Cartell de luxe en el premi Sant Sebastià\n16 abril 2021 02:51\nNeu de Font i Nardon DF són els principals candidats a la victòria en una cursa en la qual també participaran Olé Olé Mixó, Oh Deco SB i Magistral\nPere Batlle | 22 gener 2010\nEl trot també és ben present en el programa de les festes de Sant Sebastià. Així, l'hipòdrom de Son Pardo obrirà les portes en dissabte i en diumenge per oferir un total de 19 curses. Però els plats forts seran en la jornada dominical, en la qual es disputaran tres curses de primer nivell: el premi Sant Sebastià, el Ciutat de Palma i el Genghis Khan per a poltres. En el premi Sant Sebastià, prova reservada per a exemplars nacionals de tres i més anys i que repartirà 6.000 euros, serà complicat fer el pronòstic guanyador, ja que la graella de sortida reuneix un bon grapat d'exemplars que poden presumir d'un palmarès envejable. La lluita, en qualsevol cas, sembla que se centrarà en Neu de Font i Nardon DF. El producte de la quadra Morro, que correrà a les regnes de Joan Antoni Riera, cercarà la tercera victòria del 2010, mentre que Nardon DF, campió del Gran Premi Nacional del 2007, sempre és un rival a tenir en conte per la regularitat i per la total sintonia que existeix entre la joia de la quadra MG i el seu preparador i menador, Ullrich Schnieder.\nUn graó per davall, però amb capacitat per donar la sorpresa i guanyar, s'hi troben Olé Olé Mixó, Oh Deco SB, Lebrook, Martiks Blai, Magistral, Malone i Soraya Mixó. Per altra banda, el premi Ciutat de Palma reunirà els millors velocistes internacionals en una cursa que es disputarà sobre una distància de 1.600 metres. Kola Tonic i Captain Cook, que trotaren a 1.14 a principis de mes en una correguda de 1.700 metres, seran els contrincants a batre, però també caldrà vigilar de ben a prop les evolucions del producte de la Penya Fliper Star, Lodbrok HH, que compta les seves aparicions per triomfs en el 2010. Ja n'ha encadenat dos i cercarà el tercer a les regnes de M.A. Binimelis. Finalment, Treboli SPA es presenta com el principal candidat a la victòria en el premi Genghis Khan per als poltres de tres anys i que reparteix 6.000 euros. Tanmateix, Tidjet Sas, Tambor, Taquin de Font i Tana Sund SO li posaran les coses ben difícils. El vencedor s'endurà, a més, un premi especial que consisteix una inseminació del semental Pearshall Hanover.


Matalàs de làtex amb 7 zones d'adaptació per a una correcta ergonomia. Matalàs higiènic i saludable gràcies a les qualitats antibactericides del làtex. La suau adaptació d'aquest matalàs és especialment indicat per a persones que aprecien l'alt confort sense les sensacions envolupants que ofereixen altres materials.\nLa capacitat de flexió i elasticitat el converteixen en un matalàs ideal per a llits articulats. El seu nucli de làtex 100% ofereix un repartiment equilibrat del pes corporal aconseguint un alt grau de relaxació muscular i estabilitzant la circulació sanguínia.\nNucli làtex 100% amb 7 zones d'adaptació\nSuavitat i flexió ideal en llits articulats\nTeixit exclusiu aportant frescor i transpiració\nLa fermesa adaptable d'aquest matalàs el cataloguen com un jaç suau amb bona sustentació a coll i maluc. Les 7 zones de diferent consistència faciliten l'adaptació ergonòmica de la columna vertebral afavorint el repartiment de pressions necessàries per a un correcte descans nocturn.\nEn tenir un acabat desenfundable amb cremallera perimetral es pot airejar i ventilar de tant en tant sempre evitant exposar-lo al sol de forma directa. Girar i voltejar cada tres mesos també ajudarà a allargar la vida del matalàs en envellir de forma contínua per totes les seves parts.\nLes qualitats del làtex ho converteixen en un jaç d'altes prestacions per un preu mitjà amb una llarga vida amb poca deterioració en comparació a altres materials.\nCol·locar una base especialment adequada per a una correcta adaptació al cos així com una adequada ventilació. Somier amb làmines estretes sense molta separació entre si reparteixen el pes corporal. Els tacs de les làmines han de tenir altura i flexió per millorar l'ajust d'espatlles i maluc per aconseguir una correcta postura ergonòmica saludable.\nÉs l'etiqueta ecològica en la qual se certifica l'absència de substàncies nocives. Confirma que cap dels elements amb els quals està fabricat (espumació) representa un perill potencial per a la salut. La classe I compleix les màximes condicions del estàndard d'articles per a nadons, amb el que la garantia de salut queda assegurada.


RIMEICS introduccio - Rita\nRIMEICS: Cicle de cinema de Ciència Ficció\nEn un inici, el cinema era un entreteniment de fira: Thomas Alba Edison ni tan sols en va registrar la patent al·legant que era un artilugi sense futur comercial. D’altra banda, cal subratllar que el responsable real de la primera invenció, el kinestoscopi, va ser un ajudant d’Edison, William K.L. Dickson que ja al 1889 va aconseguir una rudimentària imatge amb so. El mèrit dels germans francesos Auguste i Louis Lumière va ser justament la intuició que Edison no tenia respecte a un cinema de masses. El 28 de desembre de 1895 els germans Lumière projecten públicament, per primera vegada, uns curtmetratges de tipus documental: l’arribada del tren a La Ciotat; la sortida dels treballadors d’una fàbrica; l’esmorçar d’un nadó i el considerat primer film còmic de la història del cinema: el regador regat.Degut a l’avorriment dels espectadors per la poca innovació temàtica, els Lumière acabaran abandonant la producció cinematogràfica a favor de nous talents emergents com Georges Méliès, director teatral, actor i il·lusionista francès, considerat el pare de la ciència ficció cinematogràfica.\nTant per culturitzar a les classes populars com per atraure les benestants, van començar a proliferar a principis del segle XX els anomenats Films d’art, adaptacions cinematogràfiques de peces de teatre on actuaven actors teatrals famosos. Acte seguit, es durien a terme també adaptacions de tot tipus de novel·les i finalment, a partir dels anys cincuanta, amb la millora qualitativa que aporten el so i el color, es recuperen pel·lícules anteriors, originant els primers remakes de la història del cinema. Un dels primers remakes cinematogràfics va ser la pel·lícula The ten commandments (Els deu manaments) del director Cecil B. DeMille, gran aficionat a les superproduccions de tema bíblic. L’any 1923 en va realitzar la primera adaptació i al 1956 en va fer el remake amb Charlon Heston que va guanyar l’Òscar als millors efectes especials.\nSo, color, remakes i star system*\nLes últimes notícies sobre remakes que s’estrenaran en breu a les nostres cartelleres apunten a títols com: The thing (El enigma de otro mundo o La cosa), adaptada en dues ocasions (1951 i 1982); Robocop, Poltergeist, The Rocky Horror Picture Show (El Show de terror de Rocky) i The invisible man (L’home invisible), adaptada ja en innumerables ocasions.


El blog de Francisco Caballero: de setembre 2009\nSóc un immigrant digital\nSí , tinc 36 anys i sóc un immigrant digital a tots els efectes.\nAlejandro Piscitelli fa uns comentaris del llibre La migración digital , escrit per Lorenzo Vilches, alguns d´aquests comentaris ens poden resultar fins i tot graciosos.\nAixò no puc canviar-ho, tampoc vull, és la meva realitat. Per comoditat, molta gent de la meva generació només fa servir allò que realment l´és necessari no tenim cultura de web 2.0.\nNo m´agraden tant les comparacions entre immigrants i nadius, millor-pitjor. L´immigrant hem d´acceptar els temps on estem i el nadiu ha d´entendre que existeix un passat diferent , no pitjor.\nEstem a un moment on la informació la tenim molt a l´abast i com futurs educadors ens hem d´amot llar a aquesta realitat i acceptar que els infants que educarem han d´aprendre d´una forma diferent a la nostra.\nJo també he trucat per telèfon per saber si ha arribat un mail..... i què ?\nBoris Mir al seu blog La mirada pedagógica ens explica que potser tindríem que deixar de diferenciar entre nadius i immigrants i potser pensar més en treballar en apropar-nos entre els més competents i els no tant\nPublicat per Francisco Caballero a 0:31 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Immigrants digitals, migració digital, nadius digitals, TIC, web 2.0\nEls primers passos al blog\nEstem començant a fer els nostres primers blogs i ens falta pràctica i recursos.Aquest manual, creat per mailxmail, potser ens pot ajudar a començar a fer les coses ben fetes.\nD´altra banda el manifest fet conjuntament per tots el blocaires que van assistir al Evento blog España, ens donarà una visió clara de com hem d´expresar-nos als nostres nous i futurs blogs.\nCom bé diu al punt 44 , a divertir-nos !\nPublicat per Francisco Caballero a 13:49 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: ajuda, manifest, manual, TIC\nAmb l´ hipertext i l´hipermedia hem canviat socialment. Tota l´informació està a la xarxa i és molt fàcil accedir a ella.S´ha canviat la manera de gestionar i poder accedir a l´informació , ara es fa d´una manera més còmoda i senzilla.Aquest vídeo de la web edu3.cat es prou explicatiu de com hem canviat darrerament.\nPublicat per Francisco Caballero a 15:06 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Interactivitat, pràctica classe, TIC, vídeo\nLes primeres intencions\nSóc estudiant de primer curs d´Educació Infantil.Aquestes seran les meves primeres aportacions al meu bloc.Ara està molt trist i buit, però una vegada que agafi més coneixements segur que això no serà així. Aquest bloc també serà el lloc on pugui posar tots els meus treballs , de diferents assignatures,dubtes i inquietuds. Us dono la benvinguda al meu bloc.\nPublicat per Francisco Caballero a 2:56 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Benvinguda, reflexions, TIC


Larry & Louie (1): “Curb Your Enthusiasm” « CinemaSpotting\nLarry & Louie (1): “Curb Your Enthusiasm”\nSep20 de Mol P.\nFa temps que tenia ganes d’escriure un article sobre dues sèries que em semblen genials: Curb Your Enthusiasm i Louie. Són obra de Larry David i Louis C.K., respectivament.\nLarry David & Louis C.K.\nEn vull parlar perquè aparentment són força desconegudes, i tot i que el seu humor no sigui per a tothom, tenen un valor artístic i una manera de fer que s’han de reivindicar. Es segueixen emetent, per tant, us recomano que els hi doneu una oportunitat. Curb just ha acabat la seva vuitena temporada, i Louie la segona.\nCurb Your Enthusiasm (2000) és obra de Larry David, co-creador de Seinfeld, una de les sitcoms mítiques dels 90. Seinfeld mostra la vida del còmic Jerry Seinfeld i els seus amics. És un pseudo-documental, perquè tot i reflexar la vida d’una persona real (Seinfeld fa “d’ell mateix”), les situacions estan guionitzades i els altres personatges sí que són personatges. Si una cosa es pot destacar de Seinfeld, és el personatge de George Constanza (Jason Alexander), el millor amic d’en Jerry: un tipus baixet, grassonet, calb, amb ulleres; i amb una visió molt particular de la vida, carregat de manies i desafortunat amb les dones.\nLarry David ha reiterat en diverses ocasions que George Constanza li servia d’alter ego a la ficció, bàsicament, era ell. Aquest fet motiva que algunes situacions de Seinfeld i Curb resultin similars. Així doncs, també és entenible la grandesa de Curb, ja que Larry David ha eliminat elements entre el seu procés creatiu i el producte en sí: ara ell fa d’ell mateix, qui millor per interpretar-se a ell mateix, devia pensar?\nPer tant, una de les claus de Curb és que és una sèrie d’autor. Larry David té la totalitat del control creatiu; entenible quan estem parlant d’una sèrie semi-ficcionada sobre la seva vida. No dirigeix els episodis (que solen anar canviant de director), ni la fotografia ni altres aspectes artístics. A la sèrie hi ha dos tipus d’actors, una mica com a Entourage: alguns fan d’ells mateixos (Larry David, Ted Danson, Richard Lewis), i altres interpreten papers. Per exemple, la seva dona l’interpreta Cheryl Hines, que no és la seva dona a la vida real, però el seu personatge (en teoria) vol evocar la seva dona.\nEl do comèdic de Larry David es nota de seguida, als pocs capítols. Sap identificar-se amb l’espectador (també alienar-lo toalment) i reflexar visions particulars sobre aspectes vitals i socials. Per exemple: quan algú està parlant per telèfon, i tu ets al seu costat, i li dius: “Diga-li que…” i el que està parlant fa com si no et sentís i segueix la conversa fins que penja. O, un altre exemple: el que costa obrir els embalatges de plàstic dur de productes electrònics.\nLa majoria de diàlegs estan improvisats, el que dóna lloc a situacions realment genials. No obstant, l’estructura dels capítols està perfectament definida, i tots són petites historietes autoconclusives, posant ènfasi en elaborar finals memorables. Hi ha una trama general que regeix cada temporada (estil The Wire), però és el de menys; un simple McGuffin.\nEs fan servir molts callbacks o running gags, és a dir, gags i situacions que es referencien elles mateixes dins d’una temporada o del mateix capítol.\nEn definitiva, altament recomanable, humor de qualitat de part de l’HBO, que no cal que ho digui aquestes alçades, sol ser garantia de qualitat.\nEstigueu atents a la segona part de l’entrada que apareixerà properament, parlant sobre l’altre geni: Louis C.K. i la seva sèrie, “Louie”.\nEsta entrada fue publicada en Series y etiquetada como comèdia, d'autor, entourage, larry david, louis ck, seinfeld.\n← Good Night, and Good Luck: Calidad en blanco y negro\nQuè veure a Sitges? →\n2 comentarios el “Larry & Louie (1): “Curb Your Enthusiasm””\nLarry & Louie (2): “Louie” « CinemaSpotting dice:\n18/10/2011 en 13:19\n[…] de l’article “Larry & Louie”, on parlo de Larry David i Louis C.K., i les seves sèries. Com que la primera part es centrava en […]\nEls millors episodis de “Curb Your Enthusiasm” « CinemaSpotting dice:\n22/10/2011 en 15:52\n[…] Seguim amb Curb. Per llegir l’article principal sobre la sèrie, el trobareu aquí. […]


