els Mossos substitueixen la Guàrdia Civil en la vigilància de les carreteres.El desplegament territorial iniciat l’any 1994 a la comarca d’Osona culmina l’any 2008 amb l’arribada dels Mossos a les Terres de l’Ebre. Dos anys abans s’havien fet càrrec de la seguretat de la capital del país, Barcelona. Al mateix temps s’estableixen convenis de col·laboració entre la Generalitat i cada municipi al que arribaven els Mossos , el primer dels quals es signa amb l’Ajuntament de Girona, l’any 1997. Val la pena recordar que el model actual és fruit d’acords del Govern de la Generalitat amb Governs de l’Estat de diferent ideologia. I que el desplegament territorial també s’ha efectuat sota governs de la Generalitat de diferent color polític. Un bon exemple, en aquest cas, de cooperació institucional. El model va quedar consagrat a l’Estatut de 2006, a l’article 164, no impugnat per ningú i, per tant, plenament en vigor abans i després de la sentència del Tribunal Constitucional de 2010.L’Estatut vigent marca un salt qualitatiu en les competències de la Generalitat:- Correspon a la Generalitat la planificació i la regulació del sistema de seguretat pública de Catalunya. – La Junta de Seguretat, destinada a coordinar els cossos policials de l’Estat i la Generalitat, passa a ser presidida pel president de la Generalitat.- El màxim comandament del Cos de Mossos ja no ha de ser provinent dels Cossos i Forces de Seguretat de l’Estat ni de les Forces Armades. – La Policia de la Generalitat-Mossos d’Esquadra , l’organització de la qual depèn de la Generalitat, té com a àmbit d’actuació tot el territori de Catalunya i exerceix totes les funcions pròpies d’un cos de policia.- Se li reconeix la competència en seguretat ciutadana i ordre públic, en policia administrativa i la de policia judicial i investigació criminal i sobre les diverses formes de crim organitzat i terrorisme. – La Generalitat, d’acord amb l’Estat, ha de ser present en els grups de treball de col·laboració amb les policies d’altres països.- S’amplien les competències de coordinació de les policies locals amb les d’ordenació. – I, segons l’article 163, la Generalitat assumeix competències executives en l’àmbit de seguretat privada, una matèria que ni tan sols apareixia a l’Estatut de 1979.El sistema de seguretat de Catalunya va ser posat a prova el 17 d’agost de 2017. Avui celebrem el primer Dia de les Esquadres posterior a aquells fets. Els atemptats de Barcelona i Cambrils varen provocar morts i ferits i molt de dolor, però també molta preocupació en la ciutadania. I des d’una perspectiva policial varen ser resolts amb celeritat i eficàcia. Tot el món en fou testimoni: Catalunya disposava d’un sistema de policia capaç de reaccionar davant uns atemptats terribles. I els Mossos d’Esquadra, i també la Guàrdia Urbana de Barcelona i la Policia Local de Cambrils, hi jugaren un paper principal perquè eren la policia encarregada de mantenir la seguretat al territori. Aquest paper protagonista de la Policia de la Generalitat-Mossos d’Esquadra no fou conseqüència de cap anomalia; era fruit del model definit a la Constitució del 78, a l’Estatut de 2006 i als acords entre els Governs espanyol i català, consagrats en diverses Juntes de Seguretat.El dia 26 d’agost una imponent manifestació a Barcelona de repulsa als atemptats, presidida pel crit de “No tenim por”, permeté expressar a la ciutadania el seu sentiment de reconeixement als Mossos, la Guàrdia Urbana i a tots els Serveis d’Emergències. Les flors dipositades als vehicles policials eren una mostra d’agraïment que tots, policies i societat, hem de convertir en permanent. Aquell dia la nostra policia es pogué sentir orgullosa de la ciutadania i el poble català es mostrà orgullós de la seva policia. De fet, tant el Parlament com l’Ajuntament de Barcelona celebraren actes de reconeixement a la tasca de tots els Cossos de seguretat i emergències que varen actuar aquells dies.\nCINC REPTES I CINC PREGUNTES PER REFLEXIONAR.\nAvui, Catalunya disposa d’uns 16.600 mossos i d’uns 10.850 policies locals. També hi presten els seus serveis uns 6.000 membres dels Cossos i Forces de Seguretat de l’Estat que exerceixen les seves competències extra i supra comunitàries. Hem avançat molt des dels anys vuitanta, però no ens podem aturar. Per això podria ser oportú reflexionar conjuntament sobre com podem continuar construint una correcta relació entre policia i societat. I m’he permès triar de forma subjectiva alguns reptes de futur que penso que hauríem d’abordar col·lectivament. Entre els molts que podríem citar n’he seleccionat cinc, que alhora he transformat en preguntes:Primer. Quins han de ser els mecanismes que permetin que la Policia pugui adaptar-se als canvis socials que s’estan produint? Quin ha de ser el tractament policial de les mobilitzacions, des del respecte als drets i llibertats de la ciutadania?.Vivim temps complicats. Molts sectors de la societat es mobilitzen i expressen la seva protesta o les seves reivindicacions . La crisi econòmica ha comportat unes retallades en l’estat de benestar que moltes persones, també els policies, han sofert. A Catalunya, a més, bé que ho sabeu, els darrers anys han estat d’una gran complexitat política. Com s’ha de situar un Cos de policia davant les mobilitzacions que genera aquesta realitat? Afirma Carlos González, que fou magistrat de l’Audiència de Barcelona i director de l’Institut de Seguretat Pública: “El principal repte ( de la policia) és aconseguir l’equilibri entre l’exercici de drets i la neutralització dels comportaments o conductes que alteren la convivència. És en la gestió d’esdeveniments de masses, ja siguin motivats per raons polítiques, d’oci o com a expressió de la conflictivitat social, on es posa a prova la capacitat policial de mantenir aquest equilibri”.Així doncs, els policies han de ser conscients que, en una manifestació, en una concentració, al davant hi tenen ciutadans i ciutadanes; no són l’enemic, ni poden ser catalogats despectivament d’individus o grups organitzats; son ciutadans i ciutadanes titulars de drets i llibertats. El principi de proporcionalitat en l’ús de la força és, com sabeu, essencial: mai per impedir un mal es pot causar un mal superior. La mediació, que varen començar a posar en pràctica les policies de Suècia o Alemanya, és un instrument que sempre s’ha d’intentar utilitzar. El dret de manifestació és tan sagrat que, segons l’article 21 de la Constitució, no precisa d’autorització sinó tan sols de comunicació. Cal saber com tractar la resistència passiva. La convivència ciutadana és, sempre i en tot moment, un bé a preservar. Però alhora, també cal que la societat sigui conscient de les seves obligacions democràtiques envers la seguretat i la policia. No és acceptable que un càrrec públic acusi injustament a la mossa d’esquadra atacada a la comissaria de Cornellà l’any passat d’haver efectuat una execució extrajudicial, quan va exercir el seu dret a la legitima defensa, tal com han establert els tribunals . I és necessari recordar que quan hi ha dues manifestacions contraposades, sigui qui sigui qui exerceix el dret a manifestar-se, l’obligació de la policia és formar un cordó per evitar que hi hagi enfrontaments. No pot ser que allò que a Londres és normal, que la policia britànica apliqui un cordó policial entre manifestacions dels partidaris i els contraris al Brexit, aquí es converteixi en un motiu constant de polèmica. Segon. Informem prou a la ciutadania d’aspectes de les funcions policials que de vegades són massa desconeguts?Un bon exemple és la confusió existent en bona part de la societat sobre el que significa el paper de policia judicial. Tothom, societat, policia, càrrecs polítics i poder judicial hauríem de tenir ben clares les diferències entre la policia anomenada governativa i la policia judicial. Ho explica el fiscal José Maria Mena, partint dels articles 104 i 126 de la Constitució. Escriu el fiscal Mena:Son funcions dels cossos policials que depenen del poder executiu ( municipal, autonòmic o estatal) les estratègies preventives per preservar l’ordre públic i la seguretat ciutadana, “funcions programades amb criteris d’oportunitat política, d’acord amb la concepció d’ordre públic o pau social que professi l’autoritat política corresponent”. En canvi, les funcions de policia judicial, sota la direcció de jutges i fiscals, son reactives, posteriors al fet delictiu i “incompatibles amb criteris d’oportunitat”. Poder polític i poder judicial s’han de limitar, afegeixo jo, a complir escrupolosament les seves obligacions, sense traspassar a la policia les seves possibles divergències. Ni els governants poden interferir en les tasques de policia judicial ni el poder judicial hauria d’aplicar una interpretació tan expansiva del concepte de policia judicial que pugui alterar la distribució legal de les competències dels diferents cossos de seguretat. I per damunt de tot, sempre, el principi que la policia és un cos, única i exclusivament, professional. Tercer. Estem disposats a potenciar la selecció i la formació?.El crim és cada vegada més sofisticat, la globalització és un fenomen irreversible, les abans denominades noves tecnologies són cada vegada menys noves i més presents i poderoses. La selecció correcta dels nous policies i la seva formació, bàsica o permanent, és un dels grans reptes que tenim com a país. L’Institut de Seguretat Pública engloba l’Escola de Policia, l’Escola de Bombers i Protecció Civil, i és avui també Centre adscrit a la Universitat de Barcelona per impartir el Grau en seguretat i el Màster de Direcció estratègica de seguretat i policia. A l’Escola de Policia, es formen conjuntament mossos i policies locals, com a conseqüència d’aquell pacte de 1985 entre Generalitat i ajuntaments. I amplia la formació cap a policies portuàries, agents rurals, i fins i tot al camp d’una seguretat privada cada vegada més present a la societat.Avui a l’Escola hi ha 893 alumnes que el mes de juny acabaran el curs bàsic: 508 del Cos de Mossos d’Esquadra i 385 de les policies locals. És un pas molt important en relació el curs 2017-2018 on tan sols hi hagué 110 alumnes, tots de les policies locals. Però els anys sense promocions de mossos han de ser compensats amb noves incorporacions absolutament imprescindibles. La nova normativa que facilita la jubilació anticipada dels policies locals suposarà la necessitat de cobrir més de dues mil places a curt termini. Totes dues circumstàncies comporten greus dificultats per a les administracions, però són, alhora, una gran oportunitat per rejovenir les plantilles i renovar les escales de comandament. Segons preveu el cap de l’Escola de Policia, el comissari Joan Figuera, al curs bàsic 2019-2020 la xifra d’alumnes pot pujar fins els 1.300 o 1.400. I en el marc de l’Institut caldrà sumar-hi a més les noves promocions de bombers derivades de les necessitats peremptòries d’aquest Cos. La Generalitat es troba, doncs, davant l’obligació de dotar pressupostàriament no tan sols les noves places sinó també els recursos que permetin que l’Institut de Seguretat Pública pugui exercir de forma correcta la seva tasca formativa envers les noves promocions. Sense oblidar el necessari impuls a la formació permanent i especialitzada i a les tasques de recerca, imprescindibles per al desenvolupament i actualització de les funcions pròpies dels cossos policials. I de cara a un futur immediat caldria articular una convocatòria unificada de selecció tal com ja ha posat en marxa el País Basc.Quart: És acceptable el paper que avui juguen les dones dins la Policia?L’any 2017 al Cos de Mossos d’Esquadra hi havia un percentatge del 21’2 per cent de dones: molt baix. A les policies locals, un 11’7 per cent: encara molt més baix. I, en els dos Cossos, la seva presència en llocs de comandament és absolutament, inexplicablement minoritària.Si volem que la nostra policia sigui representativa de la societat, aquestes dades han de ser modificades adoptant les mesures que pertoquin, en l’àmbit de la selecció i de la promoció interna. En primer lloc, per una qüestió de justícia. Però en segon lloc, perquè la revolució que estan protagonitzat les dones és imparable: la policia no en pot restar al marge. I la seva raó es veu reforçada encara més, quan des de determinades ideologies es pretén tolerar o justificar els delictes vinculats a la violència masclista. Avui una de les prioritats de la policia ha de ser la lluita contra aquesta xacra.I cinquè repte: No és ja hora d’actualitzar el marc jurídic per a la nostra policia? No toca ja aprovar una Llei del Sistema de Policia de Catalunya?.Com sabeu, la llei de les Policies Locals és de 1991, la de la Policia de la Generalitat de 1994. Des de llavors han passat moltes coses: els Mossos d’Esquadra estan desplegats des de 2008 com a policia bàsica a tot el territori, el nou Estatut de 2006 ha consolidat les noves competències assolides, la societat ha canviat, el crim també; avui per exemple, patim un tipus de terrorisme, poc imaginable als anys noranta. Estic convençut de que cal una nova llei, pactada entre el Govern, els principals grups parlamentaris, els ajuntaments, i les organitzacions sindicals i professionals dels policies i els seus comandaments. Una llei que atorgui a tota la ciutadania, visqui on visqui, el mateix nivell de seguretat. Que reguli en un mateix text el règim estatutari de mossos i policies locals, amb una bona part comuna, i una part especifica de cada cos. Que faci funcionar les diferents policies en el marc d’un autèntic sistema, que defineixi millor el paper d’uns i altres i alhora la seva coordinació. I que atorgui a les policies locals, organitzades en 215 cossos, un funcionament conjunt que, faci compatibles el respecte a l’autonomia municipal i el fet de disposar de mecanismes comuns, com una unitat central de compres, una unitat nacional d’afers interns o una taula de relacions laborals que pugui emetre recomanacions pels diferents tipus de municipis.En aquest context, s’hauria de produir la plena integració del Cos de Mossos d’Esquadra a l’Europol i altres organismes internacionals, reivindicada des de fa molts anys. Només interferències polítiques injustificables ho han impedit fins ara.FINALPer poder fer front a aquests o d’altres reptes, tots i totes hem de tenir present que la policia està al servei de la societat, que ha d’estar arrelada a la societat. En el món actual proliferen ideologies que ens diuen que cal sacrificar la llibertat per disposar de seguretat. Michel Benichou, president del Consell de l’Advocacia Europea afirma que “ si es sacrifica la llibertat per la seguretat, no es tindrà ni llibertat ni seguretat”. I Jaume Curbet escrivia: “No té sentit la reiterada i conflictiva contraposició entre seguretat i llibertat, ja que l’una i l’altra, en la seva deguda proporció, constitueixen ingredients igualment indispensables per al desenvolupament humà”.En els moments actuals la vostra tasca no és fàcil. Però estic convençut que el Cos de Mossos d’Esquadra està més que capacitat per desenvolupar les funcions que la societat catalana li demanda. Perquè ha analitzat i ha sabut corregir possibles errors del passat i així, s’ha preparat millor pel present i el futur. Acabo fent meva la forma en que ho va definir el major Josep Lluís Trapero :\n– “ A les organitzacions , allò realment complicat de fer, és implementar un canvi cultural i és això el que hem fet tots plegats.- I aquest canvi cultural en l’organització té una premissa que inunda tot allò que toca: posa per davant al ciutadà.- Heu de continuar escrivint el futur”.\nGirona, 9 d’abril de 2019.\nPrevious Previous post: David Portabella: “‘Bueno, pues adiós’ a tot”\nNext Next post: David Fernàndez:”El típic soroll del deep state”


