Збірка творів-ессе всеукраїнського творчого конкурсу для молоді\nВсеукраїнського творчого конкурсу для молоді\nСвідомість – основа розвитку творчого потенціалу людини\nЦентр розвитку «Цефея»\nТвори учнів загальноосвітніх шкіл\nта студентської молоді України\nСвідомість – основа розвитку творчого потенціалу людини. Твори учнів загальноосвітніх шкіл та студентської молоді України / Укл. Салата О.О. – К.: Геопринт, 2014. – 106 с.\nВ антології творів-есе школярів, студентів та молодих учителів з більшості регіонів України зібрані роботи учнів загальноосвітніх навчальних закладів, студентів вищих навчальних закладів та молодих учителів України, що були написані для участі у Всеукраїнському творчому конкурсі «Свідомість – основа розвитку творчого потенціалу людини», проведеного за ініціативою Інституту суспільства Київського університету імені Бориса Грінченка та Центру розвитку «Цефея» у листопаді 2013 – квітні 2014 рр.\nДорогі читачі, ця збірка сформована для тих, хто розмірковує над сенсом життя, хто вірить у молодь як потужний потенціал майбутнього нашої країни та світу, загалом. Пропонуємо ознайомитись зі щирими усвідомленими думками та конструктивними пропозиціями наших дітей: школярів, студентів та молодих учителів.\nТемою нашої дискусії стала проблема усвідомлення свого місця в суспільстві та світі, реалізації творчого потенціалу людини, отримання знань через усвідомлення їх необхідності та ін.\nМи творимо себе, творимо світ навколо. І дуже важливо чи робимо ми це усвідомлено. Молодь – це та частина нашого суспільства, яка перебуває у постійному пошуку. Формуючи свої світоглядні пріоритети, молодь дивиться у майбутнє, створюючи більш ефективні моделі облаштування суспільного життя і міжособистісних відносин. Ми повинні створити умови для розвитку творчого потенціалу молодої людини, реалізації її прагнень, пропонуючи власний досвід і досягнення.\nУсвідомлюючи внутрішню сутність та життєві цінності, молоді люди стають особистостями. Важливе місце у формуванні особистості посідає творча усвідомлена праця, оскільки творчість – це талант, помножений на щиру працю.\nУ творах-есе, що представлені у збірці ми бачимо розуміння молоддю глобальних проблем сучасності, усвідомлення своєї ролі у світовому цивілізаційному процесі. Більшість творів є вже певним досвідом усвідомлення буття, уроком для нас, дорослих – уроком щирості, людяності, поваги до праці, патріотизму.\nДо збірки увійшли праці молодих людей 16-25 років, серед них – учні старших класів, студенти вищих навчальних закладів України, молодих учителів, які вже певною мірою почали реалізувати власні цілі. Це молодь з багатьох регіонів і областей нашої держави: Дніпропетровської, Донецької, Тернопільської, Запорізької, Львівської, Сумської, Миколаївської, Київської, Житомирської областей, м. Києва та ін.\nПитання, які молодь піднімає у своїх творах-есе свідчать про розуміння авторами проблем українського суспільства та світу, у той же час, проблеми, створені штучно політиками: питання державної мови, етнічні особливості населення, особливості розвитку регіонів, на думку більшості авторів, не повинні загострюватися.\nНа думку учнів та студентів, є багато важливіших проблем, зокрема: СНІД, наркоманія, важкі хвороби, неможливість отримати достойну безкоштовну освіту та реалізувати власний творчий потенціал в сучасному українському суспільстві.\nВідповідаючи у своїх творах-есе на питання Хто я ? Який я? До чого я прагну? Молоді люди формують самооцінку – цілісне уявлення про себе самого, емоційне відношення до самого себе, самооцінку власної зовнішності, розумових, моральних, вольових якостей, усвідомлення своїх достоїнств і недоліків, на основі чого виникають можливості цілеспрямованого самовдосконалення і самовиховання; власний світогляд як цілісну систему поглядів і знань; прагнення критично осмислити все навколишнє, самоствердити свою самостійність і оригінальність, створити власну теорію сенсу життя, любові, щастя та ін.\nСаме в молодому віці людина приймає відповідальні рішення, які визначають усе подальше життя людини.\nОксана Салата – координатор Конкурсу,\nпрофесор кафедри всесвітньої історії\nімені Бориса Грінченка\nДивлячись на себе, дивлячись на Лифаря\nДіячі сцени завжди забуваються скоріше ніж міфічні герої, полководці, королі чи навидь політичні діячі.\nСергій Михайлович Лифарь був провідним солістом всесвітньовідомої трупи Дягілєва, балетмейстером та танцівником Гранд Опера, в один і той самий час займаючи обидві ці посади. Також був директором балетної школи Гранд Опера, відомим колекціонером і завзятим пушкіністом. Він здійснив згодом цілий ряд хореографічних постановок: «На Дніпрі» (1932 р.), «Ікар» (1935 р.), «Олександр Великий» (1937 р.), «Давид-тріумфатор» ( 1937 р.) та ін.\nС.М. Лифарь народився 2 квітня 1905 року у Києві в сім’ї, яка пишалася своїм походженням, в сім’ї, яка зберігала традиції, в сім’ї, де плекалися легенди пращурів для нащадків. Ця сім’я була пронизана духом козацтва. Існують відомості, що в них зберігалась грамота кошового отамана Війська Запорізького, їхнього пращура.\n1911 рік. Йому шість, він у школі, через два роки він вступив до Першої Імператорської гімназії. Сергій Лифарь надів мундир гімназиста. Хотів вступити до Петербурзького кадетського корпусу, мріяв про військову форму, але на той час йому було всього дев’ять років (для вступу треба було досягнути десятирічного віку).\n1914 рік. Перша світова. Лифарь мріяв про героїчні військові подвиги. Він згадував в своїх листах, як він з братом намагався втекти на фронт з невеличким провіантом. «Змову» викрили і втікачів відправили додому. В родині було дванадцять військових і, мабуть, він хотів стати тринадцятим.\nСтрашне число і страшний час, в який він жив.\n17 рік ХХ ст. Київ. Влада мінялася швидко і також безуспішно.\nСтановище сім’ї Лифарів мінялося теж швидко і також безуспішно, але в одному напрямі. В напрямі злиднів та великих перешкод для життя.\nАле як би там не було, з часом Сергія призвали до армії і зарахували до школи червоних командирів. На той час вже червоних і, як було видно, назавжди червоних. Після політичної підготовки та іспиту, дивлячись, мабуть, на його гімназичну освіту, Лифаря призначили командиром роти.\nВсе! Він міг стати в історії в один ряд з такими іменами як Тухачевський, Будьонний та багатьма іншими.\nМабуть, в кожній біографії є слово «міг», але в історії немає слова «якщо».\nІ сталося те, що мусило статися.\nСталося те, що Сергій Лифарь назвав коханням. І він правий…\nНовоспечений командир потрапив до студії відомої на той час балерини Броніслави Ніжинської.\nІ, щоб ви розуміли, він не побачив філігранного танцю, він не побачив відточеної постанови, він не побачив жінку в вечірній сукні. Він побачив побут балету. І в цьому він розглядів сенс свого життя. У спогадах він писав, що з цієї миті для нього відкрився новий чарівний світ – світ краси і грації. На тлі тодішніх революційних подій це стало справжнім відкриттям. «Я знайшов свою кохану, я полюбив її, тільки її одну, все навколо вже не існувало, померкло перед цією великою радістю кохання, – і відчував, що завжди бажав цієї любові, цієї коханої – танцю, танцю-музики, танцю-кохання».\nА тепер подивимося трошки з іншої сторони. Сергій Лифарь вчився в гімназії, перечитав та переосмислив багато літератури. Він вчився в консерваторії: спочатку на скріпці, пізніше на фортепіано; співав в хорі Софії Київської, в нього був альт. Для сцени він замовк назавжди, щоб співати відчуття танцем.\nНа його вік було вже пізно починати займатися балетом. Дві відмови Ніжинської… Тільки з третьої спроби він був зарахований до Київського експериментального театру – «Центростудіі» Ніжинської.\nБільшовики, Ніжинська… Ні, вони не могли були в одному просторі. І не тому що хтось з них гірше за когось, просто так буває, що деякі люди не можуть жити разом, від цього більш за все страждають найменші. Ніжинська поїхала до Парижу, до Дягілєва, всесвітньовідомого Дягілєва, який відкрив світові Анну Павлову і Вацлава Ніжинського, вона поїхала працювати в його трупі.\nОдержимий балетом, Лифар вирішив займатися самостійно. Він найняв невелику студію з великим дзеркалом і роялем, запросив акомпаніатора і займався з ранку до ночі. Продовжував самостійно відпрацьовувати кожен рух і жест. На 15 місяців він перетворився на відлюдника. Відлюдник – це людина, яку не розуміють, не розуміють навіщо він це робить. А він це робив не «навіщо», а «тому що».\nІ ось телеграма Ніжинської з Парижу, де вона просить направити в Париж п’ять кращих учнів для поповнення всесвітньо відомої дягілєвської трупи.\nНапевно, для Сержа Лифаря радянська влада була вітчимом. Всі кордони СРСР були закриті, будь-яка спроба перетнути їх без спеціального дозволу нещадно каралася. Але Лифар вирішив ризикнути. Попрощавшись з матір’ю, яку більше ніколи в житті не побачив, він залишив рідне місто. Наприкінці 1922 року Сергій таємно, з великою небезпекою для себе, перетнув кордон і дістався до Парижу.\nІ знову «ні», тепер тільки в Парижі, там, де нікого нема. Але Дягілєв дав йому другий шанс. На повторному іспиті Лифар показав себе набагато краще і негайно був зарахований до трупи, де продовжував навчання під керівництвом Броніслави Ніжинської. І він вчився, вчився, вчився… Нарешті, напевно, він ожив, жив і жив…\n«Я так боявся виходити на сцену, що повністю заціпенів і не в змозі був кроку ступити ... Як тільки я опинився на сцені, дивне почуття народилося в мені і мене ніби підмінили, немов я став іншим, не собою, а легким, хвилююче героїчним», – написав він пізніше про свій дебют.\nПерший успіх і визнання публіки принесла Лифарю роль Борея в балеті «Зефір і Флора», прем’єра якого відбулася 28 квітня 1925 року. На репетиції Лифар отримав серйозну травму – вивих обох стоп, але це не завадило йому виступити, за час вистави йому тричі вправляли вивих.\nВершиною виступів Сержа Лифаря вважається «Аполлон-Мусагет» Стравінського. Сам Стравінський описує свій твір так: «Ніч на Делосі, одному з островів Егейського моря. На темно-синьому небі блищать зірки. В глибині острова серед скель за наказом всемогутнього Зевса Літо дає життя дитині. Так народжується Аполлон, син Зевса.\nУ підніжжя скель з’являється божественне дитя, осяяне променями раннього сонця. Намагаючись звільнитися від скелі, Аполлон робить перші, незграбні рухи», – і це він, Лифарь, повинен був станцювати.\n«Картина друга. Аполлон, син Зевса, і Літо, – грецький бог Сонця, гармонії і мистецтв, покровитель муз, – осягає майстерність гри на арфі та мистецтво танцю.\nНаближаються дві богині, щоб супроводжувати його на Олімп. Вони пригощають Аполлона нектаром і амброзією, надягають золотий пояс – знак його божественного походження, оточують чоло золотим виноградом, вручають арфу – символ мистецтва, покровителем якого з волі Зевса він буде.\nАполлон ще не знає, для чого йому арфа. Богині показують, як на ній грати. Несміливими рухами Аполлон торкається струн, і вони відповідають йому ледве чутним дзвоном. Так Аполлон робить перші кроки в мистецтві музики. Разом з богинями він відправляється на Олімп». І все це він повинен був показати, передати осягнення та відчуття самої ідеї.\nВажко передати вершину успіху, коли ти там не знаходишся і займаєшся іншим, не убачаєш цього. Дягілєва, який, захоплюючись виконанням Лифаря, впав перед ним на коліна і, поцілувавши ногу, сказав: «Запам'ятай, Сергію, на все життя сьогоднішній день: вдруге я цілую ногу танцівнику, – до тебе я поцілував ногу Ніжинського». Стравінський подарував йому клавір із написом «Магічному Аполлону Сергію Лифарю з любов'ю від автора».\nПариж. Друга Світова. Серж залишається та очолює Гранд Опера. 1944 рік – Серж у вигнанні. Рух Опору виніс Лифарю смертний вирок за те, мабуть, що він не полишив своє кохання.\nЯ багато чого не написав, багато чого не розкрив. Його постанови були фурором: «Ікар» – балет без музики, що зараз звучить дивно, «Жоан з Царіси» (1942 р.), «Болеро» (1944 р.), «Лицар і дівчина» (1947 р.), «Шота Руставелі» (1946 р.), «Казки Гофмана» (1946 р.), «На честь принца Монакського» (1946 р.). У нього були публікації про кохання – про балет. У його житті було ще багато страждань, оскільки це кохання. Але я хочу показати, сказати трошки інше…\nІ, мабуть, ми можемо не полюбляти балет, чи якусь дію, чи щось інше. Але життя людей, їхня біографія, завжди містять незрозуміле «чому так, чому не так». Ми називаємо це долею. Але, напевно, потрібно просто в житті, в побуті побачити кохану; і тоді ми відчуємо сенс життя, в якому не залишиться поняття «побут».\nГімназія імені Івана Труша,\nмісто Броди Львівської області\nМинулого літа мене вкусив комар. Я відчула цей неприємний біль і пошкандибала собі далі.\nТак наші шляхи і розійшлись. Для мене вкотре став зрозумілий той факт, що я їх ненавиджу! Але побачивши другого, мабуть, його друга, я зрозуміла, що він робить те саме.\nКожен із них знає своє місце. Саме після того, чомусь, почала поважати їх. Незважаючи на те, що їхня місія полягає в питті людської "кровки", вони знають своє діло. Життя комара, та й взагалі комах, заздалегідь продумане творцем Всесвіту: наїстися, полетіти далі в пошуках нової жертви, а потім знову "ощасливити" когось своїм жалом. Але взимку їх немає. Де вони?\nОзирнувшись навколо, в той літній вечір мені в очі кинулася поведінка людей. Хтось говорить по новенькому смартфону, одна бабуся боїться перейти дорогу, бо їй посигналило авто зі злющим водієм, а дехто й взагалі спить на лавці і думає де взяти гроші на дурниці. І тут мені вдарила в голову думка, що люди і зовсім закрутилися в цьому колесі. Не всі можуть втриматися на такій шаленій швидкості. Ті і падають першими. Можливо, і тут комарі сильніші за людей, бо ніколи не сходять зі своєї колії. Вони знають куди рухається їхній поїзд. І завжди на плаву.\nНайбільше не люблю, коли мене питають про сенс життя людини. Якою може бути відповідь на це питання, якщо Бог кожному дав право вибору? Чомусь Homo sapiens, будучи наділеними такою могутністю, роблять величезні помилки в написані свого життя. Вони слідкують за модою, запашною випічкою, нігтями, не помічаючи істини. Нам забагато дозволено. Адже життя – це наркотик. Один раз спробуєш і більше не викрутишся з цього торнадо. Наша свідомість у такому випадку як заблокована сторінка в "Однокласниках" – не напише нам рятівного повідомлення. Вона просто заморозиться і залишить тебе наодинці зі світом. Ти будеш змушений контролювати свою поведінку самостійно. І твій внутрішній світ буде начинений виключно чужими думками, а не своїми власними. Отже, я можу стверджувати, що Той, Хто створив світ, залишив нам 2 чарівні палички. Одна – це, звісно, Біблія, а друга так і називається свідомістю.\nЯкби уві сні мені явилась свідомість в образі людини, наш діалог виглядав би приблизно так:\n- Свідомосте, коли я навчуся тобою керувати?\n- Мною неможливо керувати, а тільки я керую тобою.\n- Де ти знаходишся?\n- Я є вічне: біліше білого і невагоміше невагомого. Моєю присутністю дихає цей світ.\n- Чи маєш ти до мене якісь запитання?\n- Запитання тобі ставить світ, а я допомагаю знайти на них відповідь.\n- Чи завжди ці відповіді правильні?\n- Вирішувати тобі!\nМожливо, дійсно саме вона є нашим хрещенням і оберегом? Можливо, через Бога вона наводить нас на стежку правди?\nЛише той, хто дійде цією тернистою дорогою і осягне для себе сенс свого буття. І в кожного він буде різний. Я дуже хочу, щоб ми гідно виходили зі своїх зимових сплячок. Я прагну, аби той чоловік, який "цяцькався" зі своїм телефоном, пожертвував гроші на милосердя, ту нещасну бабусю підвіз додому водій, який ще нещодавно збив її з пантелику, а той ніби "знедолений" п'яничка встав зі своєї лави, причесався і зрозумів, що алкоголь не може бути стилем життя, а лише його зупинкою.\nУ мене не виникає сумніву, що саме душа і серце переробить їх з "маленьких людинок" на поважних персон.\nЯ зрозуміла в чому ми відрізняємось від комарів! В нас просто є право вибору!!! Не робімо зі свого життя годинник! Не будьмо комарами! І тоді світ буде добріший, тоді ми зможемо радіти по-справжньому.\nКомарику, дякую тобі за цей прекрасний укус!\nP.S. Дорогий мій читачу, ніколи не обмежуй себе, але завжди слухай свідомість і вона підкаже рішення!\nБаланда Г.В, учениця11 класу\nКременецького ліцею імені У.Самчука,\nм. Кременець Тернопільської області\nМужність. Подвиг пілотів 36-го гвардійського бомбардувального полку Віктора і Геннадія Попових (з історії визволення Кременеччини)\n«Час вгамовує болі і загоює рани. Лише над пам’яттю людською він не владний. А в ній навічно викарбувався кожен день Другої світової війни, що явила усьому світові безприкладний героїзм українського народу. Перші дні війни переконливо засвідчили, що український народ до останнього подиху відстоюватиме кожну п’ядь рідної землі, не схитнеться, не стане перед загарбниками на коліна», – цими рядками розпочинається стаття у «Кременецькому віснику» про безсмертний подвиг тих, які захищали наш край у роки Другої світової війни. Збір матеріалу про війну залишається актуальним впродовж багатьох років. У кожному віднайденому факті нова історія, життя людей, які були очевидцями, або пережили трагедію, у ньому нове осмислення тих воєнних часів.\nТернопільська область однією з перших прийняла на себе удар гітлерівської військової машини в червні 1941 року. Незважаючи на раптовість нападу, перевагу ворога в техніці та живій силі на вирішальних напрямах, війська Південно-Західного фронту в перші дні війни героїчно стримували ворога, завдали йому значних втрат.\nУ кожної людини є своя історія, а у історії свої моменти: про людину можна безпомилково суди лише дивлячись на те, що вона робила у такі моменти, коли на вагах долі лежали її життя, честь і щастя.\nЗвичайний життєвий епізод людини, солдата війни постає грандіозним і неймовірним через призму років, в очах сьогоднішньої молоді.\nСаме такою є історія героїчної загибелі двох пілотів, пам’ятник яким поставлений у селі Жолоби.\n36-й гвардійський бомбардувальний полк імені Суворова і Кутузова, Берлінський авіаполк 2-ї повітряної армії. Там, під командуванням льотчика Олексія Буханова, служили штурман Віктор Павлович Попов і стрілець-радист Геннадій Герасимович Попов.\nЙшли жорстокі бої за визволення Львова. Виконуючи завдання розвідки дислокації військ і бойової техніки ворога, 19 квітня 1944 року літак Буханова потрапив у зону сильного зенітного вогню, після чого був атакований великою групою ворожих винищувачів. Олексій, Геннадій і Віктор сміливо вступили у нерівний повітряний бій. Літак загорівся і почав втрачати висоту, але екіпаж продовжував відважно битися з ворогом. Майстерно маневруючи, льотчик Буханов пробирався до рідного аеродрому. В критичний момент він наказав штурману і радисту залишити машину, попередньо передавши дані розвідки своєму командуванню. Але не судилося Віктору і Геннадію Поповим зустрітися з друзями і доповісти командуванню про виконане завдання. Штурман Віктор Попов був убитий кулеметною чергою ворога ще у кабіні літака, радист Геннадій Попов стрибнув з парашутом, але був розстріляний з фашистських літаків в повітрі. Буханов останнім залишив палаючу машину. Йому вдалося досягти лінії фронту і на парашуті приземлитися в розташування радянських військ.\nДорогою ціною дісталася розвідана, здобута екіпажем інформація, але вона допомогла розгадати задум ворога і знищити його. Львів був звільнений військами 1-го українського фронту до складу якого входив 36-й гвардійський авіаполк.\nКоротке, але яскраве життя прожили Віктор і Геннадій Попови, вписавши свої імена у літопис Великої Вітчизняної війни. У селі Жолоби на горі Страхова, де й розбився їхній літак, встановлено пам’ятник цим двом героям.\nОсь що розповідає очевидець, місцевий житель села Жолоби, Дроздовський Петро Микитович: «19 квітня 1944 року почувся оглушливий гуркіт, потім стало видно літак, що раптом шугонув десь з-за дерев і, лишивши за собою смугу чорного диму, впав у районі гори Страхова».\nУ Геннадія Попова на батьківщині залишилась мама – Попова Дарина Олександрівна, яка випровадила на війну трьох своїх синів. Всі вони героїчно загинули.\nЗбереглися листи Геннадія Попова мамі і дівчині Люді, написані перед вильотом на завдання: «Привіт дорога мамочко! Можливо, це мій останній лист і, якщо ти його отримаєш, знай, що я тебе дуже люблю. Обіцяю, що коли прийдеться, то загину як твій син і як син Батьківщини. Я не жалітиму свого життя на благо і щастя людей, за вашу спокійну старість, за щасливе життя дітей.\nПлакати не треба! Пишайся і пам’ятай мене. Я дуже хвилююсь, коли пишу цей лист, але твердо вірю, що те чого не встигну зробити я, закінчать мої товариші. Фашистів змиють з лиця землі, і їм на тому світі не буде спокою.\nТвій син Геннадій.»\nА ось лист Геннадія до дівчини Люди: «Привіт дорога Людочка! Не дивуйся – можливо це мій останній лист. Знай одне - я тебе дуже-дуже люблю. І, якщо станеться так,що ми більше не побачимось, то ти частіше згадуй, пишайся, що той кого ти любила, з ким хотіла будувати життя, загинув чесно. Звичайно вмирати не хочеться, але поклик Батьківщини – закон.\nБагато про що ми мріяли, але усе може не збутися… Пройдуть роки, у тебе буде син, і я тебе дуже прошу, розкажи йому хоч трошки про мене, якщо цього не зможу зробити я. Не сумуй, можливо, ще побачимось.\nНу добре. Прощай! Цілую міцно-міцно!\nТвій син Геннадій.\nГеннадій Герасимович Попов народився 1917 року на Запоріжжі в селянській сім’ї. Був наймолодшим сином. Його батько Микола Сергійович на ті часи був людиною освіченою. Не дивлячись на бідність, усім трьом синам намагався дати освіту.\nВ 1917 році мати Геннадія Дарина Олександрівна випровадила чоловіка на фронт, в окопи Першої світової війни. Батька довго не було, він воював і в громадянську. Мати самотужки виховувала трьох дітей. Саме вона навчила синів любити працю, землю, Батьківщину.\nВ 1922 році Геннадій пішов у школу. Його першою вчителькою була Клавдія Матвіївна. Старші брати Юрій і Андрій також навчались у неї. В 1935 році Геннадія направили навчатись в Харківське училище Червоних старшин. Найстарший син Юрій став командиром танкової роти, загинув 1 травня 1945 року і посмертно отримав звання Героя Радянського Союзу.\nВіктор Павлович Попов народився 1919 року в селі Велике Томилово Чапаєвського району Куйбишевської області. Батько – Павло Васильович Попов – до революції був працівником заводу. Рано пішов з життя Павло Васильович. Четверо малих дітей залишилось на руках у матері – Варвари Дмитрівни.\nЗ 13 років Віктор працював у колгоспі. У вересні 1937 року його призивають в армію. Вдома він залишив двох менших братів і сестричку. Посмертно був нагороджений орденом Червоного Зірки.\nЗберігся лист Віктора Попова до мами:\nТи, напевно, зовсім втомилась! Скільки тобі випало справ, дорогенька! Як ти там справляєшся зі всіма – важко уявити.\nМамочка, я прошу тебе, тільки не хвилюйся за мене. У мене все добре. Справа проста, солдатська – воюємо. Стараємось скоріше добити фашистів. Коли закінчиться війна і ми зберемось усі разом, я розкажу тобі про себе багато-багато, як я тут жив, як ми воювали.\nТи все пишеш мені, щоб я був обережніший. Я прошу простити, мамо, але це неможливо. Ти, мамо, розумієш, що я не можу думати про те, як врятувати свою шкуру, хоча, звісно, дуже хотів би пройти всю війну і залишитись живим, щоб знову повернутись у рідне місто, зустрітися з усіма вами.\nВіктор і Геннадій Попови навіть смертю своєю нанесли ворогові втрат, помстились за себе і Батьківщину. Воєнні будні багаті подвигами. Не кожному судилось бути зафіксованим в історії, не про кожного будуть писати книги, складати пісні. Але всім судилося залишитись у пам’яті людей.