Migueli, amb els dos homes que superaran el seu rècord de partits amb el Barça\nEntre tots tres sumen més de 1.500 partits amb la samarreta del club\nEls tres jugadors que més partits han disputat amb el Barça, Migueli, Xavi i Puyol, han estat reunits per la "Revista Barça". Miguel, amb 549 partits, serà superat en breu pels actuals capitans del primer equip.\n2 min. Barcelona 09/12/2010 15:36\n260x366 Carles Puyol durant la roda de premsa prèvia al clàssic / LLUIS GENER / AFP Carles Puyol durant la roda de premsa prèvia al clàssic / LLUIS GENER / AFP\nLa revista que edita el club ha reunit els tres homes que més cops han defensat la samarreta de l'entitat. Amb 549 partits, Migueli sap que falta poc pel dia en que Xavi i Puyol superaran el seu rècord, i en parla amb ells. “És un honor superar un mite culer com Migueli. Tot un orgull. Jo de petit somiava jugar al Barça, però mai hauria pensat que arribaria a ser un dels futbolistes amb més partits al Club”, ha dit Xavi Hernández, que és a punt de convertir-se en el jugador que més partits ha jugat amb el Barça.\nPel central de Ceuta hi ha una aspecte clau per assolir aquesta fita: “En el futbol pots jugar durant molts anys sempre que tinguis il•lusió. Perquè pots estar molt bé, físicament i preparar-te a consciència, que si no tens il·lusió, ja te’ns pots anar oblidant”.\n“Els temps canvien. Ara, a Europa, per exemple, es juguen lliguetes i amb això sumes molts més partits. És normal que aquests nois, amb ganes i molta força et prenguin el lloc. Però estar entre els deu jugadors amb més participacions ja és important”, afegeix Migueli.\nCarles Puyol ocupa el tercer lloc del podi. Ja ha superat els 500 partits. “Jo ja dic als companys que estic a la meitat de la meva carrera”, bromeja el capità. “És molt difícil estar tant de temps. Ara hem assolit molts títols, però el Xavi i jo hem estat aquí cinc anys sense guanyar res. I això és molt dur”.\nMigueli va fitxar pel Club l’any 73, ho recorda perfectament. “Rinus Michels em va fer debutar contra el Saragossa. Estava fent la mili i tenia un mes de permís, però no sabia que per jugar n’havia de demanar un altre. Després del partit, dos guàrdies civils em van detenir i em van castigar amb dos mesos al calabós. La veritat és que ho tornaria a repetir”.\nMigueli es va retirar amb 38 anys. El dia del seu comiat li van fer un homenatge al Camp Nou. “Mai penses que t’arribarà el moment de plegar. Són moltes sensacions. Estàs trist, però és llei de vida”.


La Generalitat dóna llum verda al nou IES l’Estació d'Ontinyent per 12 milions d’euros\nEl nou centre es construirà 50 anys després de la construcció de les actuals instal·lacions.\ndijous, 28 de març 2019 - 10:15h\nImatge aèria de l'IES l'Estació d'Ontinyent | Ajuntament d'Ontinyent\nLa Generalitat Valenciana ha donat llum verda a la construcció del nou IES l'Estació d'Ontinyent per 12 milions d'euros. En concret, la Secretaria Autonòmica d'Educació ha signat la proposta de delegació en l'Ajuntament d'Ontinyent de l'execució de les obres de construcció del nou centre, que suposarà una inversió de més de 12 milions d'euros per part de l'administració autonòmica al marc del pla "Edificant". El nou centre es construirà 50 anys després de la construcció de les actuals instal·lacions, que seran enderrocades a excepció del saló d'actes, que serà reformat i rehabilitat.\nL'alcalde d'Ontinyent, Jorge Rodríguez, va qualificar ahir la signatura per part del Secretari Autonòmic d'Educació, Miquel Soler, de "fet històric que atén més d'una dècada de reivindicacions de la comunitat educativa, a la que els anteriors governs autonòmics venia prometent esta reforma des de la legislatura 2003-2007, i que ara per fi va a fer-se realitat", destacava. El primer edil, el secretari autonòmic i el regidor d'educació, Óscar Borrell, es reunien el passat dimarts amb representants de la comunitat educativa del centre per presentar-los l'actuació, que s'executarà al període 2019-2022.\nL'IES l'Estació, construït en 1970, compta amb al voltant de 800 alumnes, així com 90 professors i professores per a una oferta que inclou 28 unitats escolars d'ESO, batxillerat i cicles formatius. Des del centre, els pares i mares i l'alumnat anaven reclamant solucions a les importants deficiències d'aïllament tèrmic del centre, mancances als laboratoris i les incomoditats de les aules, algunes de les quals són prefabricades.\nSegons la informació facilitada des de la Conselleria d'Educació a l'Ajuntament, el pressupost total és de 12.083.780,11 euros, IVA inclòs, repartits en 4 anualitats des de 2019 a 2022. L'execució de l'obra en si tindrà un cost d'11.415.813,50 euros, IVA inclòs, mentre que els 667.966,61 euros restants es destinaran a les diferents assistències tècniques necessàries, que inclouen un Estudi Geotècnic; projecte bàsic i d'execució; desenvolupament de les instal·lacions; estudis de seguretat i salut; control de qualitat; assistències tècniques de supervisió; direccions d'obra, instal·lacions i execució material; coordinació de seguretat i salut; i seguiment del control de qualitat i execució de l'obra.\nEl programa funcional del nou centre inclou 5.432 m² per a espais docents, inclosos 2998 m² d'espais docents específics (aules d'informàtica, música, educació plàstica i visual, tecnologia, laboratoris o gimnàs); 1.411 m² d'aules generals polivalents (un total de 26 aules i 810 taquilles unipersonals); 339 m² d'espais docents comuns (l'actual edifici d'usos múltiples, reformat i rehabilitat); 344 m² per a serveis higiènics i 250 m² d'aules per a xicotets grups o suport a la integració. A més a més hi haurà 547 m² per a despatxos i espais destinats a l'administració del centre; 192 m² per a magatzems i serveis generals; i 125 m² per a cafeteria. En total seran prop de 10.000 m² de superfície construïda, entre els 9384 m² del nou edifici més els 543 del saló d'actes ja existent.\n"L'historiador Vicent Baydal parlarà a Agullent sobre la importància de Sant Vicent Ferrer" "Ontinyent millora la zona dels jocs del parc Jaume I al barri del Llombo"


Un bon Nàstic supera sense gaires problemes al Granada (2-0) amb dos gols d'Uche | Els granes agafen aire i es col·loquen, amb un partit menys, a tocar de la zona de descens\nIke Uche celebrant un dels gols que va marcar ahir al Nou Estadi JUDIT FERNÁNDEZ/ L'ESPORTIU\nDimecres, 11 Octubre 2017 21:36\nReacció necessària. El Gimnàstic de Tarragona s'ha posat el mono de treball i quallat un partit molt solvent per emportar-se sense excessius problemes a un Granada que s'ha vist desbordat per un Ike Uche que ha portat gran part del pes ofensiu del seu equip. L' africà obria la llauna al 26', i només cinc minuts després ampliava distàncies. A la segona meitat, els homes de Rodri s'han dedicat a conservar el resultat per sumar la segona victòria de la temporada\nEl Nàstic va buscar tenir el domini de la pilota des de bon començament. Ja en la primera jugada del partit, els granes van buscar la porteria de Javi Varas amb un xut que va acabar en el primer servei de córner. El Granada, que no renunciava a la possessió, va arribar un parell de vegades amb perill abans del primer quart d’hora de joc. La primera, amb una centrada tancada de Pierre Kunde que no va trobar rematador, i la segona, una passada de la mort que li va quedar massa enrere a Antonio Puertas.\nAmb el pas dels minuts, el partit es va començar a obrir, i tots dos equips gaudien de més espai per trenar les jugades. Quan es portaven 26 minuts de joc, Gaztañaga va filtrar una passada dins de l’àrea per a Ike Uche, qui no va fallar davant la sortida de Javi Varas per avançar als tarragonins. El gol va esperonar als tarragonins, que lluny de conservar la distància, van acusar el seu domini sobre els andalusos. Només cinc minuts després, Uche va prendre la pilota a tres quarts de camp, i des de la mateixa posició que en el primer gol, va batre de nou per baix a Varas.\nEl Nou Estadi no donava crèdit davant la millor versió d’un Nàstic que va tenir, dos minuts després, una nova ocasió per anotar el tercer gol. El Granada, en canvi, malgrat tenir una oportunitat clara d’escurçar distàncies, Xavi Molina va estar molt atent sota pals per aturar el xut. Els nazaries, tot i gaudir d’un parell més d’aproximacions, el Nàstic no va suar per mantenir el resultat al descans.\nMolt més intens va sortir el Granada els segons 45 minuts, amb possessions llargues i aproximacions a la porteria de Dimitrievski. En una doble ocasió, el porter macedoni i el caapità Molina van evitar el gol visitant quan no encara no es complia el minut cinc de la represa. Els andalusos van seguir amb el domini clar del joc, mentre el Nàstic, ben tancat al darrera, buscava la contra per sentenciar definitivament el partit.\nLa parròquia grana va acominadar amb una ovació a Ike Uche, protagonista del partit, quan va estar substituït per Juan Delgado. El tècnic Rodri buscava així la velocitat del xilè per aprofitar els espais que concedien els granadins. Amb el marcador a favor, els granes es van encarregar d’anar refredant el partit, davant un Granada molt nerviós que es va començar a carregar de targetes grogues. Malgrat els intents del Granada per retallar distàncies, els granes van aconseguir mantenir la porteria a zero per primera vegada aquesta temporada.


> Com obtenir tiquets del menjador per esporàdics – AFA Escola França\n12 de gener de 2011 12 de gener de 2011 afa\n> Com obtenir tiquets del menjador per esporàdics\nUs facilitem les dades de la nova empresa responsable del servei de menjador:\nTelèfon 902 360 030\nLa Comissió de Menjador està pendent de mantenir una reunió amb representants de Serunion per rebre més informació detallada del funcionament del servei, tan aviat com tinguem més informació us l’anirem passant.\nUs adjuntem les instruccions per obtenir els tiquets pel menjador per esporàdics a través dels caixers de la Caixa.\nl. Sempre s’haurà d’utilitzar un caixer automàtic de La Caixa (no es pot fer servir la finestreta). Una altra opció seria fer-ho pel sistema de “Línia Oberta” de La Caixa amb el mateix sistema.\n2. Una vegada esteu davant del caixer automàtic haurem d’introduir la targeta de crèdit o dèbit on vulguem rebre el càrrec (pot ser targeta de qualsevol entitat\nbancaria). Per a clients de La Caixa es podrà utilitzar la llibreta del compte.\n3. Després de fer el procés de validació de la targeta (introducció del codi PIN), haurem d’ anar al menú” Altres Operacions” .\n4. A continuació anar a “Pagaments”.\n5. A continuació anar a “Col·legis i Matrícules”.\n6. A continuació anar a “Amb el codi d’ entitat”.\n7. Aquí haurem d’ inserir el codi d’ entitat assignat per Serunión de 7 dígits. 0253426 ESCOLA FRANÇA\n8. Un cop s’hagi inserit el codi d’ entitat apareixerà en pantalla el nom del col.legi i un concepte genèric de Serunión.\n9. A continuació haurem d’inserir l’import que volem pagar i el remitent que ho fa, en aquest cas s’haurà d’ informar del nom de l’alumne.\n10. Finalment validarem l’operació i el sistema ens generara dos comprovants de pagaments:\na. Justificant de pagament per lliurar a l’ entitat receptora i és aquest el que s’haurà de lliurar al responsable de Serunión del col ·legi.\nb. Justificant de pagament per al client. Aquest justificant és el comprovant per al pagador.\n11. L’horari de funcionament d’aquest sistema serà de dilluns a diumenge les 24 hores del dia.\n12. No serà necessari tenir el número de compte de Serunión.\nAquesta informació la trobareu també a la pàgina “Menjador”.\nEntrada anterior > Reformes al blog\nEntrada següent > Quotes material\nBona nit,que pasa amb la llibreta viatgera del menjador? Serunion no donara aquest servei? als pares ens anava molt be per deixar alguna nota mes personal sobre els nostres fills a les monitores del menjador.\n19 de gener de 2011 a les 10:39\nDes de la Comissió de Menjador ens diuen que la llibreta viatgera només la faràn a P3 com sempre, i estàn imprimint perquè s’han acabat\nA P4 i P5 donaràn un informe setmanal i es cas de haver alguna incidència donaràn un informe el mateix día perquè els pares estiguin assabentats.\nA la reunió de l’AMPA del dijous 27 a les 21.30 a l’Aula de Música, parlarem àmpliament del servei de menjador.\n19 de gener de 2011 a les 22:22\nBona nit, penso igual que la Montse, d’un dia per un altre ens han tret la llibreta viatgera i ens donen aquests papers diaris… Ja la podien haver deixat tot el curs!!! què farà ISS amb aquestes llibretes? al menys ens les podien haver donat a nosaltres!!!