VIII Cursa i Marxa Font Amarga les Salines - acicastello\nDilluns, 21.3.2016 13:00h Esport\nVIII Cursa i Marxa Font Amarga les Salines\nClub Atletisme El Castellet\nEl proper dia 10 D´ABRIL a la nostra VIII CURSA I MARXA FONT AMARGA - LES SALINES a Vva. de Castellón en les 3 proves que com tots els anys tenim preparades per a vosaltres per a que pugueu gaudir d´un fantàstic dia d´autèntica muntanya al nostre paratge i que aprofitem aquest esdeveniment per a fer-lo vostre també. No dubteu en visitar la nostra nova web per informar-se i realitzar la vostra inscripció....vos esperem amb algunes modificacions al recorregut que segur que vos agradaran.\n9:00h: eixida CURSA 21 qm. (competitiva)\n9:15h: eixida CURSA 15 qm. (competitiva)\n9:15h: eixida MARXA 15 qm. (NO competitiva)\nTota la informació de la Cursa i Marxa Font Amarga les Salines, ací\nClub d'Atletisme "El Castellet"\n4601 lectures Cap comentari Envia


Champagne Special Cuvée de Bollinger - BO de Shalom\n> Cava i Champagne>Champagne Special Cuvée de Bollinger\nCeller Maison Bollinger\nInformació sobre Champagne Special Cuvée de Bollinger\nVarietats: Pinot Noir, Chardonnay i Pinot Meunier\nCeller: Maison Bollinger\nDenominació d'origen: Champagne, França\nMaison Bollinger és un celler situat en Aÿ, França, propietària de gairebé 160 hectàrees de terra. Fundada el 1829, es caracteritza per prioritzar el raïm Pinot Noir i per presentar els seus productes finals gairebé sense sucres afegits. Els vinyers també inclouen alguns ceps francesos rars sense empeltar d'abans de l'epidèmia de la fil·loxera.\nLa Maison es diferencia d'altres cellers per la seva alta elaboració de vins en format magnum, encara que aquest champagne es prensenti en ampolla de 75 Cl.\nEl Special Cuvée és un dels vins per excel·lència del celler francès. Fermenta en barriques de roure i envelleix durant un mínim de 3 anys. Posteriorment, descansa en ampolla durant 3 mesos abans de la seva comercialització, la qual cosa significa que passa per un procés d'envelliment el doble de llarg que els altres vins espumosos de la dominació. El resultat és un vi de color daurat intens i de bombolla abundant i petita, amb una aroma *especiado i amb tocs a poma torrada i compota de préssec. Al gust resulta fresc i molt saborós, amb sabors de nou fresca i pera.\nÉs ideal per *maridar amb qualsevol peix com el sushi, aperitius o mariscs. Servir a una temperatura de 8ºC.


Wiki comunitari del Firefox/Mozilla\nSubmitted by toniher on dc, 16/03/2005 - 3:44pm\nDe la mateixa manera que el wiki de desenvolupament de Mozilla, des d'SpreadFirefox es va anunciar un wiki comunitari. Aquest wiki està enfocat primordialment a la promoció i màrqueting dels productes Mozilla.\nA la secció de material internacional, hi he afegit una referència a les pastilles i tires de promoció del Firefox en català.\nRead more about Wiki comunitari del Firefox/Mozilla\nRead more about Minimitzats cap a la safata\nBé, després d'haver-me llegit la I enquesta sobre weblogs dels Països Catalans elaborada per Catapings; he pensat que ja tocava afegir trackbacks a aquest lloc web.\nRead more about Ja he afegit referències/retroenllaços (trackbacks)!\nFutur del Mozilla Seamonkey\nSubmitted by toniher on dv, 11/03/2005 - 1:25pm\nAquests darrers dies, fruit de la darrera reunió a la fundació Mozilla, s'ha especulat sobre el futur del clàssic projecte Seamonkey.\nRead more about Futur del Mozilla Seamonkey\nMotor de cerca per al NEWT\nSubmitted by toniher on dv, 11/03/2005 - 12:52pm\nRead more about Motor de cerca per al NEWT\nRead more about De l'escàndol de les patents de programari al trellat de tot plegat\nEnllaços de continguts en altres idiomes\nSubmitted by toniher on dl, 07/03/2005 - 11:20pm\nRead more about Enllaços de continguts en altres idiomes\nRepública Bananera d'Europa\nSubmitted by toniher on dl, 07/03/2005 - 7:07pm\nUna altra mostra de les mancances democràtiques d'aquesta Europa cap on estem anant. Talment com a una república bananera.\nAvui a Brusel·les, la presidència del Consell europeu, saltant-se les seves pròpies regulacions i continuant ignorant el que ja es decidí al propi Parlament, ha aprovat l'Acord de les patents de programari.\nRead more about República Bananera d'Europa


VALL DOLINA MERLOT-CABERNET 2016 - El Celler de Can Mata\nOlesa de Bonesvalls Massís del Garraf D.O.Penedès\nEnvelliment en bótes, 80% roure francès i 20% roure hongarès durant 8 mesos.\nColor vermell cirera molt brillant amb reflexes violacis i tons morats que expressen la seva joventut. Aromes molt varietals amb records de gerds i violetes, amb subtils tons del seu pas en bótes. És fresc i dotat d’una gran finesa. Llarg en el post gust.\nGastronomia i maridatge: Lassanya a la Bolonyesa.\nCategories: VINS, VINS NEGRES Etiquetes: cabernet sauvignon, merlot, penedès, vall dolina, vi, vi negre


Quina diferència hi ha entre SIG i mapes en paper? Els mapes de paper també són SIG? 2020\nQuina diferència hi ha entre SIG i mapes en paper? Els mapes de paper també són SIG?\nSIG significa Sistema d’Informació Geogràfica. Un mapa en paper conté informació geogràfica, de manera que podeu anomenar-ho GIS si voleu.\nLa majoria de la gent pensa en els SIG com un sistema informàtic i no consideraria que els mapes de paper fossin SIG.\nGairebé tots els mapes de paper produïts actualment estan realitzats probablement amb SIG, però és obvia que no es necessita fer un SIG.\nEls SIG poden fer moltes coses que els mapes en paper no poden fer, com connectar automàticament les funcions del mapa a bases de dades d’informació sobre les funcions i poden fer coses que no requereixen l’ús d’un mapa, com per exemple produir una llista d’adreces en una determinada. carrer o amb un codi postal determinat.\nEstic d’acord tant amb Gerald Daumiller com amb Louis Juliot. Faré un parell de punts addicionals ...\nMolts mapes en paper entren a la SIG. Heu de ser conscients del pedigrí dels mapes de paper que s’entrenen en els SIG per no estendre’ls l’ús més enllà dels límits previstos pels cartògrafs que han confeccionat els mapes. El que m’emociona amb els SIG és que emancipa l’espai. les dades que s’han bloquejat en un mapa de paper i fan que es pugui relacionar amb altres bases de dades espacials de maneres que abans eren impossibles. Les bases de dades incompatibles es fan compatibles. Les relacions espacials que abans eren impossibles, es fan possibles. El conjunt esdevé realment més gran que la suma de les parts!


