Кримська Свiтлиця :: Текст статти "БОГОЯВЛЕННЯ ГОСПОДНЄ"\n19 січня — велике двонадесяте свято Богоявлення Господнє, Хрещення Бога і Спасителя нашого Ісуса Христа. У народному побуті воно має назви Водохреща, Водохресті, Йордан...\nЗа переказом, рівно о півночі на кожній річці відбувається чудо: спокійна перед тим вода несподівано починає хвилюватися. Те ж саме можна побачити й біля ополонки - враз з'являються хвилі, знак того, що Ісус Христос увійшов у воду. Вважають, що водохрещенська вода здатна зцілити від найтяжчої хвороби. Її зберігають під образами про всяк випадок.\nУ день Хрещення Господнього, як тільки перший церковний дзвін покличе до заутрені, благочестиві віруючі розпалювали на березі водойми багаття, щоб Ісус Христос, який хрестився в Йордані, міг зігрітися біля вогнища.\nПеред святом Водохреща починали готувати символічний «Йордан» - прорубували ополонку, випилювали з льоду великий хрест, інколи обливали його буряковим відваром і ставили над ополонкою. З льоду виготовляли престол, прикрашали ялиновими гілками.\nВранці, у день свята, після церковного Богослужіння всі йшли до річки. Після освячення води присутні набирали її у свій керамічний посуд. Тільки-от ріки у давнину були чистими...\nОпісля йшли додому. Поки жінки накривали на стіл, старший у родині чоловік окроплював йорданською водою всіх домочадців, усе господарство. За святковим столом спершу годилося скуштувати водички-йорданички.\nІснувала пересторога: після Йордану протягом тижня не можна прати білизни, щоб воду не зіпсувати, або лихого не витягнути з води.\n- Якщо на Водохрещі дерева вкриваються інеєм - весною у той же день тижні треба сіяти пшеницю. Тоді врожай буде багатим\n18 січня святкуємо Надвечір'я Богоявлення Господнього, другий хрещенський Святий вечір, Голодну кутю...\nЯк і у Різдвяний переддень віруючі строго постять, сідають вечеряти, коли на небі з'явиться перша вечірня зоря. Страви такі ж, як і на Святий вечір - смажена риба, гриби, вареники з капустою, гречані млинці на олії, кутя та узвар. Після вечері діти «проганяли» кутю, говорячи: «Тікай, кутя, із покуття».\nПовечерявши, пощедрувавши (щедрували насамперед дівчата, навіть ходили гуртами в гості), виносили з хати дідуха і спалювали його у садку, щоб «дерева добре родили».\nПереддень Водохреща відзначається ще й освяченням води у храмах. Після читання Апостола й Євангелія від Марка промовляється особлива молитва, в якій закликається благодать Святого Духа на воду та усіх, хто її п'є. Цією водою відразу після Богослужіння та освячення скроплюють оселі, подвір'я, домашніх тварин, один одного. На одвірках та дверях малюють крейдою хрести.\nВважається, що вода, освячена у переддень Богоявлення, як і на саме Водохреща, не псується, має надзвичайні цілющі властивості. Її зберігають протягом року, дають пити важкохворим. У давніші часи цього дня для лікування збирали сніг. Ним натирали ноги, щоб не боліли.\n- Якщо в переддень Водохреща на деревах багато інею - рік буде урожайним.\n- Якщо в Богоявленську ніч небо чисте - буде багато гороху.\n- На Голодну кутю був сніг - буде й гречка.\nСОБОР ПРЕДТЕЧІ — ЗАВЕРШЕННЯ РІЗДВЯНИХ СВЯТ\nПобутує давнє повір'я: на Різдво, Василія та Йордан жінкам не можна носити воду з криниці чи джерела - то, вважалося, великий гріх! Цю роботу мали справно виконувати чоловіки. За це на Посвятки жінки віддячували їм щедрим могоричем, смачно частували.\nЗ цього дня починаються так звані «Зимові М'ясниці», або «М'ясоїд». До самих Запустів можна засилати сватів і справляти весілля.\nПісля Посвяток починалися жіночі вечорниці з роботою - шили, пряли, ткали, вишивали, ділилися досвідом рукоділля, кулінарними рецептами... Втім, українська жінка завжди заклопотана роботою, господаркою...\nПостiйна адреса статтi: http://svitlytsia.crimea.ua/?section=article&artID=20765


У Тернополі виділили 2 мільйони на будівництво нових бюветів: де можна буде безкоштовно набрати воду : 26:02:2020 - te.20minut.ua\nТернополяни кажуть, що бювети, у яких можна набрати питну воду, в місті потрібні, але чи будуть вони працювати безперебійно?\nУ жовтні 2019-го новий бювет облаштували на бульв. Куліша. Понад два місяці воду в ньому набрати не можна, бо він не працює, скаржаться тернополяни.\nМіськвиконком виділив гроші на облаштування ще кількох у різних мікрорайонах міста. Коли їх встановлять та чи відремонтують старий, читайте в матеріалі.\nПроєкт рішення про виділення коштів на будівництво бюветів у Тернополі затвердили на засіданні міськвиконкому, яке відбулось 26 лютого.\nВідповідно до титульного списку, у місті планують встановити кілька споруд для набору води за такими адресами:\nСквер на вул.Богдана Лепкого\nНа все це з міського бюджету виділили 2 млн грн. Найбільше коштів - майже, 1,5 млн грн у проєті призначено для будівництва бювету на бульв. Данила Галицького.\nЩо з бюветом на Куліша?\nУ титульному списку будівництва є пункт і про бювет на бульварі П. Куліша.\nНагадаємо, у жовтні минулого року відбулось урочисте відкриття бювету. Його освятили та навіть перерізали стрічку. Витратили на будівництво 1,3 млн грн з міського бюджету.\nАле вже за місяць вода із одного крана текти перестала. Згодом на деякий час водопостачання відновили, але зараз води знову немає.\n- Було таке урочисте відкриття бювету на Куліша, його освятили, тут завжди були величезні черги, знаємо, що на будівництво витратили чималу суму, але зараз він не працює, - говорить тернополянка пані Олена.\nУ проєкті рішення вказано, що на будівництво – модернізацію системи очистки води бювету на бул. П.Куліша з міського бюджету виділили ще 100 тисяч грн. Але коли його відремонтують, наразі невідомо.\n- У процесі експлуатації бювету у зв'язку із великим використанням води населенням почали забиватися фільтри, що спричиняло тимчасову зупинку у роботі бювету, - повідомляють у пресслужбі Тернопільської міської ради. Спеціалісти обстежили об'єкт і рекомендували встановити систему додаткової очистки фільтрів.\nДе в Тернополі можна набрати воду\nВ управлінні також нагадують, що вода з колонок-качалок призначена лише для побутових цілей, а не харчових.\nСписок адрес колонок-качалок:\nВул. Бережанська, вул. Карпенка,3а, вул. Дружби, 1, вул. Київська,3а, вул. Коновальця,20, вул. Куток,16, вул. Лесі Українки,35, вул.Корольова.10, вул. Кл.Савури, 11, вул. Тернопільська, 54, вул. Микулинецька,48, вул. Стуса,6, вул. Тарнавського,2, вул. Чалдаєва,1, вул. Чумацька, 25, вул. 15 квітня ,5, вул. Яблунева,3, вул. Фестивальна, 20, вул. Лучаківського,10, вул. Молодіжна ,14, вул. Героїв Крут,11, пр-т Злуки,55, вул.Над Яром, 8, вул.Дружби,6.\nДля чого взагалі потрібні ці бювети, якщо з них тече не питна, а технічна вода?\nКраще б школу добудували в Кутківцях\nВладимир Шилов reply Світлана Гуменюк\nУкроШЛ ЮХИ в этих бюветах подмываются, а ВЫТЫРАНЫ АТО потом эту воду пьют со стекломоем! Это ЭКОНОМИЯ!\nДідусі з бабусями будуть ночувати біля тих бюветів , ти не можеш набрати води хоть кружку , бо бабця кричить що стоїть з 5ї ранку .\nВладо хватить знущатися з людей , ми не клоуни , а ти чебурашка )\nВ статті написано: Для ремонта бювета на Куліша віділили 100тисяч,а коли він запрацює-невідомо. Це круто! Так в нас все відбувається,бювет не працює,відповідальних немає,строки ремонту не визначені... А ви,люди,чекайте на нові бювети,на які витратять шалені кошти,і які можливо будуть працювати,а можливо через два місяці відпрацюють своє...


"Українське Нессі": загадка озера Сомин - lutsk.name\nЗагадкові місця завжди овіяні таємницею. На світі їх чимало. Є вони й на території України і, зокрема, на Волині, пише lutsk.name. Одне із найбільш дивних місць, про яке розповідається на сайті svitom.info, – озеро Сомин на Турійщині. За переказами, у ньому нібито живе чудовисько – «українське Нессі».\nВчені вважають, що в Сомині водилася доісторична прісноводна акула\nЧасом місцеві мешканці побоюються купатися в озері. Подейкують, що в глибині водойми оселилося чудовисько з головою як у змії і тулубом, схожим на крокодилячий. За іншою легендою – озеро облюбував велетенський сом. Є й версія, що людей лякає доісторична акула. Тож що із цього правда?\nЗа походження озеро Сомин є карстовим. Його глибина в деяких місцях сягає аж 56 метрів. У водоймі знаходяться печери, в яких, найімовірніше, і живе дивна страшна істота. А так як карстові озера з’єднуються підземними річками і ходами, то можливо, що вона ними ще й мігрує.\nСвої припущення висловили вчені. На їхню думку, в озері може водитися доісторична прісноводна акула. І цьому є логічне пояснення. Поліська низовина, яка колись була морем, висохла. Від неї залишилось озеро Сомин та багато інших. Археологічні знахідки частково підтверджують цю версію. Місцеві жителі на своїх городах не раз знаходили залишки давніх риб: закамянілі кістки й зуби. А в сусідньому селі Дуліби навіть викопали цілий скелет прісноводної акули.\nЄ й історичні свідчення, які датуються ХІХ століттям. Так, староста із сусіднього села Лукова відправив до Варшави лист, у якому пояснював, чому не сплачується податок із рибальства. Наведений аргумент був вагомим – в озері водиться змій, котрий їсть рибу і навіть здійснює напади на людей та худобу. Через це поганий улов. Самі ж місцеві мешканці теж не надто любили відпочинок на озері, бо без страху не можна було купатися в ньому. Як не дивно, але поляки розглянули звернення старости. Вони збиралися направити комісію, яка б розслідувала, що ж саме там водиться. Та розпочалась Перша світова війна, і, звісно, що вже було не до цього.\nБула й друга спроба виявити, хто ж живе в озері. У 1942 році, під час німецької окупації, взялися за це військові, які оточили Сомин і за допомогою водолазного спорядження шукали чудовисько. А в цей час селяни сиділи в хатах, з яких їх протягом двох днів не випускали поліцаї.\nПереповідають місцеві жителі і таку історію. Як буває, конюх Степан випив і приліг перепочити на мальовничому березі озера. Під вечір із нього вилізла схожа на крокодила тварина. Та вчасно її побачили грибники, які й врятували конюха, сполохавши істоту неймовірними криками.\nСоминське чудовисько зацікавило британського телеведучого\nВалентин Люпа, який займався дослідженням соминського озера, вважає, що дивною твариною може бути величезний сом, який всіх і лякає. Маючи міцні плавники, він здатний вилазити на берег. І що саме цікаво, довжина сома понад два метри – цілком реальна. Підтверджує цю версію і такий факт: місцевий рибалка Олексій упіймав трофей вагою понад дев’яносто кілограмів та завдовжки до двох метрів.\nСоминське чудовисько зацікавило і британського телеведучого, відомого біолога та затятого рибалку Джеремі Вейда. На Волинь, аби знайти докази його існування, він приїздив у 2012 році. Щоб зафільмувати небезпечну істоту, іноземець затіяв риболовлю. Але нічого не піймав, та все ж сюжет для свого серіалу «Річкові монстри» зняв.\nСоминці можуть розповідати чимало історій про чудовисько. Та попри це озеро за його неймовірну красу облюбовують відпочивальники. Їх не лякає «українське Нессі». Ще б пак, самому можна дослідити, чи справді дивна істота водиться у водоймі. А якщо й не вдасться це зробити чи хоча б упіймати величезного сома, то сповна вийде насолодитися рибалкою, незабутнім відпочинком і правіковічними пейзажами.\nФото із сайту svitom.info\nдоісторичні легенди на волині\nзагадкове озеро Сомин\nозеро Сомин історія\nозеро Сомин історія та факти\nозеро Сомин легенди\nозеро Сомин на волині\nозеро Сомин чудовисько\nцікаві факти про озеро Сомин\nчим відоме озеро Сомин\nPrevious articleЯким буде відпочинок на Світязі в умовах воєнного стану?\nNext articleЯк на озері Світязь з’явилися вугрі