"Una cosa és el títol i una altra la música", adverteix Soraya Sáenz de Santamaría a Duran i el PSOE\n1 min. Madrid 25/07/2014 16:41\nLa vicepresidenta del govern espanyol, Soraya Sáenz de Santamaría, ha posat en qüestió aquest divendres l'anomenada tercera via que defensen tant Josep Antoni Duran i Lleida com el PSOE, discutint la seva "viabilitat" i alertant que "s'ha d'anar molt amb compte amb les expectatives". "Una cosa és el títol i una altra la música", ha matisat. "Ofereixen alguna garantia de viabilitat els que proposen aquesta via respecte al resultat final? –ha afegit–. Els discursos són una cosa i obrir discursos sense saber com acabaran i sabent com són les forces al Congrés n'és una altra".\nEn aquest sentit, ha fet un repàs de les diferents posicions polítiques que es couen al Congrés: estat federal, amb caràcter simètric o no, estat confederal i estat lliure associat. I també hi ha els sectors que demanen que es recuperin competències de les comunitats autònomes.\nTambé ha volgut puntualitzar que, "a diferència del 1978", "Espanya és un dels estats més descentralitzats del món" i que "el vèrtex del poder públic no és només el Congrés, sinó també les autonomies".


"Les voltes de la vida", l'editorial de la Miriam Garcia a l'Informatiu Migdia | Ua1 Lleida 104.5 FM\n"Les voltes de la vida", l'editorial de la Miriam Garcia a l'Informatiu Migdia\n13/06/2018 - 14:28:54 | Miriam Garcia\nCarmelo Rubio (RFEF)\nUf, quin dia, eh! I només són les dues!\nLa Federació espanyola de futbol ha fet fora al seleccionador espanyol, Julen Lopetegui, després que aquest anunciés ahir el seu fitxatge pel Reial Madrid la temporada vinent. Fins aquí, res fora de lloc. Si no fos perquè ho han fet un dia abans de l'inici del Mundial de Rússia. I sense tenir encara un substitut per al basc.\nUna estona després, una notícia que era més o menys esperada, però que no per això ens ha deixat de sorprendre: Iñaki Urdangarin, ex duc de Palma, marit de la infanta Cristina, cunyat del rei Felip VI, haurà d'ingressar a la presó. Com a molt tard, serà dilluns. Abans, però, pot tornar a marxar a Suïssa. No li han retirat el passaport ni res... I podrà triar el centre penitenciari on ho fa.\nI aquest matí també ens assabentàvem que el Ministre de Cultura i Esports, Màxim Huerta, va defraudar a Hisenda. Van ser més de 200.000 euros el 2006. Ho va tornar amb una multa, més de 360.000 euros. Però tot i això, és clar, dóna mala imatge. Per això molts (bé, quasi tots) li han demanat ja la dimissió. Però ella ha explicat que no pensa fer-ho, perquè està al corrent de pagament des de fa anys.\nSón mostres que la vida pot donar moltes voltes. Un dia ets en un lloc i, sense adonar-te'n, acabes el dia en un altre. De Rússia a Madrid. De Suïssa a Can Brians. O de la Moncloa a... bé, a la Moncloa. Hi ha coses que no canvien així com així.


Obra Social de Caixa Ontinyent presenta a Cocentaina el disc “Eklektikant” – Portalcomarcal\nInicio>C. Valenciana>Cocentaina>Obra Social de Caixa Ontinyent presenta a Cocentaina el disc “Eklektikant”\n3 julio, 2014 Portal Comarcal4450\nTal com indica el Cor, des del seu naixement en 1991, “una de les característiques essencials d'este període ha sigut la busca d'un repertori que ens definira i que comprenguera el més valuós de la música coral des del Renaixement fins als nostres dies. Per tant, una opció eminentment ‘eclèctica' i integradora. Esta reflexió ens va portar a la determinació de plasmar en un nou disc el repertori més significatiu que hem programat en els nostres concerts en els últims anys”.\nL'acte de presentació, que tindrà lloc el divendres 4 de juliol a les 20:30 hores en el Centre Social Real Blanc de Cocentaina, comptarà amb la presència del director i els integrants de “Discantus”, el seu President, Roberto Juan, el Director de Caixa Ontinyent en l'oficina de Cocentaina, Jesús Gramage, i el Responsable d'Obra Social de l'entitat, Roberto Sanz, i consistirà en un concert amb projeccions audiovisuals.\nEls 1.100 exemplars seran distribuïts per l'obra social de Caixa Ontinyent, a través de les oficines de l'entitat, i pel propi Cor a un preu de 8 euros.\nPer al Director de l'oficina de Caixa Ontinyent a Cocentaina, Jesús Gramage, “des de la nostra arribada a Cocentaina adquirim el compromís de ser ‘la caixa d'ací' i que tots els beneficis generats es revertisquen ací en forma d'obres socials. Per això, este disc l’ha fet possible la gent de Cocentaina, és a dir, cada una de les persones que confien cada dia en la nostra entitat”.\nAmb esta publicació, el fons editorial de Caixa Ontinyent es compon de 97 llibres i 40 discos, un treball acumulat en 18 anys, en el que han participat, com a autors o intèrprets, més de 3.500 persones, i el volum de distribució del qual supera ja els 270.000 exemplars.\nDisc recomanat per: TOimprove agency i Portal Comarcal.\nTagged Caixa Ontinyent, Cocentaina, Obra Social de Caixa Ontinyent, Obra Social de Caixa Ontinyent presenta a Cocentaina el disc “Eklektikant”\nEl HC Cocentaina y el CPP Raspeig, en categoría infantil, y el HC Cocentaina, en júnior, deberán ganarse su billete\nEl BLOC JOVE de l’Alcoià, Comtat i Foies present a la Fira de la Joventut de Cocentaina\nAquesta edició de la Fira de la Joventut comptà amb la presència de més de 30 entitats entre instituts, universitats,\nL’Olleria commemora la festivitat del seu patró Ecce-Homo\nCaixa Popular y la Associació Esportiva A. Colpbol firman un convenio de colaboración


Quart de Poblet, a un pas de guanyar el Premi Seguretat Viària Urbana atorgat per la UE, en quedar entre els tres finalistes - Quart de Poblet\nBilbao i la ciutat grega de Heraklion competeixen també pel guardó.\nEntre totes les localitats dels països membres de la UE, el municipi de l'Horta Sud ha quedat entre els tres finalistes. La competència serà dura. Quart de Poblet es mesura amb Bilbao i la ciutat grega de Heraklion. El 19 d'Abril la UE anunciarà qui s'emporta el guardó.A Quart de Poblet la mobilitat i la sostenibilitat van estretament unides. La ciutat utilitza una estratègia de monitoratge acurada per a identificar quines polítiques són efectives i quins han d'actualitzar-se.\nCom explica el tinent alcalde i regidor de Mobilitat i Projectes Europeus del municipi, Bartolomé Nofuentes: "És fonamental que el municipi siga participatiu i el vianant, la prioritat."De moment, ja han desconnectat o transformat els semàfors de les principals vies del municipi, on sempre estan en color ambre per als vehicles i els peatons que travessen el carrer tenen preferència.\nUn altre dels aspectes que el jurat dels premis europeus ha tingut en compte és la rellevància de carril bici, un dels millors connectats i amb major nombre de quilòmetres. Tal és així que arriba fins als polígons industrials i a les localitats pròximes, com Manises i Aldaia. A més, s'han instal·lat sensors en aparcaments gratuïts, com en els de la Biblioteca Municipal, al carrer Primer de Maig o Trafalgar.


Dues llesques de pa rústic preparades per a torrar.\nRustic Slices és una solució àgil, segura i de ràpida execució.\nEs presenten dues llesques ja tallades dins d'una bossa protectora preparada per fornejar i consumir. El·laborat 100% amb ...\nEs presenten dues llesques ja tallades dins d'una bossa protectora preparada per fornejar i consumir. El·laborat 100% amb ingredients ecològics.\nProducte amb menys de 5ppm de gluten segons mètode Elisa R5, apte per a dietes lliures de gluten (per sota dels 20ppm).\nFarina d'arros, farina de lli, farina d'algarroba de arroz, harina de lino, harina de garrofa i ferment natural de sègol.


Professors d'ETSEA presenten a Seròs els avantatges de l'aclarida química i mecànica en presseguer\nUna jornada tècnica a Seròs servirà aquest divendres, 12 de març, per presentar a tècnics i agricultors l'estalvi de temps i costos que suposen les noves tècniques d'aclarida en les dos espècies d'os més importants a Catalunya, el presseguer i la nectarina. Experts de l'Escola Tècnica Superior d'Enginyeria Agrària de la UdL, el Departament d'Agricultura, Alimentació i Acció Rural (DAR) i l'empresa Phytolleida explicaran els darrers avenços en aclarida química i mecànica.\nLa sessió, que tindrà un enfocament eminentment pràctic, s'inicia amb la visita d'un assaig amb aclarida química, a càrrec del responsable de Fitoreguladors del Servei de Sanitat Vegetal del DAR, Josep Ramon Cosialls; mentre que la mecànica serà abordada pels professors de la UdL, Josep Maria Nolla i Miquel Pascual, i els experts de Phytolleida, Antoni Monturiol i Emili Ramon.\nSegons els organitzadors, aquesta jornada servirà per analitzar "in situ" l'estat actual i les possibilitats futures que ofereixen les tècniques alternatives a l'aclarida manual. La sessió, que s'emmarca en el Pla Anual de Transferència Tecnològica del DAR, forma part d'un conveni per estudiar la mecanització integral dels fruiters entre l'empresa Phytolleida i la UdL.