Vegi la resolució sencera del cas de Sandro Rosell\nLa magistrada Carmen Lamela va dictar presó sense fiança per l'expresident blaugrana per blanqueig de 15 milions d'euros.\nEl TSJC notifica a la Mesa del Parlament la seva investigació per la resolució del referèndum\nEls membres que van permetre aquesta tramitació van ser Lluís Corominas, Anna Simó i Ramona Barrufet -votando a favor- i Joan Josep Nuet -amb la seva abstenció-.\nEl Govern espanyol porta al TC la resolució a favor del referèndum\nDemanaran al Constitucional l'anulació íntegra dels acord aprovats pel Parlament el passat 6 d'octubre per tirar endavant amb el full de ruta sobiranista.\nL'Advocacia de l'Estat ja estudia com actuar davant la resolució per celebrar el referèndum\nSáenz de Santamaría ha advertit a Puigdemont que "l'Estat de Dret es mantindrà ferm en la defensa del dret de tots els espanyols".\nC's, PSC i PP exigeixen al Parlament que no es voti la resolució del referèndum\nEls tres grups consideren que contravé la resolució del Constitucional. La mesa ha de prendre una decisió al respecte aquest mateix dijous abans de l'inici del ple.\nS'inicien els tràmits de cara a una possible sanció per via penal.\nLleida garantirà l'habitatge i els serveis bàsics de la ciutadania a través d'una resolució\nEl ple del consistori d'aquest mes aprovarà una mesura consensuada pels set grups municipals centrada en aquest tema.\nBarcelona s'adhereix a la resolució independentista i dóna suport als municipis investigats\nLa comissió de Presidència de Barcelona ha manifestat aquest dimecres el seu suport i adhesió a la resolució independentista JxSí-CUP del Parlament i ha donat suport als municipis que han estat investigats per l'Audiència Nacional (AN) per haver recolzat aquesta resolució.\nEls consistoris que van recolzar la resolució JxSí-CUP compartiran informació i actuació\nLa consellera de Governació de la Generalitat, Meritxell Borràs, ha anunciat que el Govern, l'ACM i l'AMI coordinar l'actuació que duguin a terme els ajuntaments investigats per l'Audiència Nacional (AN) per aprovar mocions de suport a la resolució independentista del Parlament.\nLa Mesa del Parlament encara no ha decidit si al·legarà davant el TC sobre la resolució independentista\nLa Mesa del Parlament reunida aquest dimarts encara no ha decidit si presentarà al·legacions contra la suspensió imposada pel Tribunal Constitucional a la resolució independentista aprovada en el ple del 9 de novembre.\nEl Parlament rebutja la proposta de SíQueEsPot de combinar "rescat social" i referèndum\nEl ple del Parlament ha rebutjat aquest dilluns la proposta de resolució que va presentar SíQueEsPot per impulsar de manera combinada un referèndum sobre el futur polític de Catalunya i un pla de "rescat social".\nEntra a presó un dels dos acusats per matar un comerciant a Rubí\nLa Generalitat autoritza visites sense restriccions de persones ni temps a les residències catalanes\nEl Parlament es posiciona en contra del Tribunal de Comptes i de la seva decisió sobre els avals del "procés"\nEl Cercle d'Empresaris: "amb la fi del bipartidisme hi ha més confrontació entre la dreta i l'esquerra a Espanya"


Feliços de viure a Guissona\nDel resultat de l’enquesta elaborada per l’alumnat de l’INS FEDAC Guissona se n’extreu que els guissonencs i guissonenques s’identifiquen amb la nostra vila i es senten feliços vivint-hi\nL'alumnat de diversitat de l’institut de la FEDAC de Guissona, ha elaborat una enquesta amb 8 preguntes per conèixer l'opinió de les persones que viuen a Guissona sobre diferents temes d'interès.\nEls estudiants han sortit pels carrers de la vila i han realitzat les enquestes amb l'objectiu de millorar la comunicació oral en llengua catalana, interaccionant i integrant-se amb la vida social i amb les persones del municipi.\nEls escolars, nouvinguts a Catalunya, valoren positivament la iniciativa impulsada pel centre, i creuen que és una bona manera per aprendre a parlar català.\nS’han realitzat 318 enquestes, 68 han estat realitzades per l’alumnat i 250 han estat rebudes per xarxes socials. Un 74,5% dels enquestats han estat dones i la majoria entre 31 i 65 anys.\nDesprés de fer l’estudi dels resultats de les enquestes, els alumnes de diversitat les han presentat a l’Alcalde de Guissona, entre els temes que han sorgit, cal destacar que els enquestats consideren que el problema més greu del municipi és la neteja, amb un 51,8%, seguit de l’incivisme. Als guissonencs però, també els preocupa la comunicació, la integració, la inseguretat, el transport públic i l’oci.\nEls participants a l’enquesta consideren que es podria millorar l’oferta d’oci, turística i comercial i que calen millores en els parcs i zones verdes, així com adaptar voreres i millorar l’asfalt dels carrers.\nPel que fa al nivell d’identificació amb el municipi, els enquestats es senten molt ben identificats amb Guissona, es troben orgullosos del seu patrimoni, de la seva història, de la cultura popular i de les entitats. Estan més o menys contents amb la festa major (tot i que proposen més activitats nocturnes, infantils i de cultura popular) i sobretot, de l’enquesta se n’extreu que, la població de Guissona és sent feliç vivint-hi.


Cadira salvaescales Socius per casa particular de Badalona - Valida Cadira salvaescales Socius per casa particular de Badalona - Valida\nSabies que hi ha cadires salvaescales que poden realitzar trajectes multiplanta? Hi ha cases particulars que tenen diversos pisos d'altura. Això suposa un veritable problema per a les persones amb mobilitat reduïda.\nA Valida disposem d'una àmplia gamma de cadires salvaescales capaces de salvar trams corbs i multiplanta. La cadira es programa de manera que l'usuari pugui triar en quina planta vol anar.\nCADIRA SALVAESCALERA PER A CASA PARTICULAR A BADALONA\nEn aquesta casa particular de Badalona han instal·lat la cadira salvaescala Socius. Socius permet salvar trams d'escala corbs i, també, pot realitzar viatges multiplanta.\nAquest model de cadira salvaescalera permet que la persona usuària pugui moure's per tota la casa. És còmoda i molt segura, també és molt fàcil d'utilitzar. Només s'ha de dir la cadira mitjançant el comandament a distància (en cas que aquesta no es trobi en la mateixa planta), la persona només s'ha d'asseure, cordar-se el cinturó de seguretat i desplaçar la cadira amb el control que hi ha en el reposabraços.\nSocius té una àmplia varietat d'opcions per a triar. Es pot fer que el reposapeus de la cadira es plegui automàticament. És molt útil per a persones amb problemes en el genoll. També permet triar diferents colors d'entapissat i de guia.\nTota la instal·lació es fa a mida, per a aconseguir-ho realitzem un pla 3D del projecte mitjançant fotometries. La instal·lació també és molt ràpida perquè les cadires salvaescaleras no necessiten obres per a instal·lar-se.\nEncara tens dubtes? Truca al telèfon gratuït 900 414 000 i resoldrem totes les teves preguntes.\nAscensor ASCENDO a Sabadell\nCadira salvaescales SOCIUS a Matadepera, Barcelona - Válida sin barreras


Els ocells marins volen en una nova infografia interactiva – El blog del TERMCAT\n05 octubre 2020 TermcatDeixa un comentari\nEl TERMCAT publica avui la infografia interactiva Ocells marins: un tresor en perill, en el marc del segon Congrés d’Ornitologia de les Terres de Parla Catalana, que se celebra aquest cap de setmana a Menorca i que dona el protagonisme al grup d’ocells més amenaçat del planeta i amb més problemes de conservació.\nLa infografia recull 12 espècies d’ocells, d’ordres i famílies diverses, que viuen adaptats al medi marí, i que hem volgut destacar perquè representen espècies emblemàtiques, com ara el mascarell o l’ocell de tempesta, o per l’estat de conservació en què estan catalogades actualment, com ara la baldriga balear, endèmica de les Illes Balears, i el fumarell negre, en perill d’extinció; la baldriga mediterrània, el corb marí emplomallat o la gavina corsa, considerades espècies vulnerables; o el gavot, catalogada com espècie quasi amenaçada.\nCada il·lustració inclou enllaços a les fitxes del Diccionari dels ocells del món, on es pot consultar la informació terminològica disponible de cadascuna de les espècies. Aquesta obra, elaborada per la Fundació Barcelona Zoo, l’Institut Català d’Ornitologia i el TERMCAT, i actualment en curs, permet la consulta de 7.379 fitxes terminològiques corresponents a totes les espècies d’ocells no passeriformes i a les espècies de 74 famílies d’ocells passeriformes.\nCom a material de referència sobre les denominacions d’ocells, també podeu consultar la infografia Ocells no passeriformes, sobre la classificació taxonòmica d’aquest grup d’ocells, i els Criteris per a la denominació catalana d’ocells, aprovats pel ConsellSupervisor el desembre de 2016, que ofereixen les recomanacions per a la creació de nous noms d’espècies d’ocells en català.\nLa infografia Ocells marins: un tresor en perill forma part del conjunt de productes multimèdia que, en suport gràfic i interactiu, ofereix el TERMCAT amb la voluntat d’afavorir la difusió de la terminologia dels diferents àmbits d’especialitat.


La Vall de Bianya torna a cridar a favor de la independència durant una jornada festiva per a grans i petits - Olot Televisió\nComentaris tancats a La Vall de Bianya torna a cridar a favor de la independència durant una jornada festiva per a grans i petits\nEl crit a favor de la independència ha tornat a sonar amb força aquest cap de setmana a la Garrotxa i, de nou, s’ha escoltat des d’un dels municipis més compromesos amb la causa, la Vall de Bianya. Durant tot el dissabte l’associació Bianya Sobiranista va organitzar la Festa per la Independència, una jornada festiva oberta a petits i grans que va començar a la tarda amb la festa per la mainada amb un castell inflable, passejades amb burro, la lectura d’un conte infantil a càrrec de Dolors Arqué, una exhibició artística de destral i berenar.\nAl vespre els actes van continuar amb l’actuació de la colla gegantera de Bianya, el ball de la sardana de la ‘Santa Espina’ al voltant d’una gran estelada i un sopar popular. La campana ‘Llibertat’ que es va forjar l’any passat també va ressonar per tota la vall.\nLa Fesolada dóna el tret de sortida un any més la Festa Major de Sant Isidre a la Vall de Bianya\nfesta per la independència\nLa CUP d'Olot va celebrar dissabte al matí una nova assemblea i va fer pública la campanya 'Decidim Olot'. La formació va compartir els resultats d'un procés que ha durat mesos per recollir propostes, idees i projectes. L'objectiu, millorar la vida de la població…\nEl masculí del Vòlei Olot cau per 3 sets a 0 a la pista del Roquetes\nAquest cap de setmana el masculí del Vòlei Olot visitava la pista del Roquetes, un dels rivals forts de la lliga. Els de Jorge Silva van caure per 3 sets a 0: 25 a 15 en el primer, però els dos següents més igualats: 25 a 19 i 25 20. Els olotins es situen…\nJosep Maria Corominas manté el pacte de govern sense descartar nous escenaris\nA Olot es manté encara la incògnita de què passarà amb el pacte de govern entre el PDECat i el PSC. En diverses ciutats catalanes els pactes ja s’han trencat i a Olot Esquerra Republicana va posar sobre la taula la possibilitat d’un govern de concentració…


ARA Barcelona 09/05/2012 10:20\n260x366 Martín Garitano / UCE Martín Garitano / UCE\nEl diputat general de Guipúscoa i membre de Bildu Martín Garitano considera que l'avançament electoral al País Basc "no és inevitable" però sí que és "convenient" després que el PP hagi trencat el pacte de govern amb el PSE. Segons el diputat, el govern basc és ara mateix "un vaixell a la deriva", i per això pensa que s'haurien de convocar eleccions. De fet, ha avançat el calendari amb què, segons ell, treballa el lehendakari, Patxi López: "Crec que suspendrà la legislatura al juliol i a l'octubre hi haurà eleccions. És un escenari bastant raonable", ha dit en una entrevista a 'El matí de Catalunya Ràdio'.\nSegons Garitano, a més, "des de l'origen de la legislatura actual" el Parlament basc pateix "una tara important" per l'absència de l'esquerra abertzale, il·legalitzada abans dels últims comicis, per la qual cosa no s'hi va poder presentar. La cambra que surti de les properes eleccions serà, pensa Garitano, "nítidament nacionalista", perquè "la societat basca ho és", i ha plantejat la possibilitat d'un Parlament amb els abertzales –sota unes sigles que ell mateix ha reconegut que encara s'han de definir– com a primera força i el PNB com a segona. "Això seria una majoria molt, molt clara", ha afirmat.\nEl diputat general de Guipúscoa s'ha referit també a la situació del procés de pau a Euskadi i ha reclamat algun gest al govern espanyol: "ETA ha fet un bon nombre de passos en la bona direcció i, per contra, el PSOE abans i el PP ara estan instal·lats en l'immobilisme. Però la societat basca farà que els sigui incòmode mantenir-s'hi", ha vaticinat.\nPer ell és fonamental que els presos de la banda siguin "repatriats" i que es "espectin els drets que els corresponen", entre els quals, ha citat, la llibertat en cas de malaltia greu o d'haver complert tres quartes parts de la condemna. En qualsevol cas, ha sentenciat que la 'via Nanclares' està "exhaurida", i que "la qüestió dels presos hauria d'estar sobre la taula en termes polítics, no de venjança".


