КОСІРЕЛЬ 10 МГ/5 МГ :: Инструкция :: Цена :: Описание препарата\nГлавнаяЛекарстваКОСІРЕЛЬ 10 МГ/5 МГ\nплівкова оболонка:гліцерин (Е 422), гіпромелоза (Е 464), макрогол 6000, магнію стеарат (Е 470b), титану діоксид (Е 171), заліза оксид жовтий (Е 172), заліза оксид червоний (Е 172).\nКОСІРЕЛЬ 5 мг/5 мг: рожево-бежевого кольору, продовгуватої форми таблетка, вкрита плівковою оболонкою, з насічкою та з тисненням « » з одного боку та «10/10» − з іншого.\nІнгібітори АПФ, інші комбінації. Код ATX C09B X02.\nПериндоприл діє через свій активний метаболіт – периндоприлат. Інші метаболіти не демонструють активності у інгібуванні АПФ in vitro.\nШвидкість та ступінь всмоктування бісопрололу та периндоприлу у складі препарату КОСІРЕЛЬ суттєво не відрізняються від швидкості та ступеня всмоктування бісопрололу та периндоприлу при їх застосуванні окремо як монотерапії.\nОскільки виведення бісопрололу з організму здійснюється однаковою мірою нирками і печінкою, пацієнтам із порушеною функцією печінки або нирковою недостатністю корекція дози не потрібна. Фармакокінетика у пацієнтів із хронічною серцевою недостатністю та з порушенням функції печінки або нирок не вивчалася. У пацієнтів із хронічною серцевою недостатністю (III функціональний клас за NYHA) рівні бісопрололу в плазмі крові є вищими та період напіввиведення довший порівняно зі здоровими добровольцями. При добовій дозі 10 мг максимальна концентрація в плазмі крові у стані рівноваги становить 64 ± 21 нг/мл, а період напіввиведення − 17 ± 5 годин.\nОб’єм розподілу незв’язаного периндоприлату становить приблизно 0,2 л/кг. Зв’язування периндоприлату з білками плазми складає 20 %, в основному з ангіотензин-перетворювальним ферментом, і є дозозалежним.\nКОСІРЕЛЬ 5 мг/10 мг та КОСІРЕЛЬ 10 мг/10 мг показані для лікування артеріальної гіпертензії та/або стабільної ішемічної хвороби серця (за наявності інфаркту міокарда в анамнезі та/або реваскуляризації) у дорослих пацієнтів, яким необхідна терапія бісопрололом та периндоприлом у дозах, наявних у фіксованій комбінації.\nКОСІРЕЛЬ 5 мг/5 мг та КОСІРЕЛЬ 10 мг/5 мг показані для лікування артеріальної гіпертензії та/або стабільної ішемічної хвороби серця (за наявності інфаркту міокарда в анамнезі та/або реваскуляризації) та/або стабільної хронічної серцевої недостатності зі зниженою систолічною функцією лівого шлуночка у дорослих пацієнтів, яким необхідна терапія бісопрололом та периндоприлом у дозах, наявних у фіксованій комбінації.\nодночасне застосування з препаратами, що містять аліскірен, у пацієнтів з цукровим діабетом або нирковою недостатністю (ШКФ 2) (див. розділи «Особливості застосування», «Взаємодія з іншими лікарськими засобами та інші види взаємодій»).\nАліскірен. Одночасне застосування препарату КОСІРЕЛЬ та аліскірену у пацієнтів, хворих на цукровий діабет, або пацієнтів з порушеною функцією нирок, протипоказано, оскільки підвищується ризик гіперкаліємії, погіршення функції нирок та кардіоваскулярної захворюваності і смертності.\nОдночасне застосування інгібіторів АПФ та блокаторів рецепторів ангіотензину. Дані клінічних досліджень продемонстрували, що подвійна блокада ренін-ангіотензин-альдостеронової системи (РААС) шляхом одночасного застосування інгібіторів АПФ, блокаторів рецепторів ангіотензину II або аліскірену підвищує ризик виникнення таких побічних реакцій, як артеріальна гіпотензія, гіперкаліємія та погіршення функції нирок (включаючи гостру ниркову недостатність), порівняно із застосуванням одного препарата, що впливає на РААС (див. розділ «Протипоказання»).Подвійна блокада (тобто комбінація інгібітору АПФ з антагоністами рецепторів ангіотензину ІІ) може бути застосована в індивідуальних випадках та під ретельним контролем функції нирок, рівня калію та артеріального тиску. Не рекомендоване одночасне застосування інгібіторів АПФ та блокаторів рецепторів ангіотензину II пацієнтам з діабетичною нефропатією.\nПротидіабетичні засоби (інсулін, пероральні цукрознижувальні засоби). Результати епідеміологічних досліджень припускають, що одночасне застосування інгібіторів АПФ та протидіабетичних засобів (інсулін, пероральні цукрознижувальні засоби) може призвести до посилення цукрознижувального ефекту з ризиком розвитку гіпоглікемії. Найбільш вірогідно цей феномен може виникати у перші тижні комбінованого лікування та за наявності ниркової недостатності.Одночасне застосування бісопрололу з інсуліном та пероральними протидіабетичними засобами може призвести до посилення цукрознижувального ефекту. Блокада β-адренорецепторів може маскувати симптоми гіпоглікемії.\nНестероїдні протизапальні засоби (НПЗЗ), включаючи аспірин у дозах ≥ 3 г/день. При одночасному застосуванні препарату КОСІРЕЛЬ з НПЗЗ (такими як ацетилсаліцилова кислота у протизапальних дозах, інгібітори циклооксигенази ЦОГ-2 та неселективні НПЗЗ) можливе зменшення антигіпертензивного ефекту бісопрололу та периндоприлу. Крім того, одночасне застосування інгібіторів АПФ та НПЗЗ може посилити ризик погіршення функції нирок, включаючи імовірну гостру ниркову недостатність, та підвищити рівень калію у крові, особливо у пацієнтів з попередньо встановленим порушенням функції нирок. Таку комбінацію слід призначати з обережністю, особливо пацієнтам літнього віку. У пацієнтів необхідно відновити водний баланс та розглянути питання щодо контролю функції нирок після початку комбінованої терапії та при подальшому лікуванні.\nСимпатоміметики. β-симпатоміметики (наприклад ізопреналін, добутамін): одночасне застосування з бісопрололом може зменшити ефекти обох препаратів.Симпатоміметики, які активують α- і β-адренорецептори (наприклад норепінефрин, епінефрин): комбінація з бісопрололом може розкрити опосередковані через α-адренорецептори судинозвужувальні ефекти цих препаратів, що призведе до підвищення артеріального тиску та загострення переміжної кульгавості. Такі взаємодії більш імовірні з неселективними β-блокаторами.Симпатоміметики можуть зменшувати антигіпертензивні ефекти інгібіторів АПФ.\nДіуретики. У пацієнтів, які приймають діуретики, та особливо у разі порушення водно-електролітного обміну, можливе надмірне зниження артеріального тиску після початку лікування інгібітором АПФ. Імовірність розвитку гіпотензивного ефекту знижується у разі відміни діуретика, підвищення об’єму циркулюючої крові або споживання солі перед початком терапії, яку слід розпочинати з низьких доз з поступовим збільшенням доз периндоприлу.При артеріальній гіпертензії, коли попередньо призначений діуретик міг спричинити недостатність води/електролітів, його необхідно відмінити перед початком лікування інгібітором АПФ (у таких випадках прийом діуретика може бути поновлено з часом) або лікування інгібітором АПФ має розпочинатися з низьких доз з поступовим збільшенням дози.При застійній серцевій недостатності на тлі прийому діуретика застосування інгібітору АПФ слід розпочинати з низької дози, імовірно, після зниження дози супутнього діуретика.У всіх випадках необхідно контролювати функцію нирок (рівень креатиніну) протягом перших тижнів лікування інгібітором АПФ.\nКалійзберігаючі діуретики (еплеренон, спіронолактон). Одночасне застосування еплеренону або спіронолактону в дозах від 12,5 мг до 50 мг на день з низькими дозами інгібіторів АПФ:у разі недотримання рекомендацій щодо призначення даної комбінації існує ризик виникнення гіперкаліємії (можливо, летальної) під час лікування пацієнтів із серцевою недостатністю ІІ-ІV класу за NYHA та фракцією викиду\nАртеріальна гіпотензія. Інгібітори АПФ можуть спричинити різке зниження артеріального тиску. Симптоматична гіпотензія спостерігається рідко у пацієнтів з неускладненою гіпертензією та більш імовірна у пацієнтів з гіповолемією, наприклад у тих, хто приймає діуретики, дотримується дієти з обмеженням кількості солі, у пацієнтів на діалізі, у пацієнтів з діареєю або блюванням або у пацієнтів з тяжкою ренінозалежною гіпертензією (див. розділи «Взаємодія з іншими лікарськими засобами та інші види взаємодій» та «Побічні реакції»). Симптоматична артеріальна гіпотензія більш імовірна у пацієнтів із симптоматичною серцевою недостатністю, із супутньою нирковою недостатністю або без неї. Виникнення симптоматичної артеріальної гіпотензії найбільш імовірне у пацієнтів з більш тяжким ступенем серцевої недостатності, які приймають великі дози петльових діуретиків, мають гіпонатріємію або ниркову недостатність функціонального характеру. Пацієнтам з підвищеним ризиком розвитку симптоматичної артеріальної гіпотензії на початку терапії та на етапі підбору дози необхідний ретельний нагляд лікаря. Ці застереження стосуються також пацієнтів з ішемічною хворобою серця або цереброваскулярними захворюваннями, у яких надмірне зниження артеріального тиску може призвести до інфаркту міокарда або інсульту. У разі розвитку артеріальної гіпотензії пацієнта необхідно перевести у горизонтальне положення та за необхідності ввести внутрішньовенно розчин хлориду натрію 9 мг/мл (0,9 %). Транзиторна гіпотензія не є протипоказанням для подальшого застосування препарату, який зазвичай можна застосовувати без будь-яких перешкод після відновлення об’єму циркулюючої крові та підвищення артеріального тиску. У деяких пацієнтів із застійною серцевою недостатністю з нормальним або зниженим артеріальним тиском периндоприл може спричинити додаткове зниження системного артеріального тиску. Такий ефект є очікуваним і зазвичай не потребує припинення лікування. Якщо артеріальна гіпотензія стає симптоматичною, може з’явитися необхідність зниження дози або поступової відміни лікування із застосуванням окремих компонентів.\nГіперчутливість/ангіоневротичний набряк. У пацієнтів, які приймають інгібітори АПФ, включаючи периндоприл, повідомлялося про рідкісні випадки розвитку ангіоневротичного набряку обличчя, кінцівок, губ, слизових оболонок, язика, голосової щілини та/або гортані (див. розділ «Побічні реакції»). Це може статися будь-коли під час лікування. У таких випадках необхідно негайно припинити застосування препарату КОСІРЕЛЬ. Терапію β-блокатором слід продовжувати. Необхідно встановити належний нагляд за станом пацієнта до повного зникнення симптомів. У тих випадках, коли набряк поширювався тільки на обличчя та губи, стан пацієнта зазвичай поліпшувався без лікування, однак призначення антигістамінних препаратів може бути корисним для зменшення симптомів. Ангіоневротичний набряк, пов’язаний із набряком гортані, може призвести до летального наслідку. Якщо набряк поширюється на язик, голосову щілину або гортань, що може призвести до обструкції дихальних шляхів, необхідно терміново провести невідкладну терапію, яка може включати введення адреналіну та/або підтримання прохідності дихальних шляхів. Пацієнт повинен перебувати під постійним медичним наглядом до повного та стійкого зникнення симптомів. Пацієнти з ангіоневротичним набряком в анамнезі, який не був пов’язаний з терапією інгібіторами АПФ, мають підвищений ризик розвитку ангіоневротичного набряку (див. розділ «Протипоказання»). У пацієнтів під час лікування інгібіторами АПФ повідомлялося про рідкісні випадки виникнення інтестинальної ангіоедеми. У таких пацієнтів спостерігався абдомінальний біль (з нудотою та блюванням чи без них); в деяких випадках не спостерігалося попереднього ангіоневротичного набряку обличчя та рівень С-1 естерази був у нормі. Діагноз інтестинальної ангіоедеми було встановлено під час комп’ютерної томографії або ультразвукового дослідження чи під час хірургічного втручання. Після відміни інгібітору АПФ симптоми ангіоневротичного набряку зникали. Під час проведення диференційного діагнозу абдомінального болю, що виникає у пацієнтів на тлі прийому інгібіторів АПФ, необхідно враховувати можливість виникнення інтестинальної ангіоедеми.