A la caputxina!: La figuera (Pasqua a Sant Martí del Montnegre)\nL’arbre que li atribuïm tons pasquals és el que, junt amb l’olivera, apareix citat més vegades en el Nou Testament: ens referim a la figuera. La figuera floreix i treu fulla a l’inici de la primavera però els seus fruits no estan a punt fins a finals de l’estiu. Ha calgut un procés lent de maduració per poder degustar unes figues dolces, carnoses i mel·líflues.\nLa resurrecció de Jesús també necessita el seu procés de maduració per ser assaborida intensament. Després del primer esclat, imprevist i desconcertant, les dones i els deixebles necessiten el seu temps per assimilar l’esdeveniment. Les diverses aparicions i l’ascensió al cel són moments significatius d’una maduració que culmina amb la vinguda de l’Esperit Sant, precisament durant les festes de la recolecció, anomenades Xavuot o Pentecosta.\nLa resurrecció de Jesús, com la figuera, sobreïx de bons fruits, uns fruits amb gust de trascendència, uns fruits que delecten el paladar existencial i espiritual dels humans, uns fruits deliciosos que, com les figues protegides per grans fulles, no són visibles a bell ull i que cal saber trobar. Uns fruits que, com les figues seques, malgrat el pas del temps, mantenen viva i perenne la seva qualitat.\nEl fruit més important de la resurrecció de Jesús és la fe. Però no una fe en les coses i en Déu, sinó una fe en Déu que ho omple tot de sentit i, de retruc, et fa valorar les coses. Aleshores tot s’il.lumina i tot pren valor. Amb la fe tot es situa serenament al seu lloc i assoleix una harmonia corprenedora. Amb la fe assaborim un ençà ple de vibració i ens obrim, esperançats, a un enllà ple de Déu, un enllà etern i benaurat.\nLa figuera té la particularitat d’oferir una ombra benefactora, a redós de la qual hom pot meditar i pregar. A l’India se la considera un arbre religiós i se l’anomena “arbre bo”. Per això, curiosament, les males herbes mai poden prosperar sota una figuera. L’evangeli de Joan també ens explica que Natanael, abans de conèixer a Jesús, era sota una figuera, el lloc on els rabins es refugiaven per meditar la Torà. Igualment Jesús Ressuscitat esdevé el tronc on reposar la nostra existència, i la seva ombra benefactora ens omple de religiositat ajudant-nos a la reflexió, a la interiorització i a la pregària. Aleshores les males llavors internes i externes quedaran neutralitzades per la força que la resurrecció imprimeix en les nostres vides.\nPer últim, per plantar una figuera cal fer un forat en un lloc de solell i deixar que la terra s’oxigeni, que respiri, que es mulli i que s’assaoni. Aleshores arrelarà amb força i creixerà ferma. Per plantar la resurrecció en la nostra vida cal, primer de tot, deixar-li un espai on toqui el sol; no val qualsevol racó. Cal oxigenar el nostre interior i deixar-lo respirar alliberat. Aleshores el Ressuscitat arrelarà i creixerà amb força, vertebrant i orientant la nostra vida en tot moment.\nPublicat per jordicaputxí a 17:31


L'AETIB inicia una campanya publicitària en els mercats emissors amb l'objectiu de posicionar Balears com a destí segur i incentivar la temporada 2021\nEs desenvoluparà durant tot el mes de desembre a Alemanya, Regne Unit i França\nL'Agència d'Estratègia Turística dels Illes Balears (AETIB) ha posat en marxa des d'aquest dilluns una campanya publicitària sobre les Illes Balears com a destinació turística en diferents mercats emissors com Alemanya, Regne Unit i França. Es tracta d'una campanya de branding que té per objectiu posicionar a les illes com a destí segur i mantenir la marca ‘Illes Balears’ en la ment del consumidor amb la finalitat que triïn el nostre destí de cara a les vendes de la pròxima primavera 2021.\nSota el claim “Esperem veure't aviat” la campanya pretén mostrar aquells valors diferenciadors que ens identifiquen com a destinació turística, ressaltant aquells productes que poden gaudir-se a les illes durant la primavera i transmetent que a Balears estem preparats per a rebre als turistes amb plenes garanties de seguretat.\nAquesta campanya publicitària que arrenca aquesta setmana en els nostres principals mercats emissors estarà activa fins a finals del mes de desembre en mitjans on-line, publicitat exterior en diferents ciutats de cada mercat emissor, així com en xarxes socials.\nPel que fa als mitjans online, es tracta d'una campanya d'afinitat que busca aconseguir aquells usuaris digitals i audiències que demostren interès en els viatges, el turisme i les activitats esportives, impactant així d'una forma més eficient en el nostre target objectiu a través de múltiples sites afins. Tots els bàners utilitzats per a la campanya redirigeixen a l'usuari a la web de destí illesbalears.travel.\nRespecte a la publicitat exterior, es desenvolupa només a Alemanya i Regne Unit i contempla un circuit de opis i pantalles digitals en diferents localitzacions de les principals ciutats de cada mercat emissor. Així, al Regne Unit la campanya serà present en ciutats com Londres, Bristol, Glasgow, Edimburg, Newcastle, Leicester i Birmingham mentre que a Alemanya tindrà presència a Hamburg, Berlín, Hessen o Munic, entre altres.\nLa posada en marxa d'aquesta campanya publicitària en els mercats emissors forma part del Pacte de Reactivació que desenvolupa el Govern dels Illes Balears i l'eix del qual 7 es dedica a la reactivació turística. Aquest pla contempla el desenvolupament de campanyes de comunicació en els mercats emissors que vagin encaminades a potenciar la imatge de la marca turística Illes Balears com un destí segur i de qualitat.


HOMENATGE I AGRAÏMENT A XAVIER TRIAS – El blog de Josep Maria Via\nEl passat dia 4 d’abril, centenars de persones ens vàrem reunir a les Drassanes de Barcelona per retre homenatge a l’estimat i admirat amic Xavier Trias i Vidal de Llobatera, amb motiu de la seva imminent retirada de la política i del servei públic. El Dr. Jaume Padrós va glosar la seva etapa de metge amb vocació de participació en afers col·lectius, a mi em va correspondre esbossar la seva etapa de conseller de Sanitat i de conseller de la Presidència, a l’exconseller Jordi Jané la de diputat al Congrés dels Diputats, i a en Jordi Martí i un bon nombre d’amics, familiars, col·laboradors i ex col·laboradors de Xavier Trias i personalitats diverses, l’etapa de regidor a l’Ajuntament de Barcelona i d’alcalde de la ciutat.\nNo era fàcil -diria que per a cap dels que vàrem intervenir- glosar en cinc minuts o en alguns casos, simplement amb una frase, la riquesa d’aquest gran polític i millor persona. Soc dels que penso que el risc de què la política malmeti les persones és molt alt. En Xavier Trias forma part -en la meva opinió- del reduïdíssim grup de polítics als quals l’exercici d’altes responsabilitats, mai, mai, mai, l’ha corcat com a persona de valors sòlids.\nEl més important de la nit va ser el discurs sentit i emotiu amb el que Xavier Trias va cloure l’acte, sense oblidar dos fets de signe diferent, molt presents en la ment de tots els assistents: l’absència obligada de qui va ser el seu gran col·laborador a l’Ajuntament de Barcelona, en Joaquim Forn, i la mort, dos dies abans, de l’amic estimat i company al Departament de Sanitat, el Dr. Albert Oriol i Bosch.\nReprodueixo en aquest post la meva intervenció, amb el risc de què, fora del context de l’acte, perdi una mica de sentit. Però pensant en Xavier Trias, en la seva obra i en la seva persona, més m’estimo que la glosa quedi publicada per si mai pot ser d’interès per algú que s’interessi per ell. Reprodueixo el que vaig dir.\n“Bona nit i gràcies de tot cor a l’organització per confiar-me el repte de fer un retrat ràpid d’en Xavier Trias, en aquest cas en la seva etapa de conseller. Conseller de Sanitat i conseller de la Presidència.\nDe tota manera, la conjuntura mana i el recordatori de la mort abans d’ahir a la tarda de l’estimat amic i company, el Dr. Albert Oriol i Bosch, és obligat. Un home bo, un gran professional, un home savi. Company de Xavier Trias en l’equip del conseller Laporte i després col·laborador del propi conseller Trias, a qui estimava i apreciava profundament, avui hagués estat aquí amb tots nosaltres. I els qui el coneixíeu sabeu que si ara, ja desaparegut, pogués parlar, em diria: ‘Deixa’t de punyetes, que el de menys és si m’he mort o no i fes el que has de fer’. I això faig!\nQuan penso en Xavier Trias el primer que em ve al cap és la imatge d’una gran persona. Intel·ligent, plena de força, de determinació, de voluntat i sobretot, una persona amable, simpàtica, empàtica, afectuosa, que estima i que es fa estimar.\nEn segon terme per a mi, la persona, el polític Xavier Trias l’associo al model sanitari català, que tant de bo haguéssim estat capaços, entre tots, d’impulsar i consolidar com el conseller de Sanitat Trias l’entenia.\nXavier Trias va ser el líder indiscutible del sector sanitari. Un sector ric, dinàmic i complex, amb múltiples actors i interessos, que ell va saber modelitzar sobre la base d’un consens amplíssim amb partits polítics, sindicats, ajuntaments, patronals i protagonistes diversos. Hi havia lideratge, hi havia discurs i contingut i una massa crítica prou àmplia, fruit d’aquesta virtut d’en Xavier de forjar consensos a vegades quasi impossibles. Però ell convencia, als de fora i als del seu propi partit, que cal admetre que moltes vegades eren els més durs de pelar! Alguns veien al conseller Laporte tan comunista com al conseller Espasa i al conseller Trias i uns quants dels que conformàvem el seu equip, com a mínim dubtosos!\nVa ser un conseller d’èxit, estimadíssim per tot el sector i això malgrat res no va ser fàcil. La política del ‘peix al cove’ d’aquella època va portar Catalunya a ser la primera CCAA en assumir les competències de l’INSALUD. Era l’any 1981, el conseller era l’estimat Josep Laporte però en Xavier Trias va ser un home clau en el procés. Finalment, però, la política de ‘agafa-ho i lo dels diners ja ho arreglarem’, va comportar que el conseller Trias, ja des de l’etapa prèvia de director general, tremendament respectuós amb el conseller Laporte, però alhora home fort del Departament i del sistema, patís l’infrafinançament crònic que ha afectat i afecta el sistema de salut. Només la ferma voluntat d’autogovern i la confiança que les coses ja s’arreglarien -cosa que no ha acabat de succeir mai-, expliquen que no es renunciés a una competència tan important com la sanitat.\nLa creació de l’ICS, les normes d’acreditació, el desplegament del Mapa Sanitari de Catalunya de l’època del conseller Espasa, la creació de la Xarxa Hospitalària d’Utilització Pública, la negociació de la Llei General de Sanitat amb el govern espanyol, la reforma de l’Atenció Primària de Salut, la creació del programa Vida als Anys i tant altres programes sectorials com el de drogues o l’exitós programa de transplantaments, la Llei d’Ordenació Sanitària de Catalunya aprovada per unanimitat al Parlament, la creació del Servei Català de la Salut, el Pla de Salut de Catalunya, nous sistemes de finançament per a la compra de serveis de salut, molt innovadors aleshores, però que encara perduren i que ja seria hora de modernitzar, la creació de l’Agència d’Avaluació de Tecnologia Mèdica, la Llei d’Ordenació Farmacèutica, el desenvolupament de la xarxa de Salut mental amb els traspassos de les Diputacions i tantes, tantes i tantes altres iniciatives.\nSense oblidar els ajuntaments i els alcaldes de ciutats amb fundacions hospitalàries que, amb tota la raó, varen venir a portar les claus dels hospitals a un Departament de Salut que tenia la competència i tota la vocació política, però no tots els recursos necessaris. N’hi ha prou amb dir que en algun cas el pressupost de l’hospital era la partida més elevada del pressupost municipal i, en tots, de les més importants. Alcaldes, la majoria d’ells socialistes, que es van associar al voltant del Consorci Hospitalari de Catalunya amb qui en Xavier Trias va mantenir en tot moment una relació excel·lent, com la va mantenir amb la Unió Catalana -i aleshores encara Balear- d’Hospitals, aconseguint pactes i fent equilibris difícils i delicats amb tots ells. Menció especial per a la capacitat del conseller Trias d’arribar a acords molt importants amb l’Ajuntament de Barcelona amb el que, aleshores, les relacions amb la Generalitat no sempre eren fàcils. Qui ens hauria de dir que els artífexs d’aquest important acord i equilibri institucional serien els futurs alcaldes de Barcelona Joan Clos i Xavier Trias!\nL’Ajuntament de Barcelona em dona peu a fer quatre pinzellades de l’època Trias al Departament de la Presidència de la Generalitat. No diré que si no arriba a ser pel tarannà obert, la capacitat de mirada llarga i sobretot el posar l’interès col·lectiu per damunt dels interessos de partit i les rivalitats institucionals, no hi hauria Carta Municipal de Barcelona però, probablement, hagués trigat bastant més en arribar.\nEl Departament de la Presidència era peculiar i diferent dels Departaments sectorials. Era molt polític i, si hagués de destacar una característica indispensable per ser un bon conseller de la Presidència aquesta seria la capacitat d’exercir el rol de ‘primus interpares’. És a dir, la capacitat de tenir un plus d’autoritat, de legitimitat i de reconeixement, entre iguals, més que no pas manar o dirigir. El conseller de la Presidència, formalment, era un conseller més del Govern. Però en Xavier Trias va ser molt més que això. La seva habilitat per reconduir situacions complexes vinculades a qualsevol Departament del Govern, afavorir acords difícils entre Departaments, amb la Mesa del Parlament i els grups parlamentaris, amb institucions i amb tota mena de grups d’interès, era extraordinària. El seu tarannà dialogant, la seva obsessió per l’acord i el pacte, i… per què no dir-ho, la facilitat que va tenir, per com era i com és, d’entrar amb bon peu en el sempre difícil i complex univers del president Pujol, el van fer una peça valuosíssima d’aquell Govern.\nAcabo amb el que sincerament crec que és el més important. El professor Ciril Rozman deia: ‘Només un home bo pot ser un bon metge’. Jo crec que la sentència és extensible a qualsevol professió o activitat humana i en Xavier Trias ha estat un bon polític, perquè és un home bo que ha exercit un lideratge basat en valors sòlids.\nEls que en les diferents etapes de la seva carrera hem tingut el privilegi de formar part dels seus equips, hem estat molt afortunats. Podies treballar al Departament de Sanitat o al de la Presidència i m’imagino que el mateix es deu poder dir de l’Ajuntament de Barcelona o del Congrés dels Diputats. Podies treballar en qualsevol d’aquest àmbits, però el més important, el millor, el que més emplenava de satisfacció era formar part de l’equip d’en Xavier Trias. Líder indiscutible, mai qüestionat i profundament estimat per tots nosaltres. Per a res temut ni, no cal dir, autoritari. Estimat, apreciat, valorat, admirat i respectat per les seves excepcionals competències i habilitats, sí, però sobretot per les seves qualitats humanes.\nEstimat Xavier, aquest any farà 20 anys que vaig deixar la Generalitat, el Departament de la Presidència, l’administració pública. Farà 20 anys que vaig deixar de treballar amb tu i de gaudir del dia a dia d’aquell gran projecte de país, però mai ho oblidaré i mai deixaré d’estar-te profundament agraït. Més enllà de la referència personal, crec que puc parlar en nom de la majoria dels meus companys, dels teus col·laboradors. Estic segur, poso la mà al foc, que aquest és el sentiment que compartim tots els que hem tingut la sort de formar part de qualsevol dels equips Trias i gaudir de tu com a ‘jefe’, com a referent i com amic. Molta, molta sort en nom de tots, llarga vida dedicada a fer el que et vingui de gust, que sigui el que sigui de ben segur aportarà valor afegit social, i que continuïs gaudint i sent feliç en la nova etapa, envoltat de la gent que estimes. Ho seràs perquè sempre has estat profundament convençut que has de ser agraït i ser feliç, malgrat les adversitats.\nMoltes gràcies Xavier, moltes gràcies a tots!”.\nAcordAgència d’Avaluació de Tecnologia MèdicaAjuntament de BarcelonaAjuntamentsAlbert Oriol BoschAlcalde de BarcelonaAlcaldesAutoritatBarcelonaBondatCarta Municipal de BarcelonaCHCCiril RozmanCompetènciesCompra de Serveis de SalutCongrés dels DiputatsConseller de la PresidènciaConseller de Sanitat i Seguretat SocialConseller EspasaConseller LaporteConsensContingutDesplegament del Mapa Sanitari de CatalunyaDeterminacióDiscursDrassanesEmpatiaEquips TriasForçaForjar consensosFundacions hospitalàriesGeneralitat de CatalunyaICSInfrafinançament de la SanitatINSALUDIntel.ligènciaJaume PadrósJoan ClosJoaquim FornJordi JanéJordi MartíLegitimitatLey General de SanidadLideratgeLideratge basat en valorsLlei d'Ordenació FarmacèuticaLlei d’Ordenació Sanitària de CatalunyaMesa del ParlamentModel Sanitari CatalàNormes d’AcreditacióPactePactespartits políticspatronalsPeix al covePla de Salut de CatalunyaPortaveu Grup Parlamentari CatalàPresident PujolPrimus InterparesPrograma de TransplantamentsPrograma Vida als AnysReconeixementReforma de l’Atenció Primària de SalutRegidorSector SanitariServei Català de la SalutSimpatiasindicatsSistemes de FinançamentTarannà dialogantTransferènciesTraspassos de les DiputacionsUCHValor afegit socialValors sòlidsVoluntatXarxa de Salut MentalXarxa Hospitalària d’Utilització PúblicaXavier Trias\n2 thoughts on “HOMENATGE I AGRAÏMENT A XAVIER TRIAS”\n21 abril, 2019 a les 20:19\nEl Trias és una persona excel·lent i ha estat un “jefe” excel·lent. Mai pendent de jerarquies ni, quasi, d’organigrama.\nEt senties valorat i estimat i el millor, es que després de tot el seu recorregut, et segueix valorant , reconeixent i fent-te sentir la seva estima.\nEl Xavier T. diu de l’Albert Oriol que era l’home més intel·ligent que havia conegut i l’Albert O. deia del X. Trias que tenia totes les qualitats per ser conseller en lloc d’ell i li tenia una sincera admiració i estima. Ho volia recordar\n8 maig, 2019 a les 18:31\nGràcies Helena. Dos bons amics teus i meus. Persones estimadissimes¡