La campanya Al Col·le, a peu transcorre amb èxit -\nLa campanya Al Col·le, a peu transcorre amb èxit22 junio 2018\nEntre les 8.30 hores i les 9.15, d’aquest matí, s'ha implementat amb èxit l'acció simbòlica del tall trànsit "Al col·le, a peu", que afavoria l'entrada dels xiquets i xiquetes als espais escolars de Gandia d'una forma segura. Aquesta acció és fruit del treball dut a terme, conjuntament entre l'Ajuntament de Gandia, Atenció Primària i Salut Pública, tècnics i tècniques de les distintes regidories i el grup de treball Espai Veïnal, dins el procés d’implementació del IV Pla de Salut de la Comunitat Valenciana, en el qual es preveuen més accions dirigides a tots els col·lectius poblacionals i que busquen fer de Gandia una ciutat que genere salut.\nS’hi ha comptat amb voluntaris i voluntàries de la Creu Roja, Càritas, Falles, el Consell de Joves, AMPAS i altres membres del teixit associatiu, que han acompanyat l'acció i que ja durant el dijous van estar informant a pares i mares de la iniciativa en tots i cadascun dels centres educatius de la ciutat.\nTot i que el tall del trànsit suposa trencar la marxa quotidiana de la ciutat i per tant és un esforç, l'experiència ha estat molt ben valorada, sobretot pels pares i mares i acompanyants habituals dels infants, que han agraït: "que el carrer done prioritat als i les vianants i no haver d'estar preocupant-se pel trànsit".\nTal com han expressat algunes persones de l'organització interna, aquestes mesures que en definitiva busquen millorar la qualitat de vida de la població en general, de vegades requereixen un procés de conscienciació previ i per tant, les crítiques que puguen observar-se en relació a l'acció s'han d'atendre però també s'ha de continuar treballant en aquesta línia.\nEn aquest sentit, l'acció no solament pretenia afavorir que els carrers siguen espais segurs per als xiquets i xiquetes, sinó que es vincula amb tot un seguit d'eixos i objectius emmarcats en el IV Pla de Salut de la Comunitat Valenciana, en el qual es vol potenciar la promoció de la salut des d'un vessant més integral. Gandia vol ser una ciutat cuidadora i afavorir que el carrer siga un entorn segur i acollidor però també, amb aquesta acció, s’ha volgut fomentar l'exercici físic, fomentar la mobilitat sostenible, anant al col·legi a peu o en bicicleta i contribuir a la reducció de contaminació ambiental que provoquen els trajectes curts que es fan diàriament amb cotxe.


Les vistes a Meteora son espectaculars, però està clar que aquest no és un blog sobre viatge i turisme! Avui us vull explicar el meu particular viatge a Ítaca a través de Meteora.\nQualsevol persona que hagi estat en aquesta zona explica que és un lloc increible i d’obligada visita… Quan vaig arribar a Kalampaka, la ciutat que resideix als peus de les roques, des de qualsevol punt de la ciutat es podia observar la gran paret rocosa que s’aixecava cap al cel, però des d’allà no s’obserbava cap dels monestirs que totes les guies prometien. Al matí següent, amb dues molt bones amigues, vam començar una excursió que duraria unes cinc hores per aquest paratge.\nSincerament, vaig començar el viatge desconfiada i una mica de mal humor: feia calor, havia matinat, una enganxada personal la nit anterior… No obstant, vaig decididir no quedar-me parada i participar d’aquella experiència. Vam començar el camí en una zona àrida de la muntanya i vam caminar molt: vam travessar una zona boscosa, plena d’ombres i clarianes, vam estar en grans esplanades amb vistes molt maques, vam fer pujades complicades… però els monestirs sempre es veien lluny, com si calgués fer un gran salt cap a un altra cim per poder arribar-hi! Tot sovint pensava que no hi arribariem…\nFinalment, tot caminant, fent un pas darrera de l’altra i confiant en l’existència de l’objectiu comú que ens unia a les amigues en aquesta excursió, tot i semblar llunyà i en alguns moments impossible, vam arribar al monestir millor conservat de Meteora! Només quan vaig tornar a l’hotel, cansada i emocionada, vaig entendre que el que haviem fet aquell matí és donar-li la volta a la muntanya: canviar-li el punt de vista, confiar en que darrera d’aquella paret immensa hi havia quelcom més. Només canviant el punt de vista vaig poder gaudir del gran esplendor de Meteora!\nHi penso molt en aquella excursió… perque tot sovint, a la nostra professió i a la nostra vida cal que canviem el punt de vista, que ens ho mirem d’una altra manera, que fem l’esforç… Només quan hem pogut mirar des de tots els angles podem conèixer al complet allò que observem. Quan vaig arribar a l’hotel, tornava a veure només aquella paret immensa, rocosa i gris… però dins meu jo ja sabia que amagava aquelles vistes… jo ja conec el secret de Meteora.\n“I si la trobes pobra, no és que Ítaca t'hagi enganyat. Savi, com bé\nt'has fet, sabràs el que volen dir les Ítaques.”


Empat davant el Reial Madrid Castella – CD Atlético Baleares | Web oficial\nManix y Raúl González\nCròniques, Notícia destacada 17 Novembre, 2019 Atlético Baleares\nEmpat davant el Reial Madrid Castella\nTretzena jornada del campionat nacional de lliga a l’Estadi Balear. El ATB, líder, venia d’empatar al camp del segon classificat, l’Atlètic de Madrid B, de manera que va mantenir la distància a cinc punts un cop visitat el Cerro del Espino. El filial madridista va venir de caure contra l’Eivissa a Valdebebas la passada jornada. Setmana complicada per Manix pel que fa a efectius. Vallori, capità que ho havia jugat absolutament tot els 12 partits anteriors, es queia de la llista per un microtrencament, que el va fer descansar. Tornaven a la convocatòria, encara que no a el 100% Aurtenetxe e i Jordan, qui va jugar amb Escòcia sub-21 durant 85 ‘davant Grècia el passat divendres nit, tornava ahir migdia a Palma per entrar a l’equip. Manix el va esperar, per saber en quin estat físic s’encontaba, amb confiança absoluta en ell. No arribava a temps Iturraspe. La sorpresa en la convocatòria, Manu Herrera. No estava previst. Però ahir a la nit es lesionava José Liñán, porter de l’juvenil A a Son Bibiloni en el derbi contra el Mallorca. Hi havia anat convocat els últims tres partits. Les proves a última hora de la nit confirmaven una fractura en els seus dits, de manera que, en converses amb els serveis mèdics, es va considerar convocar Manu Herrera abans d’hora per a la banqueta. Villapalos era baixa per sanció, cinc grogues.\nManix va apostar pel següent 11: Xavi Ginard a porteria, Borja i Peris en els laterals, centrals per a Pedro Orfila i Jon Aurtenetxe, doble pivot Rovirola (avui capità) i Luca Ferrone (va canviar la seva posició habitual de lateral), per l’esquerra Jorge Ortiz, per la dreta Jordan, mitjapunta per a David Haro i amunt el tauró Gabarre amb 8 gols.\nVa ser el partit que potser més espès va estar el ATB com a local. Si bé va intentar ser dominador, el filial madridista va tenir la pilota en moltes fases de el partit. Raúl va apostar per dues línies defensives molt clara, defensant tota la primera part en molts moments amb tots els seus jugadors en el seu propi camp. Al minut 7 ‘l’avui inicialment pivot Ferrone, xuta amb l’esquerra des de la frontal a les mans de l’porter visitant. La rèplica madridista acabaria en gol. Fran García (el millor del seu equip al costat de Pedro) condueix la pilota des de la seva posició de lateral esquerre per anar-se’n de tots amb potència i plantar-se al punt de penal, en el moment en què Pedro Orfila li intercepta, però la pilota acaba a les botes de Pedro per empènyer a la xarxa des de l’àrea petita. 0-1. Res acostumat l’equip de Manix a remar contra corrent. Al 14 ‘es repeteix la jugada i Fran García es torna a marxar per potència i la pilota acaba amb un xut des de la frontal de Martín que frega el travesser. En aquest moment Luca va deixar el pivot per posar-se per davant de Borja a doble lateral per frentar a l’lateral madridista. I ho va aconseguir. Jordan va ocupar el centre. Al 18 ‘Jorge es va del seu marcador amb habilitat i és derrocat en clar penal. El toledà el transforma anotant el seu setè gol aquesta temporada per empatar el partit. 1-1. El Madrid ho va intentar a la contra i Pedro va tenir una ocasió però va xutar a la mans de Xavi. Pedro va ser un maldecap tot el partit. La resposta idèntica des del pic de l’àrea David Haro de bon xut a les mans de l’porter merengue. Al 30 ‘el ATB va poder marcar el segon. Borja i Luca combinen, l’italià es fica dins de l’àrea a batzegades i David Haro xuta alt des de l’àrea petita amb massa força. Alt. Al 36 ‘la millor jugada balearica. Jorge per Luca, que li desdobla, fa un gran centre i Gabarre remata a al primer pal fort però el porter evita el gol. Aturada. El ATB va merèixer anar-se’n guanyant a la mitja part però es va conformar amb l’empat.\nA la represa va sortir millor el Reial Madrid Castella. De fet, Pedro va tenir dues ocasions seguides. La primera la va treu en un mà a mà Xavi Ginard de meravella. El meta d’Artà li roba la pilota quan li encarava. Arriscat perquè de no tocar pilota hagués fet penal. La següent igual, trenca el fora de joc però el seu medi vaselina es va fora. Gran partit de Pedro.\nEl partit es va espessir, a l’ATB se li van notar els contratemps en la segona part: baixes per lesió i sanció, a més del cansament de Jordan, que va jugar tot el partit obligat després d’haver jugat 85 ‘el divendres nit amb Escòcia sub-21. A això se li va sumar la lesió de Rovirola, al bessó, que podria ser un trencament (pendent d’evolució i proves). Manix havia mogut la banqueta donant entrada a Arturo per Borja, retardant a l’lateral a Luca. També va donar entrada a Alberto Gil per Haro. El valencià va tornar a aprofitar els minuts i en la primera pilota que va tocar, va encarar, es va anar i potser va ser objecte de penal. Sí que ho reclamaria el ATB en unes mans de la defensa després d’un xoc entre els seus propis centrals que l’àrbitre va interpretar falta inexistent de Gabarre. El Reial Madrid era molt perills per banda dreta, amb el mallorquí Marvin rapidíssim encarant en tot moment. Hi havia sortit a la segona part. Jorge Ortiz assumia galons i intentava gairebé tot en atac, també Jordan. La lesió de Rovirola va donar entrada a José García en el doble pivot, perdent una mica el control de centre de camp el ATB en els últims minuts. Alberto Gil va encarar al 93 ‘, es va anar novament i va fer la passada de la mort a Arturo en el punt de penal perquè el seu xut se n’anés alt. Llàstima perquè era el gol de la victòria en bona posició. Una pena. A la fi repartiment de punts a l’Estadi. Primer equip que suma en la seva visita a Palma. Al 94 ‘va haver possible penal a Peris.\nDurant el partit es va saber que Unionistes de Salamanca serà el rival de l’ATB en Copa d’Rei a partit únic a Salamanca en data per definir entre el 17 i 19 de desembre.\nGols: 0-1 Pedro 12’\nÀrbitre: Díaz Escudero (comitè murcià)\nVa amonestar al ATB: Rovirola, Haro i Aurtenetxe.\nVa amonestar al Reial Madrid Castilla: Blanc, Martín i Feuillissier.\nPartit corresponent a la jornada 13 de la temporada 2019/20. A prop de 3.300 espectadors. Complet, amb la novetat de les 500 places de la grada supletòria.\nManix Mandiola: “Crec que hem fet molt bon primer temps i vam haver de anar guanyant a la mitja part el partit. La segona s’ha igualat i fins i tot ens han dominat però les ocasions les hem tingut nosaltres: la d’Arturo i el penal a Peris en l’últim minut. Això es mesura per gols, empat, Xavi també ha tret un mà a mà a Pere. El penal Peris diu que és clar, l’àrbitre sent el 93 ‘haurà pensat que no era tan clar. Ha estat el nostre pitjor partit de local. A la fin hem hagut de treure a José García de pivot, Jordan cansat tot el partit perquè va jugar fa dia i mig. No hi havia control de el partit a al final i es podia haver perdut el partit i hagués estat pitjor. Rovirola té una lesió al bessó i mínim serà baixa 2-3 setmanes. Quan vénen les baixes escalonades són coses normals de el futbol, però si se’t s’acumula sobretot en el partit, fins i tot amb Rovirola, ens desarma. M’he assabentat ara que ens ha tocat Unionistes, crec que va mal classificat però el partit és allà, no hi ha més ni debat. No anirem de turisme que anirem, haurem d’agafar avions, autobús … anirem a guanyar. No hauria preferit un Primera, millor algú amb més opcions per passar“.\nLuca Ferrone: “ En el personal he treballat tota setmana en diverses posicions, el míster em va avisar que probaríamos segons l’estat físic de Jordan. El seu lateral esquerre tirava molt cap amunt i m’ha tocat d’extrem, on em trobo còmode. Valoro positivament el punt, la primera vegada que vam començar perdent, teníem baixes i fins i tot hem pogut guanyar el partit a la fin amb la d’Arturo. Seguim sumant i sense perdre i la setmana que ve a pels tres punts. Crec que l’equip està bé. Hem tingut ocasions d’Haro, de Gabarre, que si haguessin entrat, el partit s’hagués semblat més a altres d’aquest any. Hi ha penal de mans de l’central i el de Peris sembla clar. Cobria bé la pilota i li han donat. Sumem un punt més i seguim amunt. No perdem malgrat les adversitats, estarem a dalt i és símptoma que som un bon equip. El proper partit recuperarem jugadors importants com Vallori i Villapalos. No pensava a la Copa, bé si ens ha tocat Unionistes, però ens preocupa Getafe B “.\nXavi Ginard: “ Li he endevinat l’acció a Pere i per sort no el toca i no hi ha opció de penal. Sempre mirem la part positiva, primer cop que remem amb el resultat en contra. Hem tingut ocasions per guanyar el partit. Sumem. Em trobo millor cada setmana i si em donen continuïtat tinc molta confiança“.


