Безсонні солдати на фронті війни за увагу | Збруч\nХай в мене кине камінь той, хто ніколи не вів сором'язливу боротьбу, яку Лукаш Найдер назвав на сторінках польського журналу "Dwutygodnik" "безперервною війною між працею і ніби-працею". На цьому фронті бажання вкластися в терміни зіштовхується зі спокусою відкласти, призупинити і переключити увагу на те, щоб поскролити Facebook, зиркнути на екран телефону, клікнути на банер переглянутої вчора реклами взуття або компульсивно перевірити електронну скриньку чи новини зі світу. Людина несподівано ловить себе на тому, що перераховує розмір взуття чи борознить далекі простори інтернету, хоча мала би вже закінчити замовлення. І думає: "Але ж цього разу все мало бути інакше...". Як пише Найдер, "інтернет – це відкритий пакет з чіпсами: відволікає, затягує, не дозволяє зупинитися". Але чи нині вся наша реальність, в тому числі і ця офлайн-реальність, не нагадує такий "пакет з чіпсами"?\nСто сімдесят п'ять газет щодня\nЩоб усвідомити характер цієї інформаційної ентропії, достатньо проглянути перелік програм і додатків на своєму смартфоні. Сьогодні майже безперервний доступ до нашої уваги часто мають не тільки дзвінки і текстові повідомлення, а й ціла копальня генераторів і трансляторів контенту – від соціальних мереж чи бізнес-месенджерів до новинних додатків чи стримінгових платформ. Джерела інформації стали в певному сенсі невід'ємною частиною нас самих. Як писав теоретик візуальної культури Ніколас Мірзоєв, "наші тіла в даний час є продовженням мережі даних, що клікають, лінкують і селфіюють". Часи, коли ми, вийшовши на прогулянку, ставали недосяжними, для багатьох закінчилися узалежненою прив'язаністю до телефону – портативного невичерпного джерела подразників і контенту. Більше третини підлітків, які беруть участь у дослідженнях проєкту "POZ@ SIECIĄ" ["ПОЗ@ МЕРЕЖЕЮ"], не уявляють собі повсякденного життя без мобільного телефону. Хоча лише кожен п'ятий опитаний розпізнав у себе симптоми так званої фоноголізму, тобто залежності від телефону, більше сімдесяти відсотків учнів визнали, що можна стати залежним від користування пристроєм, і знають принаймні одну людину, яка бореться з такою проблемою. Постійно бути в курсі – це вже не просто можливість, а часто обов'язок, інколи ж просто почуття такого обов'язку. У цьому контексті не слід дивуватися зрослій популярності так званого синдрому FOMO (англ. Fear Of Missing Out, укр. синдром втрачених можливостей) – страх щось пропустити, в тому числі залишитися поза циркуляцією інформації. У певному сенсі FOMO – одна з виразних ознак сьогодення, окреслена фраґментованим і лиш поверхневим зануренням у сучасність. Наприклад, дуже велика ймовірність, що замість прочитати цей текст, цілковито сконцентрувавшись на ньому, ви перерветесь, щоби глянути на кілька нових повідомлень або через бажання потягнутися за мобільним телефоном.\nПеред екраном, у взаємодії з соціальними мережами (як це трактує Ніколас Мірзоєв, який вважає, що "всі засоби масової інформації є соціальними мережами. [Зрештою,] користуємось ними, щоб показатись на очі інших"), ми проводимо вже навіть більше одинадцяти годин на добу [дані на 2018 рік у США, – прим. P.]. Згідно зі звітом McKinsey & Company "Цифрові поляки – прискорення електронної революції" [Cyfrowi Polacy – przyspieszenie e-rewolucji], в 2018 році польки і поляки з постійним доступом до інтернету (тобто, за даними Головного управління статистики, 77,5% громадян) проводили в мережі пересічно 11 годин на добу, що на п'ять годин більше, ніж у 2016 році. Серед них також зросла довіра до цифрових інновацій – щодня аж 70% польок і поляків у віці від 15 до 64 років користуються соціальними мережами, і саме вони стали для більшості найважливішим джерелом інформації.