Закрита черепно-мозкова травма: струс забій здавлення головного мозку\nЗакрита черепно-мозкова травма - виникає від ударів тупими предметами і характеризується симптомами пошкодження головного мозку з наявністю або відсутністю порушення цілості кісток черепа. При цьому шкірні покриви голови залишаються непошкодженими.\nРозрізняють три основні форми закритої черепно-мозкової травми - струс, забиття і стиснення мозку.\nСтрус мозку (commotio cerebri) - закрите механічне пошкодження головного мозку з розвитком певного симптомокомплексу порушень його функцій без чітких осередкових випадінь, розвивається частіше при травмі потиличної, лобової областей.\nПо тяжкості клінічної картини струс мозку поділяють на три ступені - легку, середню і важку.\nЛегка ступінь струсу мозку проявляється незначними порушеннями функції мозку, гладким перебігом і благополучним результатом. Втрата свідомості відразу після травми зазвичай триває 1-2 хв. Хворі самостійно піднімаються, відчувають легке запаморочення, нудоту, зрідка буває блювота. Надалі розвивається головний біль, яка триває 5-7 днів. Після лікування протягом 7 -10 днів хворих виписують із стаціонару.\nПри струсі мозку середнього ступеня тяжкості хворий втрачає свідомість на час до 1-2 годин. Відсутня реакція на оточуюче, мускулатура розслаблена, дихання поверхневе, обличчя вкрите потом. Навіть після повернення свідомості хворі лежать нерухомо з-за загальної слабкості, не цікавляться тим, що відбувається з ними. Обставини травми не пам'ятають (ретроградна амнезія). Іноді у хворих розвиваються явища занепокоєння, психомоторного збудження. Через 4-5 днів стан потерпілого поліпшується. Виписують хворого із стаціонару звичайно на 20-ту добу.\nПри тяжкого ступеня струсу мозку відразу ж після травми розвивається глибока втрата свідомості, яка може тривати кілька діб. Хворі лежать з закритими очима у своєрідній «розгорнутою» позі з-за загальної м'язової гіпотонії. Повністю відсутні реакції на зовнішні подразнення. Рефлекторна діяльність пригнічена. Змінена функція дихання і серцева діяльність. Свідомість відновлюється повільно, протягом кількох тижнів. Після повернення свідомості хворі не пам'ятають, що з ними сталося. Тривало зберігаються головні болі, запаморочення, нудота і блювота. Іноді хворі гинуть у першу добу після травми у зв'язку з підвищенням внутрішньочерепного тиску, гіпертермією, порушенням функції серцево-судинної системи та дихання. Тому при тяжкого ступеня струсу мозку хворі потребують постійної і пильної уваги чергового медперсоналу (див. Догляд за хворим, догляд за неврологічним хворим). При сприятливому перебігу необхідно дотримувати постільний режим до 4 - 5 тижнів; повернення до роботи зазвичай не раніше чим через 2-4 місяці. Частина хворих втрачає працездатність і переходить на інвалідність.\nЗабиття мозку (contusio cerebri) - механічне пошкодження мозкової тканини, що супроводжується вогнищевими порушеннями функції ЦНС. Симптоматика визначається характером і локалізацією основного осередку ураження і перифокальних явищ, що залежать від порушення крово - і лікворообігу. При розташуванні контузионного вогнища у функціонально значимих зонах (передня і задня центральні звивини, ліва скронева частка тощо) виникають стійкі явища випадіння функцій (рухової, чутливої, мовленнєвої, слухової, зорової та ін), а також загальномозкові симптоми ураження мозку (порушення свідомості, головний біль, збудження, загальмованість і ін), пов'язані з порушенням гемодинаміки, ликворопродукции, набряком і набуханням мозку, підвищенням внутрішньочерепного тиску. Загальномозкові симптоми з'являються і наростають пізніше вогнищевих і раніше регресують при одужанні. Прогноз залежить від тяжкості ушкодження і стійкості осередкових симптомів.\nСтиснення головного мозку (compressio cerebri) розвивається при швидкому наростання внутрішньочерепного тиску внаслідок внутрішньочерепної кровотечі з пошкоджених судин твердої мозкової оболонки, венозних синусів і вен кісток черепа, при вдавлених переломах черепних кісток, гострому набряку і набуханні речовини мозку.\nВ розвитку синдрому здавлення головного мозку розрізняють приховану фазу, для якої характерні ознаки струсу (втрата свідомості) і забиття мозку; потім світлий, безсимптомний проміжок різної тривалості, протягом якого хворий знаходиться в свідомості, і в третій фазі виявляється пригнічення функцій ЦНС, порушується свідомість до коматозного стану, наростають зміни серцево-судинної діяльності та дихання. Послідовність і ступінь вираженості окремих фаз залежать від темпу здавлення мозку. Прогноз серйозний.\nЗакриті пошкодження черепа і головного мозку\nПри закритій черепно-мозковій травмі пошкодження вмісту черепа проявляється змінами, властивими струсу, здавлення і удару мозку в їх чистому вигляді або різних поєднаннях між собою (див. Струс головного мозку, Здавлення головного мозку, Контузія головного мозку).\nКонсервативні заходи при закритих пошкодженнях черепа і головного мозку


Війна кличе. Сторінками книги — Видавництво Джура\nВійна кличе. Сторінками книги\n"Війна кличе. Стань переможцем! Нотатки на полях російсько-української війни". Книга нотаток бійця добровольчого батальйону особливого призначення «Золоті ворота» Петра Билини — документ нашого часу, що невдовзі, безсумнівно, стане одним із джерел для дослідників історії російсько-української війни, що триває нині. Спокійне споглядання воєнних подій, свідком і учасником яких у 2014–2015 роках випало стати авторові цих нотаток, це тло для проникливих роздумів над долею нашої країни, подіями її минулого та сьогодення. Пропонуємо прочитати уривок книги про війну сьогодення, яка є документом в очах історії.\n"Яків Гальчевський як майор польської армії у вересні 1939 року потрапив до німецького полону. Серед полонених офіцерів польської армії було трохи й українців. Інколи німці перевіряли речі полонених та забирали нотатники в тих поляків, що їх писали. В українців нотатників не забирали, бо українці їх не писали. Писав лиш Гальчевський. Те, що німці недбало перевіряли українців, врятувало йому записника. Автор цього нотатника в полоні у москалів не був, його заміток ніхто не вишукував і не забирав від нього. Будь-хто з його батальйону міг би занотувати свої спогади для своїх нащадків, — написав лише він. Сумно.\nУ нотатнику писано про те, що бачив і, що думав про те побачене рядовий солдат-«міліціонер». Нотатник від 1 серпня 2014 року до 30 жовтня 2015 року.\n0 1 . 0 8 . 2 0 1 4 р . П ’ я т н и ц я\nЇду до місця вишколу нашого добровольчого батальйону в село Старе. Що відчуваю? Нічого. Просто їду. Це останнє, що я можу зробити для своїх нащадків, для їхнього виховання. Споживацькі погляди на життя, що вкладають людям у голови теперішні мас-медія, мусять відійти у минуле, бо вони повертають людей до печерного стану, споживацького.\nМаршрутка до Києва, маршрутка до Переяслава, виходжу на повороті до Старого. Стоять два автобуси «Еталони» з національними гвардійцями. Хлопці гарні, міцні — всі середнього зросту, немає ані низеньких, ані високих — усі як тверденькі грибочки. Запитую, чи далеко до полігону, кажуть, що далеко, і люб’язно зголошуються мене підвезти. В одному автобусі закінчилася солярка. Як таке може статися? Солдати з каністрою ідуть на трасу жебрати па-лива. Хтось дав їм трохи солярки — і ми поїхали. В автобусі гамірно, переважає московська мова, густенько чути матюки. Шофер вмикає музику — голосно, занадто голосно. До гамору, з матюччям, додається дикий, гарчавий московський «рок». Зупинилися в селі, солдати побігли до крамниці, накупити пива, солодкої води, морозива. Їдемо далі — знову матюки та гучна, дурна «музика». У вікна полетіли обгортки з-під морозива та порожні пляшки. Це міліція? Це варвари. Що в їхніх головах? Мабуть, пиво, морозиво та ще та дурна музика. Чому ці міліціянти не шанують своєї землі? Чому засмічують її пляшками та обгортками, чому гребують мовою своєї землі?\nПриїхали до частини, зайшов на територію — ніхто в мене не запитав посвідчення особи. Показали, де казарми батальйону. Там теж ніхто не запитав мого паспорта, сказали вибирати собі ліжко та облаштовуватись. Що я і почав робити..."\nБилина Петро. Війна кличе. Стань переможцем! Нотатки на полях російсько-української війни. Ч. 1. - Тернопіль : Джура, 2016. - 152 с.\nПрочитано 1578 разів\tОстаннє редагування П'ятниця, 08 вересня 2017 10:14\nДетальніше в цій категорії: « Новинки видавництва "Джура" до Форуму видавців\tБарикади на Хресті. Сторінками книги »


Ціни на пальне, а дизельне зокрема, що підскочили вгору в серпні, зростатимуть і надалі. Основною причиною цього експерти називають подорожчання російської нафти до двохсот американських доларів за тонну, -- повідомляє радіо "Люкс-ФМ". Української нафти не достатньо для внутрішніх потреб, тому будь-яка зміна вартості російської нафти впливає на роздрібну ціну в Україні. Ще одним важливим чинником є зупинка, через дефіцит сировини, нафтопереробних заводів у Дрогобичі, Херсоні та на 50% у Кременчуці.\nНа Львівщині розпочали реалізацію проекту, який допоможе маленьким містам боротися із злиднями, -- повідомляє аґенція "Інтерфакс". У проекті братимуть участь громади Самбора, Дрогобича, Червонограда, Сокаля i Бродiв. Спочатку вивчатимуть потреби громади, а потім для кожного міста розроблять програму поліпшення ситуації. Крім Львiвського регіону в програмі, розрахованій на 2,5 роки, вiзьмуть участь також Донецька, Луганська і Хмельницька області. Ініціаторами проекту виступили Комітет виборців України, Український незалежний центр політичних досліджень i Творчий центр Каунтерпарт.


Семінар «Вагітність від А до Я» — Клініка ISIDA Київ, Україна\nСемінар «Вагітність від А до Я»\n24 січня, в суботу, в клініці ISIDA Медмістечко відбудеться перший із серії семінар «Вагітність від А до Я. Особливості вагітності в зимовий період». Якщо Ви нещодавно дізналися про те, що вагітні, і ще не стали на облік в клініку, цей захід саме для Вас!\nАкушер-гінеколог Таткало Лариса розповість про період очікування малюка в цілому й особливості спостереження вагітності в клініці ISIDA:\nТерапевт Шкабаровська Олена розповість про особливості вагітності в зимовий період:\nДля Вас цей захід не тільки можливість знайти цінні знання про період вагітності, але й познайомитися з клінікою ISIDA, провідними лікарями, які працюють тут, і отримати відповіді на всі хвилюючі запитання.\nЧекаємо на Вас 24 січня о 12:00 в клініці ISIDA Медмістечко. Будемо вдячні, якщо Ви заздалегідь зареєструєтесь за телефоном: +38 (044) 455 88 11.\nВсі заходи ISIDA weekend за посиланням.


У Полтавській обл. знайшли тіло поліцейського зі слідами насильства - 112 Україна\nУ Полтавській обл. знайшли тіло поліцейського зі слідами насильства\nЗагиблого розшукували кілька тижнів\nУ Полтавській області, на околиці села Богданівка Новосанжарського району, виявили тіло поліцейського зі слідами насильства. Про це повідомляє прес-служба управління Національної поліції Полтавської області.\nТіло в очереті знайшов місцевий єгер. Загиблим виявився 26-річний працівник патрульної служби поліції Полтави, житель Новосанжарського району, який зник кілька тижнів тому.\nПід час зовнішнього огляду тіла чоловіка правоохоронці виявили ознаки насильницької смерті.\nНовини за темою: У Донецькій обл. задушили українського військового, а тіло викинули в колодязь\nЗа даним фактом порушено кримінальне провадження за частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України (умисне вбивство). Слідчі та оперативники розшукують злочинців.\nРаніше в Ірпені правоохоронці знайшли розшукувану дівчину розчленованою і закопаною в гаражі.\n#тіло #поліцейський #Полтавська область\nПобили поліцейського в Києві 23:10 25.07.2019\nПобили поліцейського в Києві