\nГіперкаліємія. У деяких пацієнтів на тлі прийому інгібіторів АПФ, включаючи периндоприл, відзначалося збільшення концентрації калію у сироватці крові. До факторів ризику виникнення гіперкаліємії належать: ниркова недостатність, погіршення функції нирок, вік > 70 років, цукровий діабет, інтеркурентні стани, такі як дегідратація, гостра серцева декомпенсація, метаболічний ацидоз та одночасне застосування калійзберігаючих діуретиків (таких як спіронолактон, еплеренон, триамтерен або амілорид), харчових добавок, що містять калій, або замінників солі з калієм; або прийом інших препаратів, які підвищують концентрацію калію у сироватці крові (зокрема гепарину). Застосування харчових добавок, що містять калій, калійзберігаючих діуретиків або замінників солі з калієм, особливо пацієнтам із порушенням функції нирок, може призвести до значного підвищення рівня калію в сироватці крові. Гіперкаліємія може спричинити виникнення серйозної, іноді летальної аритмії. Якщо одночасне застосування периндоприлу та будь-якої з вищезазначених речовин вважається доцільним, таке застосування потребує обережності та частого моніторингу рівня калію в сироватці крові (див. розділ «Взаємодія з іншими лікарськими засобами та інші види взаємодій»).\nБрадикардія. Якщо під час лікування частота серцевих скорочень у стані спокою знижується до\nПорушення функції нирок. У разі порушення функції нирок добова доза препарату КОСІРЕЛЬ має базуватися на кліренсі креатиніну (див. розділ «Спосіб застосування та дози»). Звичайне медичне спостереження таких пацієнтів повинно включати контроль рівня креатиніну та калію (див. розділ «Побічні реакції»). У пацієнтів із симптоматичною серцевою недостатністю гіпотензія, яка виникає на початку лікування інгібіторами АПФ, може призвести до подальшого погіршення функції нирок. Повідомлялося про гостру ниркову недостатність, яка, як правило, є оборотною. У деяких пацієнтів із двобічним стенозом ниркової артерії або стенозом артерії єдиної нирки при застосуванні інгібіторів АПФ спостерігалося підвищення концентрації сечовини в крові та креатиніну у сироватці крові, які зазвичай поверталися до норми після припинення лікування. Це більш характерно для пацієнтів з нирковою недостатністю. Наявність реноваскулярної гіпертензії підвищує ризик виникнення тяжкої гіпотензії та ниркової недостатності. Лікування таких пацієнтів слід починати під ретельним спостереженням лікаря, з маленьких доз та з обережною титрацією доз. З огляду на вищезазначене, діуретики можуть сприяти виникненню артеріальної гіпотензії, тому їх потрібно відмінити та проводити моніторинг функції нирок у перші тижні лікування препаратом КОСІРЕЛЬ. У деяких пацієнтів з гіпертензією, у яких до початку лікування не було виявлено реноваскулярних захворювань, відмічалося незначне тимчасове підвищення рівня сечовини в крові та креатиніну у сироватці крові, особливо при одночасному застосуванні периндоприлу з діуретиком. Виникнення такого стану більш імовірне у пацієнтів із уже наявною нирковою недостатністю. Може бути необхідним зниження дози та/або відміна діуретика та/або периндоприлу.\nЗастосування препарату КОСІРЕЛЬ протипоказане у період вагітності.\nЗастосування препарату КОСІРЕЛЬ не рекомендоване у період годування груддю. У разі необхідності лікування слід вирішити питання про припинення грудного вигодовування.\nКлінічні дані щодо впливу на фертильність при застосуванні препарату КОСІРЕЛЬ відсутні.\nКОСІРЕЛЬ не має прямого впливу на здатність керувати транспортними засобами або працювати з іншими механізмами. Однак у деяких пацієнтів при прийомі лікарського засобу можуть виникати індивідуальні реакції, пов’язані зі зниженням артеріального тиску, особливо на початку лікування або при зміні лікування, а також у поєднанні з алкоголем. Як наслідок, здатність керувати транспортними засобами або працювати з механізмами може бути порушена.\nПорушення функції нирок (див. розділи «Особливості застосування» та «Фармакокінетика»).\nКОСІРЕЛЬ 5 мг/5 мг не прийнятний для застосування пацієнтам із нирковою недостатністю тяжкого ступеня (кліренс креатиніну нижче 30 мл/хв). Для таких пацієнтів рекомендується індивідуальний підбір дози кожного з компонентів. Для пацієнтів із нирковою недостатністю помірного ступеня (кліренс креатиніну 30-60 мл/хв) рекомендована доза периндоприлу становить 2,5 мг на день. Тому застосовують півтаблетки препарату КОСІРЕЛЬ 5 мг/5 мг один раз на день. КОСІРЕЛЬ 5 мг/5 мг можна застосовувати пацієнтам з кліренсом креатиніну ≥ 60 мл/хв.\nПорушення функції печінки (див. розділи «Особливості застосування» та «Фармакокінетика»).\nЗастосування препарату КОСІРЕЛЬможливе з урахуванням функції нирок.\nБезпеку та ефективність застосування препарату КОСІРЕЛЬ дітям (віком до 18 років) встановлено не було. Дані відсутні. Тому застосовувати препарат дітям (віком до 18 років) протипоказано.\nДані щодо передозування препаратом КОСІРЕЛЬ відсутні.\nАтріовентрикулярна блокада (ІІ або ІІІ ступеня).Слід ретельно контролювати стан пацієнтів та інфузійно ввести ізопреналін або застосувати трансвенозне введення кардіостимулятора.\nСимптоми.Інформація про передозування периндоприлу є обмеженою. Симптомами передозування інгібіторів АПФ є артеріальна гіпотензія, циркуляторний шок, порушення електролітного балансу, ниркова недостатність, гіпервентиляція, тахікардія, пальпітація, брадикардія, запаморочення, тривога та кашель.\nЛікування. При передозуванні рекомендується внутрішньовенне введення розчину хлориду натрію 9 мг/мл (0,9 %). У разі виникнення гіпотензії пацієнту слід надати горизонтального положення з піднятими ногами. Якщо можливо, слід розглянути доцільність проведення інфузії з ангіотензином ІІ та/або внутрішньовенного введення катехоламінів. Периндоприл може бути виведений із системного кровообігу за допомогою гемодіалізу (див. розділ «Особливості застосування»). У разі виникнення стійкої до лікування брадикардії показано застосовування штучного водія ритму. Необхідно проводити постійний моніторинг основних показників життєдіяльності, концентрації електролітів та креатиніну у сироватці крові.\nПід час клінічних досліджень та/або постмаркетингових спостережень із бісопрололом або периндоприлом, які застосовувалися окремо, повідомлялося про нижчезазначені побічні реакції, які класифікуються за класами систем органів MedDRA та за частотою: дуже часто (≥ 1/10); часто (≥ 1/100, > 1/1000, > 1/10000,\nЗ боку метаболізму та обміну речовин. Гіпоглікемія: периндоприл – нечасто*; гіперкаліємія, зворотна при відміні діючої речовини: периндоприл – нечасто*; гіпонатріємія: периндоприл – нечасто*.\nЗ боку психіки. Зміни настрою: периндоприл – нечасто; порушення сну: бісопролол – нечасто, периндоприл – нечасто; депресія: бісопролол – нечасто; кошмарні сновидіння, галюцинації: бісопролол – рідко; сплутаність свідомості: периндоприл – дуже рідко.\nЗ боку нервової системи.Головний біль**: бісопролол – часто, периндоприл – часто; запаморочення**: бісопролол – часто, периндоприл – часто; вертиго: периндоприл – часто; порушення смаку (дисгевзія): периндоприл – часто; парестезія: периндоприл – часто; сонливість: периндоприл – нечасто*; непритомність: бісопролол – рідко, периндоприл – нечасто*.\nЗ боку органів зору.Порушення зору: периндоприл – часто; зниження сльозовиділення (слід враховувати при носінні контактних лінз): бісопролол – рідко; кон’юнктивіт: бісопролол – дуже рідко.\nЗ боку серця. Пальпітація: периндоприл – нечасто*; тахікардія: периндоприл – нечасто*; брадикардія: бісопролол – дуже часто; погіршення серцевої недостатності: бісопролол – часто; порушення атріовентрикулярної провідності: бісопролол – нечасто; аритмія: периндоприл – дуже рідко; стенокардія: периндоприл – дуже рідко; інфаркт міокарда може виникати внаслідок надмірного зниженняартеріального тиску у пацієнтів групи високого ризику: периндоприл – дуже рідко.\nЗ боку судинної системи. Гіпотензія та пов’язані з нею симптоми: бісопролол – часто, периндоприл – часто; відчуття холоду або оніміння кінцівок: бісопролол – часто; ортостатична гіпотензія: бісопролол – нечасто; васкуліт: периндоприл – нечасто*; інсульт, можливо, внаслідок надмірного зниженняартеріального тиску у пацієнтів групи високого ризику: периндоприл – дуже рідко.\nЗ боку травної системи. Біль у животі: бісопролол – часто, периндоприл – часто; запор: бісопролол – часто, периндоприл – часто; діарея: бісопролол – часто, периндоприл – часто; нудота: бісопролол – часто, периндоприл – часто; блювання: бісопролол – часто, периндоприл– часто; диспепсія: периндоприл – часто; сухість у роті: периндоприл – нечасто; панкреатит: периндоприл – дуже рідко.\nЗ боку шкіри та підшкірної тканини.Висип: периндоприл – часто; свербіж: периндоприл – часто; ангіоневротичний набряк обличчя, кінцівок, губ, слизових оболонок, язика, голосової щілини та/або гортані: периндоприл – нечасто; кропив’янка: периндоприл – нечасто; реакції фоточутливості: периндоприл – нечасто*; пемфігоїд: периндоприл – нечасто*; гіпергідроз: периндоприл – нечасто; реакції гіперчутливості (свербіж, почервоніння, висип): бісопролол – рідко; мультиформна еритема: периндоприл – дуже рідко; алопеція: бісопролол – дуже рідко; β-блокатори можуть спричиняти або загострювати псоріаз, провокувати псоріатичні висипання: бісопролол – дуже рідко.\nУ разі виникнення запитань щодо лікарського засобу слід звертатися до представництва компанії «ЛЄ ЛАБОРАТУАР СЕРВ’Є» в Україні за тел.: (044) 490 3441, факс: (044) 490 3440.\nPerindopril and bisoprolol\nреклама препарата КОСІРЕЛЬ 10 МГ/5 МГ на территории Украины запрещена.\nІнгібітори АПФ, інші комбінації.\nКоличество просмотров: 504.