\nОднак збільшується не тільки щоденна кількість подразників і повідомлень, нам відправлених і нами продукованих, а й темпи її зростання. Як випливає з дослідження доктора Мартіна Гілберта з Університету Південної Каліфорнії (USC), протягом майже двох десятиліть, між 1986 а 2007 роками, кількість інформації, трансльованої лише за допомогою мереж односторонньої трансмісії (телевізор, радіо або газети) зросла вчетверо – а ця галузь інформаційної індустрії розвивається найповільніше. Це аж – і лише – 6-відсоткове зростання в річному обчисленні, коли в той же час двостороння телекомунікація (інтернет або мобільний зв'язок) має середньорічне зростання у 28 відсотків. Якщо прийняти запропоновану Гілбертом як мірило газету на вісімдесят п'ять сторінок, то в 1986 році щодня було випродуковано інформаційний еквівалент 55 газет на особу, а в 2007 році – вже 175. Згідно зі звітом науковців з Каліфорнійського університету в Сан-Дієго, пересічний американець 2008 року поза роботою обробляв щодня в середньому тридцять чотири гігабайти даних, тобто близько ста тисяч слів – це майже дванадцять годин безперервної лекції. Подібний шок викликають дані про масштаби виробництва інформації на популярних платформах, сайтах і додатках. Зі звіту DOMO "Data Never Sleeps" можна побачити, що в 2018 році пошук Google щохвилини видавав відповіді на майже чотири мільйони запитів. Це більше, ніж сьогоднішня чисельність населення Берліна. Одночасно кожну хвилину відтворюється більше чотирьох мільйонів відеороликів на YouTube і відправляється більше 473 тисяч твітів. Щохвилини. Щодня. Згідно з прогнозами DOMO, до 2020 року за одну секунду ми будемо генерувати 1,7 мегабайта даних на особу. Це якби кожен з нас виробляв інформаційний еквівалент двох півторагодинних фільмів за секунду.\nРазюча каша даних\nЯк наші мізки справляються з цим майже безперервним потоком даних? Незважаючи на величезну здатність до адаптації – все гірше і гірше. Як доводить у своїй книзі "Плиткий розум. Як інтернет впливає на наш мозок" Ніколас Карр, цифрова революція вплинула на наш мозок незрівнянно більше, ніж будь-яка інша інтелектуальна революція. За словами Карра, мозок, як і переповнений даними комп'ютер, сповільнюється. Щоправда, обробка більшої дози інформації означає для нього переважно більший і швидший розвиток, проте не у випадку сприйняття занадто швидкого і буйного потоку безвартісного контенту, споживання якого не потребує використання уяви і творчого мислення (а отже утворення нових нейронних з'єднань), і який приймається у пригнічувальному темпі. Навіть людський мозок має свої обмеження: певну ємність або пропускну здатність. Тимчасом корисний для стимуляції зміст, що включає уяву чи який варто запам'ятати, становить дуже малу частку згаданих "ста сімдесяти п'яти газет" на день. "Інформація" все частіше зводиться до відео, на яких рак ручкою виписує (затиснутою клешнею – [sic!]) цифри в порядку зростання, "Павел Джампер" падає на ровері зі сходів, а усміхнений фармацевт рекламує таблетки від геморою. Пропускаємо через наші голови все більше малосенсовної каші, яка не приносить нам жодної вимірної користі; вона просто стомлює (бо на її обробку мозок мусить спалити цукор), захаращує RAM (оперативну пам'ять) на материнській платі нашої пам'яті, а в подальшій перспективі погіршує когнітивні здібності.