En un estiu excepcional, l'Empordà ens ofereix un munt de propostes per viure'l plenament\nUn estiu atípic que l'Empordà afronta amb totes les millors joies preparades per esclatar. Amb la incògnita de què passarà amb els turistes -locals o internacionals- us presentem una sèrie de propostes per gaudir de la natura i de les activitats culturals de la zona.\n1. Veure caure el Sol en un "xiringuito"\n2. Descobrir el fons marí de la Costa Brava\nCada estiu la Costa Brava es converteix en un dels indrets preferits per milers de turistes d'arreu del món que venen a gaudir del sol, la cultura, la gastronomia i, sobretot, del mar. Concretament, el litoral empordanès és una de les opcions predilectes pels amants del mar gràcies a la gran varietat de cales i platges que ofereix. Molta gent, però, desconeix que a pocs metres del terra que trepitgen s'hi troba una gran biodiversitat submarina, un tresor format per una gran diversitat de peixos i algues sense descobrir. Avui ens proposem submergir-nos en alguns dels millors paratges submarins que ofereix la nostra costa, i ho farem d'una forma accessible per a tothom, sense escafandre ni ampolles d'aire comprimit. Només ens calen unes ulleres de busseig, un tub, unes aletes i l'esperit explorador ben despert. Ens acompanyeu?\n3. Cervesa més tapa gratis!\nUn dels rituals més plaents i que millor defineix el tarannà social català és el de reunir-se amb els amics entorn a una taula coberta de gerres, canyes, mitjanes o ‘quintos. I si al 'toc' li afegeixes alguna cosa per menjar, molt millor. El problema és que a vegades l'economia apreta igual o més que la gana, i no sempre ens podem permetre menjar tot el que ens agradaria. Però no patiu, us portem una solució ben pràctica. Avui us volem descobrir alguns dels bars de l'Empordà on la canya ve acompanyada d'una tapa gratis. Avisem: res d'olives o del típic còctel de grana per ocells. Pinxos, patates braves, inclús sardines són alguns dels platets que aquests establiments ofereixen de forma gratuita. Que Josep Lluís Nuñez ens agafi confessats!\n4. Els festivals de música més resistents\nEn aquest context advers i sobrevingut de la pandèmia, una les grans lluites en l'àmbit cultural és la que viuen els promotors de festivals de música. Els festivals d'estiu són grans congregadors de gent i dinamitzadors de la vida socio-econòmica del territori, i molts han hagut de reinventar-se per resistir. Entre ells es troben el Festival Ítaca, a Corçà i la Pera; el Portalblau, el Festival de Música i Art a la Mediterrània de L'Escala de l'1 al 5 d'agost; el Sons del Món, a Roses, del 31 de juliol al 9 d'agost; els Concerts d'Aro, a Santa Cristina d'Aro, del 12 de juliol al 30 d'agost; el Festival Rumba de Palamós, a Palamós, del 3 al 31 de juliol o el Festival de la Porta Ferrada, a Sant Feliu de Guíxols, del 5 al 27 d'agost. Aquest estiu, també tindrà lloc el Festival Internacional del Terracotta Museu que encara que canvia d'ubicació continua mantenint una interessant agenda de concerts cada dimecres de juliol.\n5. Banys naturals: anem al riu o al mar?\nL'Empordà és un territori farcit de petits racons aqüífers i amagatalls on refrescar-se, en companyia o en solitud. Amb el Sol imposant la seva tirania de calor i crema solar factor 50, la nostra comarca ofereix vàlvules d'escapament arreu del territori amb diferents indrets on combatre-la, des de l’ocèa fins a les serralades. Sí, perquè l'Empordà no és només mar, també és riu, gorgues i estanys. Avui us descobrim 8 indrets per viure un bany natural i fugir de les altes temperatures.


Ferit greu un motorista en un accident a Vimbodí i Poblet\nEls fets han tingut lloc prop de les dues del migdia d'aquest dissabte\ndissabte, 25 de maig 2019 - 17:00h\nCom en l'accident d'aquesta imatge d'arxiu, en els xocs registrats aquest dissabte també hi han actuat els diversos serveis d'emergències. | Trànsit\nQuan faltaven pocs minuts per a tres quarts de dues del migdia d'aquest dissabte, 25 de maig, s'ha produït un accident de trànsit a la carretera comarcal TV-7002, que és la que uneix els nuclis de Vimbodí i Poblet. Un motorista ha sortit de la via per causes que es desconeixen i ha resultat ferit de caràcter greu. Val a dir que a primera hora del matí un altre motorista ja ha resultat ferit exactament a la mateixa carretera. En aquest cas, que ha tingut lloc a molt pocs metres de l'accident del migdia, el conductor de la moto ha resultat ferit lleu.\nUn accident de cotxe a Bràfim\nTambé a l'Alt Camp s'ha registrat aquest dissabte un accident de trànsit. Poc abans de les dues del migdia un cotxe ha bolcat mentre circulava per la carretera TP-2031, al seu pas pel terme municipal de Bràfim. De resultes de l'accident, una dona ha resultat ferida de caràcter moderat.\nTres accidents en un sol matí a la T-334\nTambé ha estat un matí accidentat a la Terra Alta. En poques hores, la carretera T-334, que uneix Horta de Sant Joan amb Bot, ha viscut fins a tres accidents amb motocicletes implicades que, en tots els casos, s'han saldat sense ferits de gravetat. Matí complicat, doncs, a la xarxa viària tarragonina, en part per culpa de la pluja que ha remullat la regió les darreres hores.\nTota la informació i els resultats del 26-M, en directe amb el dispositiu informatiu especial de TarragonaDigital\nVimbodí i Poblet accident


Holiday home Bakkedraget Slagelse I Slagelse Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Holiday home Bakkedraget Slagelse I\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Drosselbjerg, no busqui més enllà de Holiday home Bakkedraget Slagelse I. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Holiday home Bakkedraget Slagelse I, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Holiday home Bakkedraget Slagelse I no troba competidors en cap categoria.


La rosa porpra del Caire | SincroGuia\n⇨ La rosa porpra del Caire\nPer evadir-se de la realitat, Cecília acudeix al cinema. La seva aventura comença quan l'heroi de la pel...\nCecília és una cambrera casada amb un home que la fa patir i, farta de la seva vida avorrida i per evadir-se de la dura realitat, sovinteja les sales de cinema. Potser per això, després de veure per onzena vegada 'La rosa porpra del Caire', l'heroi de la pel.lícula, Tom Baxter, salta de la pantalla al món real i fuig amb ella. Per a Cecília, aquest serà l'inici d'una aventura emocionant, però per a les productores cinematogràfiques serà un caos total.\nUna comèdia fantàstica, ambientada a l'època de la depressió americana, de la qual Woody Allen ha dit en més d'una ocasió que és la seva preferida de totes les que ha dirigit. Irònicament, és una de les poques pel·lícules que ha fet on no hi intervé com a actor.\nEls protagonistes del film són Mia Farrow, en un dels molts treballs que va fer amb el que fou la seva parella sentimental, i Jeff Daniels, en un paper pensat inicialment per a Michael Keaton.


Setembre i les festes Patronals d'Altea - Visit Altea\nSetembre i les festes Patronals d’Altea\nAquest mes està ple de celebracions des del primer cap de setmana fins a l’últim. Les festes s’organitzen amb comissió de festes i penyes, els que pertanyen a la Comissió del Stm. Crist assisteixen a actes religiosos com misses, processons, cercaviles … Els que pertanyen a les filaes de Moros i Cristians participen de la desfilada, cercaviles, ambaixades i alardos, festa a les penyes i molts actes més …\nAcudeixen a les festes, veïns, amics i visitants. Durant les festes la zona del “llavador” es munta un gran escenari on cada nit actuen grans orquestres i Dj ‘s de la zona, d’aquesta manera amenitzen les nits dels dies grans del poble d’Altea.\nEl 40 aniversari de les festes:\nLes Festes de Moros i Cristians compleixen enguany 40 anys des dels seus començaments a Altea, resultant ser unes festes joves però amb molt de caràcter. Després d’aquests anys de festes s’han anat millorant any rere any, per aconseguir la diversió dels alteans en els seus dies grans. Dies de desconnexió, festes, alegria i molta germanor entre totes les persones que comparteixen les festes.\nEls dies més importants de les festes recauen en dissabte, diumenge i dilluns en què es concentren les ambaixades, les desfilades i la processó.\nEls altres dies es concentren en cercaviles, entrades de bandes, pregó, “entrà de la murta” i “despertaes”.\nEls actes previs:\nEls caps de setmana previs a festes s’organitza un torneig 24h de futbol sala, en què els festers participen fent equips i disputant la final, sempre molt renyida entre els finalistes. Concert de música festera, el rescat de Stm. Crist (en la platja)…\nTambé s’organitza el sopar de càrrecs, que organitzen les penyes que ostenten reis/es, abanderats/es, ambaixadors/es, alferecíes … a les festes d’aquest any. Els assistents vesteixen les gel·labes de les seves filaes i gaudeixen d’una esperada nit de festa.\nEl tercer cap de setmana de setembre hi ha la presentació de càrrecs i dels vestits que lluiran les diferents penyes en la desfilada i coronació de les Reines Infantil i Major. Posteriorment hi ha festa per a tot el poble a la zona del safareig (Pàrquing de terra).\nUn cop arribat el quart cap de setmana la gent surt als carrers per celebrar els seus dies de festes, envoltats d’ambient fester, música i molta diversió.\nAcabem agost, vam començar setembre i celebrem les nostres festes. No te les perdes!\nPROGRAMA D’ACTES DE LES FESTES MAJORS D’ALTEA 2019:


Les llacunes | Creació de basses amb argila\nBasses per a la biodiversitat\nA Les Llacunes creem basses impermeabilitzades per compactació d’argila, de manera que es minimitza dràsticament l’ús de plàstic en comparació amb els mètodes convencionals.\nLes basses contribueixen a la conservació del patrimoni natural, ajuden l’ecosistema mitjançant la purificació de l’aigua, augmenten la biodiversitat, redueixen la petjada ecològica i són un element que combat el canvi climàtic.\nConservació de l’entorn\nCreació d’hàbitat aquàtic\nCom et beneficia tenir una bassa?\nEl sector agrícola utilitza grans quantitats d’aigua i necessita un volum regular que no vagi lligat a les precipitacions.\nLes basses naturals emmagatzemen aigua que es pot fer servir per regar els conreus en èpoques de sequera. Poden tenir una capacitat similar a la d’un dipòsit d’obra o de plàstic, però minimitzen l’ús d’aquest material perjudicial pel medi ambient.\nLes zones rurals no solen disposar de xarxa de sanejament i el tractament de les aigues es costós pels habitatges.\nUna bassa natural complementa el procés de depuració de fosses sèptiques i sistemes de depuració químics. És un sistema terciari on les plantes aquatiques absorbeixen els residus menys visibles i milloren la qualitat de l’aigua per poder-la retornar al medi natural sense cap tipus de contaminació.\nLes activitats industrials generen molts residus i se’ls hi exigeix minimitzar el seu impacte ambiental.\nUna bassa natural, a part d’emmagatzemar i depurar l’aigua, és una acció de Responsabilitat Social de les Empreses (RSE) i pot ajudar a l’obtenció de certificacions ambientals. És una mesura compensatòria que redueix la seva petjada ecològica.\nEl projecte de creació de la teva bassa natural\nRedacció i disseny del projecte\nImpermeabilització amb argila\nPlantació d’espècies autòctones\nManteniment de la instalació\nExtres pel lleure: tarima, pèrgola, trampoli, observatori de fauna…\nTruca al 636 588 314 o escriu a info@lesllacunes.com\nResponsable de Les Llacunes\nEm dic Oriol i soc tècnic en conservació de la natura. Fa més de 15 anys que treballo en projectes de jardineria, pagesia, conservació de la biodiversitat i gestió forestal. Aquests darrers anys m’han interessat cada cop més els entorns aquàtics i la gestió de projectes que involucrin diferents actors, tant del sector públic com privat.\n© Les Llacunes — 636 588 314 — info@lesllacunes.com