Автобусні квитки до Пасківщина\nЗа вікном 21 століття, більше немає потреби гаяти час у чергах автовокзалів та автостанціях. Купити квиток на автобус до Пасківщина можна онлайн лише за декілька кліків. Сайт Tickets.ua має зручну систему пошуку, яка дозволяє знайти необхідні рейси, переглянути розклад маршруток та придбати автобусні квитки. Щоб ознайомитися зі всіма доступними пропозиціями, достатньо зазначити дату відправлення, кількість пасажирів та місце призначення. Оплата квитка здійснюється за допомогою банківських карт Visa/MasterCard.\nМаршрутка у Пасківщина\nЩоб замовити недорогі автобусні квитки в Пасківщина, варто переглянути розклад автобусів. Чим швидше ви почнете пошук, тим більшим буде вибір пропозицій від перевізників. Це можливість обрати та придбати найдешевші автобусні квитки з запропонованих. Для вашої зручності на сайті Tickets.ua система автоматично проставляє позначки «краща ціна» та «найшвидший». Щоб якомога краще спланувати поїздку, звертайте увагу на час і пункти відправлення та прибуття.\nЯк купити автобусні квитки у Пасківщина онлайн?\nУнікальний ідентифікатор користувача сесії для повідомлення в Cлужбу турботи про клієнтів: 2905890347