Це грибкове захворювання шкіри фахівці називають епідермофітією великих складок. Типові для хвороби симптоми і традиційні зони локалізації грибка (пахова область і стопи) дозволяють вже на ранніх стадіях інфікування визначити діагноз з високим ступенем точності і починати лікування епідермофітії у чоловіків і жінок. В цьому випадку і ті, і інші швидко йдуть на поправку.\nЯкщо ж хворі відносяться до своїх проблем легковажно, їх хворобливий стан може розтягнутися не на один рік.\nДана група патогенів викликає поверхневі мікози або дерматомікози. Гриби – збудники дерматомікозів (їх називають дерматофітами), мають потребу в харчуванні органічними сполуками, в даному випадку це кератин тканин людини або тварин. Дерматофіти висококонтагіозна і передаються від людини до людини, від тварин або потрапляють на шкіру з навколишнього середовища. До поверхневих мікозів належать мікози стоп, рубромікоз, пахова дерматофітія, трихофітія, фавус, мікроспорія.\nДля впровадження гриба в шкіру і розвитку захворювання будь-якої локалізації мають значення вірулентність і патогенність збудника, а також стан макроорганізму – це зниження реактивності, вік, авітаміноз, порушення обміну речовин і наявність ендокринної патології. Важливе значення має стан шкіри – фактор, який сприяє інфікуванню. Наявність тріщин, потертостей, мацерації, порізів, травм, заподіяної тісному взуттям.\nСьогодні ми розглянемо два дерматомікози – пахова епідермофітія (вона має й іншу назву – облямована екзема), що викликається грибом Epidermophyton floccosum і епідермофітія стоп, яка викликається Trichophyton mentagrophytes (даний дерматофіт може паразитувати і стопах і в області великих складок). Гриби роду Candida рідко самостійно призводять до розвитку захворювання – частіше їх виявляють як мікс-інфекцію з дерматофітами.\nБезумовно, серед дерматомікозів на першому місці стоять мікози стоп і нігтів (оніхомікози). За поширеністю серед дорослих вони превалюють над іншими інфекційними ураженнями шкіри. Дерматофитии стоп зустрічаються в 3 рази частіше, ніж інших локалізацій.\nЗначно менше надається уваги микозам з ураженням складок, зокрема пахових областей, хоча поширеність захворювання також значна. Ці два захворювання повинні розглядатися разом, оскільки важливу роль при ураженні складок грають вогнища інфекції на ногах. Ця закономірність виражена здебільшого у чоловіків.\nДіагностикою та лікуванням грибка в паховій області займаються лікарі-дерматологи і мікологи. Після збору анамнезу захворювання і вислуховування скарг хворого приступають до зовнішнього огляду осередку ураження та лабораторних методів дослідження. У деяких випадках може знадобитися консультація інфекціоніста, венеролога, імунолога.\nЩоб підтвердити або спростувати передбачуваний діагноз, необхідно провести мікроскопічне і бактеріологічне дослідження зіскрібка з вогнищ ураження на хвороботворні гриби. Для цього готують мазок для мікроскопії і роблять висів досліджуваного матеріалу на селективну середу Сабуро. Інкубують посіви в охолодному термостаті при 22 градусах протягом 5 діб. На Сабуро ростуть кремові або жовті колоній округлої форми і пухнастою консистенції. При мікроскопії виявляється септірованний розгалужених короткий міцелій і ланцюжки прямокутних суперечка.\nОгляд під лампою Вуда допоможе виключити інші захворювання з аналогічною клінічною картиною.\nСкладки шкіри – це місця з підвищеною вологістю і температурою і, а що створює умови для дерматофітів. Дерматофіти, що потрапили в складки не викликають проявів захворювання, якщо збережена бар’єрна функція шкірних покривів, їх кислотність і система специфічного захисту організму.\nЗниження цих факторів захисту, зміна біоценозу шкіри сприяє активному розмноженню гриба. Наявність ушкоджень рогового шару викликає підвищення проникності шкіри для патогенів. Збудник пахової епідермофітії проникає в глибокі шари епідермісу і в дерму і викликає характерні висипання.\nДерматофіти надають кератолітичну і липолитическое дію. Їх фермент кератиназа руйнує тільки кератин людини. Зростання і розмноження грибів викликає руйнування рогового шару шкіри. Характерно прогресування процесу, тому запальні зміни найбільш виражені на периферії вогнищ. Якщо швидкість відновлення епідермісу більше швидкості розмноження гриба, то часто збудник виводиться і настає мимовільне одужання.\nВажлива роль в патогенезі дерматофитий відводиться ендогенних факторів. Пахова епідермофітія часто відзначається на тлі таких захворювань, як цукровий діабет, гепатит, вегето-судинна дистонія або при онкопатології. Нерідко прояви в складках служать «сигнальними ознаками» цукрового діабету, оскільки бактерицидна активність шкірних покривів у хворих на цукровий діабет нижче, ніж у здорових. Також мікози великих складок часто виникають при прийомі системних глюкокортикостероїдів при різних супутніх захворювань (бронхіальна астма, ревматоїдний артрит, червоний вовчак). Дуже тяжкий перебіг епідермофітії шкіри і складок відзначається у ВІЛ-інфікованих осіб.\nЗбудник пахової епідермофітії (код за МКХ-10 – В35.6) – Epidermophyton Floccosum. Потрапивши в товщу епідермісу, цей грибок активно розмножується, створюючи вогнище запалення. У досліджуваних зразках уражених тканин, як правило, присутні тонкі нитки міцелію, а суперечка практично немає. Це говорить про те, що навіть мізерно мала «популяція» грибка розростається дуже швидко, стрімко збільшуючи зону ураження.\nЗбудника епідермофітії відрізняє також висока контагіозність (так фахівці називають здатність грибка передаватися від хворої людини до здорової). Серед захворілих, з медичної статистики, більше чоловіків, ніж жінок. У дитини пахова епідермофітія діагностується вкрай рідко.\nВипадки зараження стоп також нечасті, але все ж іноді зустрічаються, оскільки інфікування може відбуватися в спортивному залі, басейні, де займаються і діти, і дорослі.\nЗбудники пахових мікозів Epidermophyton floccosum (35-40% випадків), Trichophytom rubrum (15-20% випадків), Trichophytom mentagrophytes var. interdigitale (20-25%). Кандида і аспергілли (умовно-патогенні гриби) виявляються в асоціації з перерахованими вище. Таким чином, причиною поразок пахової області є різні збудники, а це значить, що для лікування необхідні протигрибкові препарати широкого спектра активності.\nПахової епідермофітії сприяють підвищена температура повітря, підвищена пітливість і порушення вуглеводного обміну. Тож не дивно, що це захворювання має велику поширеність в місцях з теплим і вологим кліматом. Зараження відбувається при контакті з хворим, але частіше – через предмети (термометри, мочалки, білизна), якими користувався хворий.\nУ розвитку епідермофітії стоп має значення контакт із зараженими предметами в душовій, сауні, басейні, житлових приміщеннях або носіння чужій взуття і шкарпеток. Відлущить епідерміс у хворих епідермофітією або частинки зруйнованих нігтів потрапляють в навколишнє середовище в громадських місцях, а потім на стопи здорової людини. Оніхомікоз (ураження нігтів) переважно розвивається при аутоінфіцірованія (від самого хворого), якщо є тривалий грибкове ураження шкіри.\nФакторами мікозів стоп і пахових складок є:\nпоганий гігієнічний догляд за ногами;\nобмінні і ендокринні порушення, перш за все цукровий діабет;\nвисока температура середовища;\nтравми, попрілості, потертості;\nтривале застосування антибіотиків, цитостатиків або кортикостероїдів;\nхронічні захворювання, що супроводжуються імунодефіцитом (СНІД та інші).\nЗахворювання є наслідком недостатнього догляду за шкірою, ігнорування засобів особистої гігієни. Хвороба заразна, інфікування може статися в громадському душі, лазні, басейні, якщо, наприклад, здорова людина скористається рушником, милом, мочалкою людини хворого.\nЕпідермофітія в паху виникає також при близькому тілесному контакті з хворим.\nНайсерйозніше ризикують ті, чий імунітет ослаблений, а значить, не здатний захистити людину від інфекції.\nКрім того, грибку допомагають:\nсхильність людини до активного потовиділенню;\nнадмірна вага, наявність жирових складок;\nрізні, навіть незначні, травми шкірних покривів.\nКлінічна картина епідермофітії складок обумовлена руйнуванням рогового шару шкіри і вираженою запальною реакцією. Якщо патогенність дерматофитов посилюється, настає загострення процесу і погіршення загального стану пацієнта. Вогнища ураження відрізняються здатністю до периферичної росту. Пов’язано це з тим, що швидкість розмноження патогена випереджає захисну реакцію епідермісу у вигляді проліферації і відновлення.\nУ чоловіків пахові складки уражаються частіше, ніж у жінок. Така статева схильність пояснюється особливостями анатомії і фізіології чоловічого організму: більш виражена функція апокрінових залоз генітальної області, що відрізняється склад поту, що виділяється ними, і постійна травматизація стегон при терті з мошонкою. Характерна симетричність ураження складок, тому є можливість прихованого перебігу процесу з іншого боку без клінічних проявів. Для попередження рецидиву проводиться профілактичне лікування зовні не зміненої пахової складки.\nТакож є можливість прихованого перебігу мікозу мошонки – вона уражається постійно, але клінічні ознаки невиражені (легка еритема). Дерматофитии пахових складок частіше зустрічаються у повних чоловіків, з підвищеною пітливістю. Крім ураження пахових складок у них можуть дивуватися пахвові складки і під молочними залозами.\nЗахворювання найчастіше починається гостро і, якщо не призначається правильне і своєчасне лікування, можливий перехід його в хронічну форму. Типова локалізація – шкіра пахових складок і меж’ягодічние складки. Також можливий перехід вогнищ на мошонку і член. Спочатку з’являється набряклий яскраво-червоний осередок з шкірою, що лущиться і периферичних валиком.\nСформований вогнище містить різні елементи: плями, папули, везикули. Елементи висипу відображають ступінь алергічної реакції на гриб: від найменшої реакції – плями, а при максимальній – везикули в великій кількості, мокнуть і ерозії.\nДля епідермофітії характерний кільцеподібний зростання і розширення вогнища. У міру зростання висипання зливаються і формують гірляндоподобную фігури, які поширюються далеко за межі складок. Це відбувається через те, що гриб впроваджується в нові ділянки шкіри і вогнище виглядає ширшим колом. Хворого турбує сильний свербіж. У центрі вогнища можуть починатися процеси дозволу, а по периферії як і раніше відбувається гострий процес. Повного дозволу плям не відбувається, але з часом почервоніння змінюється бурим фоном.\nШкіра мошонки уражається майже у всіх пацієнтів і характеризується невеликим почервонінням. Епідермофітія нерідко ускладнюється вторинною бактеріальною та кандидозної інфекцією, особливо якщо застосовуються місцеві кортикостероїдні мазі у випадках неправильно поставленого діагнозу. При неправильному лікуванні захворювання набуває хронічного характеру з рецидивами.\nПахова епідермофітія у жінок\nУ жінок також уражаються складки, внутрішня поверхня стегна і низ живота. У жінок частіше відзначається ураження меж’ягодічной складки і сідниць. Висипання у вигляді окреслених, злегка піднімаються округлих плям рожево-коричневого кольору, на поверхні яких є мелкопластінчатое лущення. Характерний поступове зростання вогнищ і злиття прилеглих, тому вони приймають фестончатие обриси. По периферії вогнища розташовуються папули. Сверблячка також, як і у чоловіків є основним симптомом. Згодом центральна зона плями блідне, а лущення стає майже непомітним, запалення в центрі зменшується. Цей процес не стосується периферії – тут залишається запальний валик (симптом шнура).\nЗбудник може вражати не тільки пахові складки, але і складки під грудьми. Також в 19% випадків втягується шкіра сідниць і тулуба. При цьому осередки протікають з мінімальними проявами: незначне запалення і лущення. Їх часто помилково діагностують як лишай (рожевий або висівковий) і поверхневу трихофітія.\nПахова епідермофітія: фото поразки сідниці і сідничної складки\nБез лікування захворювання має тривалий характер, з періодичними загостреннями переважно в літній час. При загостренні внаслідок пітливості на поверхні вогнища знову з’являються дрібні бульбашки, скоринки, з’являється свербіж. Елементи висипу з’являються переважно на периферії вогнища. До такого ж затяжного стерті характеру захворювання призводить використання кортикостероїдних мазей, які добре усувають запалення, але не діють на збудника. У жінок ускладнення виникають в 2 рази частіше, ніж у чоловіків. Переважає піодермія, на другому плані стоять алергічний дерматит і грибкова екзема. Лікування пахової епідермофітії у жінок і чоловіків буде розглянуто нижче.\nE. floccosum вражає також стопи. Це хронічне грибкове захворювання, при якому вражається шкіра і дуже часто нігті. Ефективна місцева терапія, на стадії ураження тільки шкіри стопи, може запобігти залучення в процес нігтів. Ураження нігтьових пластинок протікає у вигляді дистально-латеральної форми, а нігтьові валики не залучаються.\nЕпідермофітія стоп протікає в різних формах: сквамозная, інтертригінозна, дисгидротическая, сквамозно-гіперкератотіческая, оніхомікоз і гостра форма. Серед клінічних форм лідирує інтертригінозна з ураженням складок між III і IV пальцями. Рідше зустрічається сквамозно-гіперкератотіческая.