Ohrid - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Ocrida)\nPer a altres significats, vegeu «Municipi d'Ohrid».\n41° 07′ 01″ N, 20° 48′ 07″ E / 41.116944444444°N,20.801944444444°E / 41.116944444444; 20.801944444444\nRegió geogràfica Southwestern Statistical Region\nMunicipi Municipi d'Ohrid\n383.930.000 m2 (383,93 km2)\nOhrid, Ocrida o Okhrida és una ciutat del sud-oest de Macedònia del Nord, a la riba del llac del mateix nom. A 700 m d'altitud, aquest llac, del qual una part pertany a l'Albània veïna, està envoltat de muntanyes, classificades dins del Parc Nacional de Galičica. El municipi, que té 42.003 habitants (2002), és la capital turística del país i posseeix el seu propi aeroport.\nEl territori de la ciutat és un dels primers indrets europeus ocupats per l'home. Durant l'antiguitat, una gran ciutat Lychnidos, va emergir, amb el seu teatre antic i la seva acròpoli. Després de les invasions eslaves del començament de l'edat mitjana, la ciutat esdevingué al segle IX un gran centre religiós i cultural. El Sant Climent d'Ohrid fundà llavors el seu monestir i participa en l'establiment de l'alfabet ciríl·lic i de la cultura bulgaromacedònia. Samuel de Bulgària feu fins i tot d'Ohrid la capital del seu Imperi un segle més tard. Conquerida pels Otomans, Ohrid conegué un cert declivi abans d'esdevenir al segle XIX un centre de desenvolupament del nacionalisme macedoni. Al segle XX la ciutat tornà a ser la seu de l'Església ortodoxa macedònia autocèfala, que havia estat suprimida pels turcs al segle XVIII. El desenvolupament del turisme així com la presa de consciència per a les seves riqueses naturals i històriques aconseguiren el 1979 la classificació de la ciutat com a Patrimoni de la Humanitat.\nEn macedoni, i les altres llengües eslaves del sud, el nom de la ciutat és Ohrid. En albanès, la ciutat és coneguda com a Ohër o Ohri. Noms històrics inclouen Lychnidus en llatí o Lychnidos (Λύχνιδος), Ochrida (Οχρίδα, Ωχρίδα) i Achrida (Αχρίδα) en grec; els dos darrers noms encara s'utilitzen. El nom de la ciutat és de vegades ortografiat Okhrid, ja que la transliteració del ciríl·lic rus de l"h" és en efecte "kh". Però les normes ISO del macedoni (i també del serbi i del búlgar) disposen "h", ja que el macedoni és més dolç que el so gutural rus.\n1.2 Geologia i hidrologia\n1.5 Ciutat Vella\n1.6 A la rodalia\n2.3 Èpoques bizantina, búlgara i sèrbia\n2.4 Època otomana\n2.5 Des de 1913\nMapa de situació del municipi\nEl municipi d'Ohrid està situat al sud-oest de Macedònia del Nord, entre els llacs d'Ohrid i de Prespa, els més grans del país. Està vorejat al sud i a l'oest per Albània, que posseeix un terç del llac d'Ohrid i una part més petita del Prespa, cap al nord-oest pel municipi de Struga i a l'est pel de Resen. Ohrid és igualment limítrof del municipi de Demir Hisar en alguns quilòmetres al seu extrem nord-est.\nVila de Trpejca i llac d'Ohrid des de les muntanyes de Galičica\nEl municipi posseeix una forma allargada, orientada de nord a sud. La ciutat d'Ohrid es troba al centre, sobre el llac epònim. Diversos pobles són igualment a la vora del llac, altres són a les terres a certa distància. El sud del municipi, és a dir l'espai comprès entre els dos llacs, forma el Parc Nacional de Galičica, un dels tres amb què compta Macedònia del Nord. El punt més baix del municipi és el llac d'Ohrid, situat a 695 metres d'altitud. El llac Prespa és a 850 metres i el mont Magaro, al parc, culmina a 2255 metres. El relleu accentuat així com la presència de llacs expliquen una fauna i una flora rics de manera excepcional.\nGeologia i hidrologia[modifica]\nMuntanyes de Galičica\nEl sòl és format d'una roca calcària, que està perforada per grutes i per esquerdes. Les muntanyes de Galičica són de les més seques del país, ja que la seva roca no reté l'aigua. Per contra, la calcària permet a l'aigua del llac Prespa d'escolar-se sota el massís fins al llac d'Ohrid, que és constantment així proveït, per fonts en profunditat o sobre les seves ribes, com a Sant Naüm.\nLes fonts de Sant Naüm són cèlebres pel seu cabal; 7,5 metres cúbics per segon. Formen una petita conca de 30 hectàrees i profunda de 3,5 metres com a màxim. El llac d'Ohrid és el més antic llac d'Europa, havent-se format fa aproximadament 4 milions d'anys, quan un moviment sísmic va crear un enfonsament vertical del sòl. És igualment bastant profund, en la seva part est baixa fins a 288 metres d'altitud.\nLa ciutat d'Ohrid és caracteritzada per un centre dens, a conseqüència de la seva antiguitat. La perifèria és no obstant això més airejada i feta d'immobles moderns i de cases individuals espaiades.\nEl municipi inclou 28 pobles, localitzats majoritàriament a la vora del llac. Tenen tots menys de 1.000 habitants permanents i viuen de les activitats artesanals i del turisme.\nOhrid posseeix un aeroport, el segon de Macedònia del Nord; és anomenat aeroport de Sant Pau i es troba al nord de la ciutat, a mig camí entre Ohrid i Struga. Es tracta d'un petit aeroport de turisme, que posseeix emplaçaments per a vuit avions de comerç i cinc d'aviació general. Té una capacitat de 60.000 passatgers i acull prop de 10.000 avions anualment. Vols regulars es donen tot l'any cap a Zuric; a més hi existeixen vols estacionals a Amsterdam i vols xàrter estacionals a Tal Aviv-Jaffa.\nLa ciutat està travessada per l'Autopista E65, que enllaça Malmö, a Suècia, a la Canea, a Grècia, i per l'autopista E852, que connecta Tirana, capital d'Albània, a Bucarest.\nLa vella ciutat està dominada per la imponent fortalesa de Samuel, que està assentada sobre un dels dos pujols de la ciutat. La seva muralla, llarga de tres quilòmetres, era abans oberta per tres portes, de les quals només la Porta Alta subsisteix. Aquesta fortalesa, mencionada per primera vegada el 209, protegia nombroses construccions tals com les de les botigues i de les cisternes, que li conferien un paper residencial. En el moment de l'arribada dels turcs al segle XV, els habitants van abandonar progressivament la fortalesa i es van anar a instal·lar a la planura.\nEl monestir de Sant Naüm vist des del llac\nExcavacions arqueològiques al voltant de les esglésies de Plaošnik\nLa casa Robev, que allotja el museu nacional\nLa trama urbana de la ciutat baixa, constituïda de carrers i de carrerons estrets i sinuosos, que remunten a l'edat mitjana, està ben preservada. Queden nombroses cases dels segles XVII i XVIII. Totes posseeixen façanes blanques i estan preparades per tal d'assegurar, per a cadascuna, la vista sobre el llac així com l'accés a la llum del sol.\nProp de la Porta Alta es troba el teatre antic, construït pels grecs i transformat en arena pels romans. Fou destruït per un terratrèmol al segle VI i els baixos relleus així com pedres de construcció foren emprats de nou en diversos monuments posteriors. Acull avui diversos espectacles.\nEn la part oest de la fortalesa es troba el Monestir de Sant Pantaleó i les esglésies de Plaošnik, construïdes a l'emplaçament del monestir de Sant Climent. L'església de Sant Climent, construïda el 2002, tanca un atri romà i diversos altres vestigis del monestir primitiu, així com la tomba del sant, datada del 916. Conté grans frescs realitzats el 1378. L'església de Sant Climent va ser ampliada nombroses vegades fins al segle XV, quan fou convertida en mesquita. No lluny es troben les ruïnes d'una vasta basílica del segle V, que conserva immensos frescs il·lustrant sobretot paons bevent a una font sagrada.\nL'església de Sant Joan de Kaneo\nSobre un promontori al damunt del llac, a l'extrem oest de la ciutat vella, està construïda l'església de Sant Joan de Kaneo, que data del segle XIII. Va estar tanmateix degradada del segle XVII al XIX quan va ser abandonada.\nLa catedral de Santa Sofia, situada en la part baixa de la ciutat, va ser a l'Edat mitjana la seu de l'arquebisbat d'Ohrid. Fou construïda al segle XI a l'emplaçament d'una església paleocristiana i les cúpules foren afegides al segle XIV. Els turcs l'han transformat llavors en mesquita després en magatzem i va ser finalment restaurada el 1912 i després en la dècada dels anys 1950.\nL'església de Sant Climent i Santa Maria Perívleptos fou construïda sobre un dels dos pujols de la ciutat vella el 1295. Quan la catedral va ser transformada en mesquita, fou allí on es va traslladar l'arquebisbat. Davant aquesta església es troba la galeria de les icones, que conserva obres datant del segle XI al XIX. No lluny es troba un museu de manuscrits eslaus i diverses petites esglésies medievals molt decorades de frescs.\nEl museu nacional d'Ohrid, instal·lat a la casa Robev, edifici característic del segle XIX, és un dels més vells museus del món. Fou fundat el 1516 i reuneix un gran nombre d'objectes trobats en el moment d'escorcolls arqueològics als voltants. El neolític i el període romà són particularment presents.\nA la rodalia[modifica]\nAnunciació a l'església Sant Climent, del començament del segle XIV\nDalt d'un penya-segat del llac d'Ohrid, prop de la frontera albanesa, es troba el monestir de Sant Naüm. La seva església, construïda pel sant el 900, fou destruïda durant el període otomà i reemplaçat per una construcció del segle XVI, amb una cúpula del segle XVIII. El monestir està envoltat per 45 fonts, que aboquen al llac d'Ohrid l'aigua del Prespa.\nA les muntanyes, es troben nombroses petites capelles rupestres, decorades de frescs. La més cèlebre és la capella Saint Erasmus, construïda prop de la necròpoli epònima, de la qual els frescs daten del segle XIII.\nEl Parc Nacional de Galičica és un marc natural excepcional per la seva fauna i la seva flora.\nAnomenada «Lychnidus» durant l'antiguitat, la ciutat prengué el nom d'Ohrid al segle VI o al VII, en el moment de l'arribada dels eslaus a la regió. Aquest nom ve de la paraula eslava hrid que significa «pujol». La vella ciutat està en efecte construïda sobre un promontori, al qual hi havia la Fortalesa de Samuel, construïda en l'època romana d'Orient.\nEl llac d'Ohrid no pren el seu nom fins al segle X; abans, els escriptors el continuaren anomenant «llac de Lychnidus». Ohrid ha donat el seu nom específic a la minadora del castanyer (Cameraria ohridella), petita papallona devastadora de les fulles d'aquest arbre.\nLa ciutat d'Ohrid és coneguda per ser un dels més vell establiments humans d'Europa. Vestigis de cases, tombes i ceràmiques permeten establir una presència al Neolític en alguns pobles al voltant de la ciutat d'Ohrid. Prop del de Gorenci, situat a 9 quilòmetres del centre, dels escorcolls han permès posar al dia de les necròpolis de l'Edat ferro, del període de el Hallstatt. A la regió viu llavors un poble, els enquelans.\nTeatre antic d'Ohrid\nA partir del regnat de Filip II al Regne de Macedònia, l'artesanat local va seguir cada vegada més l'art grecomacedoni. Escorcolls va permetre descobrir una antiga ciutat sobre el territori del municipi prop de la necròpoli de Sant Erasme, que posseïa una acròpolis i un teatre.\nFonts escrites romanes i bizantines permeten afirmar que la ciutat actual d'Ohrid es troba sobre l'antic Lychnidus, que era una etapa important en la via Egnatia, ruta terrestre que enllaçava les ribes de l'Adriàtic i les de la mar Egea.\nDesprés de la conquesta romana, Lychnidus esdevingué la capital de la Desarètia, però va quedar a l'àrea d'influència hel·lenística. Sota la república romana, nombrosos monuments foren construïts a la ciutat i, després, sota l'Imperi, és mencionada com a centre episcopal. La primera menció data del conclau de Serdica, que es va celebrar el 343; Dionís de Lychnidus, bisbe de la ciutat, en fou un dels signataris.\nLychnidus desaparegué a causa d'un terratrèmol el 526; fonts històriques recorden que diversos centenars d'habitants van morir. La ciutat mai més torna a ser esmentada.\nÈpoques bizantina, búlgara i sèrbia[modifica]\nSant Climent d'Ohrid, icona del segle XIII o XIV\nA partir del començament del segle VI, els eslaus travessaren el Danubi i devastaren els Balcans, que formaven llavors part de l'Imperi Romà d'Orient. La regió d'Ohrid fou colonitzada per la tribu dels berzites al segle VII. Els berzites es van unir amb altres tribus com els draguvites i els sagudates sota el domini d'Hatczon. Els berzites s'instal·laren igualment a les regions de Veles, Kavadarci, Prilep, Bitola i Debar, ciutats del sud-oest de l'actual Macedònia del Nord. Els escriptors bizantins anomenaren aquest territori la «Sclavinia».\nA partir del segle VII una cultura macedònia eslava va emergir, suplantant la cultura bizantina al segle X. El poder de l'emperador va esdevenir igualment molt més feble a aquesta època. El 886, sant Climent, un monjo eslau deixeble dels sants Ciril i Metodi es va instal·lar a la ciutat. Fou seguit set anys més tard per sant Naüm, altre alumne de Ciril i Metodi. Cadascun va fundar monestir que va portar el seu nom i on es van instruir centenars d'alumnes.\nMur de la fortalesa de Samuel\nEl 969, un conflicte oposa l'Imperi Romà d'Orient als rus de Kíev. Els búlgars, que formaven un imperi independent, lluitaren en els costats dels rus. En el transcurs de la guerra, La mort de Pere I de Bulgària comportà la revolta dels macedonis contra l'autoritat bizantina. Ohrid fou el centre de la rebel·lió i, quan el príncep Samuel aconseguí constituir un estat búlgar amb Macedònia, va escollir la ciutat com a capital. Aquest estat cobria, a més de Macedònia del Nord, el territori de les actuals Bulgària, Sèrbia, part de Grècia, Albània i Croàcia. Tessalònica continua sent això no obstant, bizantina. La ciutat d'Ohrid va créixer ràpidament i es va dotar d'una fortalesa, sent la seu del Patriarcat de Macedònia, creat per Samuel I.\nEl 1015, tanmateix, l'emperador Basili II prengué el control d'Ohrid, que fou recuperada pel búlgar Ivan Vladislav, nebot de Samuel. Aquest últim fou assassinat el 1018 i el 1073, un text descriu Ohrid com una ciutat en ruïnes. Seria Basili II, inquietat del risc de rebel·lió dels macedonis, que hauria fet destruir els llocs estratègics de la ciutat. L'emperador, que va suprimir el patriarcat autocèfal, mantingué no obstant això un arquebisbat a Ohrid, que li permet mantenir el seu domini a Macedònia.\nEl 1081, l'imperi bizantí va declarar la guerra als normands, que envaïen els Balcans. Es quedaren a Ohrid fins al 1085. A partir d'aquest moment, la insubmissió dels macedonis enfront dels bizantins va reprendre amplitud i el bogomilisme, moviment cristià considerat herètic, es va implantar àmpliament a la regió.\nL'arribada de la Quarta Croada a Constantinoble el 1204 va precipitar l'Imperi Bizantí a la ruïna. Es va dividir en diversos Estats, com l'Imperi de Nicea o el Despotat de l'Epir i Ohrid es va trobar al Regne de Tessalònica, un dels Estats Llatins d'Orient establerts pels croats. Poc temps després, el 1219, el patriarca de Nicea va crear un arquebisbat serbi autocèfal, que va posar com a competidor del d'Ohrid. Aquest últim va perdre diverses eparquies, que no va recuperar fins al 1272.\nLa ciutat d'Ohrid va ser llavors conquerida pel rei de Sèrbia Stefan Uroš IV Dušan el 1334. Aquest sobirà es va fer coronar emperador dels serbis i dels grecs el 1346 a Skopje.\nLa catedral de Santa Sofia, transformada en mesquita al segle XVI\nA la fi del segle XIV, els serbis van ser reemplaçats a la regió pels turcs otomans, conduïts pel sultà Baiazet I. La data exacta del pas d'Ohrid als otomans no pot precisar-se; una inscripció en una església propera diu 1408, els escrits turcs afirmen el 1395.\nL'arribada dels turcs i la islamització dels habitants va tenir un impacte important sobre la ciutat, que va canviar de cara. Els primers monuments turcs van ser construïts des del començament del segle XV i el monestir de Sant Pantaleó va ser convertit en mesquita, igual que la catedral de Santa Sofia al segle XVI.\nSegons el padró efectuat pels turcs el 1582, el municipi d'Ohrid cobria llavors 88 pobles i comptava 13.592 habitants, cosa que vol dir una densitat de població elevada. La majoria dels habitants havien de ser macedonis eslaus, cohabitant amb minories valaques i albaneses. El gran viatger i escriptor del segle XVII Evliya Çelebi va inventariar (1670) a Ohrid 17 llocs de culte musulmà, set escoles primàries, 77 banys i tres cantines públiques. La ciutat comptava a més amb 150 botigues, tres tavernes, tres hostals i set cafès.\nAl segle XVIII, nombrosos desacords entre els bisbes i els patriarques de la regió van culminar amb la incorporació de l'arquebisbat d'Ohrid al de Constantinoble el 1767. Una anys després es va establir el govern a la localitat per part de Djemal al-DinBey, albanès i fill del visir Ahmed Pasha. Djala al-Din va restaurar les muralles d'Ohrid. El seu govern va durar fins al 1830.\nEl 1900 la població era de prop 9.000 habitants cristians i 5.500 musulmans i el kada tenia tres nahiyes (Debrica al nord, Ohrid i Istruga o Struga); el kada tenia una població de 60.305 habitants dels quals 16.837 eren musulmans. A partir de la primera meitat del segle XIX la ciutat d'Ohrid va ser testimoni del desenvolupament ràpid del nacionalisme macedoni. Els germans Miladinov, poetes i compiladors de contes populars, van fer ràpidament d'Ohrid un centre nacionalista. Van ser seguits per altres intel·lectuals, com Grigor Parličev o Kuzman Šapkarev, que hi van publicar diverses obres en la seva llengua natal, el macedoni.\nA l'inici la influència grega era gran a Ohrid, i els nacionalistes es van recolzar principalment en la llengua i les tradicions grega. Durant la segona meitat del segle XIX, tanmateix, escoles purament macedònies van obrir i la població va començar a rebutjar les propagandes gregues i búlgares.\nEn el mateix moment, els Balcans esdevenien una de les regions més cobejades d'Europa, les rebel·lions contra els turcs eren freqüents a Bòsnia i Hercegovina, a Bulgària i a Macedònia del Nord, i Grècia havia obtingut la seva independència el 1821. El 1878, una guerra va oposar una coalició formada per Rússia, Sèrbia i Montenegro a l'Imperi Otomà, que va ser finalment vençut. Nacionalistes d'Ohrid van aprofitar el conflicte per formar un grup terrorista i atacar l'ocupant turc. Una vegada la guerra acabada, els membres d'aquest grup van ser severament castigats i la revolta aixafada.\nEl 1903, amb l'aparició de l'Organització Revolucionaria per a la Independència de Macedònia (Orim), fundada a Tessalònica, la lluita per a la independència es va fer més dura i un gran aixecament va trastornar el país. La revolta d'Ilinden va ser particularment violenta a la regió d'Ohrid, on 31 batalles van tenir lloc, oposant 2.091 rebels a 45.898 soldats turcs. Fins a 118 macedonis i 374 soldats turcs van morir i dels 75 pobles insurrectes, 32 van ser incendiats i 10 van ser parcialment cremats. 13 000 persones es van trobar sense casa. Ohrid fou ocupat per tropes sèrbies i montenegrines el 29 de novembre de 1912.\nDes de 1913[modifica]\nMacedònia, partida entre diversos estats el 1913 (en vermell, l'antiga Macedònia sèrbia, avui independent)\nEl 1913, Turquia finalment va haver de cedir Macedònia del Nord, que va ser compartida entre Grècia, Bulgària i Sèrbia. Ohrid va esdevenir teòricament sèrbia, però els búlgars van envair la Macedònia sèrbia i els combats entre els dos països van prosseguir durant la Primera Guerra Mundial.\nEl conflicte i el repartiment de Macedònia del Nord van ser desfavorables per a Ohrid. El 1923, comptava encara 12.000 habitants; un any més tard, no n'hi havia més que 10.000. El seccionament de la regió, que era econòmicament desenvolupada, entre tres estats diferents, explica la fugida dels macedonis d'Ohrid cap a altres ciutats més propícies a les seves activitats. Al final de la guerra, Ohrid va romandre a Sèrbia, que va formar amb altres territoris cedits per l'Imperi d'Àustria-Hongria, el Regne dels Serbis, Croates i Eslovens, que va ser tot seguit el Regne de Iugoslàvia el 1929.\nEls Comunistes, presents a Ohrid des de 1908, van propagar àmpliament les seves idees a partir de 1920, mentre que la ciutat s'industrialitzava. El partit va ser prohibit des de 1921 pel poder iugoslau. Les idees comunistes tanmateix no havien desaparegut i durant la Segona Guerra Mundial, mentre que Ohrid era ocupada pels búlgars i després pels alemanys, simpatitzants socialistes es van guanyar el crèdit amb els habitants lluitant eficaçment contra l'invasor. Són els resistents comunistes de la 48è divisió de l'Alliberament del Poble que van entrar a la ciutat el 15 d'octubre 1944.\nDesprés de l'Alliberament, Ohrid forma part de la República Socialista de Macedònia, primer reconeixement oficial de l'existència del poble macedoni eslau. En el mateix sentit, els consells tinguts a partir de 1943 permeteren el restabliment el 1967 d'una Església ortodoxa macedònia autocèfala, de la qual la seu era Ohrid. El musulmans van emigrar en gran part a Turquia el 1955-1956, però hi van restar els musulmans albanesos.\nDurant la segona meitat del segle XX, la ciutat esdevingué un gran centre turístic, gràcies a les seves riqueses culturals i naturals. El Parc Nacional de Galičica fou creat el 1958 i la regió fou classificada com a Patrimoni de la Humanitat el 1979. En el moment del conflicte de 2001 a Macedònia, la ciutat fou la seu de les negociacions entre els caps rebels albanesos i el govern, que portaren el 13 d'agost de 2001 a la firma dels Acords d'Ohrid entre el govern i els rebels albanesos.\nL'escut de la ciutat d'Ohrid representa un vaixell navegant sobre el llac davant la Fortalesa de Samuel. Des que la ciutat FOU classificada per la UNESCO, l'or substitueix l'argent i les armes estan situades dins l'emblema del Patrimoni mundial, un quadrat que simbolitza les construccions humanes, envoltat d'un cercle que evoca la naturalesa. Les armes tradicionals d'Ohrid es blasonen així:\nD'atzur, cinc faixes ondades d'argent al peu, carregat d'una nau d'or envelada d'argent, sobremuntat d'un mont de sinople i d'un castell obert de cinc torres d'argent.\nSegons el padró del 2002 el municipi d'Ohrid tenia llavors 54.380 habitants. Després s'ha fusionat tanmateix amb un altre municipi, el de Kosel, que era molt més petit i el 2002 tenia 1.759 habitants. Ohrid, en les seves dimensions actuals, tenia doncs a la mateixa data 55.749 habitants, cosa que en fa el setè municipi més poblat de Macedònia del Nord. No hi ha estadístiques conegudes exclusives només per la població d'Ohrid.\nEl grup ètnic més important està constituït pels macedonis eslaus, que representen un 85% de la població. Són seguits pels albanesos amb el 5,9%, després pels turcs, un 4%. Els gitanos, serbis, valacs, i els habitants que no pertanyen a cap d'aquests grups formen un 4,2% de la població.\nHotel Donco, avui Flamengo\nEn tant que capital turística de Macedònia del Nord, Ohrid compta un nombre molt important d'hotels i de restaurants. Els turistes són atrets pels nombrosos indrets arqueològics, els monestirs, la vella ciutat, els paisatges únics, la naturalesa i el llac d'Ohrid.\nEl municipi viu igualment gràcies a la pesca, el llac d'Ohrid és d'altra banda el refugi de peixos endèmics tals com la truita d'Ohrid, molt considerada. Els boscos, nombroses a les muntanyes, són igualment explotades, encara que la presència del parc nacional posi regles de talla molt estrictes.\nMalgrat aquestes activitats, el nivell de vida mitjà és més aviat feble. El 2001, segons el Banc Mundial, el producte interior brut per habitant s'elevava a 1.678 $ a la regió d'Ohrid. mentre que la República de Macedònia tenia una mitjana de 8.400 $ el 2007. El producte interior brut de la regió està augmentant tanmateix des de fa diversos anys.\nEl turisme ha sofert molt per l'aïllament del país i els problemes econòmics que ha conegut des de la seva independència, el 1992. Així, els hotels d'Ohrid ha vist tirar enrere el seu nombre de pernoctacions d'un 70% entre 1991 i 2004.\n↑ . Wilkes, J. J. The Illyrians, 1992,ISBN 0-631-19807-5, pàg. 273: "... The provincial capital Scodra and Dyrrhachium were seats of the metropolitans, and there were bishops at Lissus, Doclea, Lychnidus (Ohrid),\n↑ . (anglès)Park of Galicica - Landscape\n↑ 3,0 3,1 3,2 3,3 3,4 3,5 . (anglès)2Bprespa% 2Breport% 2Baugust% 2B2004.pdf UNESCO - Report about the Lake Ohrid watershed region\n↑ . (anglès)20and% 20Hidrology.htm Park of Galicica - Geology and Hydrology\n↑ . (anglès)The church of Old Saint-Clement - History of Ohrid\n↑ 6,0 6,1 6,2 6,3 6,4 . (anglès)The arrival of the Slavs - History of Ohrid\n↑ 7,0 7,1 . (anglès)Prehistorical and classical monuments of cultura - History of Ohrid\n↑ 8,0 8,1 8,2 . (anglès)Lychnidis - History of Ohrid\n↑ 9,0 9,1 9,2 9,3 9,4 9,5 9,6 . (anglès)Samuel's empitjora - History of Ohrid\n↑ 10,0 10,1 10,2 10,3 . (anglès)Fall under Turkish rule - History of Ohrid\n↑ 11,0 11,1 11,2 . (anglès)The evangelisme - History of Ohrid\n↑ . (anglès)The Ilinden insurrection\n↑ 13,0 13,1 . (anglès)Ohrid during the Balkans Wars - History of Ohrid\n↑ . (anglès)Emergència of socialist ideas - History of Ohrid\n↑ . (anglès)World War Ii - History of Ohrid\n↑ . (anglès)Macedonian autocephalous othodox church - History of Ohrid\n↑ . (anglès)Centre du Patrimoine mondial - World Heritage emblem\n↑ . Cia - The World Factbook, 2007\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Ohrid\nconsagrat al patrimoni mundial de la regió d'Ohrid (anglès)\nPresentació de la localitat d'Elshani, al nord d'Ohrid (anglès)\nOhrid Info & Tourism Portal (anglès)\nCoord.: 41° 07′ 01″ N, 20° 48′ 06″ E / 41.11694°N,20.80167°E / 41.11694; 20.80167\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Ohrid&oldid=22356364»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 15 nov 2019 a les 21:52.