Американський політолог: Рішень між Росією і НАТО не буде, поки не захоче Путін - Важливість зустрічі полягає в тому, що після довгої перерви сторони заявляють готовність відновити розмову, пояснив Мотиль | Сьогодні\n30 березня 2017, 18:04\nВід сьогоднішнього засідання Ради Росія-НАТО в Брюсселі не варто очікувати якихось конкретних рішень. Перші в цьому році переговори в штаб-квартирі Альянсу говорять швидше про готовність Росії і НАТО відновити розмову. Таку думку в коментарі "Сегодня" висловив професор політології в Ратгерському університеті в Ньюарку (Нью-Джерсі) Олександр Мотиль.\n"Навряд чи будуть якісь вагомі рішення. Важливість зустрічі полягає в тому, що після довгої перерви сторони зустрічаються і таким чином заявляють готовність відновити розмову. Якщо будуть вагомі рішення, тоді, швидше за в подальших зустрічах. Звичайно, найбільшим знаком питання залишається Путін. Якщо він захоче розмови і вирішення, тоді будуть. Якщо не захоче – не будуть. А його примхи залежні від різних, не завжди раціональних чинників...", – сказав"Сегодня" Олександр Мотиль.\nНагадаємо, сьогодні в штаб-квартирі НАТО в Брюсселі посли Росії і Альянсу зібралися на перше засідання Ради Росія-НАТО в 2017 році. На міністерському рівні Альянс припинив зв'язки з Москвою після анексії Криму. За словами генсека НАТО Йенса Столтерберга, переговори присвячені запланованим на осінь навчань в Білорусі "Захід-2017", ситуації на сході України, ситуації в області безпеки в Афганістані та шляхам зниження військових ризиків в Європі. Також в Альянсі анонсували, що хочуть почути від російської сторони мети розміщення ракетних комплексів "Іскандер" в Калінінградській області і плани по їх розміщенню в Криму. Рада Росія-НАТО проходить напередодні завтрашнього засідання міністрів закордонних справ країн-членів Альянсу. На зустрічі також буде присутній і глава МЗС України Павло Клімкін.\nВідзначимо, що сьогодні президент РФ Володимир Путін заявив, що протистояння в Україні може привести до глобального конфлікту.\nРосія НАТО Брюссель Володимир Путін


5 міст Іспанії, що надихають - Добірки\n5 міст Іспанії, що надихають\nІспанія надихає! Ще одним доказом цього є значна кількість талановитих людей, яких породив цей край. Пропонуємо вашій увазі п'ять чудових іспанських міст, які стали джерелом натхнення для легендарних літераторів.\nСевілья — Лопе де Вега\nЗапитайте будь-якого жителя Іспанії про Лопе де Вега, і він обов'язково розповість вам про те, що його твори вважаються тут безцінною спадщиною. Мальовничим фоном для однієї з найвідоміших його драм «Зірка Севільї» стало старовинне андалуське місто.\nДо речі, воно ж фігурує як мінімум у двох відомих на весь світ операх: «Севільському цирульнику» Россіні, написаному за п'єсою П'єра Огюстена Бомарше, а також «Кармен» Жоржа Бізе, створеною за однойменною новелою Проспера Меріме. До речі, саме це місто вважається малою батьківщиною славнозвісного іспанського фламенко, тож якщо і вчитися десь цього мистецтва, то тільки тут.\nСевілья має дивовижний чар, здатний моментально занурювати своїх гостей у поетично-романтичну атмосферу. До речі, її головною архітектурною визначною пам'яткою є справжнісінький лабіринт!\nДля того, щоб його пройти, потрібно запастися терпінням і деякою вправністю, адже пробиратися крізь вузькі ходи буває не дуже просто. Але нагородою є його приголомшлива краса. Не менше захоплюють стародавні будівлі фортеці Алькасар, Кафедрального собору, а також численні фонтани, які постачає водою віадук, що зберігся з часів Юлія Цезаря.\nБарселона — Габріель Гарсіа Маркес\nБуло б катастрофічною несправедливістю обійти увагою неймовірно популярне і шалено гарне іспанське місто — величну Барселону. А вже перераховувати талановитих людей, якими по праву пишаються місцеві жителі, можна дуже довго.\nСеред них і Сальвадор Далі, який народився і провів більшу частину свого життя в передмісті Барселони, і Пабло Пікассо, котрий захоплювався краєвидами темпераментного міста, а також голоси покоління Монсеррат Кабальє і Хосе Каррерас і, звичайно ж, Антоніо Гауді. Останнього взагалі можна назвати одним із творців Барселони в її сучасному вигляді. А ось літературним обличчям Барселони є нобелівський лауреат Габріель Гарсіа Маркес, який написав тут чимало шедеврів.\nДля небайдужих до мистецтва людей у Барселоні просто бездонне море можливостей! Причому це місто, у яке можна і хочеться повертатися, адже воно росте, змінюється і розвивається разом зі своїми талановитими жителями. Незмінними must see залишаються сад Гауді, Старе місто, Готичний Квартал. З більш сучасного: не пропустіть можливості побачити один із найбільших океанаріумів у Європі. До речі, тут і оздоровитись можна — пляжі середземноморського узбережжя надзвичайно привітні, а клімат сприяє зміцненню здоров'я.\nТоледо — Мігель Сервантес\nА потрапивши до цього барвистого куточка, і зовсім можна подумки перенестися в події якоїсь казкової історії з прекрасними дамами та сміливими лицарями, поєдинками і замками. Наприклад, згадати сюжет кумедної вічно молодої історії про Дон Кіхота. Тим більше що його відомий автор — Мігель Сервантес — також колись давно ходив цими ж вулицями і, напевно, захоплювався їхньою неминущою красою.\nДо речі, Толедо колись було не рядовим туристичним центром, а ні багато ні мало столицею Іспанії. Воно й досі зберігає середньовічну велич і видиму неприступність. Місто нагадує величезну фортецю, побудовану на скелі. Тут можна помилуватися кількома добре збереженими зразками античної та більш пізньої готичної архітектури.\nДля шанувателів живопису безцінним стане досвід споглядання картин Рафаеля, Гойї, Рубенса і Веласкеса на стінах місцевого монастиря Santa Iglesia. А в Santo Domingo El Antiguo поховані мощі самого Ель Греко.\nВальядолід — Мігель Делібес\nДо речі, усюдисущий Сервантес і в цьому містечку встиг залишити легкий шлейф своєї письменницької слави. Але у 20-му році минулого століття Вальядолід обзавівся власним, народженим прямо тут, літературним генієм. Мігель Делібес, автор абсолютного бестселера «Єретик», був надзвичайно відданий своєму рідному місту, а тому провів тут практично все своє життя і тут же зустрів свої останні дні.\nRamón García Urbón\nНе дивно, адже і донині Вальядолід неодмінно входить до списків найкрасивіших міст Іспанії. У ньому вдало переплелися нескінченні музейні ряди і провулки, а також безсмертні архітектурні шедеври.\nВарто відвідати найбільшу площу в Іспанії, Королівський палац і палац Піменталь, а також будинок, де провів свої останні дні славнозвісний мореплавець Христофор Колумб. Крім того, вирушаючи до Вальядоліда, слід неодмінно відвідати одну з виноробень, адже місто славиться своїми напоями.\nВіго — Жюль Верн\nА це місто було увічнене видатним письменником Жулем Верном у його романі «20000 льє під водою»: за сюжетом саме в бухті Віго відбувалися основні події. До речі, існує легенда (певним чином відображена в романі), що саме в бухті Віго колись було сховано незліченні скарби іспанської корони. Прихильників правдивості цієї історії і сьогодні є чимало.\nНа знак подяки за таку практично вічну рекламу знаменитого француза зробили негласним вартовим міста. Креативна статуя, що зображує Верна, який сидить на величезних кальмаровых мацаках, зустрічає гостей міста на пристані. Власне, це і є одна з найбільш визначних його пам'яток, але, звичайно ж, далеко не єдина.\nНаприклад, у цьому місті є власні «Золоті Ворота» — міст Понте-де-Ранде, не менш показний і приголомшливий, ніж його побратим у Сан-Франциско. З гори Монте-Фаро, де розташувався колоритний маяк, відкривається чудовий краєвид на місто з його старовинною архітектурою і чудовими морськими пейзажами.\nіспанія барселона севілья толедо


Голодомор без українців? - Голодомор - Каталог статей - Реферати, приказки та прислівя - Spogad.at.ua\nГолодомор без українців?\nКиїв. Михайлівська площа. 25 листопада 2006 року.\nЧому Росії і певним українським політичним силам невигідно визнавати Голодомор геноцидом саме українського етносу? Чому його жертв розчиняють в понятті "люди, що проживали на території СРСР”? Чому взагалі дане питання намагаються спустити "на гальмах”?\nПерше питання – це безпосередня відповідальність Росії як правонаступниці СРСР за злочин штучного голоду в Україні.\nПоки що подвійний стандарт успішно працював: золотий запас, валютні заощадження і нерухомість за кордоном Росія успадкувала від СРСР, а історичні зобов’язання і відповідальність, бачте, ні.\nЯкщо підходити до Голодомору за критеріями Голокосту, а жертв штучного голоду прирівняти хоча б до остарбайтерів, то це питання може й справді носити фінансовий характер.\nКожна вивезена з України під час голоду скирта хліба – аналог золотим зубам спалених в Освєнцімі чи Майданеку євреїв, перелитих в злитки нацистського золота - хто хоче, підніміть експортну статистику хліба з СРСР 1933-го.\nДруге питання - це питання другої державної мови. Голодомор – це страшний удар в корінь українського етносу – село.\nСаме завдяки Голодомору було зупинено українізацію і запущено русифікаційний маховик.\nОтже, російська як друга державна мова – це спроба закріпити культурний удар Голодомору по українцях і на майбутнє.\nСаме завдяки Голодомору народна традиція з щоденного життя стала лише науковим артефактом, саме він зробив наш народ безголосим – разом з мільйонами людей загинули і пісні.\nТому й зараз української музики недостатньо, щоб заповнити цілодобовий ефір хоча б одного ФМ-радіо. "Вона ж неякісна і непопулярна", скажуть неприхильні циніки – але ж тоді її носіїв банально фізично винищили!\nСаме тоді баланс "місто-село" було зруйновано: молодь потяглася до зрусифікованих міст, бо село остаточно стало убогим і безперспективним, - де й національно розчинилася.\nБуло знищено носіїв християнської моралі і старої "не-комуністичної" етики праці. Змінилася демографічна поведінка українців – діти, що пережили голод, уже не хотіли народжувати багато дітей.\nВарто говорити й про інші, психологічні спадки – страх "про всяк випадок", звичку замовчування історії, боязнь своєї мови і культури, відразу до села і сільського способу життя.\nГолодомор відбився навіть на тому, як люди голосують: фраза "мені все одно, чи Ющенко, чи Янукович, лиш би їсти було що” перекладається "все що завгодно, тільки б не голод”. Страх живе з того часу і надалі передається в спадок.\nТретє питання – це питання відповідальності всієї радянської спадщини за цей голод. Ви собі уявляєте, як пам'ятник Гітлеру залишають стояти через його "мистецьку вартість", а вулиця Гіммлера не переназивається, бо людям "незручно"? Вулиці Постишева, Косіора, Петровського, Якіра інших активних організаторів Голодомору – тут і скрізь.\nШтучний голод – це наслідок не "окремих прорахунків" злого Сталіна і його оточення, це – глибинний зміст радянської системи, усієї без винятку- від Леніна до Горбачова включно.\nХочеться спитати: чи не встидно Путіну, що його держава має той сам гімн, що і злочинна Радянська імперія, авторка Голодомору?\nЯка ж ситуація з ідеологічною фразою "висловленням жалю усім без винятку жертвам голоду, без поділу на нації", яку постулює Олександр Мороз?\nОснова такого мислення – думка про те, що поділ на етноси, на народи – це зло, що таким чином якісь народи будуть кращими, а якісь – гіршими.\nЦе – ідея антинаціонального комуністичного або глобалізаційного світогляду.\nМета такого підходу – зняти відповідальність з комунізму як ідеї, а також з СРСР і його історичного спадкоємця за злочин саме стосовно українців, "забовтати" ключові українські етнополітичні проблеми, створені Голодомором, і, по суті, "проїхати" цю незручну і неприємну для зацікавлених сторін "зупинку", зіпхнувши всю відповідальність в могилу померлого радянського монстра.\nГолокост – це злочин нацистської Німеччини стосовно євреїв. Проте ніхто не заперечує того, що крім євреїв, німці знищували і людей інших націй.\nЗараз ми живемо в державі Україна, а не в Приволжі чи Казахстані. Цифри чітко показують нам, що на території України більшість жертв голоду 1933-го – саме українці, і це ніяким чином не принижує чи відсуває на другий-третій план жертв іншої національності.\nВідповідальність за злочини радянського режиму перед казахами чи росіянами на тих територіях несуть саме спадкоємці (не тільки золотого і алмазного запасів) СРСР.\nОтож нам є сенс говорити в першу чергу про радянський злочин на території нашої держави, а потім – про злочини на території інших суверенних держав, а не пхати все в "пакет" (говорити про все взагалі і ні про що конкретно).\nЧому нам, українцям важливо те, що Голодомор – це удар по нашому етносі?\nЗа століття колоніалізму саме комуністи поставили над українцями унікальний експеримент на знищення.\nМи такі сьогодні – наслідок саме тих часів. Розуміючи, куди і як повертали нашу історичну "лижню", ми зможемо знову віднайти себе.\nГолодомор – це перший комуністичний злочин, котрий нарешті буде засуджено в Українській державі. За ним підуть інші – колективізація, знищення української церкви, геноцид кримських татар, операція "Вісла", Чорнобиль, русифікація. Ми повинні закінчити комуністичну добу в Україні.\nЦе важливо і для всього світу.\nЩоб як інші злочини проти людства - Голокост, геноцид турецьких вірмен чи етнічні чистки в Боснії – так і Голодомор ніколи не повторився знову.