Завдання 2018 року: не повинно бути жодного району, де немає ОТГ, — Геннадій Зубко | Кабінет Міністрів України\nЗавдання 2018 року: не повинно бути жодного району, де немає ОТГ, — Геннадій Зубко\nСлужба Віце-прем'єр-міністра України, опубліковано 16 березня 2018 року о 17:21\nU-LEAD є в першу чергу хабом, в якому повинні об’єднуватися зусилля як ОДА, РДА, органів місцевого самоврядування, так і всіх проектних груп, які працюють у напрямі реформи децентралізації. Мова йде про GIZ, SIDA і проектні організації, які працюють паралельно – USAID, яка працює з ПУЛЬС, проекти з енергоефективності тощо. Про це наголосив під час спілкування з проектними менеджерами регіональних Центрів розвитку місцевого самоврядування (U-LEAD) Віце-прем’єр-міністр – Міністр регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ України Геннадій Зубко.\nЗа його словами, важливим є підхід U-LEAD до визначення пріоритетності завдань. І окрему увагу необхідно звернути на формування перспективних планів, які повинні включати не тільки громади. Це і формування первинної медичної мережі, і мережі Центрів безпеки, і опорних шкіл та ЦНАП – і ці позиції мають обов’язково бути включені при формуванні перспективного плану створення ОТГ кожної області.\n«Для нас важливими є питання повсюдності поширення децентралізації. Коли є території в межах цілого району, де немає жодного ОТГ – дуже важко людям пояснювати переваги децентралізації. Тому зараз нам потрібно переходити від макрорівня до рівня районів. Завдання 2018 року – не повинно бути жодного району, де немає ОТГ! І це має бути спільна позиція як центральної і місцевої влади, так і офісів підтримки реформи на місцях», — підкреслив Геннадій Зубко.\nСеред інших важливих пріоритетів Геннадій Зубко назвав формування комплексної мережі в кожній області, першочерговим критерієм якої має бути доступність і якість. «Наразі ми відпрацьовуємо спільно з SIDA питання стандартів для ЦНАП. Паралельно напрацьовуються стандарти щодо «первинки» в сільській місцевості, формування освітнього простору і Центрів безпеки. Тому формування мережі і її впровадження – це наша спільна робота, яка повинна бути в пріоритетах вашої уваги», — розповів він.\nТретім пріоритетом є навчання громад. «Ви повинні інформувати громади про етапність просування реформ – Нової української школи, охорони здоров’я, адміністративних послуг, і навчання є одним із головних процесів в цьому. Але при цьому важливою умовою є визначення кількості лідерів у кожній з областей, які є по суті «двигунами» в кожному напрямку. Це люди, які не тільки можуть приїхати послухати тренінг, а й впровадити ці знання на практиці в своїй громаді. Тому ви маєте стати головними провідниками цих процесів. Децентралізація – єдина реформа, яка так масштабно впроваджується за останні 25 років», — резюмував він.\nВолодимир Кістіон: Реформа ринку електричної енергії найскладніша, яку Україна проводила з часів незалежності


Земле–«вiдведення» - Останні та актуальні новини України та світу, новини дня онлайн - Україна Молода\nГоловна > ІнФорУМ > Земле–«вiдведення»\nТри пістолети, дев’ять великих сокир, дві кирки, кілька каністр iз бензином та ножі — такий «улов» вчора зібрали опозиційні народні депутати після бійні під Первомайськом між бандитами і робiтниками агрофірми БЮТівця Аркадія Корнацького. Як розповів нардеп Ігор Бриченко, арсенал зброї знайшли в автомобілі одного з нападників, якого зуміли затримати й знешкодити самі робітники. Зброю вилучили й передали міліції, а затриманий перебуває у Первомайському слідчому ізоляторі.\nЯк писала вчора «УМ», напередодні в селі Чаусове–2 розігралася справжня війна. В атаку на агрофірму Корнацького пішли відразу півтори сотні молодиків міцної статури. Бандити розстріляли охоронців підприємства, а пізніше зав’язали криваву бійку безпосередньо з робітниками агрофірми. У результаті бійні важкі травми отримали щонайменше шестеро осіб. Однак міліція та «швидка» прибули на місце події із запізненням на півтори години. Сам Аркадій Корнацький заявив, що мета цього свавілля — доведення агрофірми до банкрутства і знищення його як опозиційного політика.\n«Знайдені сокири і кирки молодчики припасли для того, щоб громити техніку Корнацьких, — упевнений народний депутат Андрій Парубій. — Ми змогли затримати тільки один автомобіль. Але можна з упевненістю говорити, що і в інших, які встигли втекти з місця події, знайшовся б такий самий арсенал зброї».\nВ інтерв’ю журналу «Форбс Україна» Аркадій Корнацький заявив, що війна під Миколаєвом затіяна представниками діючої влади заради того, щоб відібрати його землі на користь влади. Це, мовляв, видно з того, що міліція не поспішала втручатися у конфлікт: «Агрофірма Корнацьких» мені більше не належить. Восени 2012 року я перереєстрував її на юридичну особу в США. Основні активи компанії — це 16 тисяч гектарів землі в Кривоозерському та Первомайському районах Миколаївської області й свинарний комплекс iз 10 тисяч голів. Але, повторюся, я виключаю господарську версію сьогоднішніх подій — це боротьба за землю і чистої води політика».\nЗа словами Корнацького, за захопленням агрофірми стоїть фіктивне сільгосппідприємство «Партнер–Агро», створене лише кілька місяців тому. За цей час між жителями Миколаївської області та керівництвом ТОВ «Партнер–Агро» були укладені та зареєстровані 775 незаконних договорів оренди земельних ділянок строком на 20 років.\nА ось у прес–службі Миколаївської облдержадміністрації запевняють, що земля в селі Чаусове–2 передана працівникам бюджетної сфери на законних підставах. «Земельні паї площею близько 1,5 тис. га були виділені мешканцям Первомайського району із земель запасу. Цьому передувало рішення районного суду від 12 січня 2001 року, яким державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, виданий двом жителям Первомайського району — Аркадію і Клавдії Корнацьким — було визнано недійсним», — iдеться у заяві прес–служби «губернатора» Миколи Круглова.\nТож кому належить урожай ячменю, через який виник конфлікт між двома агрофірмами, найближчим часом має встановити суд. Крім того, Микола Круглов недвозначно натякнув про свої наміри балотуватися до Верховної Ради на перевиборах на скандальному 132–му окрузі: «Корнацький чудово розуміє: якщо я піду на вибори, то буду його основним конкурентом».\nНаразi за фактом бійок і стрілянини міліція відкрила кримінальне провадження за частиною 1 статті 294 Кримінального кодексу — організація масових заворушень. Стаття передбачає максимальний термін позбавленням волі на строк від п’яти до восьми років. Як розповіла керівник прес–служби миколаївської обласної міліції Ольга Передеренко, на місці подій працюють співробітники слідчої й оперативної групи Первомайського міськвідділу міліції, які виявляють ініціаторів заворушень, а також вилучають зброю.


Ціни на відпочинок у Тунісі. Тури до Тунісу ціни. Гарячі путівки\nЦіни на відпочинок у Тунісі. Тури до Тунісу ціни. Гарячі путівки\nВідпочинок на пляжі, купання в Середземному морі, оздоровлення в СПА-Компекс - все це відпочинок в Тунісі. Ціни на тури залежать від того, який саме курорт і який готель для проживання ви виберете. Купуючи гарячі тури, можна значно знизити ціни на відпочинок в Тунісі. Туристів, готових придбати тур з вильотом через 1-2 дня, очікують такі ж ціни на гарячі путівки Туніс, як, наприклад, на відпочинок у Туреччині. Зрозуміло, що це дуже привабливі пропозиції.\nЗ квітня по листопад тут триває пляжний сезон, тому ціни на путівки до Тунісу зростають. Найбільш комфортним для відпочинку на Середземноморському узбережжі Тунісу вважається період з серпня по листопад. Саме в цей час ціни на тури в Туніс досягають максимальної межі. Тисячолітня історія країни і безліч захоплюючих екскурсій приваблюють відпочиваючих в Туніс цілий рік. Туристи, яким цікаві саме подорожі по країні, можуть розраховувати на найдешевші тури в Туніс. Ціни на проживання в готелях в «низький» туристичний сезон значно знижуються, в той же час погодні умови все ще дозволяють здійснювати екскурсійні поїздки.\nУ Тунісі також дуже поширена таласотерапія. Рівень СПА-послуг, який встановлений в країні, задовольняє найвищі вимоги. Саме тому багато людей купують путівки до Тунісу з метою оздоровлення і омолодження. Ціни цих путівок залежать від категорії СПА-комплексу та кількості процедур, включених в тур.


Зізналася на самоті, стерла прізвище чоловіка: костенко і тарасова запідозрили в розставанні - Fcchayka\nЗізналася на самоті, стерла прізвище чоловіка: костенко і тарасова запідозрили в розставанні\nСкажемо чесно: ми б повірили в розставання будь-якої зіркової пари, але не таракостіков. Незважаючи на армію ненависників, якими подружжя встигло обзавестися за три роки шлюбу, навіть хейтери тільки й обговорюють, що їх ідеальне сімейне життя. Анастасія і дмитро настільки чарівно розповідають про свою ідилію, що встигли стати справжніми гуру в питаннях відносин.\nХочете-вірте, хочете — ні, але до пари дійсно звертаються за допомогою, їх авторитету довіряють і цінують. Любов костенко і тарасова, як би цинічно це не звучало, стала товарним знаком, інфобізнесом. Навіть не впевнені, хто публікує фотографії своїх дітей частіше, анастасія або хіларія болдуін – їх щасливе материнство давно стало частиною особистого бренду.\nТак що щоб уникнути втрати передплатників, якби в сім’ї таракостіков справжній розкол, вони б швидше приховали його і відстрочили офіційну заяву. Та й його б подружжя напевно б скрасили, мовляв, любов жива, але непереборні обставини… Тому ніхто в мережі не очікував, що сварка анастасії і дмитра буде настільки помітною. А в тому, що сварка була, користувачі не сумніваються.\nЩе минулого тижня подружжя радісно розповідало в своїх instagram-історіях, як чекають народження сина, як готуються до поїздки в лікарню, як себе почуває без п’яти хвилин багатодітна мама. За час підготовки до дня х тарасови облаштували дівочу, віддали одяг і «втратили» porsche — загалом, зробили багато важливих справ, і весь час перебували на зв’язку.\nА ось несподівано дмитро замовк. Просто пішов з instagram, і вже кілька днів не публікує нові фотографії та історії. Такого не було з часів … Та ніколи такого не було! біжимо на сторінку анастасії, а там, за мірками соцмереж, твориться страшне.\nКостенко відписалася від свого чоловіка в instagram, прибрала його прізвище, яка раніше красувалася в шапці профілю, і опублікувала дивні цитати про самотність.\n” один англійський мандрівник розповідає про те, як він дружив з тигром. Він виростив його, пестив його, але завжди тримав у себе на столі заряджений пістолет”, – написала анастасія. Що ховається за цією двозначною метафорою? тигр-це дмитро? і невже його дружина має на увазі, що завжди була готова до зради і»тримала заряджений пістолет”?\nНаступна instagram-історія вийшла не менш дивною. Костенко опублікувала слова про те, що»найстрашніше — це бути з людьми, поруч з якими відчуваєш себе в повній самоті”.\nЯкий можна зробити висновок з події? варіантів небагато: або перед народженням сина тарасови вирішили підігріти інтерес до себе старою доброю інтригою, або дійсно посварилися вщент.\nОновлення: після виходу матеріалу анастасія костенко з’явилася в instagram і зізналася, що проводила експеримент, навмисно спровокувавши змі. Мета затії залишилася неясною, але загадка, в будь-якому випадку, розкрита.\nпопередня стаття“вже 10 років на грудях завжди немовля”: як виглядала мама аліси теплякової до народження сімох дітей\nнаступна стаття«хірург озвучив свій вердикт»: тодоренко зізналася в серйозному захворюванні\nПитання: пептиди міді та вітамін с\nБуряк: салат дієтичний\nТаблетки, корупція і любовний трикутник: 10 фактів про серіал «чиновниця»


Galat – Page 320 – Інформаційно-аналітичний центр\nМапи, Усі новини, Фото і Відео 12:18 13/03/2016\nМАПА АТО – 13 березня\nУсі новини, Фото і Відео 07:22 13/03/2016\nСитуація в зоні проведення АТО залишається напруженою та контрольованою з боку ЗСУ. За добу російські найманці 71 раз обстріляли позиції українських підрозділів. Рекордну кількість обстрілів за останні тижні зафіксовано на Донецькому напрямку – 62, 8…\nУсі новини, Фото і Відео 20:10 12/03/2016\nЗа тиждень бойовики НЗФ випустили по підрозділах ЗСУ 1260 снарядів та мін із важкого озброєння\nСитуація у зоні проведення АТО залишається складною. На Донбасі бойовики НЗФ продовжують грубо порушувати Мінські домовленості застосовуючи по силах АТО озброєння, яке мало бути відведено на встановлені відстані. За даними української сторони СЦКК, за останній…\nУсі новини, Фото і Відео 12:41 12/03/2016\nМинула доба характеризувалася різким збільшенням обстрілів та збройних провокацій з боку бойовиків. Як заявив сьогодні на традиційному щоденному брифінгу речник штабу Антитерористичної операції полковник Андрій Лисенко, ворог активно застосовував міномети, бронетехніку та артилерію заборонені Мінськими…\nМапи, Усі новини, Фото і Відео 12:13 12/03/2016\nМАПА АТО – 12 березня