CATALUNYA LOGÍSTICA: Cultura logística i incorporació de noves tendències\nCultura logística i incorporació de noves tendències\nLa cultura logística a Catalunya és heterogènia, depèn del grau de desenvolupament del sector d’activitat i de les particularitats de cada organització. Encara hi ha empreses per a les quals la logística es circumscriu a la gestió del magatzem, mentre que la major part hi veu un procés que s’ha d’ajustar i del que cal controlar-ne costos i ineficiències. La logística és un concepte actual que, amb major o menor profunditat, és motiu de debat i penetra a la direcció de les organitzacions: hi ajuden congressos, fires, publicacions, blocs... i, sobretot, les necessitats diàries.\nLa logística, que pot representar fins el 10 % dels costos segons el sector que s’analitzi, s’ha integrat en les estratègies empresarials, tant pel que fa als aprovisionaments com a la fabricació i la distribució. Les empreses fan seva la necessitat de plantejaments logístics rigorosos i augmenta el nombre de les que introdueixen hàbits de redisseny constant de l’estructura i de l’operativa logística en la recerca de la millor posició competitiva. En paral·lel, s’aprofiten les possibilitats que ofereixen les tecnologies de la informació i la comunicació (TIC). S’és conscient que no es tracta només d’articular físicament els materials al llarg del procés del producte, sinó també de gestionar el flux de la informació tant intramurs com dins de la cadena de valor compartida.\nLogisnet – El portal de la logística\nLogisnet (www.logisnet.com) és el portal de referència a internet dins l’àmbit de la logística d’Espanya i Portugal. Una eina per a la gestió dels processos logístics i el comerç nacional i internacional.\nAquesta plataforma digital, operativa des de 1996, facilita la col·laboració entre els agents que intervenen en la cadena de subministrament mitjançant:\n• Un Directori logístic interactiu, amb l’oferta de serveis i productes dels fabricants, operadors i organismes del sector logístic.\n• Una Llibreria tècnica on localitzar les edicions que permeten accedir al coneixement que els professionals necessiten per al desenvolupament de la seva activitat.\n• Un Diccionari de logística multilingüe.\n• Una secció de Recursos logístics per localitzar esdeveniments, congressos, publicacions, guies i informacions pràctiques.\n• Una Borsa de treball per facilitar el contacte entre la demanda i l’oferta laboral en el sector logístic.\nPer mimetisme i constatació d’avantatges, són moltes les empreses que prenen com a estratègia concentrar-se en el nucli fonamental del seu negoci i subcontractar de manera progressiva la resta d’activitats, tendència que atorga pes específic a la logística com a articulador de les activitats subcontractades. Un estudi del Consejo Superior de Cámaras de Comercio calculava que, a Espanya, la subcontractació suposa el 12 % de l’activitat industrial i que a Catalunya el percentatge puja al 27 i representa un 20 % de la facturació.\nPel que fa a la subcontractació de les operacions estrictament logístiques, cada cop més empreses introdueixen en les seves estratègies la subcontractació de l’emmagatzematge, la manipulació de les càrregues o la preparació de comandes. La subcontractació penetra fortament en la cultura empresarial, un pas que també aporta una major confiança en els socis proveïdors, de manera que tant qui subcontracta com qui assumeix la tasca encarregada aprenen a compartir aspectes que van més enllà de l’activitat estipulada i porten paulatinament a processos de col·laboració de caràcter més integrador.


Paco Giménez, Premi Nacional d'Illustració: "La gent jove que vol dedicar-se a aix ho té complicat"\nPublicat 13/11/2019 17:21CET\nPaco Giménez ha estat guardonat aquest dimecres amb el Premi Nacional d'Illustració 2019, un reconeixement que, segons ha assenyalat, li permet tirar endavant un projecte personal per gaudir "sense presses ni aclaparaments" i allunyar-se dels encrrecs grcies als 20.000 euros amb els quals est dotat aquest guardó.\nL'illustrador creu que existeix molta "precarietat" en aquesta professió i est convenut que "la gent jove que vol dedicar-se a aix ho té complicat", tal com ha assenyalat l'illustrador en declaracions a Europa Press poc després de conixer la notícia del premi.\n"Es publica molt i de molt bona qualitat, per parallelament no es pot viure d'aix", ha assenyalat el premiat, que rep aquest reconeixement per mantenir "la qualitat i la frescor" en les seves quatre dcades de trajectria, segons ha destacat el jurat.\nSegons ha indicat, porta diversos anys retirant-se perqu "en la crisi els encrrecs s'han redut molt i la majoria es fan en condicions contractuals" que no li interessen "gens ni mica".\nGiménez ha dedicat la gran part de la seva carrera a la illustració infantil i juvenil, un mbit que li agrada molt i un dels pocs, segons reconeix, que permet desenvolupar la professió, tot i que reconeix que est "pitjor pagat" del que ho han estat altres sectors, com la publicitat.\nQuant al món digital, Giménez (Valncia, 1954) ha assenyalat que es va incorporar "relativament aviat" i treballa "a mig fer": fa "manualment alguns dibuixos" i acaba el color amb l'ordinador. No obstant aix, reconeix que es resisteix a entrar en les "xarxes socials", que no l'atreuen, malgrat ser conscient que els clients es mouen en aquest mbit.


Bloc d´un Metge de Família: 3ª edició de "El Blog de Gestió Participativa": Ara toca la Financiació del Sistema Sanitari\n3ª edició de "El Blog de Gestió Participativa": Ara toca la Financiació del Sistema Sanitari\nEncara no has dit la teva?\nDe les quatre edicions, en queden dues, i t’animem a que participis (http://debatap.blogspot.com/).\nEn aquesta nova remesa tractarem el que està relacionat amb la financiació del sistema sanitari.\nEl Blog de Gestió Participativa, és un espai per fer propostes per a millorar el model de provisió de serveis de salut, valorar i comentar les que ja hi són.\nLa majoria d’idees recollides neixen del treball realitzat a la Jornada de Directius d’Atenció Primària de l’any 2011, que com a primer resultat en va sortir el “Decàleg de propostes per preservar el nostre Sistema Sanitari” .\n1.- Volem que aquest espai sigui un recopilatori d’idees per a oferir sortides a l’actual model sanitari que està en transformació.\n2.- Volem que sigui una font dinàmica i actualitzada amb tot el que aporti qui hi participi.\nEls resultats principals que se’n conclouen de les dades analitzades: Més de 5000 visites en les dues primeres voltes al blog; al voltant de 50 aportacions entre noves idees i comentaris a les idees ja existents; més de 400 persones han contestat el qüestionari que permet fer un perfil del participant. Per a més informació, consultar el següent informe:\nMoltes gràcies per la teva participació i col·laboració,\nDr. X. Bayona