\nСквамозна форма проявляється лущенням шкіри (дрібне, отрубевидное) на зводі стопи, підошві, в шкірних борознах. Іноді лущення виникає на тлі почервоніння. Процес згодом поширюється на бічні поверхні пальців.\nПри сквамозно-гиперкератотической формі на стопах утворюються ділянки потовщення шкіри як при омозолелости, а на ньому – пластинчасте лущення.\nІнтертригінозний форма починається з лущення шкіри між пальцями стопи. Потім виникають попрілості, везикули, які розкриваються утворюється тріщина в складках, оточена відшарувалися шаром епідермісу. Між пальцями виникає свербіж, іноді печіння.\nПри тривалій ходьбі тріщини поглиблюються і утворюються в ерозії. При приєднанні бактеріальної або дріжджовий флори з’являється почервоніння, набряклість шкіри, з’являється біль і посилюється свербіння. Перебіг цієї форми хронічне, в літній час відзначаються загострення.\nПри дисгидротической формі на склепіннях стопи, бічній поверхні зовні, по краю підошви, між пальцями з’являються бульбашки з щільною покришкою. Бульбашки заповнені прозорим вмістом і виглядають як «сагові зерна». Бульбашки розташовуються групами і часто зливаються з утворенням багатокамерних бульбашок. Після розтину бульбашок утворюються ерозії з валиком відшарованому епідермісу. Якщо приєднується піококковая флора, вміст бульбашок набуває гнійний характер. У хворих може розвинутися лімфангіт (запалення лімфатичних судин) і лімфаденіт (збільшення регіонарних лімфовузлів). Це супроводжується підвищенням температури, болем і загальним нездужанням.\nФото епідермофітії стоп дисгидротическая форма\nЗустрічається дисгидротическая епідермофітія кистей і стоп одночасно. На долонях відзначаються висипання, які називаються епідермофітідамі. Але поразка кистей більш характерно для рубромікоз, так як збудник Trichophyton rubrum виявляється при захворюванні в 90% випадків.\nКласична форма проявляється почервонінням і сухістю долонь і підошов, борошновидним лущенням в шкірних борозенках. Рубромікоз стоп протікає як епідермофітія (сквамозная, дисгидротическая або інтертригінозна), але відрізняється тим, що уражається не тільки підошва, але і тильна сторона стопи. Тут визначаються бляшки з вузликами, лусочками, бульбашками, корочками. Така ж картина може бути і на кистях, але з меншою інтенсивністю. Руброфития кистей починається з поразки долонь і поєднується з онихомикозом. Спостерігається сухість шкіри, потовщення, муковидное лущення.\nВогнища на тильному боці кисті з’являються пізніше і представлені вузликами, бульбашками і корочками. Інфікування кистей відбувається з вогнищ руброфитии на стопах при лімфогематогенного поширенні грибів. Гостра епідермофітія є загострення интертригинозной і дисгидротической форм. На тлі вираженого набряку шкіри з’являються рясні везикулезно-бульозні елементи. Приєднуються пиодермических ускладнень, лімфаденіт, лімфангіт, значно підвищується температура.\nОніхомікоз (ураження нігтів) частіше 1-го, 4-го і 5-го пальців стоп зустрічається в 25% випадків. У чоловіків ураження нігтьових пластин зустрічається майже в 2 рази частіше, ніж у жінок. Уражені нігті потовщуються, а в товщі пластини з’являються жовто-сірі кольори плями, під якими утворюється гіперкератоз, сама пластина розпушується і ламається. Розвиваються розпушення і ламкість значно повільніше, ніж при рубромікозе нігтів.\nХвороба при несприятливому розвитку подій проходить ряд стадій:\nЯкщо діагноз поставлений оперативно і вчасно розпочати лікування, останніх двох можна уникнути.\nПочаткова стадія характеризується формуванням вогнища інфекції у вигляді рожевих плям з папулами по краях.\nПід час гострої стадії розміри плям збільшуються, змінюється їх зовнішній вигляд: в середині запалення зникає, шкіра спочатку світлішає, а потім набуває коричневий відтінок. З’являються мокнучі ділянки. Хворий відчуває свербіння і дискомфорт під час ходьби, а також при зіткненні запаленої шкіри з одягом.\nЗапущена стадія спостерігається у тих хворих, які ігнорують лікування, не займаються гігієною – потрапляють на шкіру пил і бруд посилюють проблему. У цей час може значно розширюватися зона ураження, хвороба захоплює стопи і навіть нігтьові пластини.\nКрім того, виникає загроза приєднання до основного захворювання будь-якої мікробної інфекції. Стадія характеризується появою на шкірі пухирів, які можуть мимоволі розкриватися, даючи «зелене світло» вірусам і грибкам. Якщо на цьому етапі хворий звертається за медичною допомогою, ситуацію можна взяти під контроль – пацієнтові розкривають пухирі, дезінфікують ранки.\nУ хронічну стадію хвороба переходить зазвичай у тих пацієнтів, які довго не зверталися до лікаря, займаючись самолікуванням. У хворих-хроніків плями зберігаються на шкірі, навіть якщо хвороба на якийсь час відступила.\nЗапалення загострюється при високій температурі, вологості. Провокують спалах епідермофітії і «людські фактори» – нервове перенапруження, стреси, сильне потовиділення. Також від індивідуальних особливостей кожного організму, надійності його імунної системи залежить те, наскільки тривалими будуть ремісії і як часто людина стане страждати від загострень.\nМікроскопія патологічного матеріалу використовується як метод попередньої діагностики.\nВиділення культури збудника (зростання збудника в культурі) вимагає часу.\nПолімеразна ланцюгова реакція (ПЛР). Дає можливість протягом доби отримати результат, який є високоспецифічним (90-98%). Особливо важливий при онихомикозах і атипових формах дерматомікозів, оскільки в найбільш ранні терміни дозволяє призначити раціональну терапію, зменшити ускладнень і тяжкість уражень.\nEpidermophyton floccosum – збудник пахової епідермофітії\nГриби Epidermophyton flocosum є антропофілламі. Вони викликають захворювання тільки у людини. Вражають найчастіше поверхневий шар гладкої шкіри: найчастіше пахових складок, рідше меж’ягодічние, складок внизу живота і під молочними залозами.\nПри мікроскопії лусочок шкірних покривів, взятих з уражених ділянок, виявляється короткий (2 – 4 мкм) розгалужується переплетений міцелій і прямокутної форми артроспори, розташовані ланцюжками. При зростанні на живильному середовищі Сабуро колонії округлої форми, спочатку плоскі або куполоподібні, пізніше тваринний горбисті з заглибленнями в центрі. Поверхня бархатисто-борошниста або шкіряста з радіальної складчатостью. Спочатку сірувато-коричневого, лимонно-оливкового або жовтувато-зеленого кольору, пізніше – білі.\nПри мікроскопії в зрілих культурах можна бачити септірованний міцелій з тупокінцевими Макроконідії, які розташовуються у вигляді кийків або грон бананів пучками по 3 – 5 штук, ростуть прямо з гіф. Хламідоспори з’являються у старих культурах. Мікроконідії відсутні.\nРис. 3. Вид колоній грибів Epidermophyton flocosum на різних стадіях росту.\nРис. 4. Мікроскопія зрілих культур грибів Epidermophyton flocosum.\nПри запущеній формі оніхомікозу і незворотні зміни нігтьової пластини пацієнту може бути запропоновано хірургічне видалення нігтьової пластини, яке проводиться під місцевою анестезією. Після операції на рану наноситься мазь з антибіотиком і протигрибковим препаратом. Пов’язка змінюється два рази в день. Курс лікування місцевими протигрибковими засобами триває до відростання здорового нігтя – на це може піти 6-9 місяців.\nТакож використовується лазерне видалення пластини нігтя. Процедура менш болюча і безкровна, ніж звичайне хірургічне видалення нігтя, відрізняється швидким відновленням тканин, а деформації відростають нігтя відсутні. Якщо нігтьова пластина вражена незначно, повністю її із застосуванням лазера не видаляють. Досить зруйнувати лазерним впливом міцелій і спори патогена. За допомогою лазера це можливо, оскільки він проникає через ніготь в м’які тканини на 7-8 мм. Курс лікування становить 4-5 процедур, а через місяць рекомендується повторити курс лікування.\nЯк лікувати пахову епідермофітія у чоловіків і жінок\nПри комплексному підході до лікування, що включає в себе медикаментозну і фізіотерапію, дієту і народні засоби, вдається швидко впоратися з симптомами хвороби і знизити ризик її поширення.\nПроти сверблячки шкіри хворим допомагають такі антигістамінні препарати, як Зіртек, Супрастин.\nНайбільш ефективними мазями для лікування даної грибкової інфекції фахівці вважають:\nМікозолон (швидко усуває свербіння);\nТрідерм (руйнівно діє на грибок, використовується протягом 1 місяця, наноситься на запалені ділянки шкіри 2 рази на день);\nКлотримазол (безпечний для слизових, курс лікування – 1 місяць);\nЛамізил (використовується 1-2 рази на добу);\nТербінафін (наноситься на шкіру 1-2 рази на день, може використовуватися протягом 0,5 місяця).\nЗ таблетованих препаратів рекомендуються:\nЯкщо захворювання протікає важко, з ускладненнями, можуть бути призначені антибіотики – Діклоксаціллін, Міноциклін. Курс цього лікування може тривати 5-14 днів.\nХворому потрібні також дезінфікуючі розчини (наприклад, хлориду срібла).\nДля зняття хворобливих симптомів лікар може призначати пацієнту лікування ультрафіолетовими променями. Воно знімає набряклість, зупиняє розвиток захворювання, підтримує захисні сили організму.\nПри цьому діагнозі ефективні також магнітна терапія і озонотерапія.\nДізнатися про те, як починається стрептодермія у дорослих і як її слід лікувати можна за посиланням.\nПро симптоми і лікування нейродерміту у дорослих читайте в даній статті.\nВідповідь на питання: «Що таке хмиз вим’я?» знайдете тут.\nЦі кошти не зможуть повністю вилікувати епідермофітію, але, як правило, корисні для зміцнення імунної системи хворого, зниження неприємних симптомів запалення. Лікування цими засобами вимагає узгодження з лікарем.\nОсь що можна використовувати найбільш ефективно:\nМазі з ефірними маслами. Головним інгредієнтом найкраще зробити лляне масло, додавши до нього по 1 краплі декількох ефірних (наприклад, гвоздики, інжиру). Засіб агресивно впливає на грибок, позбавляє хворого від неприємного свербіння. Використовувати мазь потрібно щодня.\nЛосьйон з оливкового масла і соку чистотілу (в співвідношенні 3: 1). Така концентрація соку робить його безпечним для обробки місць запалень. Якщо ж використовувати сік в чистому вигляді, великий ризик опіку шкіри. Обробку лосьйоном бажано проводити по кілька разів на день, в крайньому випадку – 1 раз, у вечірній час.\nБерезова настоянка. Її готують зі свіжого листя – промивають водою і наполягають на спирту протягом тижня. Важливо, щоб рослинна сировина була повністю закрита рідиною. Готової настоянкою змочують ватні диски і обробляють запалені ділянки шкіри.\nНасіння чорної редьки. Їх заливають гарячою водою і настоюють протягом 5 годин. Готове засіб за своєю консистенцією повинно нагадувати сметану. Їм, як кремом, змащують хворі ділянки шкіри двічі на добу.\nДикий часник. Подрібнивши ця рослина до стану кашки, з нього готують компрес. Прикладають його до хворих ділянок шкіри в паховій області.\nВанни з базиліком. 100 г цієї рослини і така ж кількість Ліственніков заливають водою, кип’ятять і настоюють. Додають в ванну, яку приймають 20 хв. Щоб лікувальний ефект був відчутним, треба прийняти 12 таких процедур.\nМазь з фіалкою. Якщо з інфікованого ділянки шкіри потрібно зняти струпи, в рослинне масло додають квітки фіалки, вербену і буру, настоюють протягом 0,5 місяця, а потім кип’ятять і проціджують.\nДля якнайшвидшого одужання хворого необхідно переглянути своє меню. Дієта передбачає відмову від жирних страв, грибів, хліба та випічки з борошна вищого сорту. До мінімуму потрібно звести вживання цукру і солодощів.\nКорисними для хворого епідермофітією є кефір, йогурт, часник, шпинат, хрін, горіхи, цитрусові фрукти. Хліб треба вибирати цільнозерновий або спечений з борошна 2-го сорту.\nВажливо дотримання правил особистої гігієни:\nЩоденне миття ніг прохолодною водою з господарським милом.\nЩоденна зміна шкарпеток.\nНосіння взуття по сезону, оскільки надмірно теплий взуття може спровокувати сквамозну епідермофітію.\nУ громадських місцях (лазня, сауна, басейн) обов’язково користуватися індивідуальним гумовим взуттям.\nМати в особистому користуванні окремий рушник для ніг і тіла і індивідуальні ножиці.\nНе припустимо використання чужої взуття в повсякденному житті.\nАктивне лікування пітливості.\nДезінфекція взуття для недопущення реинфекции і рецидиву. Для зниження ймовірності рецидиву потрібно обробити всю взуття хворого розчином формальдегіду.\nСвоєчасне лікування загального захворювання, яке провокує шкірну патологію.\nПроведення частою дезінфекції підлог, лавок, настилів, душових, басейнів.\nОгляд працівників лазень, саун і басейнів на виявлення епідермофітії.\nРегулярні огляди відвідують басейни дерматологом.\nЗараження епідермофітією, а також рецидивів захворювання можна уникнути, якщо:\nстрого дотримуватися загальноприйнятих гігієнічних норм;\nрегулярно промивати складки в паху, в районі геніталій;\nвитиратися виключно своїми рушниками, не брати чужих мочалок, мила під час відвідування лазні, душовою;\nбрати з собою в басейн, спортзал спеціальне взуття, не ходити там босоніж;\nпісля водних процедур насухо витирати ноги (особливо шкіру між пальцями), використовувати засоби проти посиленого потовиділення;\nвіддавати перевагу білизні та одязі з натуральних волокон, особливо в спекотні місяці;\nберегти нервову систему, оскільки стреси викликають загострення захворювання;\nпри підозрі на інфікування відвідувати дерматолога.