Declarat culpable d'assassinat l'acusat d'un crim masclista a Benidorm comés al 2016 - À Punt\nDeclarat culpable d'assassinat l'acusat d'un crim masclista a Benidorm comés al 2016\nEl veredicte ha sigut unànime en el jurat popular, que ha apreciat els agreujants de parentesc i menyspreu cap al gènere de la víctima.\n27 de setembre 2018 - 23:23\nUn jurat popular ha declarat aquest dijous culpable d'assassinat l'home que va matar la seua dona d'onze ganivetades a Benidorm el 12 d'abril de 2016, segons han informat a Efe fonts de l'acusació popular.\nEl tribunal ciutadà ha emés el veredicte per unanimitat dels nou membres que l'integren, després d'un juí que s'ha allargat quatre dies a l'Audiència Provincial d'Alacant.\nLes respostes que ha donat l'acusat han fet que el jurat aprecie els agreujants de parentesc i menyspreu cap al gènere de la víctima i que rebutge els atenuants de confessió, alcoholisme i legítima defensa. La fiscalia i l'acusació particular reclamaven per a l'assassí una pena de 24 anys de presó, mentre que l'advocat sol·licitava la condemna mínima per aquest delicte, 20 anys.


▷ Castellers, aficionats i públic omplen el IV Fòrum casteller de Valls\nCastellers, aficionats i públic omplen el IV Fòrum casteller de Valls\nEl 4t Fòrum Casteller celebrat a Valls durant sis jornades ha permès diversificar els usuaris i el públic. Les accions a les vuit escoles vallenques, l’estrena de la pel·lícula ‘Nosaltres, els Xiquets de Valls’ i el showcooking casteller han esdevingut les novetats més aplaudides, juntament amb els ‘castellers’ acròbates de Tànger amb el seu espectacle de dissabte a la nit, ‘Taoub’.\nL’estrena del documental de la productora Som produccions audiovisuals, ‘Nosaltres, els Xiquets de Valls’ també ha estat una de les percepcions més positives d’aquests dies, tant perquè destapa les interioritats pròpies dels castells a Valls com perquè ha entrat en la cartellera comercial.\nEl 4t Simposi Casteller va ser l’eix central de la jornada del dissabte i va comptar amb l’assistència de 110 persones. Procedien de 24 localitats. Valls va ser la població més representada amb un terç dels assistents, seguida de les ciutats de Barcelona i Tarragona, amb dotzena de participants cadascuna. L’Ametlla de Mar, Amposta, L’Arboç, Botarell, Bràfim, Cambrils, El Catllar, Figueres, Igualada, Montgat, Montroig, Olot, El Pla de Santa Maria, Reus, Sant Just d’Esvern, Sitges, Terrassa, Torredembarra, Vilafranca del Penedès, Vilaplana i València.\nL’aspecte més innovador d’enguany ha estat el showcooking de cuina, fotografia i castells a càrrec de Xavier Ferraté del Restaurant La Bresca de Cambrils i el fotògraf Albert Villena. La manera d’emplatar permeté que els diferents aliments es construïssin en alçada, fent un símil casteller. Alhora la projecció d’imatges permeté gaudir de perspectives prou inèdites de la plaça del Blat vallenca, alhora que de les diades de Sant Fèlix de Vilafranca del Penedès i del Concurs de Castells a Tarragona.\nPel que fa a la FiraCastells, ubicada en el cèntric espai del Pati, amb 21 estands, tallers i jocs, completa l'oferta més castellera de Santa Úrsula. Un dels moments de major concentració ha estat la franja matinal de diumenge, amb la presència de centenars de castellers i aficionats de tot Catalunya que no es volen perdre l'actuació de Santa Úrsula. Els 21 expositors de la Fira han aprofitat el cap de setmana per mostrar les novetats en producte i activitat castellera. L'empresa Elements ha presentat la seva proposta de nova camisa castellera; la cooperativa Covides, la nova imatge del cava i vi Casteller; la Coordinadora de Colles Castelleres ha promocionat l'App Aixeca castells; la Baralla castellera, el joc d'enginy i un nou trencaclosques, i el Baròmetre casteller, els premis que es lliuraran a la propera Nit de Castells que se celebrarà a Valls el proper 31 de gener de 2015, coincidint amb la festivitat de la Candela. També han estat presents a la FiraCastells la Revista Castells, que ha organitzat partides gegants de l'Oca Castellera i el Savi Casteller, així com empreses de complements, objectes i instruments musicals. La presència dels llibres ha anat a càrrec que l'Editorial Cossetània i la Libreria Roca, que han ofert la major mostra d’obra castellera. Els contes d’Elisabet Carnicé també reeixiren.\nLa FiraCastells d’enguany també serà recordada pel marcat accent familiar. 6.000 nens i nenes han participat en els jocs i tallers instal·lats aquest cap de setmana al Pati han participat en algun dels tallers o atraccions castelleres.