Marga Rotger: «Viure el somni de fer música és una mica utòpic» | Enderrock.cat\nLa manacorina encara un estiu ple de reptes i concerts mentre prepara les cançons per al seu proper àlbum d'estudi\nPere Bestard | 06/07/2018 a les 14:00h\nArxivat a: Enderrock, entrevista, Marga Rotger, edrbalears\nLa bandautora mallorquina és una de les veus de l'escena illenca. Semifinalista del Sona9 l'any 2015, té dos treballs a la seva discografia, El viatge (autoeditat, 2016) i Utopia (Runaway, 2016). A final d'any entrarà a l'estudi de gravació per enregistrar el seu segon llarga durada, que veurà la llum l'any que ve.\nAquest estiu tens una agenda ben nodrida de concerts amb diferents formats. El proper 11 de juliol presentes un espectacle al Teatre Principal de Palma amb la Banda de Música de Pollença. Com va començar aquest projecte?\nTot va ser idea del director de la Banda de Música de Pollença, Emili Divas, una persona inquieta i que sempre intenta fer projectes diferents del que la gent entén que ha de ser la música d'una banda municipal. Quan vaig rebre la proposta em va comentar que li agradaria fer els arranjaments de les meves cançons i tirar endavant el projecte. Vam fer una petita première a la Fira i teníem ganes de repetir-ho i fer més repertori. Com que és director també de la Banda de Música de Binissalem, el dia 12 farem un segon concert a Can Gelabert, al mateix poble.\nCom ha estat l'experiència? És impactant veure com s'interpreta el teu repertori amb aquest format?\nÉs una experiència vibrant. A Pollença són quaranta músics. El primer assaig que vam fer junts va ser una explosió de sonoritats. Amb el quintet que toco estic acostumada al so elèctric i electrònic. Sentir de cop i volta tota aquella fusta i aquells metalls va ser aclaparador. N'Emili va aprofitar, també per necessitats harmòniques, per fer variacions de melodies, contrapunts i veus. Les cançons van guanyar molta riquesa. Algunes de les parts instrumentals també són molt emotives.\nQuines cançons heu arranjat?\nDel meu primer treball, El viatge (autoeditat, 2014), "El sopar" i "Un dia de festa", i del disc Utopia (Runaway,2016), unes cinc cançons més les variacions amb parts instrumentals, com et deia.\nQuina és la cançó que et fa vibrar més?\nLa cançó que em fa vibrar més és "El bosc", és la meva cançó preferida entre les que he compost [riu]. El missatge de la cançó es veu reforçat amb la potència i contundència de tots els instruments de la banda municipal.\nAquests dos mesos faràs concerts a duet, a trio i a quintet, a banda dels concerts amb les bandes municipals. És una feinada haver de preparar aquests diferents repertoris?\nÉs una feina important. El meu projecte des del principi va néixer com a bandautora. Al principi vaig començar amb una banda perquè vaig pensar que necessitava aquest tipus d'acompanyament. Ara bé, amb el temps, moure un quintet, i ara afegint-hi una secció de vents, costa moltíssim. D'altra banda, no he volgut perdre mai la relació amb els músics que han col·laborat amb els meus treballs. Sempre que podem anam a quintet, però vam decidir també muntar un format de trio i de duet. Ara me sent molt còmode acompanyant-me jo mateixa de la guitarra. M'agrada el format de duet, per exemple, per les sonoritats, que són molt diferents segons dels espais: si són petits, pots crear moltes dinàmiques i és una passada.\nEl proper 23 d'agost participes al concert d'Hexàgon Feminista a Can Alcover.\nAquest concert és una inciativa del Grup Espiral. Hexàgon Feminista és un projecte que aborda el feminisme des de diferents àmbits. Aquest esdeveniment estarà dedicat a la perspectiva feminista dins la música. Quan van contactar amb mi vaig acceptar encantada.\nEstàs preparant nou material per a un segon disc de Marga Rotger?\nAra mateix tenc composicions fetes i estam a punt d'entrar a fer els primers assajos a meitat de juliol. Aquesta vegada he produït les cançons, jo sola a casa amb l'ordinador, per després compartir les idees amb els músics. De vegades per agafar una idea de la sonoritat i de la intenció de les cançons aquesta és la millor manera. Sempre estic oberta a les idees de la gent amb qui treballo, però ara tenc més clar què és el que cerc i com ho puc transmetre millor.\nQuè ha canviat més d'un disc a l'altre?\nA El viatge (autoeditat, 2014) les cançons parlaven dels meus sentiments, la idea d'emprendre una aventura, de voler fer la meva música. Utopia (Runaway, 2016), després del Sona9, va ser com una explosió d'emocions, de créixer com a artista, de creure que si treballes és possible. Viure el somni de fer música és una mica utòpic. Crec que el proper disc representarà una etapa de més de maduresa, més calmada. Hi haurà cançons amb sonoritats electròniques, més profundes, més viscerals, i altres de més acústiques i reposades, amb una línia pop i swing que connecta amb el meu primer àlbum.\nGo Cactus: «El nou treball està mesclat a Austin»


Societat Catalana de Geografia : miscel·lània : La ciutat sostenible: la mobilitat com a element clau\nLa ciutat sostenible: la mobilitat com a element clau\n22 - 26 de setembre de 2003\n[Vol] oferir una visió de la manera d'afrontar el repte de la sostenibilitat des de la ciutat. El curs farà èmfasi en la mobilitat com a clau per assolir aquest repte. Així, es veuran els impactes dels diferents mitjans de transport a la ciutat i als ciutadans i s'analitzaran les actuacions i propostes que es realitzen pe a la (re)introducció de les maneres de moure's més sostenibles.\n[El curs és especialment indicat per a] professionals amb dedicació a la gestió del territori, els espais urbans i la mobilitat i els transports (enginyers, arquitectes, geògrafs...). Estudiants de geografia, ciències ambientals, urbanisme... Professorat de primària i secundària i totes aquelles persones interessades en el tema.\nLa ciutat d'avui: un model d'organització insostenible i La mobilitat i els mitjans de transport per Carme Miralles, coordinadora del curs.\nLa mobilitat a la ciutat funcional: un exemple de gran ciutat, Impactes ambientals del model de mobilitat de la ciutat funcional i El model de mobilitat català per Pau Avellaneda.\nDimecres 24 de setembre.\nImpactes socials del model de mobilitat de la ciutat funcional i Els comptes ecològics del transport i la mobilitat per Àngel Cebollada.\nMetodologies qualitatives en l'anàlisi de la mobilitat. Concepte teòrics i Percepcions, experiències i expectatives de la ciutadania respecte la mobilitat., per Josep Espluga.\nDivendres, 26 de setembre.\nEl territori avui: entre el vell i el nou paradigma. Innovacions conceptuals, agents del canvi i noves actuacions i Els reptes de la nova ciutat: la mobilitat sostenible per Carme Miralles.\nL'import de la matrícula és de 105 € fins al 25 de juliol. De 125 € a partir d'aquella data. Per a més detalls, contacteu amb la secretaria d'AUETE (uete@tinet.fut.es) o bé consulteu la seva pàgina virtual (http://www.ateneu-inf.es/uete).\nPost Scriptum. Hem vist anunciats diversos cursos i seminaris d'estiu 2003 amb una temàtica semblant i professorat en gran part coincident. Fins ara (17.06), bo i estalviant-vos els detalls, són els següents :\n21-25 de juliol : Universitat d'Estiu de l'Autònoma: Una relectura urbana per a una ciutat sostenible, amb continguts sobre "l'organització de la ciutat sostenible: més gran, més lluny, més separat"; "les diferents maneres de moure'ns per l'espai urbà: el repartiment modal i els impactes de la mobilitat"; "per a què i per a qui són els carrers? els diferents usos i usuaris de l'espai públic"; "veu als protagonistes! la participació social i els mètodes qualitatius d'anàlisi"; i "repensar la ciutat de tothom: les noves maneres de fer ciutat". Serà impartit per Àngel Cebollada i Carme Miralles. El curs és de 30 hores per un preu de 165 € i tindrà lloc a l'EU de Turisme al Campus de Bellaterra. Més informació a l'ICE de la UAB (ga.ice@uab.es)\n7-8 de juliol : Sabadell Universitat: S1 Les estratègies locals en la mobilitat urbana / Las estrategias locales en la movilidad urbana. Seminari coordinat per Carme Miralles i Rafael Requena amb l'objectiu de reflexionar sobre les maneres d'afrontar els dèficits de mobilitat i accessibilitat. en aquest sentit, les ponències s'emmarquen en quatre temes considerats bàsics: participació ciutadana i mobilitat; planificació urbana i mobilitat; foment de la mobilitat sostenible i segura, i accessibilitat al món laboral i educatiu. Els ponents de la primera jornada són, essencialment, càrrecs polítics, electes o designats. Els de la segona jornada tenen un caient més tècnic i acadèmic. Aquest dia, Àngel Cebollada parlarà sobre Accessibilitat i exclusió a la ciutat de Sabadell / Accesibilidad y exclusión en la ciudad de Sabadell des de les 16:20 fins a les 16:45, i Carme Miralles dictarà la conferència de clausura a partir de les 18:30. Tindrà lloc a l'edifici CESTIC, avda. Francesc Macià, 35 de Sabadell. Demaneu més informació a info@sabadelluniversitat.org.\n14-16 de juliol : UdG : La Universitat a l'Estiu: Mobilitat i Sostenibilitat en l'Entorn, curs d'extensió i divulgació coordinat per Carme Miralles i Àngel Cebollada i en el qual també intervindran Josep Espluga, Marc Armengol, Maties Serracant i Rafael Requena. Els temes versaran entorn del model urbà actual, els impactes socials i ambientals de la mobilitat, les metodologies qualitatives en l'anàlisi dels models de mobilitat i la gestió i la planificació de la mobilitat. La durada del curs serà de 30 hores en sessions de mati i tarda en els dies indicats. Tindrà lloc al Centre de Formació Joaquim Xirau, a Figueres. El preu d'inscripció és de 120 € i la podeu complimentar fins al 4 de juliol. Demaneu més informació a la Fundació Universitat de Girona info.fundacio@udg.es.


curs instructor/a – AENW Catalunya (INWA)\nAENW Catalunya (INWA)\nAssociació Esportiva Nordic Walking Catalunya: Promocionant, divulgant i formant en Marxa Nòrdica des de l'any 2005\nQuè és la marxa nòrdica\nCaminada Marxa Nòrdica Urgell 2022 #CMNU2022\nMarxa Nòrdica 360º Esplugues\nEtiqueta: curs instructor/a\nCURS INWA INSTRUCTOR PRIMAVERA 2022\nL’Associació Esportiva Nordic Walking Catalunya (INWA) convoca un nou curs del mètode de les 10 passes d’aprenentatge de la tècnica diagonal de marxa nòrdica, INWA instructor.\nEl format semipresencial facilita l’assistència a les sessions i el seguiment de l’aprenentatge per part de les persones INWA National Trainers que dirigeixen el curs. El primer bloc online està previst pel dia 30 d’abril i la part presencial de Barcelona pel 8 de maig.\nAquesta formació està previst impartir-la simultàniament en altres sis localitzacions diferents (Madrid, Nafarroa, Murcia, Aragón, País Valencià i Galiza).\nEl curs INWA instructor és una formació no reglada i té uns requisits acadèmics i esportius previs.\nMés informació al dossier del curs i preinscripció del curs.\nAutor AENWC (INWA)Publicat el 07/03/2022 08/03/2022 Categories FormacióEtiquetes curs instructor/a, Marxa nòrdica, Nordic Walking\nCURSOS INWA INSTRUCTOR TARDOR 2021\nPoc a poc tornem a engegar activitats. En aquest cas, consolidant la nostra oferta formativa sobre la docència del mètode d’aprenentatge de la tècnica diagonal de Nordic Walking de les 10 passes INWA.\nUna proposta per a persones professionals de l’activitat física i la salut que volen aprofundir en aquesta metodologia per a conèixer tot el seu potencial.\nLa pandèmia ens ha fet repensar les presencialitats en les nostres activitats formatives. I d’aquí aquest format d’ensenyament-aprenentatge híbrid que ens permet multiplicar les possibilitats d’assistència a les sessions.\nA Catalunya tenim prevista la part comuna online el 23 d’octubre i la part presencial el 14 de novembre. Per a més detalls del curs es pot consultar el dossier. I si es compleixen els requisits i ja està tot clar, aquí la preinscripció.\nLa nostra és una formació no reglada d’especialització en la docència de la marxa nòrdica reconeguda per la International Nordic Walking Federation (INWA). La superació del curs permet l’obtenció del certificat de reconeixement com a INWA instructor.\nLa marxa nòrdica és un esport regulat de la mateixa manera que a Catalunya les professions de l’esport estan regulades per la Llei 3/2008. En el cas de les professions sanitàries també tenen la seva regulació.\nAutor AENWC (INWA)Publicat el 21/09/2021 08/03/2022 Categories FormacióEtiquetes curs instructor/a, formació, Marxa nòrdica, Nordic Walking\nNou curs INWA Instructor acabat a Sant Quirze\nUna de les principals missions de la nostra associació és la de divulgar la marxa nòrdica. I una de les principals eines que tenim és la de compartir la didàctica i la metodologia de les 10 passes INWA amb persones professionals de l’esport, l’activitat física i la salut.\nAixò és el que han fet aquest cap de setmana en Joan Antoni i l’Alícia, INWA National Trainers, a Sant Quirze del Vallès. L’Associació Esportiva Nordic Walks ha cedit la seva recent estrenada seu per a celebrar el curs alternant les sessions amb un espai natural magnífic.\nCom sempre, ha resultat una experiència enriquidora i profitosa. Salut i molta marxa!!!\nAutor AENWC (INWA)Publicat el 26/11/2018 27/11/2018 Categories FormacióEtiquetes curs instructor/a, Marxa nòrdica, Nordic Walking, Sant Quirze del Vallès\nCurs Instructor/a Marxa Nòrdica INWA Barcelona\nEts professional de l’activitat física, l’esport o la salut?\nVols incorporar una nova eina al teu desenvolupament professional?\nLa marxa nòrdica s’ha demostrat com una activitat fisicoesportiva saludable apta per a un ampli rang d’edats i nivells de condició física de població. De la mà de l’AENWC i els INWA National Trainers descobriràs un mètode d’aprenentatge contrastat arreu del món. Un bon mitjà de millora de la salut, la condició física i, fins i tot, de competició.\nCurs d’Instructor/a de Marxa Nòrdica (Nordic Walking) certificat per la International Nordic Walking Federation (INWA).\nHospital de la Santa Creu i Sant Pau de Barcelona, 2 i 3 de juny.\nMés informació sobre el curs, aquí tens el dossier de presentació. Si ja t’has decidit, omple aquest formulari.\nTanmateix, tingues en compte els requisits d’accés de formació i experiència.\nAfanyat que hi ha places limitades!!!\nI si no et van bé aquestes dates, consulta els propers cursos o envia’ns un correu electrònic.\nSalut i molta marxa!!!\n(Nota: Aquesta és una formació privada d’especialització. L’exercici de les professions de l’esport i la salut estan regulades per les lleis corresponents)\nAutor AENWC (INWA)Publicat el 06/05/2018 07/05/2018 Categories FormacióEtiquetes Barcelona, curs instructor/a, Marxa nòrdica, Nordic Walking\nCurs instructor/a Marxa Nòrdica a Valls\nCurs d’Instructor/a de Marxa Nòrdica (Nordic Walking) certificat per la International Nordic Walking Federation (INWA). Valls, 18 i 19 de novembre de 2017.\nAutor AENWC (INWA)Publicat el 06/10/2017 03/01/2018 Categories FormacióEtiquetes curs instructor/a, Marxa nòrdica, Nordic Walking, Valls\nMembre de la INWA\nMembre de la FEEC\nMarxa Nòrdica 360º Esplugues de Llobregat\nPrograma d'activitats de Marxa Nòrdica per a tothom.\nDIA MUNDIAL DE LA MARXA NÒRDICA 2022\nCURS INWA INSTRUCTOR ESPLUGUES DE LLOBREGAT\nHO HEM TORNAT A FER… UNA MICA DIFERENT\nASSEMBLEA GENERAL ORDINÀRIA 2022\nArxius Selecciona el mes maig 2022 març 2022 febrer 2022 novembre 2021 setembre 2021 maig 2021 març 2021 febrer 2021 gener 2021 desembre 2020 novembre 2020 setembre 2020 juliol 2020 juny 2020 maig 2020 abril 2020 març 2020 febrer 2020 desembre 2019 octubre 2019 setembre 2019 juliol 2019 juny 2019 maig 2019 abril 2019 març 2019 febrer 2019 gener 2019 desembre 2018 novembre 2018 octubre 2018 juny 2018 maig 2018 febrer 2018 gener 2018 novembre 2017 octubre 2017 juliol 2017 juny 2017 maig 2017 desembre 2016 setembre 2016 agost 2016 juny 2016 maig 2016 abril 2016 març 2016 febrer 2016 gener 2016 desembre 2015 novembre 2015 octubre 2015 setembre 2015 agost 2015 maig 2015 abril 2015 març 2015 febrer 2015 gener 2015 desembre 2014 novembre 2014 octubre 2014 setembre 2014 juliol 2014 juny 2014 maig 2014 abril 2014 març 2014 febrer 2014 desembre 2013 novembre 2013 octubre 2013 setembre 2013 juny 2013 maig 2013 abril 2013 març 2013 febrer 2013 novembre 2012 octubre 2012 juny 2012 maig 2012 abril 2012 febrer 2012 novembre 2011\nDia Mundial de la Marxa Nòrdica\nAENW Catalunya (INWA) Política de privadesa\tGràcies al WordPress\nSobre les galetes\nFem servir galetes de seguiment a la nostra pàgina web per a proporcionar-te una experiència de navegació fantàstica tot recordant les teves preferències quan repeteixis visites. Clica "Accepto", si ens dones el consentiment per a fer servir totes les galetes.\nGestió de les galetesACCEPTO\nRevisa el teu consentiment\nT'agrada la nostra pàgina? Comparteix-la!!!