\nВ якості профілактики захворювання можна також розглядати вживання вітамінних препаратів і зміцнюючу імунітет терапію. Необхідні призначення робить лікар.\nНаостанок рекомендуємо також подивитися наступне відео про лікування епідермофітії:\nПри епідермофітії стоп ускладненнями вважаються:\nПерехід з однієї форми в іншу.\nПриєднання бактеріальної інфекції – вторинна піодермія, лімфангіт, лімфаденіт і рецидивуючий бешиха, резистентное до лікування антибіотиками. На тлі таких поразок виникає тромбофлебіт, лімфостаз і слоновість (елефантіаз).\nАлергізація організму: кропив’янка, бронхіальна астма, алергічний риніт, виникнення мікідамі. Це вторинні алергічні висипання при мікозах.\nПри пахової епідермофітії:\nМікотіческая екзема. Вона зустрічається при хронічній формі, проявляється лихенизацией шкіри (ущільнення), яке виникає від расчесов. Процес нагадує нейродерміт.\nІмпетігінізація – розвиток імпетиго, як ускладнення мікозу. Імпетиго – це стрепто-стафілококові ураження шкіри.\nУскладнення: чим небезпечне захворювання\nГоловна небезпека епідермофітії – її затяжний характер в разі несвоєчасно розпочатого лікування. Можливі ускладнення:\nхворобливі відчуття при здійсненні статевого акту;\nвторинне інфікування мікробами і грибками;\nлімфаденіт і лімфангіт.\nІнформацію про симптоми, лікування, фото дерматомікози шукайте в цій публікації.\nЗ переліком витягають мазей від фурункулів можна ознайомитися за посиланням:\nНезважаючи на те, що для епідермофітії характерний тривалий перебіг і схильність до рецидиву, прогноз щодо зазвичай сприятливий. Якщо правильно призначене лікування настає одужання. При цьому важливо ретельно дотримуватися термінів лікування, дотримуватися правил особистої гігієни і усунути всі фактори ризику, в тому числі коригувати рівень цукру при цукровому діабеті.\nЕпідермофітія стоп характеризується більш наполегливою течією, але при правильному і тривалому лікуванні прогноз щодо одужання також сприятливий. При приєднанні бактеріальних інфекцій прогноз захворювання серйозніший. Оніхомікози піддаються лікуванню, проте воно повинно бути тривалим і з застосуванням системних препаратів. Ефект при лікуванні оніхомікозу залежить не тільки від поширеності процесу, форми ураження нігтя і правильного вибору засобів, а й від проведення дезінфекції взуття аж до відростання здорового нігтя.\nПаховий грибок – інші причини\nПричиною пахового мікозу крім Epidermophyton floccosum (пахова епідермофітія) є гриби Trichophyton rubrum (руброфітія), Malassezia furfur (висівковий лишай) і Candida albicans (кандидоз).\nПаховий грибок, викликаний Trichophyton rubrum (пахова руброфітія)\nРуброфития є найбільш часто зустрічається грибковою інфекцією. Гриби Trichophyton rubrum вражають стопи, кисті рук, нігті і гладку шкіру, в тому числі пахово-стегнові складки, гомілки і сідниці. Епідеміологія і поширення захворювання схожа з такою при паховій епідермофітії.\nПісля інфікування в паху з’являються овальної або округлої форми гіперемійовані вогнища з лущенням, по периферії яких розташовується переривчастий запальний валик вишнево-червоного кольору. На його поверхні розташовуються папули, везикули і пустули. Зона запалення має чіткі межі. Відзначається схильність до периферичної росту. Зливаючись, ділянки запалення набувають поліциклічні обриси. Розташування асиметричне, часто в складках під животом і на стегнах. Хвороба супроводжується сильним свербінням. Дозвіл вогнищ відбувається з центру, де шкірні покриви бліднуть і набувають бурого, жовтувату або синюшного забарвлення. Постійні розчухи призводять до травмування шкірних покривів. В уражених зонах з’являються геморагічні кірочки і формуються ділянки лихенизации.\nПахову руброфітія слід відрізняти від пахової епідермофітії, червоного вовчака і токсикодермії.\nРис. 7. На фото збудник пахового грибка Trichophyton rubrum: зростання колонії (фото зліва) та мікроскопічна картина чистої культури (фото праворуч).\nПаховий грибок, викликаний Malassezia furfur\nВисівковий лишай є досить поширеним мікозів. Хвороба частіше зустрічається у осіб молодого віку. Гриби Malassezia furfur паразитують в самих верхніх шарах шкірного покриву і в зонах волосяних фолікулів. При певних умовах вони здатні викликати захворювання. Вважається, що причиною висівкового лишаю є зміна хімічного складу поту при підвищеній пітливості. Патологія шлунково-кишкового тракту, ендокринної системи, нейровегетативная патологія і імунодефіцитні стани є пусковим механізмом розвитку мікозу.\nВогнища ураження локалізуються, в основному, на шкірі грудей і живота, значно рідше – на шкірних покривах голови, кінцівок і пахових областей.\nПри захворюванні в області паху з’являються плями рожевого забарвлення, поверхня яких незначно лущитися. Плями схильні до злиття. Їх колір з часом змінюється на світло-або темно-коричневий. Перебіг микоза тривалий, рецидивуючий.\nУ променях лампи Вуда, що дає люмінесцентне свічення, уражену ділянку дає жовтувате світіння, а проба з йодом дає позитивний результат.\nРис. 9. Збудники пахового грибка Malassezia furfur під мікроскопом (фото зліва). Зростання колоній (фото праворуч).\nПаховий грибок, викликаний Candida albicans\nВинуватцем кандидозу є дріжджоподібні гриби роду Candida albicans, широко поширені в зовнішньому середовищі. Вони постійно, починаючи з моменту народження, паразитують на шкірних покривах і слизових оболонках, не викликаючи захворювання. Різке зниження імунітету і призначення тривалих курсів антибіотиків служать пусковим механізмом розвитку мікозу. Кандидоз розвивається в разі одномоментного попадання на шкірні покриви великої кількості збудників. При деяких професіях збудники потрапляють до людини постійно малими порціями. Хвороба нерідко реєструється грудних дітей. У групі ризику по захворюванню знаходяться хворі на цукровий діабет і тяжкою соматичною патологією. Хвороба вражає хворих з імунодефіцитом і нейровегетативними порушеннями.\nПри кандидозі зміни перш за все локалізуються в крупних і дрібних складках тіла людини. При поширеній формі мікозу ділянки запалення поширюються на шкіру тулуба. Захворювання протікає тривало. Часто рецидивує.\nСпочатку уражені ділянки набувають червоного кольору, на тлі якого видно множинні дрібні бульбашки (везикули). Процес поширюється дуже швидко. Червоний колір змінюється на насичено червоний. На місці везикул з’являються ділянки ерозії. Межі вогнища чіткі. По периферії виникають множинні осередки відсіву.\nГриби Candida albicans виділяють фермент, який розщеплює кератин, в результаті чого в глибині складок накопичується кашкоподібна маса білого кольору відшарованому рогового шару епідермісу. Він же видно неозброєним оком по краю вогнищ у вигляді білої бахромки. При поширенні захворювання з’являються свіжі бульбашки і пустули.\nРис. 11. На фото гриби Candida albicans – збудник пахового мікозу: вид під мікроскопом (фото зліва) і опукла, куляста колонія збудників білого кольору, сметаноподібної консистенції (фото праворуч).\nСергєєв А. Ю., Сергєєв Ю. В. Грибкові інфекції (керівництво для лікарів). М., 2003. 185-193.\nЛещенко В. М. Грибкові захворювання шкіри. В кн .: Шкірні та венеричні хвороби (керівництво для лікарів). Під ред. Ю. К. Скрипкіна, В. Н. Мордовцева. М., 1999. Т. 1. С. 257-311.\nСергєєв В.Ю., Сергєєв А.Ю. Дерматофіт: нове в діагностиці, терапії та профілактікенаіболее поширених мікозів людини. Consilium medicum.- Дерматологія.-2008.-№1.-С.30-35.\nХалдіной А.А., Сергєєв В.Ю., Ізюмова І.М. Сучасні уявлення про пахових дерматофітіях: етіологія, епідеміологія, клініка і ефективна терапія. Рос.журн. шкір. і вен. бол.- 2005.-№ 5.-С. 43-48.\nЕпідеміологія пахової епідермофітії\nГриби Epidermophyton floccosum поширені повсюдно. Серед всіх грибкових захворювань пахова епідермофітія становить не більше 1,2 – 1,8%. Частіше хворіють чоловіки, діти – рідко, випадки мікозу у них реєструються в період статевого дозрівання.\nКонтагиозность (заразність) пахової епідермофітії досить висока. Зустрічаються спалахи захворювання в будинках для людей похилого віку, лікарнях, школах і сім’ях. Зараження відбувається в саунах, лазнях, душових і вбиралень, при користуванні спільною ванною, через мочалки, рушники, губки, білизна хворої людини, клейонки, термометри та підкладні судна, в спортзалах через інвентар.\nСприяють розвитку пахової епідермофітії:\nносіння тісного і теплою (не по сезону) одягу,\nперебування в умовах вологого клімату,\nмацерація шкірних покривів,\nРозвиток епідермофітії відбувається в кілька етапів:\nПрихований або інкубаційний етап. Після 2-3 тижнів, що минули від моменту зараження, з’являються перші видимі симптоми.\nПеріод прояви активних ознак захворювання. Інтенсивність клінічних симптомів може бути різна і тривати від тижня до 2-3 місяців.\nПодальший розвиток захворювання залежить від самого хворого:\nсвоєчасний початок лікування лікарськими препаратами;\nв разі відсутності терапії перехід в хронічну форму з наступними частими рецидивами;\nмимовільне зцілення, яке відбувається дуже рідко;\nхворий, у якого немає виражених симптомів, стає носієм інфекції, в цьому випадку він являє епідеміологічну небезпеку.\nБез відповідного лікування інфекція загострюється в літній період або при знаходженні в районі з вологим кліматом.\nЕпідермофітія стоп – інфекційне захворювання, збудників якого є грунтові гриби (сапрофіти).\nМає широке географічне поширення, вражає абсолютно всі верстви населення, однак окремі групи людей страждають від даного виду грибкової інфекції частіше за інших. Так, на частку працівників гарячих цехів, спортсменів, шахтарів та інших людей мають подібні професій доводиться від 60-ти до 80-ти відсотків випадків захворювання. При цьому в містах населення хворіє епідермофітією значно частіше, ніж в сільській місцевості, а діти хворіють набагато рідше дорослих.\nПоразка шкіри в паху негрибковой природи\nКрім грибів шкіра в паху уражається при еритразмі, попрілості (интертриго) і пузирчатке. Дуже рідко уражається пахова область і статеві органи при псоріазі.\nМеханічні дерматити або попрілості виникають в результаті тертя, тиску, впливу тепла та інших факторів, з’являються у всіх складках людського тіла, але частіше за все в нижній частині живота у повних людей, області сідниць і статевих органів.\nУ процес втягуються верхні шари епідермісу. Шкірні покриви пошкоджуються продуктами шкірної секреції, що проявляється розлитим почервонінням з ділянками мацерації, утворенням пухирів і тріщин. Вогнища не мають чітких меж. Хворих турбує біль і свербіж. Попрілість може ускладнюватися бактеріальною та грибковою інфекцією, про що свідчить поява на ділянках запалення дрібних бульбашок. На першій стадії захворювання з’являється почервоніння, далі на тлі гіперемії виникають ерозії, без лікування шкірні покриви набувають яскраво-червоне забарвлення, ерозії зливаючись, утворюють великі вогнища ушкодження, на яких з’являються виразки.\nЗвичайна попрілість, ускладнена бактеріальною інфекцією Pseudomonas aeruginosa (синьогнійна паличка) носить назву псевдомонадами интертриго. Псевдомонади паразитують на шкірі людини і за певних обставин здатні викликати ураження шкірних покривів. Пусковим механізмам може служити підвищена пітливість, ожиріння, неякісна і незручний одяг, алергічна налаштованість організму, недостатній догляд за своїм тілом і ін.\nДілянки запалення неправильної форми темно-червоного кольору. На них виникає безліч дрібних бульбашок, наповнених гнійним вмістом. Вони швидко розкриваються, утворюючи ерозії, які далі покриваються корочками. Поступово площа ураження збільшується.\nБактеріальне захворювання шкіри, яке викликається Corynebactcrium minutissimum, називається ерітразмой. Сприяє її розвитку підвищена пітливість, ожиріння і часте миття з милом, що послаблює «кислотну мантію» шкірних покривів, підвищена температура навколишнього середовища і вологість. При захворюванні вражається роговий шар епідермісу. Вогнища запалення локалізуються, в основному, в області стегон, мошонки, пахв і під молочними залозами.\nЕритразма має вигляд плям червоно-коричневого кольору з нерівними краями, легким лущенням і різкими межами. Сверблячка незначний. При підвищеній пітливості плями набувають червоного кольору, виникає набряклість і з’являються бульбашки. У променях лампи Вуда вогнища запалення світяться коралово-червоним світлом.\nЗахворювання з нез’ясованої природою виникнення і розвитком патологічного процесу. Дуже рідко уражається пахова область і статеві органи, де з’являється набряклість і яскраво-червоного кольору бляшки.\nРис. 24. Псоріаз статевих органів.\nЗахворювання з нез’ясованої природою виникнення і розвитку патологічного процесу. Передбачається, що пухирчатка є аутоімунним захворюванням. В організмі хворого виробляються антитіла переважно IgG до цементуючою міжклітинної субстанції епідермісу. Аутоімунні процеси, що відбуваються в організмі, призводять до руйнування шипуватий шару епідермісу.