Біль при відкриванні рота в щелепі біля вуха з лівого і правого боку: причини\nБіль при відкриванні рота в щелепі біля вуха\nБіль при відкриванні рота - це симптом, який може виникати при різних захворюваннях: хворобах зубів, ясен, ЛОР-органів, нервової системи, а також в результаті отриманих травм. У цьому матеріалі ми поговоримо про причини болю при відкриванні рота в щелепі біля вуха з лівого і правого боку.\n1.Механізм виникнення і характер болю\n2.Причини появи болю при відкриванні рота\n3.4.Остеомієліт, як причина болю при відкритті рота\n3.7.Невралгія, як причина болю при відкритті рота\n4.Методи діагностики болю при відкриванні рота\n5.Лікування болю при відкриванні рота\nМеханізм виникнення і характер болю\nБіль під час відкриття рота у людини може вказувати на порушення функціонування скронево-нижньощелепного суглоба. Залежно від інтенсивності і тривалості болю розрізняють:\nгострий біль - з'являється раптово і так само раптово припиняється;\nхронічний біль - турбує людину постійно, згасає ненадовго і швидко повертається знову.\nГострий біль при відкритті рота може виникати на тлі тривалої фіксації нижньощелепного суглоба в одному положенні, наприклад, в стоматологічному кріслі. В цьому випадку в щелепному суглобі накопичується рідина або кров і будь-який рух щелепою викликає у нього гострий біль. Як правило, для усунення цього болю досить знизити навантаження на нижньощелепний суглоб - відмовитися від жувальної гумки, обережно відкривати рот під час позіхання.\nХронічний біль при відкриванні рота, який турбує людину постійно або виникає без видимої причини, може сигналізувати про те, що протікають патологічні процеси в щелепному суглобі, наприклад, артрозі. Як правило, така хвороба розвивається внаслідок відсутності бічних опорних зубів через зростаюче навантаження на кістку і м'язи.\nБолі при відкриванні рота можуть також виникати на тлі захворювань середнього вуха, а у маленьких дітей - в період прорізування зубів.\nПричини появи болю при відкриванні рота\nІснує безліч причин розвитку болю в області щелепи і нижньощелепного суглоба, найчастішими з них є:\nотримані травми і удари щелепи;\nдегенеративно-дистрофічні захворювання нижньощелепного суглоба;\nартрит нижньощелепного суглоба;\nхронічні захворювання зубів, пульпіт;\nзапалення язика - глосит;\nстоматит ротової порожнини;\nкарбункул або фурункул в області носогубного трикутника;\nонкологічні процеси в області нижньої щелепи.\nСупутні симптоми болю при відкриванні рота багато в чому залежать від причини розвитку патології, розглянемо їх докладніше.\nЗабій щелепи є найбільш поширеною травмою, яка викликає сильний біль при найменшому русі рота. Важливо розуміти, що забій - це порушення цілісності м'яких тканин, при цьому не зачіпається кістка і сам суглоб нижньої щелепи.\nЗабій щелепи, як правило, виникає в результаті сильного удару по обличчю або після падіння людини на обличчя. Найчастішими симптомами удару нижньої щелепи є:\nбіль при відкриванні рота і жувальних рухах;\nгематома в області підборіддя і обличчя;\nпорушення функціонування щелепи (неможливість вимови звуків, біль при жуванні і будь-якій маніпуляції, що вимагає відкривання рота).\nВивих скронево-нижньощелепного суглоба характеризується зміщенням суглобових майданчиків відносно один одного. Розрізняють односторонній вивих (при вивиху 1 суглоба) і двосторонній (при вивиху 2 суглобів одночасно).\nПричинами вивиху щелепи є:\nудари, отримані в обличчя;\nпадіння на обличчя;\nнадмірне широке відкривання рота, наприклад, під час позіхання, спробі відкусити великий шматок їжі, позіхання.\nВивих нижньої щелепи найчастіше зустрічається у людей похилого віку, що пов'язано з анатомічними особливостями суглобів і набагато рідше у дітей.\nКлінічними симптомами вивиху скронево-нижньощелепного суглоба є:\nсильний біль в області ураженого суглоба або з обох сторін у разі двостороннього вивиху;\nрот постійно відкритий, і будь-яка спроба закрити його викликає у потерпілого різкий біль;\nнеможливість нормально розмовляти.\nУ рідкісних випадках можуть зустрічатися хронічні вивихи нижньої щелепи. Це виникає на тлі розтягнення зв'язок, що фіксують суглоб, тому при будь-якому факторі можуть траплятися підвивихи.\nПерелом нижньої щелепи відрізняється від удару порушенням цілісності кісткової тканини, в травматології розрізняють такі види даної патології:\nповний перелом зі зміщенням уламків кістки;\nчастковий перелом, неповний без зміщення (як правило, це тріщини в області кістки).\nПовний перелом щелепи може бути відкритим - коли порушується цілісність тканин обличчя або закритим - без пошкодження шкіри обличчя.\nКлінічними симптомами перелому щелепи є:\nрізкий біль в області щелепи;\nприпухлість тканин, помітна неозброєним оком.\nУ разі перелому верхньої щелепи у потерпілого протягом 1-2 години виникають кров'яні синці під очима, що є наслідком крововиливу з кістки в тканини.\nОстеомієліт, як причина болю при відкритті рота\nОстеомієліт є запальне захворювання, що протікає в області кісткового мозку і околокостних тканин. Головною причиною розвитку цього захворювання є проникнення в кісткову тканину щелепи хвороботворних мікроорганізмів. Шляхи проникнення бактерій бувають різними:\nчерез хворі зуби, які тривалий час не лікували;\nз потоком крові з вогнищ інфекції (наприклад, в результаті фурункулів і карбункулів);\nв результаті отриманої травми і інфікування поверхні рани.\nЗалежно від поширеності патологічного процесу остеомієліт буває обмеженим (уражається один або кілька зубів) або дифузним (уражаються кілька відділів щелепи).\nКлінічними симптомами остеомієліту є:\nраптове підвищення температури тіла до 38,0-39,5 градусів;\nпульсуючий гострий біль в області локалізації запального процесу;\nтруднощі з відкриттям рота;\nзміна мови, невиразність;\nнеможливість ковтання і прийому їжі;\nприпухлість і різке почервоніння ясен в місці ураження;\nміж ураженим зубом і яснами спостерігається виділення гною;\nзбільшення і болісність великих лімфатичних вузлів.\nФурункулом називають гнійне запалення сальної залози і волосяного мішечка. При залученні в запальний процес декількох поруч розташованих волосяних мішечків говорять про карбункул. Улюбленими місцями локалізації карбункулів і фурункулів є обличчя і шия, так як ці місця найбільш часто піддаються забрудненню і мікроскопічним пошкоджень (особливо характерно для жінок, які самостійно вдома видавлюють прищі або вугрі). Існує кілька причин утворення карбункулів і фурункулів на тілі:\nпошкодження цілісності шкіри і проникнення всередину хвороботворних бактерій з брудом;\nзапальні захворювання носа, придаткових пазух носа і середнього вуха;\nКлінічними симптомами фурункулів і карбункулів є:\nтруднощі з відкриванням рота - хворий відчуває сильний біль;\nпідвищення температури тіла (до моменту проривання гнійника);\nприпухлість і різкий біль тканин у ділянці ураження;\nголовний біль і ознаки загальної інтоксикації організму;\nрізке почервоніння запальної ділянки - протягом декількох днів на верхівці припухлості з'являється гнійна «головка», з якої виділяється невелика кількість гною, лімфи і крові.\nБолі при відкриванні рота часто виникають при запущених захворюваннях зубів, а саме:\nтравма зуба - перелом зуба, забій ясна, вивих зуба.\nПри захворюваннях зубів зазвичай біль буває настільки виражена, що віддає в вухо, верхню або нижню щелепу, скроню. Іноді сам хворий не може пояснити лікарю, в якому місці болить. Болі в більшості випадках носять раптовий пульсуючий характер і з'являються переважно в нічний час доби.\nНевралгія, як причина болю при відкритті рота\nНевралгія - це захворювання, яке характеризується ураженням периферичних нервів, в результаті чого у людини виникають сильні болі по ходу іннервації даного нерва.\nБолі при відкриванні рота можуть бути викликані невралгіями наступних нервів:\nНевралгія трійчастого нерва - цей нерв іннервує ротову порожнину і обличчя та анатомічно поділяється на 3 гілки - очноямковий нерв, верхньощелепний і нижньощелепний. В результаті поразки верхньочелепного і нижньощелепного нервів у пацієнта виникають сильні болі при спробі відкрити рот. У більшості випадків болі виникають і посилюються в нічний час доби і за характером нагадують сильне печіння. Раптовий напад болю виникає при протязі, умиванні обличчя холодною водою, прийомі гарячої їжі, доторку до лиця. За кілька секунд до початку больового нападу у пацієнта спостерігається відчуття «повзання мурашок» по обличчю або свербіж шкіри обличчя.\nНевралгія верхнього гортанного нерва - при запаленні даного нерва болі приймають гострий пульсуючий характер. Больові відчуття локалізуються в області нижньої щелепи і гортані з іррадіацією в вухо, скроню, око. Під час нападу болю в пацієнта може виникати кашель, першіння в горлі.\nНевралгія язикоглоткового нерва - цей нерв іннервує м'яз, відповідальний за підняття глотки і привушної залози і забезпечує смакову чутливість. При ураженні язикоглоткового нерва, крім болю під час відкривання рота, у людини спостерігається біль в горлі, вусі і нижньої щелепи.\nНевралгія вушного ганглія (вузла) - цей вузол уражається в результаті ускладнених гнійних отитів, гаймориту, пародонтиту. У людини виникають гострі болі пульсуючого характеру з іррадіацією в нижню щелепу, шию, потилицю.\nМетоди діагностики болю при відкриванні рота\nЩоб встановити точну причину появи болю при відкриванні рота лікар призначає пацієнтові комплексне обстеження, яке включає в себе:\nретельний збір анамнезу - що спровокувало появу болю, чи були травми обличчя, чи хворіли зуби, перебував пацієнт тривалий час на протязі і т.д .;\nконсультація необхідних вузьких фахівців - травматолога, стоматолога, невролога;\nрентген щелепи - допомагає точно виявити місце локалізації запального процесу і визначити, чи немає перелому;\nкомп'ютерна томографія - це дослідження дозволяє з високою точністю виявити локалізацію запального процесу, особливості будови зубів і стан періодонта, стан гайморових пазух.\nЛікування болю при відкриванні рота\nЛікувань болю при відкритті рота безпосередньо залежить від причин її появи, про це докладніше представлено в таблиці.\nТравма обличчя і щелепи (забій, перелом)\nНакладають фіксуючу пов'язку, для усунення болю, призначають анальгетики, для зняття набряку тканин прикладають холодну грілку або міхур з льодом\nКаріозні порожнини лікують, а кісти і абсцеси видаляють хірургічним шляхом, після чого обов'язково призначають курс антибіотиків\nПризначають вітаміни групи В в ін'єкціях, нестероїдні протизапальні засоби, спазмолітики, противірусні препарати. Після значного поліпшення додають фізіотерапевтичне лікування\nПризначають антибіотики, курс фізіотерапевтичних процедур, загальнозміцнюючі препарати\nАнтибіотики, краплі в вухо, знеболюючі препарати, жарознижуючі засоби при необхідності\nПрогноз болю при відкритті рота сприятливий в тому випадку, якщо людина відразу звертається до лікаря, а не займається самолікуванням. При відсутності своєчасної медичної допомоги захворювання може прогресувати, виникають ускладнення, які в подальшому можуть призвести до інвалідизації пацієнта.