La veritat sobre Sylvester Stallone - Pel·lícules | Gener 2021\nLa veritat sobre Sylvester Stallone\nGetty Images Per Brian Boone/13 d'octubre de 2016 20:30 EDT/Actualitzat: 16 de novembre de 2017 a les 16:18 EDT\nSylvester Stallone és un dels actors més reconeixibles de Hollywood. Sinònim de personatges del títol de pel·lícules com Pedregós i Rambo, Stallone ha despertat pel·lícules d’acció, pel·lícules esportives, drames i fins i tot algunes comèdies desaconsellades durant els darrers 40 anys. És una figura molt pública, però hi ha moltes parts que no són gaire conegudes.\nSolia netejar les entrades de pel·lícula de lleó i cuir cabellut\nTot i procedir de fons lleugerament ben fets, Stallone encara va haver de guanyar-se com a jove. Va viure a la ciutat de Nova York als anys seixanta i a la dècada dels 70, i va treballar amb diverses feines estranyes mentre intentava anotar papers en obres de teatre, pel·lícules i televisió. Entre aquestes posicions: netejar el gàbies de lleons al Zoo Central Park i treballa com a usher en els cines Walter Reade. Va guanyar diners addicionals a la sala de cinema escalament entrades a espectacles esgotats. Aquesta tàctica –i la feina– va acabar quan va intentar vendre un bitllet a M * A * S * H al propietari del teatre.\nVa fer una mica de porno\nCap al 1970, Stallone vivia aproximadament un any a Nova York i, com la majoria dels actors que es traslladen a la Gran Poma, es va morir de fam i va suportar períodes de llar sense llar. Així que va fer el que havia de fer i va ocupar-se d’un paper protagonitzat per una pel·lícula pornogràfica anomenada softcore La festa a Kitty & Stud's. Stallone interpreta 'Stud' i la 'festa' és més que una orgia drogada. Stallone va guanyar 200 dòlars més fantàstics per a la pel·lícula. Mentre hi ha un munt de nuesa, tot el sexe es simulava.\nRocky era una cosa de bricolatge\nA part del paper principal en Festa a Kitty & Stud's i trigar parts en pel·lícules com Woody Allen Plàtans, Stallone va tenir un temps difícil aterrar moltes obres d'actuació al principi. Així, el 1975 es va asseure i es va escriure amb ell mateix un sucós paper: el boxeador rocker Balboa, protagonista Pedregós. Ho va escriure poc menys de quatre dies, i els productors li van oferir 350.000 dòlars per al guió. Un problema: no volien que protagonitzés. Encara que Stallone es va mantenir ferm i es va fer càrrec, a canvi de treure només 20.000 dòlars al guió i 20 dòlars al protagonista. La pel·lícula tenia un pressupost de només 1 milió de dòlars ... però va guanyar Millor imatge als premis de l'Acadèmia i va col·locar immediatament Stallone a la llista A.\nPodria haver estat Superman\nUna versió de gran pantalla i gran pressupost Superman Va entrar a la producció el 1976 -77, just després que Stallone es convertís en una estrella enorme Pedregós. Va tenir en compte la interpretació de l’home d’acer, però va ser director Richard Donner en última instància, no pensava que tenia raó per a la part, a més de voler anar amb un actor relativament desconegut (el paper va acabar per a Christopher Reeve i la resta era la història). Però va ser el rebuig a un altre jugador important que pot haver tancat realment l’acomiadament de Stallone: la seva intensa i sensible actuació de tipus dur a Pedregós li va valer comparacions favorables Marlon Brando. Brando havia estat colat Superman com Jor-El, i segons ell, es va negar a estar en una pel·lícula amb algú que el pogués escenificar.\nJuga a l’esport dels reis\nMentre que Stallone va jugar de manera molt convincent un boxeador en vuitens anys Pedregós pel·lícules i, en menor mesura, un futbol protagonista Victòria, l’esport que porta més temps jugant no és el que hom esperaria. Des de la infantesa fins a l’actualitat, Stallone ha estat fort en el polo. (Després de tot, Stallone es tradueix per 'semental', que és un tipus de cavall.) Després de la del seu pare La cadena de perruqueries basades a Maryland va aportar molts diners en efectiu a la seva família, Stallone va jugar en el seu primer partit als 11 anys. Fins i tot ha participat en celebritats tornejos de polo in Los Angeles.\nVa fer les quilos a propòsit amb creps\nDesprés d’haver passat la majoria dels anys 90 protagonitzats per tipografies salvatges (i en gran part comercialment infructuosos) Oscar i Atura! O la meva mare dispararà, Stallone va guanyar real elogis crítics i brunzit d’ Oscarscar per primera vegada des de llavors Pedregós amb el drama policíac del 1997 Cop Land. Per interpretar el paper d’un passat-primer-primer xerife de Nova Jersey que assisteix a policia corrupta, Stallone va haver de substituir tots els músculs pels quals havia mostrat Cliffhanger i la Rambo pel·lícules amb greix. En total, Stallone es va dedicar a la pràctica 40 lliures. I ho va fer de la manera més divertida: menjant tantes creps com es podia estomacar. 'Aquestes creps eren tan grans que podríeu posar-hi un eix i conduir cap a casa'. Va dir Stallone sobre l’experiència.\nTenia la seva pròpia revista\nIgual que Oprah Winfrey, Donald Trump i Martha Stewart, Stallone tenia la seva pròpia revista. Va arribar a la premsa el 2005, Sly estava dirigit a homes majors de 50 anys, oferint consells de fitness i nutrició i altres articles sobre una vida sana i de qualitat. (I, en el cas del primer número, per alguna raó a una entrevista amb l'estrella porno Jenna Jameson.) Sly plegat ... després de només quatre números.\nVa vendre una línia de púding\nA principis dels anys 2000, un científic alimentari i un inventor es van unir per crear un budell especialment formulat només per als culturistes. Es pretenia competir amb barres o pols energètics, però no tenia sucre ni tones de proteïnes. Stallone, que va experimentar una bona inversió, va fundar una empresa de suplements nutricionals anomenada Instone i va comercialitzar com a baix un contingut de baix contingut en proteïnes, baix en calories i proteïnes. 'Pudin d'alt contingut en proteïnes'. L'acord comercial al final va acabar de desaparèixer i el budell va desaparèixer ràpidament de les prestatgeries de la botiga, però no abans que Stallone presentés una aparició estranya a Larry King Live, tot fent saber que la ciència va convertir el seu púding en un aliment sanitari ideal per a les persones que no disposaven d'aquest tipus de queviures biotècniques. emmagatzema al teu costat. Stallone també va dir que el budell era excel·lent per 'cremar els termogènics' i 'forçar' (siguin els que siguin).\nÉs un artista visual\nStallone escriu (Pedregós) Stallone dirigeix (el drama i el musical musical de Broadway Febre del dissabte nit seqüela Mantenir amb vida)! Stallone ...pintures! Va començar quan tenia vuit anys (amb un retrat d'un proto-humà en un entorn selvàtic), però es va prendre seriosament cap al 1975. Durant els darrers 40 anys, creu que ha acabat fins a 400 peces, incloses Trobar Rocky i L’esclat elèctric de la creativitat. El seu estil és expressionista i limita amb l’abstracte. Stallone ha celebrat exposicions de la seva obra al Museu Rus de Sant Petersburg, Rússia i al Museu d’Art Modern i Contemporani de Niça, França.\nEls Razzies l’estimen\nEls premis Golden Raspberry es van establir el 1981 per 'honorar' les pitjors pel·lícules de l'any. En la cerimònia, que es va celebrar a Los Angeles la nit anterior als premis de l'Acadèmia en honor a l'any millor les pel·lícules, els destinataris de la “Razzie” reben un trofeu de gerds pintat en aerosol daurat. Ningú ha rebut més vitriol dels Premis Razzie que Stallone; ha estat nomenat més que 30 vegades, guanyant deu. Entre aquestes 'victòries' hi ha els trofeus de pitjor actor Strass, Rambo III, i Tango i efectiu; El pitjor guió de Rambo: Primera part de sang II; i Peor pantalla de parella (amb Sharon Stone) per a L’especialista. The Razzies fins i tot va crear premis especials per arrossegar una mica més a Stallone, incloent el pitjor actor de la dècada (que abasta la seva producció de la dècada de 1980) i el pitjor actor del segle el 2000. Tot i això, després de la seva candidatura al premi Oscar al 2015 Pedregós spinoff Creieu, li van mostrar una mica d’amor, honrant-lo amb el Premi Redemptor.\nsabre de llum de ioda de bebè


Vidreres comença a traslladar les últimes restes de l'antic cementiri - Diari de Girona\nvidreres | d. jiménez 22.10.2014 | 00:00\nUna imatge del passat mes de juny de l'antic cementiri de Vidreres encara amb alguns nínxols ocupats. carles colomer\nUna imatge del passat mes de juny de l'antic cementiri de Vidreres encara amb alguns nínxols ocupats.\nL'Ajuntament de Vidreres va iniciar a finals de la setmana passada el trasllat de les últimes restes que encara quedaven a l'antic cementiri. El consistori vol enderrocar l'equipament per convertir l'espai en un parc, un procés que va iniciar al juny amb els últims requeriments oficials per intentar localitzar familiars o descendents de la quarantena de nínxols que encara estaven ocupats. Amb tot, el Departament de Salut va denegar els permisos per traslladar les despulles dels últims inquilins cap al nou cementiri durant l'estiu. Ara, però, ja s'han concedit i el consistori ja ha començat el trasllat.\nEn concret, segons va recordar ahir l'alcalde, Jordi Camps, l'Ajuntament està traslladant els ocupants dels últims 38 nínxols que no tenen familiars o descendents coneguts. Aquestes restes estaran a una fossa comuna al cementiri nou, tot i que "identificades totes elles" per si més endavant un familiar les reclamés per tornar-les a ubicar en un nínxol particular.\nEl vell cementiri es va clausurar l'any 1993 coincidint amb l'obertura del nou equipament. Des de llavors va tenir lloc un procés per contactar amb tots els familiars o descendents i traslladar així les diferents restes. El procés va acabar aquest any, vint anys després, amb els últims avisos a través del Butlletí Oficial de la Província de Girona (BOPG) per intentar localitzar els últims 40 titulars dels nínxols que encara estaven ocupats.\nSegons Camps, ja havia passat el temps suficient per començar a transformar aquest espai ubicat en una de les entrades del poble. De fet, el cementiri ja presentava un aspecte deixat, amb tots els nínxols tancats i ja sense manteniment.\nD'aquesta manera, i ara ja amb els permisos de Salut, el consistori va iniciar a finals de la setmana passada els últims trasllats cap al nou cementiri. La previsió és que en uns 15 dies s'hagi completat aquest procés i a partir de llavors ja es podrà començar l'enderroc.\nL'espai acabarà sent un parc, va explicar l'alcalde, una zona enjardinada que no suposi puna gran despesa en manteniment. Un espai on la gent "pugui anar a passejar i descansar", va dir, amb elements bàsics de mobiliari urbà, com bancs però sense espai de jocs per respectar el que havia estat.