\nПри локалізації процесу в області паху відзначається виникнення короткочасно існуючих бульбашок. Після їх зникнення залишаються великі хворобливі ерозії і обривки епітелію.\nСтопи слід підтримувати в сухому і чистому стані, для цього потрібно:\nвисушувати шкіру між пальцями після прийому ванни або плавання;\nносити шкарпетки будинку;\nходити у взутті, яка дозволяє дихати стопі;\nносити бавовняні шкарпетки, вбирають вологу, і міняти їх двічі в день;\nнаносити на стопи противогрибковую присипку або тальк;\nходити в шльопанцях в громадських басейнах, лазнях і тому подібних місцях.\nПри наявності епідермофітії стоп після прийому ванни або душу спочатку слід висушувати область паху, а тільки потім ноги. Також в першу чергу необхідно надягати шкарпетки, а потім вже нижню білизну. Такі дії дозволять запобігти подальшому поширенню грибкової інфекції зі стоп в пахову зону, що може спричинити пахову епідермофітія.\nДеякі люди не займаються лікуванням даної патології, оскільки у них немає сильно виражених симптомів. Однак слід пам’ятати, що невилікуваних епідермофітія здатна привести до появи тріщин і пухирів, а це вже загрожує приєднанням тяжкої бактеріальної інфекції. Крім цього, якщо ви не лікуєте хворобу, то можете заражати їй інших людей.\nОзнаки та фото\nСимптоми пахової епідермофітії у чоловіків такі:\nрожеві злущуються (діаметр зазвичай близько 1 см);\nїх межі пофарбовані в яскраво-червоний колір;\nзгодом плями захоплюють все більшу площу, вони можуть зачіпати область стегон, паху, а також мошонку з анусом;\nв міру перебігу хвороби центр плям блідне, а на їхніх кордонах утворюються мокнучі валики;\nближче до кордонів плям можуть утворюватися бульбашки, кірки і лусочки;\nуражені місця сильно сверблять, хворий відчуває печіння і скутість в рухах.\nЗагостренням захворювання вважається період від утворення перших маленьких цяток і до їх вирішення, коли починають формуватися великі бліді плями, оточені валиком. Потім настає період ремісії.\nЗагострення і ремісії можуть чергуватися протягом тривалого часу (місяці і навіть роки). Найчастіше хвороба дає про себе знати влітку, а також коли людина стикається з сильним потовиділенням.\nЯкщо ви виявили у себе перераховані ознаки, негайно зверніться до лікаря. Хвороба завжди легше вилікувати на ранній стадії, не затягуйте.\nФото пахової епідермофітії у чоловіків:\nПрофілактичні заходи зводяться до усунення чинників, що призводять до інфікування, підтримці особистої гігієни, відновленню захисних властивостей імунної системи.\nспецифіка робочих умов;\nвідвідування громадських душових, саун, басейнів, лазень;\nблизький контакт з зараженими людьми.\nПри активному способі життя або фізичному навантаженні, варто приділяти більше уваги особистій гігієні, не використовувати чужі предмети особистого використання – рушники, тапочки, нижню білизну.\nПахова епідермофітія у жінок, лікування якої проводиться за тією ж схемою, що і при грибкових захворюваннях гладкої шкіри, вимагає комплексного підходу. З метою профілактики повторних рецидивів необхідна одночасна терапія інших вогнищ мікозу і обробка шкіри в тих областях, де інфекція існувала раніше.\nОснову лікування складають місцеві і системні протигрибкові засоби. У запущених випадках призначають комплексні мазі з вмістом фунгіцидної компонента іглюкокортикостероїдів, надають протисвербіжну і заспокійливу дію.\nнаявність запальної реакції на ділянках, віддалених від грибкового вогнища;\nпоєднання з мікозів стоп і нігтів.\nЯк лікарські засоби, що застосовуються в системній терапії, призначають препарати, зазначені в таблиці нижче.\nНазва активний компонент Дозування / тривалість курсу для дорослих Середня ціна, руб.\nітраконазол ітраконазол 200 мг 2 рази на добу. / 2 тижні. 240 руб. / 15 шт. по 100 мг\nфлуконазол флуконазол 300 мг 1 раз на тиждень. / 2 тижні. 80 руб. / 4 шт. по 150 мг\nТербінафін Тербінафін 250 мг 1 раз на добу. / 2-4 тижнів. 120 руб. / 10 шт.\nПід час грибкових захворювань у пацієнтів часто знижується загальний імунітет.\nТому для його зміцнення лікар може призначити легкі імуностимулятори (Іммунал, Ликопид, Імунорікс і інші). У разі, якщо приєднується вторинна бактеріальна інфекція, то проводиться лікування антибактеріальними препаратами. При великому ураженні шкірного покриву терапія проводиться в умовах стаціонару.\nДля лікування даного захворювання в гострій фазі застосовують примочки або вологі пов’язки, просочені розчинами наступних речовин:\n0,25% розчин нітрату срібла. Цей препарат відсутній у вільному продажу. Його готують і застосовують безпосередньо в лікувальному закладі.\n1-2% розчин борної кислоти;\n1-2% розчин резорцину;\n0,05% розчин хлоргексидину біглюконат.\nЗамість них в домашніх умовах можна використовувати мазі з антимикотическим дією:\nКлотримазол-акрихін і інші.\nДля усунення сверблячки і печіння призначають антигістамінні ліки (всередину):\nЗодак і інші.\nПахова епідермофітія у жінок на другому етапі терапії купірується за допомогою препаратів у формі крему або гелю. Зміст активної речовини в них менше, ніж в мазі.\nЛікування проводиться з використанням наступних засобів:\nЕкзіфін і інші.\nПісля того, як вирішуються бульбашки, загоюються виразки і тріщини, застосовують 2% розчин йоду, саліциловий спирт, Фукорцин або сірчано-Дегтярная мазь. Наносити їх на шкіру з відкритими ранами не можна, так як це може викликати запалення або хімічний опік.\nЗагальна тривалість зовнішнього лікування становить в середньому 2-4 тижні. Для профілактики повторного виникнення мікозу обробку поверхні шкіри проводять також протягом 1-2 тижнів після зникнення симптомів. Креми, мазі та гелі наносять безпосередньо на уражену область, захоплюючи ділянки на 2-3 см навколо неї.\nЩо таке епідермофітія стоп\nЕпідермофітія стоп – дерматоз шкіри, спровокований зараженням грибами роду епідермофітон. Зараження патогенними грибами відбувається при тісному контакті з носієм або речами, які ним використовувалися.\nНайчастіше інфікування трапляється в громадських лазнях, на пляжах і в басейнах. Небезпека епідермофітії стоп полягає в тому, що це захворювання складно піддається лікуванню.\nЗбудник інфекції може жити в організмі людини роками і ніяк не проявляти себе. Виражений патологічний процес спостерігається в разі зниження імунітету.\nТерапія захворювання – комплекс індивідуально підібраних заходів, націлених на усунення інфекції, симптомів і причин. Мікологія пропонує кілька методик лікування захворювання, які комбінуються або використовуються самостійно.\nРозглянемо, як лікувати захворювання:\nНа початковому етапі терапія націлена на усунення запального процесу і механічне видалення уражених ділянок шкіри. Використовується спиртовий розчин саліцилової кислоти. При мокли виразках використовується саліцилової-цинкова паста.\nДля прийому всередину призначаються антигістамінні препарати, що блокують запальний процес. Додатково застосовуються препарати для стимуляції імунітету.\nПоказано зовнішнє застосування протигрибкових засобів і регулярна обробка шкіри стоп антисептичними розчинами для профілактики вторинного інфікування.\nРецидивуючі форми захворювання вимагають доповнення терапевтичного комплексу аутогемотерапію і вітамінами групи В.\nХірургічне втручання показане тільки в разі інфікування нігтів. Нігтьова пластина віддаляється після усунення грибкової інфекції і на її місці виростає здоровий ніготь.\nУскладнення є результатом неефективної терапії або ж слабкою імунною реакції. Якщо вчасно не почати лікування, можуть виникнути такі наслідки:\nураження лімфатичної системи,\nЗайматися домашньої діагностикою по фото в інтернеті і самостійно лікуватися – небезпечно. Наука не має даних про ефективність народної медицини. Тому, лікування народними засобами допустимо тільки як доповнення медикаментозної терапії.\nБезпечними засобами є лікувальні ванночки з настою таких трав:\nФорми захворювання і їх симптоми\nЕпідермофітію ділять на клінічні форми захворювання, що характеризують місце локалізації та особливості прояву:\nНайнебезпечніша форма грибка, так як симптоми ненав’язливі і не викликають занепокоєння. Лущення стоп, почервоніння у їх склепіння, рідкісний слабке свербіння. Лікарі ж відзначають, що пацієнтам властиво з роками сусідити з цією формою, бути переносником микоза через власного неуваги до здоров’я. Дисгидротической і сквамозної епідермофітії властиво перетікати в обох формах поперемінно.\nСквамозна форма – найбільш небезпечний різновид грибка\nРозвивається на тлі нелеченной наскрізний епідермофітії. Свербіння і лущення розсіюється на міжпальцевих зону, згини пальців ніг. Особливо страждають мізинець і безіменний пальці. Утворюються мокнучі рани, ерозії і тріщини. Характерна відшарування білястих корок епідермісу.\nЗагострення доводиться на літо, взимку захворювання малоактивні.\nІнтертригінозний форма грибка вражає міжпальцевих зону ніг\nШкіра стає пухкої, поїдання і слабкою по відношенню до інфекцій. Характерно для запущеної форми. Наприклад, стрептокок в поєднанні з епідермофітією небезпечний пикою гомілки або тромбофлебитами.\nНа підошві стопи утворюються скупчення бульбашок невеликих розмірів. Згодом вони з’єднуються в єдину площа. Стопа стає болючою. Зняття верхнього шару – значить відкрити виразки і ерозії. Пузирістие шар піднімається на боки стопи. Коли шкіра зажила, а пухирчастість пішла, вважається, що повернулася сквамозная форма.\nЗагострюється навесні і влітку. Супроводжується підвищеною температурою тіла і нездужанням, можливі висипання по типу алергії. Гостра форма тримається 1-2 місяці, але своєчасна терапія в такі етапи ефективна, як ніколи.\nДісгідротіческая форма грибка характеризується появою невеликих бульбашок на шкірі\nТакож небезпечно вторинним інфікуванням. Рідина в пухирях стає мутного, білястого кольору – це нагноєння. Так розвивається лімфаденіт, лімфангіт.\nКрім скромної площі лущення ніг і рідкісних тріщин між пальців, немає ніяких симптомів. Ці ознаки також рідко видають присутність хвороби. Пацієнти міркують, що це таке роздратування або авітаміноз.\nСтерта форма зустрічається на початкових етапах захворювання і перетікає в іншу.\nПри стертою формою грибка стопи утворюється лущення і тріщини між пальцями\nВражає суто нігтьову пластину. У перевазі великі пальці ніг і мізинці. Ніготь стає жовтим, видно відверті смуги, розшарування і потовщення. Пластина кришиться, ламається або самостійно відстає від пальця, як на фото.\nЕпідермофітія нігтів частіше вражає мізинці і великі пальці ніг\nРуки нічого не загрожує. Це не привід користуватися одним манікюрним набором для ніг і рук. Заведіть окремі інструменти для хворого і здорових нігтів. Після лікування позбудьтеся від заражених.\nСквамозна епідермофітія стоп проявляється у вигляді бляшок червоного кольору з сірувато-білим лущенням або плоских папул, які з’являються на шкірних покривах зводу або на бічних частинах стопи. Вогнища ураження можуть нагадувати типові для псоріазу бляшки і мати чіткі межі. По колу бляшок знаходиться бордюр, що складається з відшаровується шкіри одиничними маленькими бульбашками. Часто лущення поєднуються з явищами подошвенного гіперкератозу у вигляді тріщин і омозолелостей жовтого відтінку на поверхні, які нагадують прояви механічного дерматиту. Характерні непостійні і помірні зудять відчуття.\nПрипустити майбутній діагноз допомагає сукупність симптомів, дослідження тканин за допомогою мікроскопа. Для аналізу у пацієнта беруть відшарувалися шари покривів, на деякий час замочують у лугу. Під впливом агресивного речовини вдається побачити нитки грибків. Щоб вивчити стадію захворювання потрібно додатково вивчити частинки.\nПри дисгидротической і интертригинозной формі захворювання матеріал для аналізу забирають по периферії вогнищ, де є відшаровуються епідерміс. При сквамозної формі з вогнища інфекції соскабливают лусочки.\nПри патології нігтів з них за допомогою скальпеля соскабливают рогові маси, можна також зрізати вільний край ножицями. Матеріал замочують в реагентах, з великим збільшенням розглядають під мікроскопом.\nПатологія починається змінами вільного краю нігтя у вигляді жовтих смуг і плям. Потім потовщується і стає жовтою вся нігтьова пластина. Вона легко ламається і кришиться, виникає піднігтьового гіперкератоз (скупчуються рогові маси). Іноді буває зворотна ситуація: ніготь витончується і відбувається його відторгнення від нігтьового ложа – такий процес називають оніхолізіс. Найчастіше вражаються нігтьові пластини на першому та п’ятому пальцях ніг. Пальці рук патологічний процес не зачіпає.\nНе менш дієвими стануть народні методи терапії, деякі складові можна придбати в аптеці. Застосування рецептів має бути частиною комплексної терапії, але ніяк не її основою.\nДля приготування кошти потрібно взяти 10 г саліцилової кислоти, 80 г коллодия. Складові інтенсивно струшують, зберігають в холодному місці (можна на дверцятах холодильника).\nІнфіковані ділянки стоп змащують вранці після пробудження, додатково застосовують 5% саліцилову мазь. Тривалість курсу лікування становить від 7 до 10 діб. Завдяки застосуванню молочної кислоти знищується грибок, саліцилова кислота стає профілактичним засобом проти розсіювання спор грибка по шкірі. Речовина також пригнічує функціонування потових залоз.