Здоров'я 02 липня 2020\t Перегляди: 98\n«У Підмосков'ї водяться лящі.«., - саме так співала колись чудова співачка Майя Кристалинская. Але лящі водяться не лише в Підмосков'ї, а практично на усій території Росії. Вони вважаються однією з основних риб у більшості річок, озер, ставків і водосховищ середньої смуги.\nЛящ - Abramis Brama L. - прісновода риба з сімейства коропових. Молоду особину називають підлящиком, а стару - чебаком.\nЛящ настільки впізнанний, що його запам'ятовують навіть ті, хто в рибі особливо не розбирається. Ті лящі, що потрапляють на прилавок, зазвичай мають довжину до 30-40 см, рідше - 50-60, зовсім рідко - до 70-75. Важить лящ в середньому близько 1 кг Але деякі риби набирають вагу в 4-6 кг Говорять, що старі лящі досягають ваги 8-9 кг\nЛящі можуть жити до 20 років, але в середньому їх століття - 12-14 років. Статевозрілим лящ стає в період 3-5 років, залежно від клімату, в якому мешкає.\nУ ляща потужне округле тіло, стисле з боків, великі плавники з чорною окантовкою. Голова невелика. Напівнижній рот ляща влаштований так, що риба може витягати його у вигляді трубочки і у пошуках корму порпатися в м'якому грунті. Луска у риби досить велика. Забарвлення ляща залежить від грунту, кольори води і від віку особини.\nПідлящик вагою в 500-600 г має біло-сріблястий колір, потім сірувато-сріблястий, сірі плавники поступово чорніють. Під горлом і на животі з'являється рожевуватий відтінок. Дорослішаючи, риба стає жовтувато-золотистою, а пізніше — коричневою із золотистим відтінком.\nСамицю від самця можна відрізнити тільки під час нересту, коли тижні за дві до нересту у самця з'являються нарости, які відразу після нересту пропадають.\nЛящ мешкає в річках, в Каспійському, Чорному, Азовському, Балтійському і Аральському морях, в ставках і озерах, водосховищах. Також він розводиться спеціально в штучних і природних водоймах.\nЛящ - донна риба, він не любить швидкоплинної води. Улюблене житло - загати, він запливає в глибокі затони, місця під плотами, ями під крутоярами, завалені корчами і валунами, канави, зарості очеретів, очерету, гречишницы. Дорослі лящі мешкають там, де на дні мул або глина. Але сильно змулені місця, так само як і кам'янисті, не підходять лящеві. Памолодь і підлящики мешкають на ділянках з піщаним дном. У пошуках корму лящі не йдуть далеко від житла.\nНа поверхні води його можна помітити рано вранці, тихим вечором і після затяжних дощів. Говорять, що теплим літнім вечором лящі плескалися, точно маленькі русалки, виставляючи з води морди і хвости, а іноді навіть підстрибуючи над водою і шльопаючись назад у водойму, залишають після себе великі круги. А по бульбашках, що піднімаються з дна, можна дізнатися про ляща, що вишукує корм в мулі.\nУ водоймі лящі найчастіше тримаються сім'ями, ватажком цієї зграї є найбільша риба, яка відрізняється від інших не лише розміром, але також формою тіла і кольором. Плавають зграї лящів трикутним клином, що дуже нагадує пташиний клин. Якщо зграя отримує сигнал небезпеки, то збивається в купу. Як тільки ватажок оглядиться і вирішить, що небезпека минула, уся зграя вибудовується в колишньому порядку і статечно продовжує свій рух.\nЖивляться лящі в основному донними організмами: личинками, німфами, земляними черв'яками, поденками хруща і крилатої мурашки, водоростями, білими коренями ситника, слизняками, молюсками і ракоподібними, яких витягають з нір під час линьки. Навесні до нересту, у березні і квітні, лящ поїдає величезну кількість щучьей і окуневої ікри. Памолодь живиться зоопланктоном\nНереститься лящ на мілководді при температурі води +12 - +14С. Перший етап нересту відбувається приблизно тоді, коли розпускається береза. Нереститься дрібний лящ. Середній нереститься в період цвітіння черемхи, великий лящ - коли починає колоситися пшениця. У кожної самиці нерест триває менше одного дня, починається він ще в темний час, до світанку, і десь до полудня завершується. Самиця выметывает від 95 до 340 тис. жовтуватих ікринок. Ікра розвивається приблизно 4-6 діб. Саме завдяки величезній кількості ікринок в кожній самиці чисельність ляща не зменшується. Ікра, як правило, прикріпляється до водяних рослин. Ті ікринки, яким зробити це не вдалося, швидко поедаются чайками і крячками.\nПерші молоді рибки з'являються в першій декаді травня. Вони дуже швидко ростуть. Але повноцінними лящами стають до трьох років, коли вже містять в собі зрілу ікру або молочка.\nПід час нересту лящ не годується. Віднерестившись, частина лящів деякий час «жирує» на місцях нересту, а потім повертається у свої ями на річках і озерах або збирається великими зграями в опріснених ділянках морів.\nРибалки-любителі ловлять лящів в середній смузі Росії рано вранці навесні і літом задовго до світанку. При місяці лящ добре клює. Осінню лящів ловити стає все складніше. При холодному північному і північно-східному вітрі лящ не виходить на годування. Окрім людини на лящів полюють щуки і соми.\nЗ серпня до жовтня лящі починають міграцію на зимівлю. Зимує вони на ямах або на помірній глибині, там, де глинисте дно має уступи.\nМ'ясо ляща, незважаючи на численні дрібні кістки, високо цінується знавцями і любителями за приємний ніжний смак.\nЮшка з лящем\n- 1 лящ на 1,5-2 кг;\nРибу очистити, розрізати на шматочки, залити водою, довести до кипіння, посолити.\nКоли рибне м'ясо з легкістю відходитиме від кісток, вийме шматочки і покладе на тарілку.\nНарізувати картоплю, моркву подрібнити і все покласти в рибний бульйон.\nПоперчити, покласти лавровий лист. Варити до готовності картоплі.\nЛук нарізувати кільцями, обсмажити на рослинній олії і додати в останню чергу.\nПри поданні на стіл в юшку можна додати рубану зелень кропу і петрушки.\n- 1 лящ;\n- велика кухарська сіль, перець.\nЛяща вимити, вийняти нутрощі і натерти згори сіллю, посипати перцем, всередину покласти нарізану кільцями цибулю, загорнути у фольгу і на 60-80 хвилин помістити в заздалегідь розігріту духовку.


Коли заходить мова про здатність українського політика чи громадського діяча бути незламним і непідкупним, одразу спадають на думку В’ячеслав Чорновіл, Петро Григоренко, Василь Лісовий, Валерій Марченко, Василь Стус, Юрій Литвин, Олекса Тихий, Іван Світличний та десятки інших, хто не спокусився «лакомствами нещасними», що їх пропонувала Система в обмін навіть не на покірливість та розкаяння, а на бодай позірну лояльність\nАдже радянська система по смерті Сталіна намагалася використовувати у внутрішній політиці не стільки батіг, скільки пряник. Нехай і черствий чи надкушений номенклатурою, але пряник, гарантуючи пересічним радянським громадянам бодай мінімальний добробут в обмін на демонстрацію лояльності.\nСаме на демонстрацію – тільки найбільш заповзяті партійні пропагандисти та чекісти (як звали себе офіцери КҐБ) й далі намагалися залазити в душі кожному громадянину, всі ж інші задовольнялися ритуальними виявами підтримки «лінії партії та уряду».\nТака ситуація надавала достатньо широкі можливості для інтелігентського фрондування, «внутрішньої еміграції» чи банального «забивання» на все, що говорилося з най вищих трибун.\nІ жодних негативних наслідків у плані отримання гарантованих пересічній радянській людині благ, якщо, звичайно, все це не переходило певних меж і якщо на твоєму життєвому шляху не траплялися надто ревні «бійці» ідеологічного та «невидимого» фронтів, які вишукували крамолу навіть у власних сім’ях. Але таких, на щастя, було небагато.\nЗа цих обставин послідовно воювати з Системою наважувався далеко не кожен інтелігент-інакодумець і далеко не кожен робітничий активіст (були і в ті часи такі). І справа полягала не тільки у загрозі потрапити до мордовських таборів для «політичних» (хоча офіційно таких в СРСР не існувало). Справа в тому, що, скажімо, навіть вільнодумство, яке виявляв свого часу студент Чорновіл, навіть бар’єр на шляху до аспірантури, навіть заборона йому захистити вже майже готову дисертацію про публіцистику та громадську діяльність Бориса Грінченка не були чимось винятковим.\nХіба не виявляли молодече вільнодумство майбутні номенклатурні працівники і хіба не було неприємностей на шляху до офіційного визнання у багатьох лауреатів Ленінських та Шевченківських премій радянських часів? Просто вони вчасно ставали обачними, а відтак вільнодумствували у позначених «компетентними органами» межах.\nЧитайте також: Василь Лісовий про «внутрішню кухню КГБ»\nНавзамін же Система давала квартири, автомобілі, закордонні поїздки, членство у творчих спілках, можливість лікуватися у спецполіклініках і відпочивати у спецсанаторіях… Ішлося не тільки про визначних осіб, а і про пересічних громадян: вони також мали змогу, відстоявши у черзі кілька десятиліть, отримати від держави квартиру чи купити в розстрочку телевізор, мотоцикл і навіть автомобіль. Тільки виконуй план, тільки ходи на першотравневі демонстрації, тільки не надто зловживай анекдотами про «другого Ілліча» - і все у тебе буде добре!\nА от В’ячеслав (тоді ще – Славко) Чорновіл у неповні 30 років ставить перед собою абсолютно фантастичну, як на той час, мету – зруйнувати Радянський Союз, дати волю Україні та кожному її громадянинові, створити цивілізовану систему публічної політики, в якій знайдуть представників своїх інтересів усі суспільні групи.\nНе «западенець», не «бандерівець», а типовий «східняк» із Центральної України, - і тоді, коли навіть галицька інтелігенція у своїй масі у досягнення української самостійності та у доцільність політичної діяльності не вірить.\nОсь як про це згадував мистецтвознавець Роман Корогодський:«Розповів Леопольду Івановичу (Левицькому, визначному художнику – Ред.)про Славка, якого стрів майже під вікнами його хати. Художник здивувався: «Чого ж ви його не запросили, не прийшли разом?» Я переповів, як було – Чорновіл хотів, але йшов «на ділову рантку»... Леопольд Іванович довго мовчав, дивився на мене крізь окуляри, що в нього сповзали на ніс і, нарешті, сказав: «Шкода Славка! Для культури він пропав. Це зле. Для культури й усіх нас. Це такий мотор, така енергітичність, і цікавий, здібний! Став на хибний шлях — політика його погубить. Зі Совєтами сперечатися невільно».\nЙ інший спогад Романа Корогодського: «1967 рік. Смертельно хвора Галина Лук’янівна (Захарясевич-Липа, вдова ідеолога українського націоналізму, члена Української Головної Визвольної Ради Юрія Липи – Ред.) розповідає:\n— Ромку, це нечуване! Неймовірне! Є людина, котра вірить, що буде самостійна держава Україна! Вірить, просто про це сказав і працює на цю ідею. Це — Славко! Ти можеш собі таке уявити?\n— Та й я так думаю… Але ж існує людина! Все так ясно говорив. Я майже знепритомніла від того напору, від його енергії…»\nТаким залишився Чорновіл і в таборах. Діапазон його діяльності за колючим дротом надзвичайно великий – від боротьби за статус політв’язня для таких, як він, до оприлюднення конкретних фактів злочинної діяльності влади та виступів на захист інших ув’язнених.\nВін пише (разом з Борисом Пенсоном) книгу «Хроніка таборових буднів» та брошуру «Тільки один рік», чимало статей, які тими чи іншими шляхами знаходили шлях на Захід і в самвидав. Не випадково Михаїл Хейфец, дисидент і «відсидент», назвав його, ще молодого і ще за часів СРСР, коротко і зрозуміло: «зеківський генерал», порівнявши його з найвизначнішими діячами національно-визвольного руху ХХ століття – махатмою Ганді, Неру, Кеніатою, Нкрумою.\nА Петро Григоренко? Його життя до 54 років мало чим відрізнялося від життя успішного радянського офіцера. Членство в комсомолі, потім у партії більшовиків, робота на підприємствах Донбасу, навчання у Військово-інженерній академії та в Академії Генерального штабу у Москві, участь у бойових діях на Халхін-Голі та служба начальником штабу 8-ї стрілецької дивізії (4-й Український фронт). Після завершення війни викладав у Військовій академії імені Фрунзе у Москві, очолив її науково-дослідницький відділ, потім – кафедру військової кібернетики, став автором понад 60 військово-наукових праць. 1956 року отримав звання генерал-майора.\nЙ от на районній партконференції у Москві у вересні 1961 року Григоренко відзначає утопічність планів побудови комунізму за 20 років та закликає не допустити нового культу особи та зробити вибори партійних керівників справді демократичними.\nСкандал! Просто-таки у залі засідань конференції він був позбавлений мандату, невдовзі одержав сувору партійну догану і був переведений з Москви до Уссурійська на Далекому Сході. Знайомі щиро радять йому покаятися – але восени 1963 року Григоренко, приїхавши у відпустку до Москви, створив нелегальну організацію.\nНевдовзі вона була викрита «компетентними органами», сам Петро Григоренко заарештований, виключений з партії, позбавлений генеральського звання, бойових нагород і пенсії та ув’язнений до спеціальної психіатричної лікарні.\nЗагалом він провів у спецпсихлікарнях понад п’ять років, а в перервах змушений був працювати вантажником у гастрономах, щоб заробити на життя собі й сім’ї. Але це тільки допомогло йому усвідомити злочинність усіх різновидів комунізму. Петро Григоренко у середині 1960-х став активним дисидентом й одним із засновників правозахисного руху в СРСР. У ці ж роки він зблизився з такими різними за поглядами визначними російськими достойниками-інакодумцями, як Андрій Сахаров та Олександр Солженицин.\nЧитайте також: Поєдинок з молохом\nІ знов-таки, Система з усіма її пряниками (вельми смачними, якщо ти – генерал) виявилася безсилою. І не лише тоді, коли йшлося про визнаних лідерів дисидентського руху – скажімо, після закінчення терміну ув’язнення Євген Сверстюк працював теслею, Сергій Набока – двірником; а якби вони покаялися, як деякі, щоправда, нечисленні їхні соратники, невже ж не дістали б за це винагороду – можливість писати, перекладати, друкувати художні та публіцистичні, одержувати непогані гонорари? Бо ж не вимагалося славити партію – достатньо було публічно розірвати з інакодумцями…\nНинішня Система поводиться куди нахабніше і брутальніше, ніж радянська. Плебеям гарантовані тільки розмови про «покращення життя вже сьогодні», пиво, футбол та сто гривень раз на п’ять років на виборах до Верховної Ради. А от на «обраних», бажано з іменами (в тому числі й деяких дисидентських дітей), чекають куди значніші лакомства, ніж раніше. Депутатство, посади директорів музеїв, лауреатство, ордени, почесні звання і великі гроші. Часом за пряму підтримку чинної влади, часом – за непряму, мовляв, «щось треба робити, а тому не слід фрондувати». І купуються люди… Натомість лідерів такого ґатунку, як В’ячеслав Чорновіл чи Петро Григоренко, чогось не видно.\nдисиденство дисидент дисиденти дисидентський рух\n2012-07-01 Сергій Грабовський\n2007-12-21 Дмітрій Скрябін