Погода і здоров'я: серцю додасться роботи\n/ Погода і здоров'я: серцю додасться роботи\n4 листопада 2010, 06:31\nЗ 4 по 6 листопада у більшості регіонів Україні очікується більш тепла і комфортна для здоров'я погода. Винятком будуть північні регіони країни.\nУ цих регіонах така погода несприятливо позначиться також на людях, які страждають на захворювання опорно-рухової системи, вегето-судинну дистонію, бронхіальну астму, хронічні запальні бронхо-легеневі захворювання. Тумани можуть бути однією з причин поганого самопочуття гіпертоніків.\nЗ 4 по 6 листопада очікується в цілому спокійна геомагнітна обстановка, з періодами короткочасних слабких збурень, які не будуть серйозно турбувати жителів планети.\nНаступна новина У Туреччині стався сильний землетрус\nПопередня новина Відео-факт: у Криму розквітли хризантеми


Міграційники Київщини оштрафували медичний заклад, в якому обслуговували нелегальних мігрантів :: Державна міграційна служба України\nМіграційники Київщини оштрафували медичний заклад, в якому обслуговували нелегальних мігрантів\nМіграційники Київщини оштрафували медичний заклад,…\nЗа сприяння іноземцям в ухиленні від виїзду з України після закінчення терміну перебування покарання понесе директор медичного центру, в якому виявили 10 незаконних мігрантів із Лівії.\nНажаль, не всі усвідомлюють, наскільки важливо неухильно дотримуватися міграційного законодавства країни, у якій вони перебувають тимчасово. І даремно, адже несвоєчасно виїхавши з України чи не продовживши законність перебування, на іноземців чекають санкції. Більш того, відповідати перед законом доведеться і українцям, які працевлаштовують, приймають на навчання, надають житло іноземцям та будь-яким іншим чином сприяють в порушенні встановлених правил перебування іноземців на території України.\n28 листопада 2019 року працiвниками Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області спільно з підрозділом ОКПП «Київ» Державної прикордонної служби виявлено та припинено факти сприяння неврегульованій міграції шляхом надання медичним центром послуг громадянам Лівії, які перевищили дозволений термін перебування в Україні.\nУ результаті перевірки 10 громадян Лівії притягнені до адміністративної відповідальності за ст. 203 КУпАП (Порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через територію України). Також відносно усіх іноземців Міграційною службою прийняті рішення про примусове повернення до країни походження.\nКрім того, до адмінімістративної відповідальності притягнуто директора медичного закладу - складено 10 протоколів за ст. 204 КУпАП (загальна сумма штрафу 17000 грн).\nНашим законодавством завбачливо передбачено можливість продовження законного терміну перебування іноземця в Україні, оскільки в силу різних життєвих обставин не завжди є змога вчасно покинути територію країни. Однією із таких підстав є якраз хвороба і лікування, що має бути підтверджено документально. Усім іноземцям, які не можуть вчасно виїхати за межі України слід у визначені строки подати відповідну заяву до Міграційної служби.


Геннадій Москаль вважає Закарпаття своєю вотчиною, якою можна управляти в ручному режимі, - Лукеря | Громадське радіо\nMarch 6, 2018, 1:01 PM 2018-08-27T22:07:53\nІрина Соломко: Нещодавно велика група експертів з децентралізації відвідали Закарпаття, адже Закарпатська область є аутсайдером у процесі об’єднання територіальних громад. Скільки зараз на Закарпатті об’єдналося громад?\nІван Лукеря: Станом на жовтень минулого року вибори відбулися в шістьох ОТГ, причому три – за минулий рік. Тому це скромний результат, порівняно з іншими областями.\nІрина Соломко: Наскільки відомо, такі показники «забезпечує» позиція керівника обладміністрації Закарпатської області Геннадія Москаля. Під час цього візиту чи вдалось вам зустрітися з паном Москалем?\nІван Лукеря: Так, відбувся великий форум у Ужгороді, який зібрав представників органів місцевого самоврядування – більше 200 учасників форуму. Там обговорювалися питання регіонального розвитку та впровадження децентралізації у Закарпатській області. Тобто це стосувалося не тільки об’єднання громад, а говорилося загалом про перспективи розвитку регіонів в контексті децентралізації.\nІ питання не в тому, чи вдалося нам зустрітися з головою облдержадміністрації, а в тому, що голова ОДА абсолютно проігнорував цей захід. Чому голова ОДА не надає висновку п’ятьом ОТГ, які пройшли всі процедури та консультації? Це суперечить закону про добровільне об’єднання громад, адже голова ОДА прямо порушує закон, оскільки не дає висновку в порядку, визначеному законом.\nІрина Соломко: Ці ОТГ об’єдналися згідно з перспективним планом?\nІван Лукеря: В Закарпатській області нереально об’єднатися згідно з перспективним планом, бо ОДА не подала його проекту на розгляд обласної ради. Тобто Закарпатська область зараз єдина, яка протягом трьох років впровадження цієї реформи працює без будь-якого перспективного плану. Хоча він підготовлений і обговорений. Відповідно до нього, у Закарпатській області мають бути створені 53 ОТГ.\nІрина Соломко: Як тоді вдалося об’єднатися шістьом ОТГ?\nІван Лукеря: Перші ОТГ були створені ще у 2015-му році, коли ще можна було вести дискусію щодо отримання висновку. Наступні три ОТГ, які вже зараз створені, отримали висновок дивним чином. Органи місцевого самоврядування домоглися того, щоб обласна державна адміністрація виконала прямий пункт закону і надала висновок, у порядку визначеному законом. Проте зараз цей процес абсолютно зупинений, зараз є ще п’ять потенційних ОТГ, які створені відповідно до закону, але не можуть отримати висновку через те, що голова ОДА має свою позицію щодо цього процесу.\nІрина Соломко: Говорять, що це «державницька» позиція голови ОДА, який нібито протестує, щоб не були створені вотчини місцевих князьків, і це начебто робиться для захисту інтересів держави.\nІван Лукеря: Вотчина князьків створюється через участь і призначення на посаду голів ОДА. Таким чином зараз фактично голова обласної державної адміністрації створює і отримує вотчини різних князьків і сам вважає Закарпаття своєю вотчиною, якою можна управляти в ручному режимі без урахування позицій громад. Інший міф – що здійснюється руйнування районів, а як же людям отримувати послуги.\nЗакарпатська область зараз єдина, яка протягом трьох років впровадження цієї реформи працює без будь-якого перспективного плану\nІрина Соломко: Тобто це вже його аргумент?\nІван Лукеря: Це аргумент, який згадується у всіх ЗМІ, публікаціях, інтерв’ю… Але ж послуги населенню надаються органами місцевого самоврядування набагато ефективніше, ніж державними структурами, наприклад, районними державними адміністраціями.\nДалі – якщо подивитися на якість послуг та доріг, утримання інфраструктури, це просто жах: все розвалене, жодного сільського клубу немає, школа в неналежному стані, постійне недофінансування. Тобто область зараз управляється абсолютно неефективно. Замість того, щоб віддати все в належні руки органам місцевого самоврядування, це утримується в районних адміністраціях.\nДеякі голови ОДА, наприклад, в Житомирській чи Тернопільській області займають державницьку позицію, що децентралізація – це ще більше коштів, можливостей для розвитку регіону в цілому.\nІрина Соломко: На початку Тернопільська область пасла задніх в цьому процесі і це була більше позиція облради, де були певні політичні сили.\nІван Лукеря: У Тернопільській області дійсно спочатку не був затверджений перспективний план, і ОТГ не могли піти на вибори. А у 2015-му році Тернопільська область як раз була лідером у створенні ОТГ серед всіх областей. Зараз вона впала дуже низьку у цьому рейтингу.\nІрина Соломко: Ви сказали, що наразі пан Москаль створює вотчини для місцевих князьків, призначаючи на посади своїх людей. Якщо говорити про законопроект, який дуже давно лежить у Верховній Раді, навіть був проголосований, але президент наклав на нього вето, – це закон про службу в органах місцевого самоврядування, то наскільки цей закон допоможе зупинити цю ганебну практику створення цих вотчин?\nІван Лукеря: По вертикалі районних обласних державних адміністрацій крок назад певною мірою був зроблений тоді, коли голів районних і обласних державних адміністрацій вивели з категорії державних службовців. Фактично голови районних та обласних адміністрацій зараз знаходяться поза системою державної служби і поза системою координації як такої, що є дуже загрозливо.\nЦе потрібно врегулювати: або повернути принцип конкурсу, що також не є ефективним, бо конкурси не є ліками від усіх хвороб. Це більше питання в ефективності людей, ніж в будь-яких конкурсах, але так чи інакше голів адміністрацій потрібно повернути в правове поле.\nДруга позиція щодо органів місцевого самоврядування, яке не має стосунку до державної служби, це питання місцевого самоврядування, і є законопроект, який був підготовлений комітетом, і комітет місцевого самоврядування працював над ним протягом двох років. Це дійсно якісний законопроект, який підтримується асоціаціями органів місцевого самоврядування, Асоціацією міст України, експертами, комітетом, але не знаходить підтримки в залі у зв’язку з тим, що президент наклав вето.\nТам були дві позиції. Перша позиція дуже технічна, вона стосувалася того, в якому порядку нараховувати заробітну плату службовцям місцевого самоврядування – виходячи з мінімальної зарплати чи мінімального прожиткового мінімуму? Прийшли до того, що зарплата має нараховуватися від прожиткового мінімуму, це абсолютно технічка правка, яку комітет одразу врахував.\nДруга правка стосувалася того, що всі заступники місцевих голів мають обиратися через конкурс. Тобто фактично сталася дивна позиція: з одного боку ми виводимо поза конкурс голів місцевих та обласних державних адміністрацій, а з іншого боку створюємо конкурс для їхніх заступників.\nПісля об’єднання замість району набагато якісніше надає послуги людям обраний представник – голова об’єднаної територіальної громади\nІрина Соломко: Комітет цю другу правку не підтримав?\nІван Лукеря: Комітет не може підтримати другу правку, тому що це не позиція місцевого самоврядування.\nІрина Соломко: В минулу середу профільний комітет розглянув нарешті законопроект про приєднання громад до обласних центрів.\nІван Лукеря: Цей законопроект передбачає, що всі міста обласного значення є спроможними територіальними громадами. Це означає, що до них можуть в порядку закону приєднуватися навколишні територіальні громади без проведення виборів на всій території.\nІрина Соломко: Тобто їх визнали вже ОТГ?\nІван Лукеря: У випадку, якщо законопроект буде проголосований, то всі міста обласного значення, фактично стають об’єднаними територіальними громадами. І таким чином діє норма, що всі навколишні територіальні громади можуть приєднуватися у добровільному порядку до міст обласного значення. І цей законопроект має бути проголосований в цьому місяці, причому на першому пленарному тижні березня.\nАдже зараз активно йде процес затвердження перспективних планів. Таким чином, якщо перспективний план затисне міста обласного значення і навколо них будуть створені ОТГ, весь сенс розвитку міст і навколишніх територіальних громад пропадає. Тому що окремо місто і окремо громада не можуть розвиватися, вони можуть розвиватися тільки, якщо це одна велика єдина територія. Тому що передумов до якихось великих агломерацій чи якихось великих форм співробітництва немає.\nАле тут є величезна кількість міфів, які ширяться і серед народних депутатів. Є позиція народних депутатів щодо того, коли має набути чинності цей законопроект. Перша: з 1 вересня або з 1 листопада. Друга: і це позиція і Міністерства, і комітету, що законопроект має набути чинності до 1 квітня або 1 травня цього року.\nЧому позиції деяких депутатів відрізняються, чому вони хочуть, щоб закон був прийнятий восени? Для того, щоб дати подумати органам місцевого самоврядування, чи вони хочуть окрему ОТГ чи хочуть приєднатися до міста. Вже три роки діє реформа. Вже всі визначилися, і ті, хто хочуть, вже створили ОТГ довкола міст, і в нас є досить негативні приклади таких об’єднань. Наприклад, біля міста Івано-Франківська створилися дві ОТГ. І одна вулиця – це вулиця міста, а перейти на інший бік – це буде вулиця ОТГ. Це абсолютно негативні приклади, які не можна допускати.\nТим не менш, вже всі визначилися: хто хотів створити – створили, хто хоче – тільки чекають цього закону. Тому цей закон має набути чинності якнайшвидше.\nІрина Соломко: Щодо побоювань депутатів, все одно ж написано в законопроекті, що це добровільне приєднання міст.\nІван Лукеря: Причому рада, яка прилягає до міста, сама ініціює приєднання. Тобто не місто ініціює, а рада. Тут можуть бути політичні речі. І є ще міф, що громада не буде мати впливу. Але староста увійде у виконавчий комітет, а всі питання бюджету і землі проходять через виконавчий комітет. Є питання різних угод, які можуть укладатися між радою, яка приєднується, і містом.\nНайкраще, що ми можемо зробити – це поспілкуватися з сільськими та селищними головами, які спільно з містом зробили міську об’єднану територіальну громаду.\nІрина Соломко: Скільки таких ОТГ?\nІван Лукеря: Близько 20 міських ОТГ. Ми в рамках форуму в Закарпатті спілкувалися з однією з міських ОТГ. І от сільські голови, які зараз виконують повноваження старост, говорять, що нарешті села зажили. Що нарешті в селі з’явилося світло, футбольне поле, відремонтований садочок, сільській клуб та зроблена дорога. Тобто міська об’єднана територіальна громада вклала в те село, яке було розвалене, близько 10 мільйонів з 2015-го року. Тобто кошти, які не надходили 25 років.\nІрина Соломко: Чи буде проголосований цей законопроект у цьому місяці?\nІван Лукеря: Я думаю, що в кожній фракції і партії, представленій у парламенті, є представники міських голів органів місцевого самоврядування. Тобто самі міські голови повинні звернутися кожен до своєї фракції за підтримкою цього законопроекту. Я думаю, що тут немає тих, хто може бути проти, тому що запит йде знизу. 180 мерів найбільших міст, в яких проживає абсолютна більшість населення України, просять цього закону. Як парламент може піти проти більшості населення країни?