\nДля цього рецепта:\nберуть 3 столові ложки подрібненої трави чистотілу;\nзаварюють 500 мл окропу;\nпрогрівають на водяній бані протягом пари хвилин;\nнаполягають ще годину.\nОтриманий засіб використовують для нічних компресів. Оптимальний термін лікування – 10 діб.\nЛікар рекомендує також змащувати чистим соком чистотілу ранки, метод допомагає швидше відновити тканини, шкіра та нігті будуть виглядати здоровими. Відвар з трави чистотілу дозволяється додавати в ванночки для ніг.\nВажливе доповнення: Чим лікувати лишай у людини швидко і в домашніх умовах?\nПозитивна динаміка епідермофітії спостерігається після застосування лікарських зборів, корисно використовувати базилік і модрину. Необхідно взяти по 100 г сировини, відміряти 3 столові ложки суміші, залити половиною літра окропу, проварити кілька хвилин на водяній бані.\nУ відварі парять ноги, для процедури потрібно виділити по 10-15 хвилин кожен вечір, курс 12 діб. Базилік має протигрибкову дію, модрина знімає запальний процес. У розчин можна додавати яблучний оцет.\nДля обробки стоп застосовують сольові примочки. Для приготування потрібно взяти 2 столові ложки морської солі, 500 мл гарячої води. Складові змішують, повинна вийти густа паста. Нею натирають хворі ділянки, дають солі повністю висохнути. Потім засіб видаляють, запалені ділянки присипають кукурудзяним крохмалем.\nЛікування пахової епідермофітії проводиться відповідним фахівцем: дерматологом або мікології. Лікар на підставі того, в якій стадії розвитку знаходиться захворювання, пропонує хворому певну терапію. На початковій стадії пропонується обробка інфікованих грибком ділянок шкіри йодом або зеленкою.\nНа більш пізніх стадіях розвитку пахової епідермофітії, лікування передбачає комплексний підхід, що включає ряд рекомендацій.\nЗастосування протигрибкових мазей. Сьогодні фармацевтика пропонує величезну різноманітність препаратів такого напрямку: Клотримазол, Ламізил, Леворин, Оксіназол, Мікосептін і інші.\nОбробка уражених шкірних покривів протизапальними засобами. Проводиться, як правило, при гострому перебігу захворювання. В цьому випадку призначають препарати, які надають комплексну дію: Міконазол, Ізоконазол, Дифлукортолону або мазіпредон. Ці мазі застосовують до припинення запалення, а потім використовують тільки протигрибкові.\nЗастосування антигістамінних препаратів для зниження зудить ефекту і дискомфорту. Як правило, призначаються у вигляді таблеток: Супрастин, Зиртека, Тавегіл, Кларитина та інших.\nПідсушують і знижує запальний процес ефектом володіють ванни з настоями трав: ромашки, череди або кори дуба.\nЛікування пахової епідермофітії передбачає неухильне дотримання всіх приписів лікаря і строгу дисципліну для пацієнта. Тільки в цьому випадку стає можливим повне одужання.\nДля діагностики мікозів необхідно зробити зішкріб з периферичної зони осередку ураження, так як саме там гриби перебувають у великій кількості. При мікроскопії можна виявити міцелій грибів. Ідентифікація збудників проводиться тільки при культуральному дослідженні.\nРис. 26. Зростання колоній грибів Epidermophyton floccosum (фото зліва) і мікроскопія чистої культури (фото праворуч).\nПахову епідермофітія слід відрізняти від рубромікоз, еритразми, попрілості, кандидозу, псоріазу, себорейної екземи, різнобарвного лишаю, стрептококової попрілості.\nЗаразна ця патологія\nГрибкові захворювання шкіри пацієнти часто починають лікувати самостійно. Не потрібно робити, оскільки на різних грибкових паразитів діють різні ліки.\nЗастосовуючи який-небудь препарат без консультації лікаря, існує ризик нашкодити – хвороба може залишитися, перейти в запущену стадію і викликати ряд ускладнень.\nЩоб цього не сталося, необхідно при наявності будь-яких висипань на шкірі, сильного свербіння і печіння в уражених місцях швидше звернутися до лікаря.\nДерматолог – лікар, який лікує будь-які шкірні патології.\nМікології. Це лікар, який спеціалізується по грибкових уражень шкіри.\nПодолог – фахівець з вищою освітою, який займається лікуванням грибка стоп. Часто його можна зустріти в косметологічних салонах.\nЗалежно від симптомів і ступеня поширення хвороби необхідно звернутися до одного з них або до кожного по черзі. Вони ефективно впораються з проблемою.\nПахова епідермофітія вважається заразним захворюванням, оскільки шляхи її передачі пов’язані з побутовим контактом людей.\nВона передається від зараженої людини до іншої людини такими шляхами:\nЧерез дотику (рукостискання, поцілунки, обійми);\nШляхом спільного користування предметами побуту (посуд, столові прилади) і особистої гігієни (рушник, мило, мочалка);\nЧерез носіння чужої одягу і взуття.\nПідчепити хворобу можна в місцях загального користування, які пов’язані з безпосереднім контактом між людьми. Найбільш небезпечними в цьому плані вважаються загальні лазні, сауни, басейни.\nПротівомікозной терапії і народних засобів лікування під силу знищити епідермофітію. Складні випадки з супутніми хворобами і вторинними інфекціями не здадуться від самолікування. Пацієнт тільки посилить перебіг захворювання.\nПрепарати вказані в ознайомлювальних цілях.\nЛікування проходить в 2 етапи:\nВидалення ороговілого шару, прокол бульбашок.\nЗняття запалення, загоєння ран, знищення грибка.\nОздоровлення нігтів починається з повного видалення зараженої пластини. Терапія займає в сумі близько 2-х місяців.\nУ стандартних випадках епідермофітії обходяться зовнішніми антигрибковими препаратами у формі гелю, мазі, розчину або крему:\nТербінафін – хороший засіб від грибка стопи\nОстання призначена для зняття сухого шару шкіри. Її наносять відразу після размягчающей содової ванночки для ніг. Щедро змащують хворі місця, обертають целофаном або пергаментом, надягають шкарпетки. Знімають через добу. Зазвичай шар шкіри легко сходить при невеликому сприяння пальцями рук. Якщо не виходить, то компрес продовжують ще на добу. Розм’якшує дія обумовлена наявністю молочної та саліцилової кислоти. Зі старим шаром ураженої шкіри забирається левова частка грибкових спор.\nантигістамінні препарати – Димедрол, Тавегіл, Супрастин;\nантибіотики – Ерітромецін, Цефалоспорин;\nполівітаміни – за індивідуальним призначенням;\nхлорид кальцію внутрішньовенно.\nДля зняття ороговілих клітин шкіри рекомендують примочки з міді, цинку, ванночки з відварами аптечних трав і соди.\nТавегіл використовується для лікування складної форми грибка\nДомашні рецепти по ефективності іноді не відстають від медичних засобів. Деякі інгредієнти набувають в аптеці.\nМолочно-саліциловий колодій готують вдома. Молочну та саліцилову кислоту беруть по 10 г і 80 г коллодия. Ретельно змішують і зберігають у холодильнику. Вранці і перед сном змащують ноги. Найкращий ефект з одночасним використанням 5% саліцилової мазі. Курс – 7-10 днів.\nМолочна кислота згубно діє на грибок\nСаліцилова кислота попереджає розсіювання грибка по нозі за рахунок пригнічення роботи потових залоз. Пом’якшує ороговілий шар з тисячами клітин гриба і дозволяє відшарування шкіри видалити його разом з паразитом.\nКомпрес і примочки з чистотілу\nСуху траву чистотілу (3 ст. Л.) Запарюють півлітра окропу і кип’ятять кілька хвилин. Настоюють годину, після чого роблять компрес на ніч. Курс – 10 днів.\nНа додаток можна змащувати чистим соком рослини ранки для швидкого загоєння.\nЧистотіл – давнє засіб для лікування грибка\nТрав’яний відвар для ванночок\nБазилік і Ліственніков (по 100 г) змішують в один збір. На півлітра окропу беруть 3 ст. л. і проварюють пару хвилин. Парити ноги в відварі протягом 12 днів.\nБазилік має протигрибкові властивості\nЯкий грибок викликає епідермофітію?\nЗбудником захворювання є грибок Epidermophyton floccosum, який утворює свій мікроміцелій в лусочках шкіри і нігтях. Він також виявляється в рідких клітинних скупченнях, що утворюються при руйнуванні тканин в результаті микоза. За своєю поширеністю серед причин грибкових захворювань цей збудник знаходиться на 4 місці.\nНайчастіше хвороба реєструється в регіонах з помірним і субтропічним кліматом. Грибок переважно зустрічається в людській популяції, тому лабораторні експерименти на тваринах не можуть застосовуватися для вивчення збудника. Спори грибків стійкі до висихання і нагрівання.


RX 5600 XT з Ryzen 7 1800X критеріями в Ультра якість настройках якості - GPUCheck Ukraine / Україна\nRX 5600 XT з Ryzen 7 1800X критеріями в Ультра якість настройках якості\nОчевидно, що RX 5600 XT це значно більш здібних High-End карти, які можуть грати ААА титулів на 1080p/1440p з 50-60 кадрів в секунду. Співвідношення ціна/продуктивність відмінно підходить для RX 5600 XT конкуренції в бюджеті в середині діапазону карт. З точки зору пам'яті, RX 5600 XT 6144 MB RAM більш ніж достатньо для сучасних ігор і не повинно викликати будь-яких вузьких місць. Ця комбінація між RX 5600 XT і AMD Ryzen 7 1800X має менше 8% вузьким місцем у багатьох іграх і ідеально підходить для уникнення втрати кадрів. Коротше продуктивність є виключною, немає сумнівів, що це один з найпотужніших одного GPU там, в 2020 . Ця комбінація між RX 5600 XT і AMD Ryzen 7 1800X є ідеальним матчу, щоб уникнути втрати FPS.


Другий етап вакцинації в Україні: МОЗ дозволив прищеплювати сімейних лікарів і пенсіонерів\n22 березня 2021 в 10:23\nГлава МОЗ Максим Степанов на брифінгу\nЩеплення новим категоріям населення почнуть робити, як тільки Україна отримає наступну партію вакцин.\nЗ 22 березня в Україні розпочинається другий етап вакцинації проти коронавірусу. Міністр охорони здоров'я Максим Степанов розповів подробиці під час онлайн-брифінгу.\nПерш за все, щеплення робитимуть сімейним лікарям. Після того, як 29-30 березня прибуде нова партія вакцин, їх почнуть колоти соціальним працівникам та українцям старше 80 років. При цьому другий етап вакцинації пройде одночасно з першим.\n"Це категорії громадян, яких ми плануємо вакцинувати протягом першого-другого етапів. У цілому протягом першого кроку другого етапу вакцинації ми плануємо охопити максимальну кількість працівників первинної медичної допомоги, працівників системи громадського здоров'я та людей, які задіяні в соціальній сфері", — зазначив Максим Степанов.\nЗа його словами, на додаток до мобільних бригад МОЗ запускає 565 стаціонарних пунктів для щеплень. Всього під час другого етапу вакцинації міністерство планує розгорнути понад дві тисячі пунктів вакцинації.\nРаніше Максим Степанов заявив, що "британський" штам COVID-19 знайшли вже в п'яти областях України: Києві, Івано-Франківській області, Харкові, Львові та Дніпрі. Такі дані представив Інститут епідеміології. Глава МОЗ нагадав, що цей різновид утричі заразніший, і попередив про "напружену ситуацію" із захворюваністю COVID-19 через новий різновид вірусу.\nДо цього Степанов повідомив, що Україна зробить негативний результат ПЛР-тесту обов'язковою умовою для в'їзду в країну. Як він заявив у Верховній Раді, МОЗ вніс таку ініціативу на розгляд уряду. Тестування потрібно буде пройти за 48 годин до перетину кордону.\nГлава МОЗ розповів, що Кабмін введе повний локдаун по всій Україні в тому випадку, якщо більше половини регіонів потраплять до "червоної" зони. До тих пір уряд дотримуватиметься стратегії адаптивного карантину. Наступними претендентами на потрапляння до "червоної" зони Максим Степанов назвав Львівську та Вінницьку області.


Одруження - 18-й рік сумісного життя – Бірюзове весілля\nЦілих вісімнадцять років ви разом! Так, є що пригадати Це – вже те щастя, яке так просто не зруйнувати, це – одна з великих цінностей життя, створена Вами. Час, що пролетів, від ваших перших зустрічей здавався швидким і швидкоплинним, але залишилося незабутнім. Ви посміхалися і захоплювалися, чарували і любили, прощали і вірили у все найкраще, дорожили кожною хвилиною, проведеною разом. Чи вам не знати про тонкощі подружнього життя? У Ваших очах народжувалися нові ідеї, мінялися погляди буття, але серце незмінним залишалося назавжди. Ви будували стосунки на слові "взаємно": взаєморозуміння, взаємоповажають і взаїмолюбві. Будували, розуміючи, скільки вам, належить ще пройти.\nПідбір "бірюзового подарунка", можливо, не буде таким скрутним, як пошук подарунка до будь-якого іншого свята. Тому що Ви знаєте свою кохану (свого коханого) і легко зможете підкорити це серце. Часто вдалий вибір подарунка якраз і полягає в здатності здивувати. Саме такою силою і володіє "бірюзовий подарунок". Зовнішній вигляд самої бірюзи настільки привабливий – безліч відтінків від природно-синього до блідо-зеленого, – що приводить в захоплення багато. Отже, не відмітити таке "диво природи" просто неможливо!\nПроте, не варто забувати, що прекрасним доповненням до будь-якого подарунка є квіти. "Живі квіти" або "солодкі квіти" – вирішувати Вам. Але хай цього дня букет буде розкішним – на знак пошани і любові.\nБірюзове весілля – одна з тих роковин, яку хочеться зберегти в пам'яті. Саме тому в такий день якомога більше посміхайтеся і думайте тільки про прекрасний. Подарунки повинні допомогти Вам в цьому. А після свята, продовжуйте любити і берегти один одного також, як робили це довгі роки. Я сказала "також"? Немає! Сильніше!