\nДоказ негативних наслідків такої пустої стимуляції показано на прикладі телебачення. Як підтверджує дослідження Американської академії педіатрії, опубліковане на сторінках "JAMA Psychiatry", частий контакт із телебаченням та відеоіграми посилює у дітей проблеми з увагою і швидкістю обробки інформації на пізніших стадіях розвитку. Це приблизно означає: що більше оброблено такої каші, то менша здатність мозку розпізнавати, що є цієї кашею. По суті, мозок, який нагромаджує гігабайти даних, все гірше справляється з їхнім відбором – а отже і з концентрацією, бо увага – це значною мірою саме здатність селекціонувати подразники. Зрозуміло, хто найбільше зацікавлений в її ослабленні та розсіюванні; не без причини білборди кричать кольоровими шрифтами, реклама в інтернеті автоматично відтворює відео, а алгоритми все ефективніше аналізують наші вподобання, щоб сортувати і профілювати для нас спонсорований контент.\nРекламодавці та так звані торговці увагою (про них далі) охоче використовують факт, що свідомий розум хоча і може обробляти зображення зі швидкістю тринадцять мілісекунд, а інформацію зі швидкістю сто двадцять біт в секунду, не здатен підтримувати стан повного зосередження на одній проблемі більше кількадесяти секунд. Звідси і виникають моменти призупинення уваги, які допомагають осмислити або відпочити. Джонатан Крері, автор книги "Суспензоване сприйняття. Увага, спектакль і сучасна культура", прямо стверджує, що "увага та її розсіяння повинні сприйматися як континуум, безперервне перетікання одного стану в інший". Увага тут – своєрідний "інструмент спрямованості і зосередження свідомості. [...] Вона означає одночасне абсорбцію чимсь і відсутність або відсторонення від чогось іншого".\nОтже, як ефективно залучають нашу увагу? З одного боку, тим, що нас особливо сильно ангажує – тобто емоціями, афектами, обіцянками можливостей чи шани (що також часто дає короткочасну сатисфакцію), розвагами, припасованими як до характеру та механізмів самої уваги, так і до індивідуального реципієнта. З іншого боку – надаючи контенту видимість значущості. Мозок на несвідомому рівні постійно фіксує навколишню реальність, однак тільки вузький сектор зареєстрованих даних є для нас якось корисним, а отже заслуговує на пересилання у свідомість – чи з інтенціональних причин (тобто коли ми навмисно спрямовуємо на щось увагу), чи за принципом біологічного рефлексу (коли звук клаксона попереджає нас, щоби не потрапили під колеса машини). Про те, що потрапить у нашу свідомість, багато в чому вирішує увага. І саме вона, фільтруючи і ділячи інформацію на істотну і зайву, захищає нас від цілковитого божевілля. Проблема ж починається тоді, коли інформація, що є зайвою, але варта уваги на думку рекламодавців і торговців, починає все ефективніше вдавати істотну. Зростаюча ефективність цього маскараду прориває наші ментальні греблі, що стримували потужні – і наростаючі – хвилі зовсім не потрібного нам змісту. Хоча може видатися, що ситуація не є критичною, варто дати собі справу, що навіть коли ми ще не втопилися, то повільно і поступово тонемо.\nПрофесійні постріли в ногу\nЯк доводять дослідження, надмірний потік інформації деструктивно діє на мозок. Це може викликати деменцію, втому, безсоння, підвищити рівень фрустрації. Перенасичення подразниками викликає стрес, а він ускладнює концентрацію, яка пильнує за сприйняттям подразників, – і так коло замикається. Згідно зі звітом, опублікованим у журналі "Neurology" Американської академії неврології, кортизол, що виділяється при стресі, шкідливо впливає на пам'ять, когнітивні здібності і навіть обсяг мозку. Це означає, що праця при стресі негативно впливає не тільки на наше здоров'я, а й на інтелектуальну працездатність. А її ми вже й так обмежуємо на кожному кроці. За дослідженням професора Глорії Марк з Каліфорнійського університету в Ірвіні (UCI), наша робота