Рюкзак BROOKS PICKZIP Chianti-Maroon 10lt - Велосипеды, вело в Львове на RIA.com\nРюкзак BROOKS PICKZIP Chianti-Maroon 10lt\n10 629 грн 7 440 грн Доставка\nКод производителя 015483\nТепер модель Pickzip доступна у розмірі 10л.\nОсновне відділення рюкзака має захищене внутрішнє відділення з м’якими стінками для 13-дюймового лептопа, невелику кишеньку на блискавці та органайзер із двома відділеннями для дрібніших речей. Всередині також надрукований фірмовий «паспорт», куди власник може вписати своє ім’я та контактну інформацію. Крім того, модель має ще й велику зовнішню кишеню на блискавці, оздоблену шкіряним кантом. Дно рюкзака захищене від швидкого зношування двома шкіряними полосками із металевими заклепками. Звісно ж, усі шкіряні деталі виготовлені з високоякісної 3.5-мм волової шкіри Brooks Leather, обробленої методом рослинного дублення.\n-Місткий і стильний рюкзак;\nВага: 710 грамів\nРозміри: 280 x 400 x 120 мм


Дитина часто хворіє: що робити? | Новини та аналітика : Україна та світ : EtCetera\nДіти, що часто хворіють, – це не рідкість сьогодні. Причин такої «хворобливості» багато, і не на всі з них батьки можуть вплинути. Але є правила, яких бажано дотримуватися, щоб зміцнити здоров’я малюків.\nСПОЧАТКУ – ДО ЛІКАРЯ. Часті хвороби можуть бути наслідком не тільки зовнішніх, а й внутрішніх, а також спадкових причин. Щоб вибрати правильну тактику поведінки (профілактики), потрібно пройти обстеження. Для початку слід звернутися до педіатра або сімейного лікаря, який з народження спостерігає дитину, а при необхідності – до імунолога та інших фахівців.\nЯкщо серйозних відхилень у здоров’ї дитини не виявлено, то вам підійдуть загальні рекомендації, яким можна слідувати на свій розсуд.\nЗАРЯДКА. Щоденна рухова гімнастика не врятує від грипу, але зміцнить мускулатуру, «розбудить» дитину вранці і налаштує на позитив. Тому бажано разом з малюком починати день з помахів руками, поплескування по стегнах (як півник крилами), нахилів у різні боки і «потягушок».\nЧим старша дитина, тим більше спортивних елементів можна додавати до цього переліку. Якщо трирічному малюкові достатньо буде п’ятихвилинної зарядки, то підлітку потрібно приділяти їй не менше 20 хвилин в день.\nГІГІЄНА. Привчайте дитину мити руки і вмиватися прохолодною водою.\nПо-перше, це практично – вона не буде відчувати дискомфорту, якщо десь зіткнеться з відсутністю гарячої води.\nПо-друге, це бадьорить зранку, а ввечері знімає втому.\nПо-третє, це перший крок до загартовування, яке традиційно вважається профілактикою частих застуд у дітей. До речі, навіть якщо малюк не приймає ванну щодня, вимити ноги прохолодною водою перед сном все одно потрібно.\nПродовжити ранкові процедури можна обтиранням шиї мокрим рушником і масажем крил носа.\nЩоб привчити дитину до правильної гігієни порожнини рота, разом з нею виберіть зубну щітку і супроводжуйте її в ванну під час чищення зубів. Не забувайте також про полоскання рота після кожного прийому їжі – так її частинки не будуть надовго затримуватися на зубах і яснах, провокуючи розмноження мікробів.\nГотуючи для дитини вечірню ванну, додайте у воду трави; ромашку, череду, дубову кору і хвою. Особливо в осінньо-весняний період.\nОДЯГ. Медики не радять «кутати» дитину в товсті теплі речі. Краще, якщо одяг буде багатошаровий і «по погоді». Це повинні бути якісні речі з легких (за вагою) натуральних (якщо мова про натільну білизну) матеріалів. Важливо, щоб у будь-який момент щось можна було зняти з дитини або хоча б розстебнути.\nКонтролюйте кількість одягу на дитині, якщо вона переміщується з приміщення на вулицю і назад. Обов’язково знімайте з малюка зайве, переступивши поріг будинку або сівши в машину.\nВДОМА. Провітрюйте квартиру кілька разів на день (обов’язково – перед сном). Якщо батареї в кімнаті, де спить дитина, дуже гарячі, і відрегулювати їх температуру не можна, то використовуйте зволожувач повітря і режим мікропровітрювання на вікнах.\nЯкщо в будинку є тварини, то робіть вологе прибирання кожен день. Якщо тварин немає, то прибирання слід робити не рідше одного разу на три дні.\nХАРЧУВАННЯ. Урізноманітніть раціон дитини яблуками, чорносливом, родзинками, курагою, чорною смородиною, свіжою і квашеною капустою, шипшиною, а також цибулею, часником і буряком. Не забувайте про питний режим – привчіть малюка всюди брати з собою пляшечку з водою і випивати її протягом прогулянки або занять в садку.\nПРОГУЛЯНКИ. Дітей до трьох років потрібно виводити гуляти взимку в безвітряну погоду при температурі повітря на вулиці не нижче -15 °С. Дітям від 4 до 7 років дозволяються прогулянки при температурі до -18 °С.\nУ холодну пору року тривалість перебування дітей на повітрі залежить від ступеня їх активності. Якщо дитина меланхолійна і малорухлива, можна обмежитися 15 хвилинами. Якщо дитина бігає, катається з гірок і підіймається на них сама, то така прогулянка може тривати 35-45 хвилин.\nМедики відзначають, що правильне харчування, дотримання режиму сну і неспання, а також правил особистої та домашньої гігієни роблять дитину більш стійкою до простудних захворювань. Такі діти рідше хворіють і швидше одужують.\nВ Україні закривають реабілітаційні центри для залежних. Що з ними не так?\nболезни, дети, загартовування, здоровье


Шлуночкова фібриляція в 80% випадків є причиною раптової смерті серед усіх кардіологічних захворювань. Це пов'язано з тим, що відсутність невідкладних ефективних лікувальних заходів протягом перших хвилин з моменту виникнення симптомів неминуче веде до летального результату.\nФібриляція шлуночків є невідкладним кардіологічним станом, що виявляється прискореним (до 300 в одну хвилину) аритмічним і нескоординованих скороченням окремих м'язових груп шлуночків серця, що призводить до порушення серцевого викиду і швидкоплинної смерті, в разі якщо не провести своєчасну дефібриляцію.\nНайбільш частими причинами розвитку фібриляції шлуночків серця можуть бути:\nгострі порушення коронарного кровообігу (ІХС);\nрізні види кардіоміопатій: гіпертрофічна, дилятаційна, аритмогенного, ідіопатична та інші;\nпороки серця (порушення клапанного апарату), пролапс мітрального клапана;\nкардіоміопатії при системних захворюваннях (наприклад, при саркоїдозі, ревматоїдних ураженнях серця);\nфункціональні кардіоміопатії, пов'язані з порушенням провідності, а також виникають при вегетосудинної дисфункцією нервової системи.\nОсновні прояви шлуночкової фібриляції\nТільки узгоджена скорочувальна діяльність всіх відділів серця здатна забезпечити органи і системи достатнім припливом оксигенированной (збагаченої киснем) крові. Тому якщо цей процес не підтримується протягом однієї-двох хвилин, то людина втрачає свідомість, у нього виникають судоми, що супроводжуються мимовільною дефекацією і сечовипусканням. При цьому зіниці не реагують на світло, пульс не простежується, дихання відсутнє. Якщо на цьому тлі не проводяться невідкладні реанімаційні заходи, то при відсутності нормального серцевого ритму протягом найближчих чотирьох хвилин в тканинах головного мозку починають розвиватися незворотні зміни. І навіть після вдало проведеної дефебрілляціі можливий розвиток таких ускладнень, як переломи ребер, аспіраційна пневмонія, різні види аритмій, неврологічні порушення, судомний синдром і інші.\nДіагностика фібриляції шлуночків\nДіагностика фібриляції шлуночків серця по ЕКГ добре розроблена і грунтується на ряді ознак: аритмічним, хаотичним скороченням серця від 220 до 300 в одну хвилину, а також невпорядкованою і разноамплітудной формою зубців ЕКГ та іншими ознаками.\nОсновні лікувальні заходи при фібриляції шлуночків серця\nДопомогти в цій ситуації може тільки комплекс невідкладної серцево-легеневої реанімації:\nпроведення електричної дефібриляції з використанням спеціальної апаратури (в деяких випадках може знадобитися декількох електричних розрядів із змінними фізичними параметрами);\nвведення адреналіну, лідокаїну, антиаритмічної медикаментозної терапії (новокаинамида, ß-адреноблокаторів, аміодарону та інших);\nпроведення посиленої вентиляції за допомогою спеціальної апаратури;\nпісля надання цих заходів проводять моніторування роботи серця за допомогою ЕКГ і госпіталізують пацієнта для продовження лікування, щоб запобігти повторному виникненню фебрілляціі і її ускладнень.\nЛікуванням даної патології займаються тільки кардіологи і терапевти, а для надання невідкладної допомоги необхідно викликати спеціалізовану (кардіологічну, реанімаційну) бригаду «Швидкої допомоги».\nХвороба Піка: симптоми, діагностика, лікування


Студент кафедри хореографії Микита Василенко – переможець Всеукраїнської студентської олімпіади зі спеціальності «Хореографія» – Психолого-педагогічний факультет\nЗ 9 по 12 квітня 2019 р. на базі Південноукраїнського національного педагогічного університету імені К .Д. Ушинського (Одеса) проходив II етап Всеукраїнської студентської олімпіади зі спеціальності «Хореографія». Завдання Олімпіади дозволили визначити готовність студентів до хореографічно-педагогічної, постановчої, організаційно-методичної роботи у різних стилях та жанрах хореографічного виконавства.\nНа фото: Суддівська бригада ІІ етапу Всеукраїнської студентської олімпіади зі спеціальності «Хореографія»\nСтудент II курсу Микита Василенко став абсолютним переможцем у номінації «Хореографія у спорті – інтегральна компетентність хореографа»!\nНа фото: переможець ІІ етапу Всеукраїнської студентської олімпіади зі спеціальності «Хореографія» із науковим керівником доц. Благовою Т. О.\nАвторська хореографічна композиція та творчо-постановча робота конкурсанта вирізнялися композиційною стрункістю, ідейною глибиною та художньою переконливістю виконання.\nВідзначимо, що кафедра хореографії другий рік поспіль виборює перемогу на цьому престижному змаганні.\nХ Міжнародний конкурс молодих дизайнерів «Україна квітуча-2018».\nНаступна новина Лекції із психології для студентів і викладачів ПНПУ від зарубіжних професорів\nПопередня новина ТИЖДЕНЬ ПСИХОЛОГО- ПЕДАГОГІЧНОГО ФАКУЛЬТЕТУ