На Львівщині сільського голову змушують прибирати купи сміття, таємно звезені вночі зі Львова (фото) - ВГОЛОС\nНа Львівщині сільського голову змушують прибирати купи сміття, таємно звезені вночі зі Львова (фото)\nУ ніч з 4 на 5 травня на території рекультивованого сміттєзвалища біля села Куровичі Золочівського району Львівської області незаконно скинули кілька вантажівок побутових відходів.\nГолова Куровицької сільської ради Володимир Чорнопис у коментарі кореспондентові «Вголосу» повідомив, що зараз це старе сміттєзвалище перебуває на стадії закриття. У квітні сільська рада провела рекультивацію сміттєзвалища і встановила на в’їзді до нього шлагбаум із колодкою.\nЗадля скидання львівського сміття шлагбаум на в'їзді до старого сміттєзвалища зламали\nЛист Держекоінспекції до голови Куровицької сільської ради із наказом навести лад зі сміттям. Документ датований 2 травня 2018 року (сміття біля села скинули вночі з 4 на 5 травня).\nРаніше такі сміттєві «подарунки» на Золочівщині знайшли у селах Якторів, Скварява, Хильчиці та Струтин, повідомляє видання zolochiv.net. Міський голова Золочева 21 квітня 2017 року підписав так званий «сміттєвий меморандум» (хоча громада Єлиховицької сільської ради висловлювалася неодноразово проти львівського сміття) на золочівський смітник возять відходи зі Львова.\nТеги:львівське сміття, Львівщина, сміття


28 Жовтня 2020 19:45\nМіжнародна група вчених заявляє, що 15% смертей від COVID-19 можуть бути пов’язані із забрудненням. І Україна входить в 20 країн, де цей показник найвищий.\nЇхнє дослідження на цю тему опубліковане в журналі Cardiovascular Research, пише Українська правда.\nЯкщо вірити результатам, то в Україні із забрудненістю повітря можна пов’язати смерть 1418 осіб.\nОдин з авторів дослідження, професор Джос Лелівельд з Інституту хімії Макса Планка в Майнці (Німеччина) та Кіпрського інституту в Нікосії сказав: "Оскільки кількість смертей від COVID-19 постійно зростає, не можна дати точну або остаточну кількість смертей у кожній країні, що могло спричинити забруднення повітря.\nОднак, як приклад, у Великій Британії зафіксовано понад 44 000 смертей від коронавірусу, і ми підрахували, що частка забруднення атмосфери становить 14%, а це означає, що понад 6100 смертей може бути пов’язано із забрудненням повітря".\nНауковці підкреслюють, що їх висновки "не означають прямого причинно-наслідкового зв’язку між забрудненням повітря та смертністю від COVID-19 (хоча це можливо)".\nНатомість дослідження може підвердити, що COVID-19 погіршує інші стани здоров’я, "які можуть призвести до летальних наслідків для вірусної інфекції".\nЗа час пандемії лікарі дізналися, що COVID-19 – це захворювання судинної системи, а не просто респіраторне захворювання.\nЯкщо людина інфікована коронавірусом, це може спричинити аномальне згортання крові, «негерметичні» судини та зменшення кровотоку.\nБританський фонд серця повідомляє, що COVID-19 може спричинити появу «липкої крові», що підвищує ризик тромбозу глибоких вен та утворення тромбів.\nЗгустки крові можуть призвести до інсультів або інфарктів, тому хворі на коронавірус часто помирають від ускладнень, спричинених вірусом, а не від самого вірусу.\nЦим можна пояснити те, чому люди з високим кров’яним тиском та діабетом – станами, які пошкоджують судини – непропорційно часто вмирають від COVID-19.\nПрофесор Мюнцель зазначає: "Якщо тривалий вплив забруднення повітря та зараження вірусом COVID-19 поєднуються, то ми маємо додатковий негативний вплив на здоров’я, особливо на серце та судини, що призводить до більшої вразливості та меншої стійкості до COVID-19.\nЯкщо у вас вже є хвороби серця, то забруднення повітря та коронавірусна інфекція спричинять проблеми, які можуть призвести до інфарктів, серцевої недостатності та інсульту".\nПрофесор Мюнцель сказав: «Ми маємо «подвійний удар»: забруднення повітря пошкоджує легені і підвищує активність АСЕ2, що, в свою чергу, призводить до посиленого поглинання вірусу в легенях і, можливо, кровоносними судинами та серцем».\nУ кожного п'ятого COVID-пацієнта можуть спостерігатись психічні розлади. Дослідження 11 Листопада 2020 15:28\nАвжеж Показати IP 28 Жовтня 2020 21:41\nЛише сьогодні зранку про це говорив, аж тут раптом стаття. От тільки я говорив про те що симптоми ковіда - звичайний грип, а от запалення легень викликають тверді частинки. Відчуваю що скоро це все спроститься саме до цього варіанту. Але від цього не легше. Від автомобілів, заводів, газет і пароходів людство не відмовиться, а на серйозні фільтри викидати гроші ніхто не хоче, лише думають як запилити бабло в природоохоронних організаціях. Скоріш за все скоро кожен буде ходити в 3Мовських масках та з кисневим балончиком. Мабуть вже з наступного року...


Пам’ять для ноутбука SO-DIMM DDR4 32Gb Kingston 3200MHz, PC4-25600, CL22, купити в Івано-Франківську, детальний опис, характеристики, фото, ціна. Оперативна пам'ять. Комп'ютерні комплектуючі. Інтернет-магазин ІнтерАктив, inter.if.ua\n›Пам’ять для ноутбука SO-DIMM DDR4 32Gb Kingston 3200MHz, PC4-25600, CL22\nПам’ять DDR4 16Gb Kingston HyperX Fury RGB 3200MHz, PC4-25600, CL17\nПам’ять DDR4 2x32Gb Kingston HyperX Fury RGB 2666MHz, PC4-21300, CL16\nПам’ять DDR4 4x16GB Kingston HyperX Fury 2666MHz PC4-21300, CL16, Black\nПам’ять DDR4 4x16GB Kingston HyperX Predator 3200MHz, PC4-25600, CL16\nПам’ять для ноутбука SO-DIMM DDR4 16Gb Kingston HyperX Impact 2933MHz, PC4-23400, CL17\nПам’ять для ноутбука SO-DIMM DDR4 2x16Gb Kingston HyperX Impact 2933MHz, PC4-23400, CL17\nПам’ять для ноутбука SO-DIMM DDR4 2x16Gb Kingston HyperX Impact 3200MHz, PC4-25600, CL20 (HX432S20IBK2/32)\nЦіна: 4520 грн.\nКод товару 277289\nВідгуки про Пам’ять для ноутбука SO-DIMM DDR4 32Gb Kingston 3200MHz, PC4-25600, CL22\nВведіть вашу думку про Пам’ять для ноутбука SO-DIMM DDR4 32Gb Kingston 3200MHz, PC4-25600, CL22.\nВідгуки про Пам’ять для ноутбука SO-DIMM DDR4 32Gb Kingston 3200MHz, PC4-25600, CL22:\nХочете купити Пам’ять для ноутбука SO-DIMM DDR4 32Gb Kingston 3200MHz, PC4-25600, CL22 в Івано-Франківську? Інтернет-магазин ІнтерАктив пропонує низькі ціни на Пам’ять для ноутбука SO-DIMM DDR4 32Gb Kingston 3200MHz, PC4-25600, CL22. Якщо товар є в наявності, то ми доставимо його в наш офіс напротязі 1-3 днів. Купити оперативну пам'ять (RAM) в Івано-Франківську можна швидко та дешево. Для цього необхідно зробити замовлення на сайті Inter.if.ua або за телефонами (093) 807-54-32, (0342) 50-48-66. Можлива доставка по Івано-Франківську та області, деталі у менеджерів.\nПам’ять для ноутбука SO-DIMM DDR4 32Gb Kingston 3200MHz, PC4-25600, CL22, 4520 грн.


Цензура по-кам'янецьки: чиновник порадив "закрити рота" журналістам | Поділля News\n» Події » Цензура по-кам'янецьки: чиновник порадив "закрити рота" журналістам\nЦензура по-кам’янецьки: чиновник порадив “закрити рота” журналістам\nГолова Кам’янець-Подільської РДА Анатолій Бернашевський порадив помовчати головному редактору газети “Вечірній Кам’янець”. Про це вчора з’явилось повідомлення на сайті видання. Журналісти кажуть це сталося після публікації про перший випадок захворювання на коронавірус на Кам’янеччині.\n“Незрозуміло з яких причин, через деякий час після публікації новини, до головного редактора газети “Вечірній Кам’янець” надійшов телефонний дзвінок. Не привітавшись та не представившись чоловік, який телефонував, почав вимагати пояснень причини публікації новини. Після того, як головний редактор запитав з ким він спілкується пролунала відповідь, що телефонує голова Кам’янець-Подільської РДА Бернашевський. Одразу після цього, нещодавно призначений чиновник дав вказівку головному редактору нашої газети закрити рота”, – сказано на сайті інтернет-видання.\nГоловний редактор газети “Вечірній Кам’янець” ще під час телефонної розмови запропонував очільнику району вибачитися за свої, скоріш за все, необдумані дії та вибачень так і не почув.\nЖурналісти повідомили, що у випадку повторення подібних дій, звернуться до Президента з проханням про захист від його представника.\nВідповідно до діючого Закону України “Про інформацію” втручання в роботу журналістів є недопустимим.\nДо слова, у мешканки Кам’янеччини COVID-19 все ж підтвердили.


Літак МАУ здійснив екстрену посадку у Борисполі: що сталося — БИЗНЕСЛИГА\nУ понеділок, 29 липня ввечері, літак МАУ через 20 хвилин після зльоту був змушений здійснити екстренну посадку у аеропорту Бориспіль.\nЯк повідомляє НАРОДНА ПРАВДА із посиланням на Информатор, літак МАУ Boeing 767, який слідував до Таїланду, відірвався від землі, через пару десятків хвилин пішов на розворот і здійснив екстрену посадку в місці вильоту.\nЗазначається, що екстрену посадку пілоти здійснили через те, що помітили неполадки в роботі одного з двигунів.\nЗа попередніми даними, неполадки викликані тим, що в двигун потрапив птах. Після посадки, з літака пішов дим.\nУ прес-службі авіакомпанії МАУ підтвердили факт екстреної посадки. Дим, який йшов з літака, представники прес-служби пояснили високою температурою гальмівних пристроїв.\nНіхто з пасажирів і членів екіпажу не постраждав. Власники квитків вирушили в Бангкок резервним рейсом після півночі.\nНагадаємо, нещодавно в Каспійське море впав літак Військово-повітряних сил Азербайджану МіГ-29. Трагедія сталася 24 липня в районі 22-ї години. Відомо, що літак Військово-повітряних сил Азербайджану МіГ-29 виконував навчальний політ у нічний час. У якийсь момент він втратив зв’язок і зник з радарів.\nРаніше в США в районі авіабази в Каліфорнії прямо на комерційну будівлю впав винищувач F-16. Пілот винищувача приземлився на злітно-посадкову смугу, а ось його літак впав поряд з аеродромом прямо на дах складської будівлі в кількох десятках метрів від аеродрому.\nPrev НАЗК просить НАБУ розслідувати декларування недостовірної інформації Кононенком і Філатовим\nNext Чего боится Кремль, или Главные заблуждения Украины о России


У Китаї папуга допоміг знайти грабіжника - Світ24\nВкравши рідкісного птаха, Ху Фен продав її в зоомагазин. Пізніше цей заклад відвідав колишній власник папуги, уродженець Пекіна на ім’я Ван Лу (Wang Lu). Коли папуга побачив свого господаря, він почав голосно кричати, і тоді Ван Лу впізнав у птаху свого колишнього вихованця.Після цього власник зоомагазину зв’язався з поліцією і передав китайським правоохоронцям дані людини, який продав птицю.\nПро те, яке покарання може загрожувати викрадачеві папуги, поки нічого не повідомляється, повідомляє Lenta.ru.Африканські папуги є досить цінними птахами, тому вони часто стають об’єктами викрадення. Середня вартість одного такого папуги на чорному ринку становить понад 400 доларів.Нагадаємо, що нещодавно вирок у гучній справі про викрадення папугу було винесено і в Росії.\n32-річна Людмила Ташликова, яка викрала птицю з кафе “Закусочна” Архарінський району Амурської області, була засуджена за цей злочин до 9 місяців позбавлення волі. Спочатку Ташликова засудили до 1,5 років ув’язнення, але надалі цей вирок був оскаржений.