Переваги та недоліки двоярусних ліжок - Голос Сокальщини - новини Сокаля, Червонограда\nГоловна/Цікаво знати/Переваги та недоліки двоярусних ліжок\nПереваги та недоліки двоярусних ліжок\nЯк і будь-який інший тип меблів, недорогі двоярусні ліжка мають свої переваги і недоліками. Тому до питання вибору виробу варто підходити з усією серйозністю. У такому випадку ви зможете мінімізувати ці недоліки, отримавши суцільні переваги.\nОсновна перевага такого типу меблів – економія простору. З їх допомогою ви можете забезпечити комфортний сон двох людей, будь то діти або дорослі. Виріб займає близько 2 квадратних метрів площі кімнати, тому впишеться навіть в невеликих приміщеннях. Два спальних місця також дозволяють економити гроші, адже відпадає необхідність покупки двох одиниць меблів.\nДвоярусні ліжка більш функціональні, ніж стандартні. Особливості конструкції дозволяють облаштувати робочу зону або зробити куточок відпочинку максимально комфортним. Якщо висота виробу дозволяє, під верхнім ярусом можна встановити полиці або навіть монітор. Під нижнім спальним місцем може бути вмонтована ніша для білизни.\nКупуючи ліжко на два яруси, ви отримуєте ще одна перевага – це радість дітей від незвичайних меблів. Така конструкція стане відмінною ігровою зоною для дітей і дозволить розмістити братів або сестричок поруч один з одним.\nНедоліки двоярусних ліжок\nМінуси двоярусних ліжок менш виражені, тому все більше людей роблять вибір на їхню користь. Перший недолік – це велика вага конструкції. Він може надати дискомфорт під час установки меблів або ремонту в майбутньому. Але пересувати меблі часто вам точно не знадобиться, тому даний фактор рідко стає вирішальним при покупці.\nДругий мінус – це можлива небезпека для дитини, сплячого на другому рівні. Якщо сходи буде вузька, або відстань між перекладинами будемо занадто великим, або поверхню буде слизька, з’являється ризик падіння. Але сумлінні виробники виготовляють меблі з максимально зручними і безпечними сходами, а також з бортиками на верхньому ярусі.\nТаким чином, мінуси даної меблів є незначними, в порівнянні з її перевагами. Тому багато хто вирішує купити двоярусне ліжко, заощадивши кошти та простір кімнати. Здійснити покупку можна в інтернет-магазині Grown, який пропонує високоякісні вироби за доступною ціною. Врахуйте всі критерії вибору ліжка, щоб отримати тільки плюси від покупки.


Михайло Відейко – найвідоміший дослідник трипільської культури в Україні і один з найкрупніших у світі. Спеціально для читачів “Хронік міста” він розповів про трипільську культуру на території Обухова і району. Дякуємо тов. Ленченку за організацію інтерв’ю.\nПане Михайло, ми знаємо, що розкопки цього року на поселенні Коломийців Яр (між Копачевим і Шевченковим, прим. ред) завершені. Що ви за цей час встигли дослідити?\nГоловне – відбулася експедиція, науково-дослідна лабораторія археології Київського університету імені Бориса Грінченка відпрацювала свій перший польовий сезон! Із зробленого в полі – вагомий результат цього року – це план поселення, зроблений за допомогою німецьких колег. Відтак знаємо, де що ще збереглося і можемо планувати розкопки – і то на кілька років наперед. Ще один висновок – організувати дослідження в цьому місці складніше, ніж вважали.\nЦе і та обставина, що на місці давнього поселення поля, на яких вирощують різні культури, і те, що вести роботи при відсутності транспорту за кілька кілометрів від бази не так просто. Однак знаємо і те, що є цікаві об'єкти, вивчення яких дасть нову та важливу інформацію. Наступного літа заплановано провести на базі експедиції археологічну практику, отож до працівників лабораторії приєднається група студентів-істориків університету. Цікаво, що із цього року назва спеціальності, по якій вони навчаються, звечить по-новому: «історія і археологія». Отож будемо над цим «і» працювати.\nчитайте також: Михайло Відейко: на території Обухівського району відомо 49 поселень трипільської культури\nВи починали в цьому сезоні розкопки зі сміттєвої ями. Скажіть, будь-ласка, чому археологів так манять смітники давніх культур? З чого складалося сміття мешканців неолітичних поселень України і що особливого було знайдено саме в цій ямі?\nНайбільшою атракцією на разі було те, що цей смітник був за межами поля, отож мали можливість його досліджувати. Між іншим, ями на поселеннях цього часу востаннє у цих краях копав ще Вікентій Хвойка понад сто років тому – а потім власне їх і не шукали. Віддавали перевагу розкопкам жител, як і на більшості трипільських поселень. А яма – це багатюще джерело інформації про життя на давньому поселенні: що їли, з чого пили (і скільки) – це відображення повсякденного життя на поселенні.\nСміття як сміття – битий посуд, кістки тварин, зламані інструменти – а далі є можливість подумати над тим, за яких обставин ці речі сюди потрапили, чому саме вони і саме сюди і так далі. Пригадайте, скільки разів ви дивилися детективні серіали, де сищики нишпорять по смітнику, складаючи з сміття картину подій, знаходячи подробиці, які дають змогу розкрити злочин? В нашому випадку те саме, тільки події відбулися не сьогодні або позавчора, а кілька тисячоліть тому. Приміром, знайдені кістки тварин, якщо їх продатувати у відповідній лабораторії, і дадуть відповідь на питання «коли». Ну а зоолог скаже не лише яку тварину приготували тоді на обід, але і яка частину туші з’їли – і так далі.\nчитайте також: Грандіозні розкопки на Обухівщині можуть змінити історію трипільської культури в Україні\nЦього року маємо купу сенсацій, пов’язаних з розкопками Трипільської культури. Це і найзахідніше поселення у Винниках, і мідна ливарня. А чим може похизуватися Коломийців Яр? Які сюрпризи чи сенсації принесли розкопки липня 2016 року?\nМожемо похизуватися тим, що розкопки взагалі відбулися завдяки університету імені Бориса Грінченка, який фінансує 5-річну програму наукових досліджень. Як на наш час це немало. Бо і Винники і Камянець (там, де ливарня) – це або іноземний грант (і отримувачі - не в Україні) або рятувальні розкопки на місці нового будівництва. Якщо успішно завершимо програму 2020 року, як заплановано – з музеєфікацією розкопаного, новими експонатами в музеях (а може і новим музеєм), виданими книжками – оце, мабуть, і буде наступна сенсація. Пощастить – буде щось на додаток.\nЧи допомагали вам місцеві і яке ставлення було до експедиції?\nБез підтримки на місці розкопки теж неможливі. Люди із розумінням поставилися до нашої роботи. Отож, користуюся нагодою подякувати з підтримку та повсякденну допомогу голові села, жителям Шевченкова та Копачова. Усім було цікаво, що робимо, що знайдено, де можна буде побачити знахідки, що буде далі. Маю надію, що і наступного сезону буде так само.\nЩо найбільше особисто вам запам’яталося в цій експедиції?\nПошуки джерела питної води – воно навпроти місця розкопок. Як ішли по нетоптаній траві, серед диких квітів, очеретами – справжні хащі у людський зріст. Подумалося: от так і трипільці колись прийшли у цю долину, де до них тільки звірі блукали шукаючи водопою…\nІ наостанок, які поселення плануєте розкопувати ще в цьому сезоні і чи повернетеся до Обухівщини?\nБули плани продовжити у жовтні сезон, але погода диктує своє, до того ж вже два з половиною місяці в полі ( півтора місяці лише на Черкащині відпрацювали) – це не відпочинок, втомлює. Привезли з розкопок кілька центнерів знахідок – настав час писати звіт, а для цього слід не лише перемити знайдене, але й спробувати, приміром, зібрати з фрагментів посудини, спробувати реконструювати їх.\nЦя робота йде повним ходом, у лабораторії скоро не буде де пройти – порозкладали сушити посуд на підлозі, на столах вже місця замало. Закінчимо з цим – треба складати описи, знову пакувати, бо до початку сезону слід передати знахідки в музеї, отримати про це документи. Без них і звіту дозволів на нові розкопки не отримати. До речі, аби отримати оті папери на руки ворушитися із черовими заявками слід починати не пізніше лютого-березня. До весни не так вже багато і залишилося, якихось чотири місяці, а зробити треба багато. Повернемося до розкопок наступної весни, якщо усе буде гаразд.\nцікавився Денис Ленченко, Обухівський районний відділ культури


Home / Курсові роботи / Гендерні особливості аплікації репрезентативних систем у мовленні особистості (на матеріалі англомовних ліричних текстів)\n1.1\tСпіввідношення мислення та мовлення людини, як засіб формування картини світу ……………………………………………………………………………………………7\n1.2\tГендерні особливості мовлення людини на фонетичному, лексичному, словотворчому рівнях та рівні стратегії мовної комунікації……………….…13\n1.3\tВізуальна, аудіальна та кінестетична модальності, як складові глибинної структури та внутрішні еквіваленти зовнішніх відчуттів ……………………20\n2.2\tПоетичні тексти, що належать чоловікам ……………………………………………34\n2.3\tПоетичні тексти, що належать жінкам ………………………………………………..51\nВиникнення категорії гендер (від англ. gender – соціальна стать) у 60 роках ХХ століття сприяло тому, що гендерна проблематика й методологія стали невід’ємною частиною різних галузей соціальних та гуманітарних наук.\nУ лінгвістичному дискурсі термін “гендер” з’явився порівняно недавно й одержав визнання в різних напрямках мовознавства (соціолінгвістиці, психолінгвістиці, лінгвокультурології тощо). Розвитку гендерних досліджень у лінгвістиці присвятили свої праці такі вчені як Р.Лакофф, В. Бергуелл, Ж. Бінг, Д. Танен тощо.\nГендерні дослідження в лінгвістиці розвиваються в різних напрямках, зокрема таких, як соціолінгвістика, психолінгвістика, феміністська лінгвістика й лінгвокультурологія.\nУ нашій роботі ми звернемося до гендерного аспекту аплікації теорії нейро-лінгвістичного програмування. Якщо ступінь дослідження впливу гендерної приналежності в інших галузях лінгвістики є досить високим, то вищезазначений ракурс досліджується вперше.\nРобота присвячена гендерним особливостям аплікації репрезентативних систем (модальностей) у мовленні індивіда. Будучи проекцією мислення, мовлення відображає ментальні процеси та психологічні особливості мовця. Репрезентативні системи через систему почуттєво-забарвлених слів (сенсорних предикатів) яскраво прослідковуються як в усному, так і в письмовому мовленні. Модальність (внутрішній аналог зовнішнього сенсорного каналу), якою індивід користується найчастіше, стає його “візитною карткою” і значною мірою визначає стиль мовлення. Тобто через мовлення можна прослідкувати гендерно зумовлені тенденції мислення особистості.\nВідомим ученим, що досліджував мову, є Роберт Ділтс. В своїх працях він описує ті фільтри і карти, які закладені у мові індивіда, що блокують і спотворюють сприйняття світу.\nІнші науковці, такі як Олдер Г. ,О’Конор Дж., Гріндер Дж., Бендлер Р. та інші, визначали особливості індивідуального сприймання (репрезентативні системи) та їх вплив на зовнішнє вираження мислення – мовлення індивіда.\nПсихолінгвістичні дані застосовуються чи не у всіх сферах діяльності людини, проте їхній зв’язок з наукою, якій вони зобов’язані своєю появою, – лінгвістикою – обмежується лише використанням мови при практичних перетвореннях.\nВраховуючи ці аргументи, можна стверджувати, що наше дослідження, яке пов’язує психолінгвістику із лінгвістичними та гендерними концепціями є актуальним.\nНаукова новизна дослідження полягає у спробі дослідити закономірності аплікації репрезентативних систем (модальностей) у мовленні особистості зумовлені гендерною приналежністю.\nОб’єктом дослідження є репрезентативні системи, як засіб вираження мислення особистості, тобто наявність в авторських текстах маркерів, які свідчитимуть про мисленнєвий патерн автора (домінуючу модальність) та їх варіативність залежно від гендерної приналежності автора.\nПредметом дослідження є сучасні авторські англомовні ліричні тексти, що належать як американським, так і британським митцям: Дайдо (Dido), Кайлі Міноуг (Kylie Minouge) Тоні Брекстон (Toni Braxton), Мадонни (Madonna), Дженіфер Лопес (Jennifer Lopez), Шаде (Sade), Мерайї Кері (Mariah Carey), Анні Ленокс (Annie Lenox),Сари Коннор (Sarah Connor), Брітнi Спірз (Britney Spears), Брайана Адамса (Brian Adams), Джона Бон Джові (John Bon Jovi), Енріке Іглесіаса (Enrique Iglesias), Джо Кокера (Joe Cocker), Роббі Вільямса (Robbie Williams), Філа Коллінза (Phiil Collins), Стінга (Sting), гурту А-НА, Марка Ентоні (Marc Anthony) та Пера Гессела (Per Gessel)\nМетою дослідження є визначення типології репрезентативних систем у мовленні та впливу гендерної приналежності автора на домінанту певної модальності.\n–\tдослідити структуру мовлення і визначити ступені формування мови;\n–\tрозглянути типологію репрезентативних систем, особливості їх вживання;\n–\tокреслити гендерні особливості мовлення на фонологічному, лексичному, граматичному рівнях, а також на рівні комунікативної стратегії;\n–\tзробити вибірку слів, ідіом та фразеологізмів у текстах , авторство яких належить чоловікам та жінкам;\nПоставлена мета та завдання логічно обумовлюють структуру роботи. Дослідження складається зі вступу, двох розділів, висновків та списку використаної літератури.\nУ першому розділі робиться спроба узагальнити теоретичні напрацювання науковців-лінгвістів. У другому розділі подається аналіз сучасних авторських текстів, який передбачає визначення типології сенсорних предикатів, розгляд випадків синестезії, вирахування індексів кожної модальності та визначення середньої домінанти для „чоловічих” та „жіночих” текстів, а також їх порівняння.\nПід час дослідження використовувалися наступні методи:\n–\tметод зіставлення та порівняння;\n–\tметод логічного аналізу;\n–\tметод відносної частоти феномену;\n–\tописовий метод;\nТеоретична та практична цінність нашого дослідження полягає у розширенні області зацікавлення теорії нейро-лінгвістичного програмування, власне гендерних студій та застосування їх у соціолінгвістиці та психолінгвістиці.\nРобота спрямована на досягнення кращого розуміння один одного міжстатевими комунікантами через усвідомлення лінгво-психологічної різниці та викриття різноманітних “пасток” мовлення, а отже має значення для оптимізації спілкування .\nБудьте першим, хто залишив відгук “Гендерні особливості аплікації репрезентативних систем у мовленні особистості (на матеріалі англомовних ліричних текстів)”“ Click here to cancel reply.\nПодаткова система України 40.00грн.