Де закопана пуповина Джозефа Конрада?\nнеділя, 26 листопад 2017, 0:10\nНа світ з`явився в Україні, відкрите питання, де саме. Мандрував по всьому світу, помер в Англії...\nЙдеться про відомого англійського класика зі світовою славою, поляка за походженням, уродженця України. Одначе Джозеф Конрад - псевдонім письменника. Насправді він Теодор Юзеф Конрад Коженьовский. І народився в Україні, у грудні 1857 року. В усіх енциклопедіях записано: місце уродин - Бердичів. Але, як я вважаю, це не відповідає дійсності...\nДавайте з`ясовувати, пані й панове. Ось що подає Вікіпедія:


Продажі носяться пристроїв в європі злетіли в порівнянні з минулим роком, а apple контролює більше третини ринку - Proplay\nДодому Різне Технологии и рынок IT. Новости - носимая электроника Продажі носяться пристроїв в європі злетіли в порівнянні з минулим роком, а...\nПродажі носяться пристроїв в європі злетіли в порівнянні з минулим роком, а apple контролює більше третини ринку\nДослідження, проведене компанією international data corporation (idc), говорить про те, що європейський ринок носимої електроніки швидко зростає. У другому кварталі поточного року поставки в штучному вираженні піднялися на 28,5% в порівнянні з тим же періодом 2020-го, досягнувши 21,2 млн одиниць.\nУ розгляд беруться смарт-годинник, фітнес-трекери, повністю бездротові навушники, а також розумні окуляри різних типів. Відзначається, що в західній європі продажі збільшилися в річному численні на 24,6 %. У центральній і східній європі зростання виявилося значно вище — приблизно 40,6 %.\nНайбільшим гравцем європейського ринку за підсумками другого кварталу стала apple з часткою 35,2 %. Іншими словами, ця компанія контролює більше третини галузі.\nНа другому місці знаходиться xiaomi з результатом в 14,6 %, а замикає трійку samsung з 7,9 %. Крім того, в першу п’ятірку входять huawei і jbl — 7,5% і 5,0% відповідно. Всі інші учасники ринку спільно контролює 29,8 %.\nАналітики idc прогнозують, що в період з 2020 по 2025 рік величина cagr (середньорічний темп зростання в складних відсотках) на європейському ринку носяться пристроїв складе 13,2 %. В результаті, в 2025-му буде реалізовано приблизно 170,1 млн носяться гаджетів проти 91,4 млн в минулому році.\nпопередня статтяАнонсовано вихід ритм-гри sixtar gate: startrail на switch і pc\nнаступна статтяКитайська енергетична криза загрожує зірвати поставки електроніки до різдвяних розпродажів\nNintendo найкраща компанія В СВІТІ


ЗЦІЛЕННЯ ДУШІ ТА ТІЛА | КИЇВСЬКЕ ПРАВОСЛАВ’Я\nКожен християнин повинен дбати про свій духовний ріст, який забезпечує гармонію духовного і тілесного. Але коли наші душі й тіла кишать гріхами та пороками, як мертвечина червами, то цього досягти без постійного сповідування своїх гріхів неможливо. І тому в людини, яка живе внутрішнім духовним життям, тема сповіді стоїть на першому плані, адже тільки в боротьбі з пристрастями і гріхами можна постійно вдосконалюватись і, як сказав апостол Павло, переходити від силу в силу, тобто, спасатись у життя вічне. Але як принести Богу сповідь, аби вона була і очищувальною, і зцілюючою, і спасительною? Слово „сповідь”, як духовна дія, яка означає словесне визнання перед Богом своїх гріхів, має той же корінь, що й слово „сповідувати”, отже, визнавати догмати віри. Тобто, ці два поняття настільки тотожні, що й означаються однокорінними словами. Християнин, котрий не сповідується, або сповідується формально, лиш би бути допущеним до причастя Тіла та Крові Христових, уже є неправдомовцем, який із допомогою лукавства намагається заволодіти Христом.\nСповідатися – означає розкрити свою душу до найпотаємніших її глибин і вилити з неї все темне, брудне, все, що заважає бути нам так близько до Бога, щоб сказати: „Я живу Ним”. Та й як може бути інакше, коли ми Його діти?\nІ все ж, людині важко розкрити глибину душі до кінця, бо за одним шаром іде другий, за другим – третій і так до безкінечності. Але кожному під силу, залежно від розуміння й віри, якомога глибше зазирнути в надра свого життя і якомога правдивіше розкрити ці глибини перед Богом.\nТа щоб зрозуміти, усвідомити, що таке сповідь, треба уяснити собі, що таке гріх. А гріх – це порушення Божого закону, це те, що є в моєму житті негідного перед Богом. Це моє відпадіння від Бога, моя внутрішня роздвоєність і заплутаність у лабіринтах хаотичних думок і дій, це неприйнятне ні для християнської, ні навіть просто для людської поведінки відношення до ближнього, до того, що мене оточує. Про це говорить і апостол Павло: «Не роблю я доброго, що хочу, а зле, чого не хочу, те роблю» (Рим. 7:19). Тобто, розладнується взаємозв’язок між розумом і серцем, між розумом, серцем і волею, між совістю і тілом. І ось у межах цієї духовної роздвоєності ми й маємо ті протиріччя, які людину цілісну роздроблюють на безліч, наче б як скалок, перетворюючи її на такий собі духовний калейдоскоп. Коли людина не чинить опору, то диявол крутить цим калейдоскопом, як сам хоче. Тому людина повинна зробити все, аби оця роздробленість була „зціленою”, тобто, щоб вона стала цілою, цільною – здоровою духовно.\nВи, очевидно, звернули увагу на те, що протягом усієї євангельської розповіді йде мова про різні зцілення Ісусом Христом хворих. Хочу наголосити – не просто виліковування хворих від якоїсь болячки, а саме зцілення душі й тіла, як вищий прояв божественної сили, покликаної відновити в людині гармонію між духовним і тілесним, порушену гріхом людини. І оце чудо зцілення стає початком нового життя людини: Бог увіходить у Своє творіння і, коли буває в ньому прийнятий, то діє у Своєму творінні, чи взагалі у створеному Ним світі, вільно і державно, як Володар. І життя, що було відірване від Бога, знову стає наче б привите до Бога, як та лоза виноградна: «Будь-яку в Мене гілку, яка не приносить плоду, Він відсікає, і будь-яку, що приносить плід, очищає, щоб більше принесла плоду» (Ін. 15:2).\nІ тому, коли ми хочемо собі зцілення тілесного, ми, спочатку, повинні подбати про духовне очищення, без якого тілесне здоров’я неможливе. Сказав апостол Павло: «Немає нічого спільного у світла із темрявою» (2 Кор. 6:14). Так само й сказано: “Ніщо нечисте не увійде у Царство Небесне» (Об. 21:27). Але ж переважна більшість приходить до Бога з надією на поміч Його так само, як і до лікаря, аби той зробив укол. Та за укол треба заплатити, а щоб було чим заплатити, треба спочатку заробити. Тобто, попрацювати, докласти певних зусиль. Чому ж тоді так легковажно ми відносимося до справи Божої, ставлячись до Всевишнього, як до рівного собі, або й того гірше – як розбійники вимагаємо від Нього те, чого аж ніяк не заробили?\nЩо вже тоді говорити про тих, які живуть абияк, за своєю волею, тобто у свавіллі, не маючи в серці взагалі ніякої віри, а, відповідно, і стержня терпіння, який дає людині усвідомлення головної причини немічного стану і ясність духовного зору, щоб вона бачила, де і в Кого шукати спасіння. А ще – дає твердий ґрунт, на якому людина віруюча виростить в смиренні й надії плоди спасіння, якщо й не тілесного (бо кожному дано своє), то плоди спасіння власної душі. Бо часто саме через страждання в цьому житті людина віруюча з вірою в Бога й справедливість Його суду відходить душею у вічне життя чиста, як переплавлене золото. Бо вона своє спасіння вистраждала! Страждання – як той вогонь, що в горнилі переплавляє метал. І це є розумна людина, яка знає, що наріканням на Бога ні тілесного спасіння, ні духовного не отримаєш, а заробиш собі хіба що муку вічну.\nНайперше і найсильніше лікування для людини подає Сам Господь – це Таїнство сповіді й Таїнство причастя Тіла і Крові Христових. Але хочу повторитися: сповідь – це як омовіння водою, коли ми хочемо змити із свого тіла бруд, а сповідуючись, ми так само омиваємо свою душу. Наведу простий, але промовистий приклад: будь-яку рану спочатку промивають від забруднення, а вже потім на чисте тіло накладають лікувальну мазь і пов’язку. Якщо ж бруду не змити, то від забруднення, хоч накласти й мазь, рана почне загнивати і може спричинитися навіть смертельне зараження всього організму.\nТак і духовне зараження, тобто гріх, поступово проникає в кожну клітину організму, всотується в неї і з тієї миті вже тілесна клітина стає заражена, стає носієм зарази, яка спричиняє ту чи іншу болячку. А це вказує на те, що марні наші потуги на уздоровлення, доки в нас перебуває духовна причина недуги – гріх, який постійно живить недугу отруйними соками. Чи здатна сучасна медицина подолати духовну заразу речовинними медикаментами? Ні сучасні, ні майбутні ліки втрутитися в діло Боже не в силі. Спасає тільки сила Божа, благодать Божа, яка очищає і преображає нашу душу, а потім поступово й тіло. Бо недуга, втративши підживлення темною силою, як бур’янина корінь, зникає. Можливо не так швидко, як декому того хочеться, але період зцілення залежить від самої людини – її віри, її наполегливості, врешті, того, в якій мірі ми готові прийняти Божу благодать, бо коли Він і хоче дати її нам, то ми не завжди готові прийняти в себе навіть мізерної її часточки.\nЗадумаймося, чи здатні ми так розкрити свою душу і серце, настільки широко, щоб умістити в себе всього Бога? Здебільшого нам не вистачає рішучості, сила волі, яка щойно, як нам здавалося, здатна миттєво перемогти все, що нам заважає повнокровно жити, раптом нас покидає, в нас не вистачає сміливості йти шляхом спасіння, який ми самі ж обрали, бо раптом починаємо спотикатися об каміння маловір’я. Але шлях Божого спасіння чудесний і живодайний уже тим, що він єдино вірний.\nБоже, якби ми тільки могли відчути, усвідомити, до чого ми нерозумні – ми не усвідомлюємо не тільки того, що навіть життя вічне, божественне знаємо лише поверхово, або й зовсім його не знаємо, а й не усвідомлюємо того, яким бідним, обділеним і оманливим життям живемо і, перебуваючи в цій темряві, не бачимо того, як повз нас проходить Христос. І тому, не бачачи Його, ми навіть не намагаємося Його зупинити вигуком єрихонського сліпого: «Ісусе, Сину Давидів, помилуй мене!» (Мк., 10:47), щоб Він звернув на нас Свій погляд, своє животворче слово: «Віра твоя спасла тебе» (Мк. 10:52). Бо доки в тілі є здоров’я й сила, ми поводимо себе так, як сказано в книзі пророка Іова: «Вони говорили Богу: відійди від нас..!», – але, незважаючи на це, Вседержитель, як люблячий Батько: «Наповнював доми їхні добром» (Іов, 22:17-18), – сказано там само.\nТреба бути уважними до свого життя, завжди пам’ятаючи, що кожної миті ми стоїмо перед судом Божим і цей Суд або милує нас, або попускає мучити нас недугами, щоб ми звернули увагу на своє життя і шукали Того, Хто дав його нам і може відібрати. Недуга приходить непомітно, Господь, Який завжди стоїть біля нас, намагається тихим голосом совісті напоумити нас, намагається взяти нас за руку і вивести з того пекла, в яке ми самі себе завели. Ми опираємося, відштовхуємо милостива протягнену нам руку Господа. Але якоїсь миті ми раптом все ж не тільки яскраво відчуваємо, але й усвідомлюємо, що життєві сили нас покидають і що ми поступово вмираємо. Тоді більшість панікує і в цій паніці кидається за допомогою куди завгодно, але тільки не до Господа, не до Бога, а знов же таки пекла, до вгодованих його слуг.\nАле скажіть мені – якщо й гріхи, і різноманітні недуги, спричинені ними, є породженням пекла, то невже треба й звертатися до його слуг за зціленням від них? Це безглуздя! Господь стоїть поряд із нами завжди, а коли ми в небезпеці, коли смерть передчасно навідала нас, то Він стає перед нами лицем до Лиця. Його треба тільки відчути серцем, побачити внутрішнім зором, зором душі, вона ж жива й трепетна, і з розчуленням серця, можливо єдиний раз у житті, сподобитися з волі Божої побачити святе, що потрясе душу до найглибших глибин.\nОсь Він перед нами – на хресті розіп’ятий, ноги й руки Його прибиті кованими цвяхами, а на чолі терновий вінець і кров Його праведна скапує прямо в наші душі, як у день розп’яття в спраглу землю єрусалимську. А нам не слід уподібнюватися більшості юдеїв, які після розп’яття Господа на хресті відвернулися від свого Спасителя, й зі спокійними душами пішли собі додому.\nЯкщо ж ми хочемо бути зціленими, тобто стати цілісними душею й тілом, то ми повинні залишитися біля Христа Ісуса, як ті п’ять жінок – вірних і відданих Господу до останнього. Оце й буде над нами той перший суд, який підготує нас до Суду останнього, що гряде попереду, бо ми, побачивши Того, Кого ми вбили своїми гріхами, і відчувши увесь жах скоєного, станемо на сповіді, як першому й найголовнішому етапі зцілення, етапі, коли Господь стоятиме перед нами з усією Своєю любов’ю. Ця Його любов, яка належить і землі, і Небу, як вогонь спопеляючий – пектиме нас нашою ж совістю. І це буде вирішальний момент нашого спасіння, бо тільки Христос має всю владу на Небі й на землі.\nСпаситель запитує: «Чи хочеш ти бути зціленим?». На перший погляд дивне запитання, бо хто не хоче бути здоровим. Але тільки на перший, бо коли підходити до цього доленосного для кожної людини питання з усією серйозністю і глибиною відповідальності за власну долю й життя, то треба, перш за все, усвідомити дуже важливу аксіому, без якої не варто навіть підступатися до Господа з своїми бідами. А вона полягає в тому, що просто дати людині зцілення від якоїсь болячки не є Божа справа. Його справа – спасіння душі людини, а це можливо за умови нашої віри (адже недарма Христос запитував у хворих перед зцілюванням: «Чи віруєш в те, що Я можу це здійснити?»). Тільки віра може відкрити для Спасителя вхід у кожну клітину, у кожну шпарину нашої душі та тіла, очистити їх силою Божої благодаті й наче б знову сотворити людину, відновивши гармонію між совістю людини і її внутрішнім життям.\nЗнову хочу наголосити на тому, що пробуджена в нашій душі й свідомості совість є тим єдиним ключиком, який і відкриває Господу двері дому нашої душі й тіла, бо тільки совість здатна пробудити нас від духовної сплячки, розкрити зір нашого серця до такої глибини, що всім своїм єством ми відчуємо, побачимо увесь жах нашого гріховного життя, а причини недуг і бід постануть перед нами в усій своїй спопеляючій бридоті з такою оголеністю, з такою відвертістю, що кричатиме й душа, кричатиме й тіло, кричатиме все наше життя – спаси!\nЦей відчайдушний крик потрясе Самого Господа і тоді Він прийме нас, як найцінніший Свій скарб, і увійде в нас, і очистить від усякої нечистоти душу й серце, Божою благодаттю відновить порушену гріхами гармонію між Собою – Творцем, і нами – Його творінням, виведе з пекла смерті, в яке ми самі ж себе і вкинули, і поверне, знов же таки з нашої волі, яку ми поєднали з Його Божою волею, до істинного життя. І тоді в цьому житті, новому, в нашій душі і, відповідно, в тілі не знайдеться місця для плодів пекла – будь-яких недуг і болячок, а також гріховних пристрастей, які до них спричиняють.\nТому, дорогі мої, якщо ми хочемо буди зціленими, то ми повинні знати, що зцілення полягає в цілковитому відновленні нашої природи – її цілісності духовної і тілесної, ми повинні об’єднати власну волю з волею Божою, надавши Його волі цілковите панування над нашими думками і діями, тобто над всім нашим життям і щоб не лишилося в нас нічого того, що є негідним тієї величі, яку Бог вклав у нас з початку нашого творення. А для цього ми повинні постійно пам’ятати, якою ціною Христос викупив нас від смерті – ціною втілення, життя в людському тілі, страждання, муки розп’яття на хресті, зішестя в пекло – ось та ціна, яку Він заплатив за те, щоб ми могли звертатися до Нього за допомогою і за молитвами нашими бути Ним зціленими. Слід пам’ятати також, що й ми повинні заплатити Господу за зцілення – наслідуванням Христа, нещадною боротьбою із самим собою, щоб наша людська безпомічність злилася з Божою силою, з Божою любов’ю, щоб наша людська переконаність у власні сили, змінилася на знання того, що не ми, а Бог може все, бо Він Сам сказав, що навіть малій вірі все під силу.\nАрхієпископ Афанасій (Шкурупій), керуючий Харківсько-Полтавською єпархією ПЦУ\nThis entry was posted in Бібліотека, Статті and tagged архієрейське слово, Богослов’я, Преосвященний Афанасій єпископ Харківський і Полтавський ПЦУ by admin. Bookmark the permalink.