Adela Àvila Joies i Flors Sant Antoni guanyen el IV Concurs d’Aparadors – Ràdio Pego\nAdela Àvila Joies i Flors Sant Antoni guanyen el IV Concurs d’Aparadors\n28 de desembre de 2007 Sara Garcia 0 Comment\nPepa Gadea Savall ha estat la guanyadora de la càmera de fotos digital que se sortejava entre la gent que va participar votant, un total de 196 persones. Dijous de vesprada es donava compte, a la Casa de Cultura, dels guardonats en el IV Concurs d’Aparadors de Nadal de Pego. Els candidats eren, recordem-ho, “La Meua Llibreria”, “Nanets”, “Babaanca”, “Mascarell”, “Flors Mandràgora”, “Adela Àvila Joies “, “Bolta”, “Òptica Pego”, “Gaudité”, “Flors Àngela”, “+Visión”, “Enquadres”, “Pastisseria Server”, “Flors Sant Antoni”, “Lencería Raquel Miralles”, “Bolufer” i “Joiers Ortolà”. De tots aquests establiments pegolins, ben engalanats per a les festes de Nadal, el públic que va votar va considerar que “Adela Àvila Joies” era l’aparador més original i “Flors Sant Antoni” l’aparador amb el motiu religiós més bonic.\nEl premi atorgat per l’Associació de Comerciants de Pego a l’Aparador de Nadal més original, amb dotació de 300 euros i un escut de Pego com a detall commemoratiu de l’acte, recaia en “Adela Àvila Joies”. Ella mateixa comentava els detalls que han fet que el seu aparador haja estat el més votat, una base de plomes blanques i pingüins en pedreria han estat la clau.\nPer altra banda, el premi atorgat per la Junta Central de Setmana Santa de Pego al millor aparador amb motiu religiós amb un premi de 200 euros i 100 euros en cunyes publicitàries a aquesta casa, va estar per a “Flors Sant Antoni”. Antoni Ibars explicava els elements que composaven el seu aparador: una arca antiga amb un Jesuset, llàgrimes de cristall i creus de Nadal han estat la base del seu èxit.\nEl jurat popular que ha votat en el IV Concurs d’Aparadors de Nadal tenia la possibilitat d’endur-se una càmera de fotos digital per a immortalitzar aquells moments, objectes o persones elegits en el seu dia a dia. La mà innocent de la regidora de Cultura, Elvira Ciurana, va treure de la caixa on es guardaven les butlletes a l’afortunada, Pepa Gadea Savall, que va votar per “Flors Sant Antoni”. Pepa Gadea pot passar a arreplegar el seu premi a la Casa de Cultura en el seu horari habitual.\n← “Tres deseos” per a la Vall de Gallinera\nERPV crea una secció a Pego →


– Roda de premsa – EN LA SOLITUD DELS CAMPS DE COTÓ – TNC (rp52) – 13.01.2017 |\n– Roda de premsa – EN LA SOLITUD DELS CAMPS DE COTÓ – TNC (rp52) – 13.01.2017\nEN LA SOLITUD DELS CAMPS DE COTÓ – Roda de premsa –\nSegona roda de premsa del passat divendres, … de El Maldà al TNC, on es presentava EN LA SOLITUD DELS CAMPS DE COTÓ, una obra de l’autor Bernard-Marie Koltès, amb direcció de Joan Ollé i traducció de Sergi Belbel, representada pels actors Andreu Benito i Ivan Benet. És la primera vegada que el TNC programa una obra d’aquest autor i ho fa amb un brillant duel dialèctic.\nEn cap moment es parla a l’obra ni de sexe ni de drogues, malgrat que la trobada dels dos homes es fa en un barri perifèric, de nit i en un indret molt solitari. “Si estàs aquí a aquestes hores de la nit, és que estàs recercant alguna cosa…. i jo te les puc oferir totes“, li diu l’home “fosc” (Andreu Benito) a l’home “llum” (Ivan Benet)…. aquest últim amaga un desig ocult.\nPerquè aquesta obra parla de desitjos i és per això que Ivan Benet, comenta que ell es va llicenciar a l’Institut del Teatre, precisament amb la interpretació d’aquesta obra i des de llavors tenia el “desig” de poder-la interpretar professionalment en un teatre; el fet de poder-lo fer finalment en el TNC per ell és tot un honor; comenta que és la vuitena vegada que treballa amb en Joan Ollé. No està present l’altre actor, Andreu Benito, perquè pel que comenten, ell sempre fuig de les rodes de premsa, que no li agraden gens; ell interpretarà l’home que prové del món de la nit i la foscor.\nL’escenografia es basa amb una tarima rectangular de 10 x 4 metres, que anirà basculant segons vagi la negociació entre els dos homes, ja que es tracta d’un acte de seducció entre dues persones, malgrat que l’home “llum” no té clar el que recerca. L’espectador es veurà influenciat pels arguments de cada un dels personatges i la seva opinió s’anirà balancejant d’una banda a l’altre, en funció de l’exposició dels seus arguments.\nL’espectacle s’estrenarà el dijous 19 de gener i es podrà veure fins al 19 de febrer de 2017 a la Sala Petita del TNC.\nAquesta entrada s'ha publicat en Teatre i s'ha etiquetat amb Roda de premsa - EN LA SOLITUD DELS CAMPS DE COTÓ, TNC el 16 de gener de 2017 per Miquel Gascon.\n← – Roda de premsa – DÉU ÉS BELLESA – El Maldà (rp51) – 13.01.2017 – Teatre (153) – GERONIMO STILTON Gran retorn a Fantasia – Teatre Condal (🐌🐌🐌) – 13.01.2017 →


Patricia és la fundadora i directora del Barcelona Festival of Song, un curs d'estiu i cicle de concerts dedicat a l'estudi de la història i la interpretació del repertori vocal Ibèric i llatinoamericà.\nEn el curs, dirigit a cantants lírics, pianistes, guitarristes i musicólogos, s'estudia el repertori vocal en espanyol, portuguès i català. En els seus 10 anys d'existència el festival ha rebut alumnes i professors de 18 països, provinents d'algunes de les institucions d'educació musical més prestigioses del món.\nEl festival és possible gràcies a la col·laboració de nombroses institucions tals com la Residència d'Investigadors del CSIC, la Biblioteca de Catalunya, el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, el Taller de Musics, Arts Santa Mònica, El Institut d'Estudis Nord-americans i el Centre Cultural Sao Paulo.\nEn 2014 per celebrar el seu desè aniversari el festival ha presentat 9 concerts, una exposició i ha publicat un llibre que recull la seva història. La Biblioteca de Catalunya ha organitzat un exposició en el Espai Zero per recollir la història del festival. Vegi el video del desè aniversari aquí. www.barcelonafestivalofsong.com\nLast modified onDivendres, 28 Novembre 2014 16:41\nMore in this category: « Mundo Arts Projects »


Crònica sessió 13 de novembre 2019 • Aula d'Extensió Universitària de Cerdanyola del Vallès\nCrònica sessió 13 de novembre 2019\nEscriptora, nascuda a Sabadell, és especialista en estudis de gènere. Col·labora assíduament a la secció Tribuna d’El Punt Avui i a Serra d’Or. Autora de diversos llibres tant de literatura com de filosofia pràctica, ha estat traduïda a l’italià, al romanès i al portuguès. Els seus darrers llibres són Camí d’anada i tornada i Dones úniques. Dones d’aquí que no podràs oblidar, on retrata 86 dones dels Països Catalans de tots els temps i tots els àmbits.\nAmb la novel·la La memòria de l’aigua acaba de guanyar el Premi Prudenci Bertrana 2019.\nTERESA PÀMIES (Balaguer, 1919 – Granada, 2012)\nMontse Barderi, nomenada comissària de l’any Teresa Pàmies per la Institució de les Lletres Catalanes, farà un recorregut per la vida i obra d’aquesta, incidint en algun dels aspectes més representatius com ara l’autodidactisme, el feminisme, la vellesa, el compromís ètic i polític i el periodisme per a incidir també en la seva importància literària.\nEl 13 de març de 2019 es va inaugurar l’Any Teresa Pàmies amb motiu del centenari del seu naixement. L’Aula inclou, dins del seu programa, aquesta conferència a càrrec de Montse Barderi, comissària d’aquest esdeveniment.\nLa vida de Teresa Pàmies la podem dividir en tres etapes ben diferenciades: la jove capitana durant la guerra civil, l’exili i el retorn a Catalunya.\nEra filla de Tomàs Pàmies i Rosa Bertran. El seu pare, pagès, era un destacat activista del Bloc Obrer Camperol (BOC) que va ser condemnat a 15 anys de presó per reivindicar una millora en el menjar dels treballadors. Li va inculcar, ben aviat, les seves idees i la seva visió de la vida. Amb 10 anys ja es dedicava a vendre la revista del BOC La Batalla. Al 1937 va ingressar a les Joventuts Socialistes Unificades de Catalunya on hi va tenir un paper actiu en la creació de l’Aliança Nacional de la Dona Jove i en el butlletí Juliol. Va lluitar fins l’últim moment de la guerra.\nVa estar exiliada més de trenta anys: Cuba, República Dominicana i Mèxic, on va estudiar periodisme a la Universitat Femenina. Abans, però, ja havia col·laborat en diferents mitjans informatius i propagandístics de manera autodidacta. Marxà a Belgrad i posteriorment a Praga on residia el seu pare també exiliat. Aquí va fer de redactora a Ràdio Praga en les emissions en castellà i català, al mateix temps que col·laborava a Serra d’Or i Oriflama.\nDes de l’exili, es va presentar al premi Josep Pla (1970) de narrativa i el guanyà. De les tres-cents mil pessetes del premi, en va donar la mitat al Partit Comunista i la resta s’ho va quedar per a poder tornar a Catalunya, cosa que va fer l’any 1971. L’obra guanyadora, Testament a Praga, és un recull d’escrits al seu pare ja mort, intercalats amb una transcripció de les memòries del seu pare.\nA partir d’aquí es dedicà, principalment, a la literatura i al periodisme. Va col·laborar en el diari AVUI des dels inicis (1976) fins el 2009 i també a Catalunya Ràdio, així com a la revista Presència.\nLa seva obra literària és molt diversa i extensa, però gairebé sempre de caire autobiogràfic.\nPel que fa al seu compromís polític i social, Teresa Pàmies era molt conseqüent amb les seves idees i amb el seu comportament. Era molt crítica amb el comunisme i creia en un socialisme amb rostre humà i en la justícia social. El seu compromís ètic era molt fort i incorruptible.\nEls llibres sobre feminisme van néixer d’un acurat estudi d’altres dones feministes i, també, dels debats i ponències de les Primeres Jornades Catalanes de la Dona de les que va sortir el llibre Maig de les dones. Crònica d’unes Jornades (1976). De fet, el feminisme està present en les seves novel·les, en el periodisme i en l’assaig.\nPel que fa a novel·la, la va conrear poc. Amb tot, van destacar els llibres Aquell vellet senzill i pulcre, Cròniques de nàufrags, La chivata i Memòria dels morts.\nTeresa Pàmies va ser, sobretot, autodidacta. Va haver de deixar l’escola als onze anys, però era una gran lectora i tenia una gran curiositat per totes les coses. També li agradava molt la música i cantava molt bé.\nLi van concedir el Premi d’Honor de les Lletres Catalanes (2006) i la Creu de Sant Jordi (1984)\nUna visió molt completa de la vida d’aquesta dona que va viure els anys més convulsos de l’Espanya del segle XX i de l’exili.