У Сумах випав сніг, а заморозки пошкодили зав'язки плодів: врожай опинився під загрозою – Гazeta.VN.UA\n“Сніг мокрий, липкий. Він осідав на гілках, замерзав і від цього постраждали квіти. Думаю, плоди навряд будуть. У мене маленькі дерева, тому я їх прикрила мішками. Гадаю, що спробую зберегти”, — говорить жителька Сум.\n“Як сніг на свіжозорані городи” – так про квітневу заметіль кажуть селяни. Для них така погода стала цілковитою несподіванкою. Бо ж напередодні за теплої погоди орали городи, а дехто навіть встиг картоплю посадити. Селяни побоюються, чи вплине мороз на неї. Фахівці ж стверджують, що для усього, що в землі, невеликий приморозок та сніг шкоди не завдадуть.\nPrevious Previous post: У відкритому морі поблизу Маямі застрягли 250 українців, які працювали на круїзному лайнері\nNext Next post: До Києва з високою температурою не пускатимуть: як діятимуть нові правила в'їзду до столиці


Хто отримає 8 тисяч гривень від держави: подробиці - Телеканал Україна\n8000 гривень від держави: хто зможе отримати допомогу\nПідприємці і наймані працівники, які постраждали від коронакризи, зможуть отримати допомогу від держави.\n11:15, 10 грудня 2020\nПрезидент України Володимир Зеленський підписав закон, який передбачає виплату матеріальної допомоги підприємцям і найманим працівникам, які постраждали від коронакризи.\nУ законі зазначено, що одноразову допомогу в розмірі 8 тис грн отримають ФОП, які справно платили податки, ЄСВ, а основний вид діяльності (КВЕД) підпадає під список заборон і обмежень в період карантину, тому вони і втратили повністю або частково прибуток. Також виплати передбачені найнятим працівникам, які втратили частину зарплати внаслідок запровадження карантину.\nКомпанії також отримали можливість на компенсації зарплат працівників, якщо ті втратили доходи через карантин - через вимушене скорочення або можливе скорочення тривалості робочого часу працівників через простой в зв'язку з впровадженням карантину. Розмір допомоги розраховується пропорційно скороченню робочого часу працівника, але не може перевищувати 8 тис. грн.\nДеякі послаблення отримає бізнес і в податковій сфері, компанії зможуть отримати від держави відшкодування витрат, понесених на сплату єдиного внеску (ЄСВ) на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Розмір такої одноразової компенсації складе середньомісячну суму ЄСВ за розрахунками останніх 10 місяців. Якщо у компанії є борги по сплаті ЄСВ, то компенсацію не нададуть.\nКрім цього, закон передбачає продовження дії ліцензій компаніям на продаж алкоголю в період карантину, а також протягом трьох місяців після його закінчення. Триває і термін дії та договорів оренди державного та комунального майна, які закінчуються в період карантину, і протягом одного місяця з дня його закінчення. Не нараховується і не сплачується плата за оренду державного або комунального майна.\nНагадаємо, що 9 грудня Кабінет міністрів прийняв рішення про введення в Україні жорсткого карантину з 8 по 24 січня 2021 року.\nОлексій Суханов опинився в ліжку з відомою актрисою\n«Ранок з Україною» з'ясував, який фастфуд можна безпечно вживати


ВВП України зріс на 5% - Новини - Укрбізнес\nСьогодні, 25 червня, 02:50\nВВП України зріс на 5%\n03.03.2017, 08:52 Гроші\nМіністерство економічного розвитку і торгівлі повідомило про п'ятивідсоткове зростання економіки за підсумками січня.\nЗростання економіки України в минулому місяці склало 5,1%, в той час як за аналогічний період минулого року знизився на 1,6%. Про це повідомляє Міністерство економічного розвитку і торгівлі на офіційному сайті.\nПозитивна тенденція обумовлена двома чинниками: низькою базою порівняння минулого року, а також зростанням цін на світових товарних ринках на тлі зростання інвестиційного попиту, пояснює МЕРТ.\n"Близько 60% приросту зведеного індексу виробництва було сформовано за рахунок зростання галузей, спрямованих на задоволення інвестиційних потреб (будівництва, машинобудування, металургійного виробництва та виробництва будматеріалів)", відзначають в Мінекономрозвитку.\nЕксперти очікують зниження темпів інфляції в першому кварталі 2017 року та збереження тенденції зростання економіки, нехай і не настільки значними темпами.\n"За підсумками I кварталу очікується більш помірна динаміка зростання порівняно з січнем, що буде обумовлено, по-перше, більш високою базою порівняння минулого року в лютому-березні, ніж в січні, а по-друге - відчутним впливом в короткостроковому періоді блокади залізничного повідомлення. Але, за нашими оцінками, зростання буде збережено", йдеться в матеріалах міністерства.


Брюгге відмовлявся проходити тестування на COVID-19 в Україні перед матчем з Динамо — Новини футболу — УНІАН\nБоялися шахрайства: Брюгге відмовлявся проходити тестування на COVID-19 в Україні перед матчем з Динамо\nФутбол 3 хв. 257\nТести все ж довелося здати, в результаті чого виявили одного хворого.\nГравці Брюгге на Олімпійському / фото REUTERS\nБельгійський "Брюгге" не хотів здавати тести на коронавірус в Україні перед матчем 1/16 фіналу Ліги Європи проти "Динамо".\nПро це повідомляє Nieuwsblad.be.\nВідзначається, що 17 лютого після прибуття в Україну в "Брюгге" були здивовані вимогою українського уряду провести додаткове тестування.\nЗдивування було пов'язано з тим, що УЄФА вимагає обов'язково тестуватися перед вильотом на матч, що було зроблено клубом, тоді як тестування вже в країні, в яку направляється клуб, в офіційні рекомендації організації не входить (Фактично пункт медичного протоколу УЄФА 7.5.1 говорить, що команда гостей крім тестів у себе вдома може бути протестована вже після прибуття на місце проведення гри, якщо того зажадають відповідні місцеві органи влади, - Прим.).\nЧитайте також"Нам не вистачило куражу": Луческу впевнений, що через тиждень Динамо буде кращим\nУ "Брюгге" намагалися вирішити питання за допомогою посольства Бельгії. У цей час гравці і персонал перебували в готелі. Бельгійський клуб відмовлявся тестуватися не тому, що не хотів отримати уявлення про ситуацію із зараженими в команді, а через те, що побоювався шахрайства. У "Брюгге" вважали, що клуб можуть змушувати пройти тестування, щоб послабити команду з психологічної та спортивної точок зору.\nПісля кількох годин переговорів "Брюгге" отримав через своє посольство повідомлення про те, що в тестах більше немає необхідності. Однак український чиновник, який повинен був підписати документ, "раптово виявився недоступний".\nЗрештою клуб погодився пройти тестування в сертифікованій УЄФА лабораторії. І в підсумку ввечері 17 лютого один з тестів дав позитивний результат - у гравця команди Матса Рітса. Він покинув Україну 18 лютого приватним рейсом. У "Брюгге" вважають, що результат тесту Рітса міг бути хибнопозитивним. Результати тестування, яке він пройшов після повернення до Бельгії, поки невідомі.\nВарто відзначити, що ще до прильоту в Україну в "Брюгге" було виявлено чотири випадки зараження COVID-19 серед гравців, а також захворів весь тренерський штаб команди.\n"Динамо" - "Брюгге": підсумки матчу\nМатч "Динамо" - "Брюгге" завершився внічию 1:1. Кияни відкрили рахунок у другому таймі, але незабаром пропустили.\nТаким чином, у повторній грі "Динамо" потрібно буде обов'язково забивати, щоб розраховувати на позитивний результат.\nЦей матч змогли відвідати вболівальники. Відповідний дозвіл було отримано вранці в день гри.\nНайкращим гравцем цього поєдинку за версією Whoscored став Брендон Мехеле, який забив у ворота Георгія Бущана.\nМатч-відповідь відбудеться 25 лютого на полі "Брюгге".


ЦеШо відправляються в тур по Україні - дата концертів\nНе пропусти: ЦеШо відправляються в тур Україною\nНайнеординарніші учасники Нацвідбору на Євробачення-2019 оголосили дати гастролей\nЦеШо © Юрій Сомов, tochka.net\nКомпозиція українського гурту ЦеШо Hate викликала справжній фурор на сцені Нацвідбору на Євробачення-2019, зібрала чимало позитивних відгуків від журі та високу оцінку від глядачів.\nЯ відчула, що на сцені знаходяться люди, які точно прийшли з меседжем. Вони розуміють, про що вони співають. Важливим є те, що вони хочуть сказати. Мурашки пішли відразу, коли я почула Hate\nсказала під час першого півфіналу Джамала.\nТепер же гурт ЦеШо відправляється в гастрольний тур по Україні. tochka.net розповість тобі, де можна буде сходити на концерт неординарного колективу.\nНацвідбір на Євробачення-2019: повне відео другого півфіналу\nЦеШо - ще один музично-театральний проект Влада Троїцького, засновника ЦСМ "Дах" і груп DakhaBrakha та Dakh Daughters. Це соціальний рейв, дзеркало сучасного дня, голос молодої України, банда культурних камікадзе або хор світлого майбутнього. У їх творчості більше питань, ніж відповідей. Своїми перфомансами вони змушують задуматися над актуальними проблемами сучасності.\nП'ятеро акторів через поєднання музики та театру гостро і соковито досліджують, хто ми, де і як живемо. Кажуть про виклики сучасної людини, про світ, який нас оточує, який ми щодня зустрічаємо, коли виходимо за двері.\nРазом з ними на сцені - їх зменшені копії, п'ятеро ляльок в таких же комбінезонах і кольорових шапках. Симулякри їх власних "я", в той же час - і узагальнений образ сучасних людей, і проекція наступного покоління. У руках музикантів - віолончель, контрабас, акордеон, мелодика, саксофон, ксилофон і перкусії. Зі сцени буде показано 15 композицій, сплетених у авторську послідовність з переходами-переливами між ними.\n15 березня - Київ, клуб Atlas\n30 березня - Львів, клуб Picasso\n4 квітня - Харків, арт-клуб "Корова"\n12 квітня - Дніпро, Music Hall Poplavok\n20 квітня - Одеса, Stalkanat Art Cluster\nНагадаємо, раніше ми розповідали, хто пройшов до фіналу Нацвідбору на Євробачення-2019 після першого півфіналу. Подробиці читай за посиланням.\nНацвідбір Євробачення-2019: повне відео першого півфіналу