Як не змерзнути у власній квартирі в міжсезоння | Новини Хмельницького АКТУАЛЬНО\nУ першу чергу, холод приходить у квартиру разом з вітром і протягом. Тобто, щоб не задувало, потрібні гарні вікна. Звичайно, старі дерев’яні пропускають в усі щілини, не даремно їх раніше заклеювали на зиму. Та й зараз така практика не зжила себе. Тому якщо вікна у вас старі, треба їх утеплити, або поставити нові. Єдине, при виборі вікон краще віддати перевагу сучасним технологіям. Сьогодні навіть дерев’яні вікна роблять інакше. А головне – вони “дихаючі”. Багато господарів пластикових вікон, поставлених десять-п’ятнадцять років тому, могли зіткнутися з тим, що коли вікна закриті, у квартирі нема чим дихати. І сильно підвищується вологість. Ні те, ні інше не буде корисним для здоров’я. Так що в цьому питанні краще не скупитися.\nНайпростіший спосіб “підігріти” будинок – обігрівач. Сучасні технології пропонують використовувати інфрачервоні, які рівномірно нагрівають приміщення, не сушать повітря й порівнянні з витратами на електричний. Пам’ятайте, що не варто сушити на обігрівачі речі. Звичайно, через холод і вологість особливо восени одяг сохне довше, але якщо сильно поспішаєте, краще вже скористайтеся рушникосушаркою у ванній. Безумовно, сучасні обігрівачі є максимально безпечними. Але ймовірність пожежі залишається завжди.\nДуже приємний і ефективний спосіб трохи утеплити квартиру – пекти пироги. Так-так! Працююча газова або навіть електрична духовка швидко нагріє кухню. І туди не менш швидко підтягнуться домашні: на тепло й апетитні аромати. Там же, на кухні, допомагає зігрітися гарячий чай. Так що осіння вогка погода може стати відмінним приводом навчитися робити якісь незвичайні гарячі чаї й напої: імбирний, обліпиховий, журавлинний. Такі ласощі не тільки зігріють, але й убережуть від застуди та грипу.\nЦе прекрасний засіб зігрітися і відновити сили. У нього теж є кілька правил, що допомагають зробити процедуру більш ефективною і приємною. Спочатку зігрійте під струменем води руки, потім можна підставити під душ ноги. А потім поступово заведіть душ за спину і поливайте область шиї та зашийка. Там, у районі сьомого хребця, знаходиться зона, після нагрівання якої тепло обов’язково пошириться по всьому тілу. Крім того, душ, спрямований саме на це місце, добре знімає утому після роботи за комп’ютером і розслаблює хребет і плечі.\nЗовсім незабаром температура опуститься нижче й у будинках включать опалення. А поки, мабуть, найкращий спосіб зігрітися та підняти собі настрій – обійми близьких і коханих людей. Так що головне – будьте поруч зі своїми близькими!