Україна отримала ноту від Грузії через список нев'їзних осіб | Українські Новини\nУкраїна отримала ноту від Грузії через список нев'їзних осіб\n25 грудня 2013, середа, 11:43 1293\n2013-12-25T11:43:00+02:00 Новини 2020-10-15T10:11:40+03:00\nГрузія обурена забороною на в'їзд в Україну деяким своїм громадянам.\nЗаборона на в'їзд на Україну вже була застосована до кількох людей, що фігурують в списку.\nУ МЗС України направлена нота від посольства Грузії у зв'язку з тим, що деяким грузинським громадянам заборонили в'їзд в Україну. Про це повідомляє ІТАР-ТАСС з посиланням на грузинського посла Михаїла Уклебу. Він зазначив, що очікує офіційної відповіді.\nПосол Грузії, коментуючи цю тему, підтвердив, що заборона на в'їзд на Україну зачепила вже кількох людей, що фігурують в списку. Йдеться про підприємця Георгія Кіквадзе, журналіста телеканалу "Руставі- 2 " Давида Какулію і ще одну особу (його імені посол не назвав).\nРаніше депутат Верховної Ради від Партії регіонів Олег Царьов склав список небажаних осіб і закликав заборонити їм в'їзд на територію України. У перелік з кількох десятків людей увійшли в тому числі й громадяни Грузії, включаючи екс -президента Михаїла Саакашвілі.\nДнями депутат, який направив свої запити до МЗС та СБУ заявив, що всі 36 осіб з його списку оголошені персонами нон грата. Офіційно його слова поки не були підтверджені.\nБільше новин про: Грузия Саакашвили Нон грата Царев Персона нон грата


Яскраве місто на березі моря, яке раніше було епіцентром багатьох туристів, стало зовсім іншим. Що стало поштовхом до відкриття “нового міста”? За останні роки Маріуполь дуже змінився. Він перетворився з промислового металургійного центру в форпост Донецької області. Війна між політичними угрупуваннями, війна з РФ. Як всі ці фактори впливають на саме місто і його розвиток?\nДавайте поспілкуємося с колишнім заступником командира 1 батальйона полку «Азов», а сьогодні Головою Маріупольського осередку «Національного Корпусу» Антоном Требуховим та дізнаємося його думку, щодо Маріуполя, як туристичного міста.\nЗ кожним днем Маріуполь усе більше змінюється. Що саме могло посприяти цьому?\n-Маріуполь - це вільне місто, яке пережило дуже багато поганих подій за 2013-2015 роки. Полк «Азов», Збройні Сили України, та інші силові відомства, зробили все можливе, щоб Маріуполь був у безпеці і мав можливість розвиватись. Зараз ми бачимо плоди їх досягнень.\nЧи не заважає війна під боком розвитку Маріуполя?\n－Війна навпаки стимулює. Маріуполь, на сьогоднішній день, найбільше місто в Донецькій та Луганській областях, яке не окуповано Росією. Наше місто є обличчям, своєрідним прикладом того, як повинне розвиватися українське місто після окупації.\nЯк ви вважаєте, чи дійсно Маріуполь є туристичним містом?\n－На жаль, ні. Якщо брати до уваги усі позитивні зміни в Маріуполі, то його все одно не можна назвати туристичним містом. Бо тут знаходяться певні підприємства, які постійно забруднюють наше місто і ворог в 20 кілометрах від Маріуполя. Не може безпечно працювати аеропорт, дуже жахливе залізничне сполучення Маріуполя з іншими містами, траса в усі боки від міста в незадовільному стані.\nВелика кількість фестивалів проходить у нашому місті протягом кількох останніх років. Такі як Mrpl fest, Гоголь Fest та Вільний Маріуполь. Вони дуже популярні та збирають велику кількість людей. Що ви можете сказати про них?\n－Це дійсно досить великі фестивалі, на які люди з’їзджаються не тільки з Донецької області, а й з усієї України. Завдяки ним про позитивні зміни в Маріуполі дізнаються в інших містах, в тому числі окупованих. Кожен фестиваль цікавий по-своєму і усі гідні уваги. Вже 15 червня у нас відбудеться фестиваль Вільний Маріуполь, а Лідер «Національного Корпусу» Андрій Білецький завжди сприяє його проведенню.\nНа останьому засіданні виконкому ви голосували за встановлення нового фонтану, який буде першим в Україні та другим у всьому світі (перший такий встановлений в столиці Перу, місто Ліма). Чому ви голосували саме за нього? Чи не вважаєте, що у нас є інші важливі проблеми, які потребують рішення?\n－Дійсно, у Маріуполі дуже багато проблем, які потребують рішення, особливо жителі не з центру міста постійно зтикаються з ними. Вони теж повинні вирішуватися, але такі моменти, як фонтан чи реконструкція центра міста, я вважаю важливими. Містяни мають бачити місто сучасним, а не «совковим», тоді менталітет людей буде змінюватись. Повертаємося до нашого другого запитання, жителі з окупованих територій плюс переселенці це все бачать і повинні бачити в Маріуполі приклад.\nВи встановили 5 пам’ятників за останні 4 роки, але останнім часом підіймається питання щодо пам'ятника Святослава Хороброму на площі Свободи, і як відомо, її збираються реконструювати. Які ваші майбутні дії? Чи залишиться він на своєму місці?\n－Заховати цей пам’ятник або взагалі прибрати його з Маріуполя ні у кого не вийде. Ми працюємо над тим, щоб він входив в концепцію реконструкції площі Свободи або знаходився на іншому гідному місці в Маріуполі. Також можливо, що вигляд пам’ятника повністю зміниться. Але пам'ять про князя неодмінно залишиться.\nНезабаром в Маріуполі пройде голосування за проекти, які б збагатили наше місто. Чи будете ви брати участь в цьому конкурсі?\n－Так, будемо, ми готуємо декілька проектів, один з який має пряме відношення до теми нашої бесіди. Ми хочемо спробувати збільшити та покращити зовнішній вигляд пам’ятників «Воїнам, що віддали життя за Україну». До нього зосвім нещодавно приїжджав митрополит Києва і всієї України Епіфаній з заупокійною літією по воїнам АТО.\nЧи вважаєте ви цей захід досягненням для нашого міста? Що можете сказати з цього приводу?\n－Звичайно, було дуже приємно, що митрополит Епіфаній приїхав з першим візитом до Маріуполя саме на наш пам’ятник. Ми його встановили на День Незалежності в 2017 році, а вже в 2018 році ми вже встановили подібний в смт Мангуш.\nНа сьогоднішній день, одна з найвідоміших пам'яток в Маріуполі - "Вежа". Як ви гадаєте, чи допомогають такі пам'ятки розвивати не тільки красу міста, а й культурній рівень населення?\n－Мене дуже тішить, що «Вежа» повернулася у комунальну власність міста, що там немає ніяких забігайлівок чи банків і т.д. Зараз це молодіжний культурний центр і ми там також маємо можливість проводити власні заходи. Останнім була презентація книги “Вогонь і кров” Ернста Юнгера.\nКожного року в Маріуполі День вишиванки проходить з великим розмахом. Що може сприяти цьому ?\n－Дісно в Маріуполі це свято впродовж останніх років дуже маштабно відзначають. Відбуваються великі марші вишиванок. Я дуже радий, що в одному з них наша команда була в якості головного організатора. Тоді ми продемонстрували фільм «Спадок Нації», на головній площі вишукувались разом з містянами у формі Герба України та організували благодійну ярмарку.\nЯк ви вважаєте, що саме допомогло б розвинути наше місто та зробити його більш привабливим для туристів?\n－Маріуполь довгий час не реконструювався взагалі. Я бачу певні внутрішні проблеми, які проходять при реконструкції, але все таки це необхідні зміни. Необхідно надавати більше можливостей молоді, впливати на міські процеси, щоб молодь несла нові ідеї. Головне, щоб була можливість втілювати їх в реалізовані проекти.\nНезважаючи на усі недоліки, Маріуполь все одно залишається привабливим для баготьох туристів. А продовживши розвиватися у правильному напрямку він стане просто неперевершеним. Гарне місто на березі моря - місце для нової історії кожного та збагачення життєвого досвіду. Перш за все, необхідно відкрити нові шляхи і прислухатися до молоді, тоді все відразу заграє новими фарбами.\nЗагалом же у міста є всі шанси для розвитку туризму. І, на сьогоднішній день, показані вже досить непогані результати. Місто біля моря приваблює своєю історією, розвитком промисловості, цікавими заходами. Але для того, щоб Маріуполь став дійсно туристичним містом, для початку необхідно вирішити багато серйозних проблем.


Запитання\t: Де можна купити готовий корм для кішок?\nЯкщо ви вже вибрали корм для вашої кішки (про види кормів та їх переваги ми писали ТУТ), то тепер вам варто дізнатися, де його придбати. Купити готовий корм для кішок можна в супермаркетах, зоомагазинах і навіть на ринку. Ось тільки не всюди гарантують високу якість.\nУ супермаркетах, як правило, продають корми економ-класу. Вони продаються у великих упаковках за досить вигідною ціною, але особливої користі тваринам не приносять.\nУ зоомагазинах ситуація набагато краща. Тут можна знайти корми для кішок як економ, так і преміум-класу. Суперпреміум зустрічається рідше, але його можуть привезти на замовлення.\nКорми преміум і суперпреміум можна знайти у ветлікарнях, розплідниках і, безумовно, в інтернет-магазинах.\nВеличезний вибір кормів для ваших домашніх улюбленців представлений в інтернет-магазині VINZOO. Тут вам допоможуть підібрати готовий корм для кішок, а також нададуть консультації з правильного годування кошеняти чи дорослої кішки.


Реферат - Гетьманщина після Переяславської ради. Руїна - История Украины\nРеферат: Гетьманщина після Переяславської ради. Руїна\nУ цей час на Правобережній Україні вибухає антифеодальне повстання, яке зумовило крах гетьманства П. Тетері, який провадив пропольську політику. На гетьмана обирають черкаського полковника П. Дорошенка (1665— 1676 рр.). Головною його метою було звільнення та об'єднання України. Для цього він проголошує спілку з Кримом і Туреччиною.\nА на Правобережжі, окрім зіткнень з польськими військами, у Дорошенка з'явилися додаткові проблеми — нові претенденти на гетьманську булаву: Я. Суховій, який спирався на запорожців, і М. Ханенко — ставленик Речі Посполитої.\nАле у 1686 р. Польща і Росія підписують так званий «Вічний мир», згідно з яким до складу Московської держави входили Лівобережжя, Київ і Запоріжжя, а до Речі Посполитої — Правобережжя, Галичина, Північна Київщина і Волинь. Туреччина отримувала Поділля, а Південна Київщина і Брацлавщина залишалися нейтральними.\nНе можна не враховувати й зовнішній фактор — постійні агресії, скеровані на ліквідацію будь-яких виявів самостійності Української держави.\nМаркетинговые исследования в оптовой торговле на примере комплексного исследования рыночных комп\nКовшовые конвейеры Ковшові елеватори


Модель: Піч камінна Kratki KOZA ENYO FLAT 02\nПіч камінна Kratki Falcon 9\nПіч камін стальна на дрова Kratki KOZA ENYO FLAT 02 (6 кВт) - cучасний пристрій, що відповідає найсуворішим екологічним стандартам. Піч оснащена поворотною функцією, вона дозволяє налаштувати камеру згорfння в будь-якому напрямку. Модель збагачена камерою для розкладки деревини, підходить в сучасний інтер`єр "НОВИНКА 2021 року"!\nОкремостояча піч ENYO – це сучасний пристрій, що відповідає найсуворішим екологічним стандартам. Це ідеальна відповідь на сучасні тенденції в архітектурі.\nІдеальні пропорції в поєднанні з унікальним баченням вогню роблять ENYO ідеальним доповненням до будь-якого інтер’єру.\nМи збагатили піч Enyo Flat 02 камерою, в яку можна помістити дрова.\nENYO розроблено спеціально для найвибагливіших. Піч привертає увагу своєю оригінальністю і чистотою форм, а красиве бачення багаття порадує кожного.\nСучасний стиль додатково підкреслює скло типу Glass.\nВи можете розташувати камеру згоряння в потрібному напрямку завдяки доданню обертових механізмів.\nРяд інноваційних рішень, які використовуються в печі ENYO, означає, що, обігріваючи приміщення за допомогою нашого пристрою, ви можете бути впевнені в максимальному використанні енергії. Потужність приладу дозволяє ефективно обігрівати площу до 60 м2.\nСпалюючи сухі листяні породи, ви також економите гроші. Незалежні дослідження чітко вказують на дерево як одне з найдешевших джерел опалення.\nМи орієнтуємося на екологію! Купуючи нашу піч і використовуючи правильні методи спалювання деревини, ви дбаєте про навколишнє середовище.\nВсе це завдяки тому, що наш пристрій відповідає найсуворішим екологічним критеріям, з Ecodesign та німецьким стандартом BImSchV 2. Ідеальна герметичність печі також означає, що її можна використовувати в будинках з рекуперацією.\nМи впевнені в якості наших пристроїв. Вибираючи продукцію Kratki, Ви гарантуєте спокій, безперебійне використання та задоволення від покупки.\nГабаритні параметри (Ш*Г*В), см 49.30*38.30*129.50\nДіаметр димоходу Ø150\nТеплова потужність (%) 80\nВідповідність критерям ЕКОПРОЕКТУ так\nЯщик для попелу так\nВага, кг 146\nТемпература димових газів (℃) 239.0