Підліткова агресія: чому вона проявляється і як реагувати батькам на бунт підлітка\nТема підліткового бунту - гостра, актуальна і вічна. Діти всіх поколінь проходять сепарацію, як вміють, але найчастіше це відбувається болісно для всіх членів сім'ї. Психолог Олександра Чиркова розповіла, як реагувати на різні прояви агресії\nОлександра Чиркова - психолог, яка має можливість говорити з підлітками та їх батьками безпосередньо. У неї є зворотний зв'язок, щирі зізнання і величезний професійний досвід. Тому ми не просто попросили Олександру написати нам про підліткову агресію і про те, що діється із нашими дітьми в період змін, а запросили на наш івент "Діти підліткового періоду". Там будемо говорити про важливе. А поки, давайте читати статтю. Мені, як мамі підлітка, яка вже багато читала і знає, вона здалася дуже глибокою і значущою. Рекомендую.\nУ підліткової агресії (а ігнорування - це один із способів прояву агресії) можуть бути три основні причини: фізіологічна, психологічна і соціальна.\nАле для початку давайте віддамо собі звіт у тому, із чим саме ми маємо справу. Якщо мова йде про агресивну поведінку, направлену на свідоме заподіяння шкоди людям, тваринам або псуванню майна - пора звернутися до професійної психологічної допомоги. Причин може бути безліч, але це завжди дуже індивідуально.\nУ цій статті ми розглянемо те, що прийнято називати підлітковою агресією, тобто прояв дратівливості, спалахи злості і гніву, відчай, відхід у себе, ігнорування, замкнутість.\nПочнемо з фізіологічної. Перш за все, підлітковий вік - це ряд фізіологічних змін, пов'язаних зі статевим дозріванням дитини і активним ростом.\nМежі підліткової кризи розмиті: у когось цей період починається в 11 років (ранні підлітки), у когось у 13-14.\nУ будь-якому випадку, починаючи із кризи весь підлітковий період протікає досить важко. Як для самої дитини, так і для його близьких.\nФізіологічні і емоційні зміни підлітка\nІнтенсивне зростання призводить до непропорційності тіла. Підліток змушений постійно пристосовуватися до змін тіла: змінюється обличчя, з'являються вторинні статеві ознаки. Підліток у цей період часто відчуває себе незграбним, незграбним, незграбним. Важливо знати, що в цей період дитина переживає справжню гормональну бурю.\nУЯВІТЬ СОБІ ПМС І МЕНОПАУЗИ, ЯКІ МІСЯЦЯМИ БЕЗПЕРЕРВНО ЧЕРГУЮТЬСЯ В ОДНОМУ ФЛАКОНІ.\nПостійні і різкі перепади настрою, обумовлені гормональними змінами, призводять до того, що в один день дитина може годинами танцювати, гуляти, вчитися без втоми, а в інший, більш спокійний день, падати від втоми.\nРадість життя, великі плани, ініціативність раптом змінюються відчаєм, повною пасивністю і розчаруванням. І це тільки фізіологія.\nУ цей же період статева ідентифікація формується на більш високому рівні, симпатія і закоханість переживаються дуже гостро.\nУ цілому почуття підлітка набагато більші за нього самого. Радість, інтерес, тривога, сором і вина переживаються як дуже великі, нездоланні, всеохоплюючі емоції.\nЯк ви розумієте, усі ці зміни не можуть не викликати роздратування, відчаю і злості у дитини, світ якого ще недавно був світлим, рівним, передбачуваним і безпечним.\nЯК ТОЧНО СКАЗАВ ОДИН ПІДЛІТОК У МЕНЕ НА ПРИЙОМІ: «МЕНЕ ВСЕ БІСИТЬ У СОБІ, І БІСИТЬ В ОТОЧУЮЧИХ. І ЩЕ БІЛЬШЕ МЕНЕ БІСИТЬ, ЩО МЕНЕ ВСЕ ЦЕ БІСИТЬ І Я НІЧОГО НЕ МОЖУ З ЦИМ ВДІЯТИ!»\nДумаю, усього цього достатньо, щоб періодично проявляти агресію по відношенню до батьків і близьких. Чому до рідних? А до кого ж ще?\nУ школі дитина повинна намагатися вести себе в рамках правил, наскільки це можливо. Із друзями - такими ж підлітками, як і він - постійно проявляючи агресію, можна дуже швидко залишитися на самоті. Проте, підлітки досить агресивно спілкуються між собою. Просто цього роздратування так багато, що вистачає на всіх.\nА батьки - це ті, рідкісні в оточенні підлітка люди, які пам'ятаючи їх хорошими, не відкинутими, зможуть підтримати, заспокоїти, погодувати смачним, як у дитинстві - єдине стабільне, що є зараз у житті дитини. Тому нам і дістається.\nАгресія підлітка: що з цим робити?\nВислуховувати, мовчки, без порад і нотацій, без критики. Дивіться і слухайте. І дихайте.\nБути стабільними у своїх вимогах, не придумуючи 10 нових причин, чому підліток погано себе повів. Повірте, він сам їх придумає краще і більше вас.\nХвалити і говорити про те, як ви його любите. Підліток необов'язково відповість вам тим же, і не скаже «спасибі», але йому це дійсно важливо чути.\nСвоєчасно розповісти про фізіологічні зміни, про те, що це нормально і в кінці кінців пройде.\nРозповідати історії про свій підлітковий вік, але не той, де ви вчилися на одні п'ятірки, допомагали мамі по господарству і ще стареньким усього району. А інші, які ви відразу і не згадаєте. Ті історії, де вам було простіше отримувати двійки з біології, ніж вийти до дошки з новою стрижкою, тому що вам здавалося, що з нею ви - найпотворніша людина на світі. І ті, де вам було так соромно за крик на свою маму через дурниці, що ви всерйоз хотіли втекти з дому, а потім ще три дні збиралися із духом, щоб підійти і вибачитися.\nОдночасно підліток проживає і соціальну кризу.\nОдного разу 13-річна дівчинка сказала мені: «Мені страшно рости. У минулому році я дружила з Майєю. Ми любили з нею базікати, плести браслети, слухали одну музику, любили коней. А потім у неї почалося це. І більше ми не подруги, вона перетворилася у підлітка, і нам нецікаво разом. Вона стала дивна, зла, слухає якусь жуть, каже, що я ще дитина і сміється... Тепер у мене теж почалися менструації. Значить, я теж перетворюся у когось ... навіть невідомо в кого. Прокинуся завтра - а мені нецікаво з моєю подругою і піду з ким попало ... і забуду себе, і буду злою... »\nУявіть собі, що вас непомітно вкусила людина-павук. І інших ваших колег теж, тільки ні вони, ні ви не знаєте про майбутні трансформації, більш того, поняття не маєте - хто в кого перетвориться.\nІ ось, ви проходите активну стадію трансформації паралельно з ними: запаморочення, нудота, напади люті і відчаю. При цьому всім вам потрібно вдавати, що так і треба і кожну хвилину бути готовим «прикрити» то лапи, то павутину, що стріляє із рук, то ікла. А ще дружити і вчитися. А заодно і вибирати майбутню професію, готуватися до ЗНО і вчасно наводити порядок у своїй кімнаті і так далі по всьому списку ваших до нього вимог.\nОсь приблизно так підлітки і живуть у своєму соціальному оточенні.\nЧАСТО ДІТИ В ЦЬОМУ ВІЦІ ВТРАЧАЮТЬ ДРУЗІВ, ВТРАЧАЮТЬ СВОЇ ЗВИЧНІ ІНТЕРЕСИ, ПЕРЕВАГИ.\nІ це дуже сильно підриває стабільність життя дитини. Крім того, дитина на зовсім іншому рівні починає усвідомлювати себе частиною соціуму. Розуміє, що більше не може вести себе як дитина. Але ще не може вести себе як дорослий. Він пробує. Тому навіть найпростіші справи: домовитися про перездачу тесту із вчителькою у школі або сказати продавцю у супермаркеті, що він нарізав не ту ковбасу, про яку його просили - викликають ступор, сором, сумніви і опір. Підлітку легше пройти 40 хвилин пішки, ніж запитати у транспорті на новому маршруті - де саме краще вийти.\nВислуховувати, мовчки, без порад і нотацій, без критики. Запитувати і розповідати про різні варіанти поведінки в такій ситуації, просто розповідати, а не «якщо б ти як слід подумав...»\nІз критикою прекрасно справляється школа і сам підліток.\nЯкщо підліток розповідає вам про складнощі, він це робить, щоб отримати підтримку і допомогу. Посварити він себе вже встиг кілька сотень разів. І якщо ви вступаєте із критикою - це викликає сильну злість і образу.\nДемонструвати соціальні навички і надавати можливість пробувати у вашій присутності: питати у підлітка дорогу, коли заблукали, надавати підлітку можливість самому замовити обід у кафе в офіціанта, розповісти лікареві про самопочуття і т.д.\nПри першій-ліпшій можливості кликати підлітка у свою дорослу компанію. Найчастіше він буде відмовлятися. Але іноді піде. І тоді важливо дати йому можливість спілкуватися із дорослими. Нехай сидить, дивиться, слухає, задає питання і сперечається. Це дасть йому безцінний досвід усвідомлення себе дорослим у діалозі з дорослими.\nПідтримувати проби нових захоплень, навіть якщо вони досить швидко закінчуються. Людині в цей період важливо пробувати себе в різних сферах, у різних соціумах. Це розширює кругозір і позитивно впливає на самооцінку.\nЯкщо ви і можете чимось по-справжньому допомогти підлітку з соціальною кризою - то це надати йому можливість знайти те коло спілкування, де його будуть приймати і цінувати, незважаючи на оцінки у школі і зовнішність. Це може бути студія фотографії або робототехніки, скелелазіння або клуб верхової їзди, спортивне орієнтування або графіті, театральна студія або рок-школа, суть занять неважлива. Важливі люди, об'єднані одним захопленням і здорова атмосфера. Загальноосвітня школа з таким завданням не справляється, та й не повинна.\nУ підлітка немає завдання виправдовувати наші очікування\nІз психологічної точки зору, у підлітка з'являються два новоутворення: почуття дорослості і «я-концепція». Багато конфліктів із підлітками якраз і виникають на цьому полі:\nОб'єктивно підліток не може бути ще дорослим, але він відчуває себе дорослим, прагне вести себе дорослим, і, найважливіше, претендує на рівні права з дорослими.\nТак, його «доросла» поведінка проявляється зовсім не так, як ми очікуємо: своєчасно зробити уроки, побачити і, нарешті, помити брудний посуд, заздалегідь підготуватися до концерту. І це нас постійно розчаровує. Він же каже практично як дорослий, вимагає рівності у стосунках. І раптом дзвонить з іншого кінця міста із проханням забрати його звідти, бо він не знає як їхати додому і забув гроші на проїзд.\nУ підлітка немає завдання виправдовувати наші очікування. Зовсім навпаки - у нього є завдання продемонструвати нам, що він самостійний, що відрізняється від нас, не такий, як ми хочемо, що він сам. Сам зробить як вирішить.\nЦЕ ОДНЕ З НАЙБІЛЬШИХ ВАЖЛИВИХ ЗАВДАНЬ ПІДЛІТКОВОГО ВІКУ - СЕПАРАЦІЯ (ВІДДІЛЕННЯ) ВІД БАТЬКІВ.\nСаме у результаті потреби відокремитися підліток і вдається до агресії і дивної поведінки. Слухаючись маму, стати дорослим неможливо. Це їх психологічна необхідність - лаятися із батьками. Переривати зв'язки і вибудовувати нові. Але це не означає, що їм відокремлюватися не боляче і не страшно. Підлітки шукають свій нехай, відмовляються від авторитету батьків тому, що тільки діти слухаються маму і тата. Підліткові важливо ваше визнання за ним права на самостійність.\nАле це не означає, що вони вже готові до серйозних рішень.\nФормування "Я-концепції" теж додає складнощів: підліток займається самоаналізом, вивчає себе, оцінює, часто це призводить до невдоволення собою. Із розвитком самосвідомості з'являється схильність до самоти. Підліткам здається, що всі дорослі їх вивчають також пильно, як і вони себе. Часто досить нейтральний погляд дорослої людини на вулиці здається підлітку критично налаштованим і вводить його в паніку.\nОдночасно підлітки шукають себе через приєднання до кардинально різних спільнот і груп. Із цим пов'язані їх швидко мінливі захоплення. Батькам складно це зрозуміти, ми хвилюємося, спостерігаючи таку нестабільність, хитання із боку в бік. Нам здається, що це безглузді дії, які ніколи не закінчаться, однак цей пошук себе і є те, що повинен робити підліток.\nСаме тому діти замикаються у собі, починають ігнорувати дорослих, наш світ, наші прохання, наші моралі.\nНе зустрічаючи розуміння і підтримки, підлітки закриваються від нас, щоб розібратися із собою самостійно або за допомогою однолітків, які їх розуміють.\nОдна з наших головних проблем полягає у тому, що нам здається, що ми знаємо як краще.\nІ це правда, ми чудово знаємо - як знову прожити наше власне життя, як правильно наступати на наші граблі.\nАле ці наші граблі підлітку абсолютно не потрібні. Йому потрібно знайти свої, наступити на них різними способами і самому вирішити як краще це робити в майбутньому.\nНаша справа - допомагати перев'язувати рани.\nЯк допомогти собі пережити цей період?\nПам'ятати, що це та сама ваша дитина, яка намагається стати дорослою.\nЦЕ ЯК ПОЛОГИ - ЧИМ БІЛЬШЕ НАПРУЖУВАТИМЕШСЯ, ТИМ БОЛІСНІШЕ ВСЕ ПРОЙДЕ. У ДАНИЙ МОМЕНТ У ВАС НАРОДЖУЄТЬСЯ ДОРОСЛА ЛЮДИНА.\nІ це болючіше. Чим більше ви будете його контролювати - тим сильніше він буде вириватися.\nНавчити розраховувати свої сили при стрибках через гаражі краще, ніж намагатися заборонити через них стрибати. Підліток все одно спробує. І ви про це не дізнаєтеся.\nЯкщо можете підтримати дитину - підтримайте: словами, справами, рівним ставленням. Не можете - шукайте заспокоєння у хобі, своїх друзях, кар'єрі, нових захопленнях.\nІ розмовляйте зі своїми дітьми. Я часто чую від підлітків про те, що батьків цікавить у них тільки навчання і хороша поведінка. Але людина, яка завжди робить, як йому кажуть, ніколи не навчиться відповідальності. Відповідальність - це здатність вчинити на свій розсуд і зустріти наслідки. У слухняних дітей такого не буває.\nЗапитуйте - чим допомогти. Запитуйте - як ти? Яка музика тебе цікавить? Які фільми або серіали? Яку їжу ти зараз любиш? Який одяг? Що з тобою? Розповідайте про своє життя, про невдачі і удачі, про бажання і мрії, про досягнуте і не досягнуте. Підтримуйте довіру. Ставтеся як до дорослого і пам'ятайте про вразливості та будьте готові допомогти. Пробуйте різні шляхи.\nНавіть якщо ви бачите, що підліток лежить на дивані півдня і плює у стелю, знайте, що всередині нього вирують бурі, відбувається невидима велика робота над собою.\nІ останнє. Якщо ваша дитина категорично ігнорує вас уже кілька тижнів, і не відповідає ні на одне запитання - звертайтеся за допомогою. Якщо ваша дитина здається вам дійсно агресивною, тобто свідомо завдає шкоди людям, тваринам або неживим предметам - звертайтеся за професійною допомогою. Не варто терпіти хамство і споживацьке ставлення до себе. Але не варто за нього мстити. Зупиняти хамську або агресивну поведінку потрібно, але не варто читати дитині нотацію про те, як він повинен до вас ставитися, він все одно це не почує.\nРівність прав поширюється не тільки на право розкидати шкарпетки і не мити голову. Якщо дитина достатньо доросла, щоб купити собі чіпси - він досить дорослий і для того, щоб купити продукти за списком у супермаркеті. Якщо він досить дорослий, щоб гуляти центром міста - не варто його возити на машині у школу.\nЧасто ми самі обмежуємо і стопор дорослішання дитини. Він буде чинити опір. І це добре, це одне з його головних завдань.\nБільше важливої інформації - на нашому івенті "Діти підліткового періоду"\nКоли: перший івент - 2 червня 2018 з 12 до 15.00\nПідлітковий період Психолог Дитяча психологія Психология


Річард Бренсон: Від неуспішного хлопця до мільярдера\nСьогодні Річард Бренсон — відомий мільярдер. На шляху до такого багатства він неодноразово програвав, падав, але ніколи не втрачав енергії та віри в свої сили.\nУспіх любить тих, хто не здається.\nБатьки висаджували Річарда з машини за 3 км від дому, змушуючи самостійно шукати дорогу\nРічард виріс у багатодітній родині. Він був страшим із 4-х дітей. Батьки постійно переживали фінансові труднощі. Але на цьому проблеми хлопця не закінчились. Він страждав від короткозорості й дислексії. В школі його вважали дитиною, з вадами розвитку. Але мама Річарда вірила, що її син стане великою людиною. Дитинство хлопця приємним назвати складно. Батьки висаджували його з машини за 3 км від дому, змушуючи самостійно шукати дорогу. Але це було не знущання, а підготовка до складного дорослого життя.\nПерші кроки в світ бізнесу Бренсон робив ще в школі\nСпочатку хотів вирощувати ялинки, але пагони поїли кролі. Потім розводив папуг. Тут вже мама не витримала постійних пташиних криків і випустила їх. Згодом Річард почав видавати журнал Student. У нього навіть вдавалося залучити рекламодавців. Певний час видання мало популярність, але недостатню, щоб розвиватися. Student теж перестав існувати.\nБренсон вирішив заробляти гроші на любові до музики\nНевдачі хлопця не засмучували, а навпаки — ставали поштовхом до генерування нових ідей. Молодість і запальний характер зіграли свою роль. Річард зрозумів, що можна заробляти гроші на любові до музики. Спершу він продавав музичні пластинки. Потім, набравшись кредитів, відкрив власну студію звукозапису. Першим, кого він записав, був вуличний музикант. Альбом Tubular Bells мав великий успіх і приніс Річарду чимало грошей. Наступними були нові зірки, серед яких Sex Pistols, Sting, Rolling Stones.\nCуд із British Airways\nБажання Річарда Бренсона набували більш глобального характеру. І він вирішив заснувати власні авіалінії. Арендував літак і навіть виграв суд із British Airways. Virgin Airlines мали великий успіх завдяки унікальним послугам. Наприклад, клієнтам бізнес-класу під час польоту робили масаж.\nМільярдер Бренсон продовжує генерувати ідеї, які йому вдається успішно втілювати.\nТепер ти знаєш, що всі труднощі тимчасові. І точно зможеш стати мільярдером.\nСмаколики до борщу: кухня Черкащини\nСпокусливі варги шепочуть мені: Говір Черкащини\n7 неймовірних світлин з архіву LIFE\nСмачний та поживний сніданок для холостяка