переривається в середньому що три хвилини (а якщо працюємо з комп'ютером, використовуючи при цьому інтернет, – то кожні сорок секунд). Лише половину цих перерв викликають зовнішні фактори – як-от вхідний дзвінок, оповіщення про новий лист або необхідність перевірки якоїсь інформації; всі інші випадки – це так звані self-interruptions, тобто розсіювання уваги за власним бажанням, коли ми, стомлені довгою зосередженістю, піддаємося спокусі згаданої "ніби-роботи" або переключаємо увагу на інші завдання. Ми часто розглядаємо такі перерви і зміни як заходи для зниження стресу, хоча на практиці вони тільки посилюють його. І річ не тільки у викликаних постійним відволіканням затримках, хоча і вони бувають джерелом денервування. Як показує дослідження професора Маркс, повне повернення в перерваній діяльності до попереднього рівня зосередженості й зацікавленості триває в середньому більше 23 трьох хвилин і збільшує час виконання завдання вдвічі.\nБільше того, за словами Марк, інтелектуальні співробітники займаються в середньому однією темою всього десять з половиною хвилин, і аж ніяк не до завершення завдання, а до перемикання уваги на щось інше – наприклад, відповіді на e-mail, відкриття документа стосовно іншого проєкту або прийняття рішення щодо наступної проблеми. Нам подобається називати цей негігієнічний метод багатозадачністю [multitasking], тобто здатністю мати справу з декількома речами синхронно, хоча насправді він має мало синхронності. Зрештою, природа уваги значною мірою вибіркова. Мозок здатний обробляти обмежену кількість інформації одночасно і робить це значно повільніше і менш глибоко, ніж коли би він мав справу з кожною з них окремо. Багатозадачність нерідко виявляється приводом для втечі від зусиль безперервної концентрації – і, як наслідок, цвяхом в труну продуктивності. Професор Ерл Міллер, нейробіолог і когнітивний науковець з MIT, у статті "Why Shouldn't We Multitask According to MIT Neuroscientists" прямо стверджує, що багатозадачність обмежує продуктивність, збільшує ймовірність виникнення помилки і пригнічує творче мислення.\nДії на фронті\nВідволікання під час роботи – один із багатьох фронтів, на яких йде сучасна війна за увагу. Щоб уявити собі її масштаб, не потрібно стояти на Таймс-сквер, подорожувати закопянкою, де процвітає польська хвороба "білбордози" [велика кількість реклам на білбордах], або проїхати на метро, яке крім рекламних наклейок над, перед і під сидіннями привертає увагу також відображенням повідомлень і оголошень на екранах. Скоро буде достатньо вийти з дому, навіть якщо це дерев'яна хатина посеред лісу: Pepsi в партнерстві з російським стартапом Startrocket завдяки розміщеним на орбіті мінісупутникам планує вже в 2021 році розмістити перші свої реклами на... нічному небосхилі. Фронт війни розширюється в напрямах, про які ще десять років тому ніхто не думав у подібному контексті. Щоправда, разом із завоюванням нових просторів зростає усвідомлення боротьби, але все ж переважно на рівні фрустрації, викликаної надлишком реклами. Так, ми не тільки все частіше готові платити за контент в обмін на видалення з нього рекламних банерів, а й, як показує дослідження AIB Polska, ми все частіше блокуємо рекламу в мережі допомогою AdBlock-програм (в 2017 році це вже робили 8,8 мільйона польських користувачів інтернету). Однак проблема в тому, що сучасна боротьба за присвоєння уваги не обмежується рекламою. Понад те, реклама – лиш крапля в морі бізнесу, заснованого на менеджменті перцепції. Бо йдеться в цій війні вже не тільки про збільшення проглядів рекламного контенту, але нерідко і про збільшення глядацької аудиторії в цілому – байдуже, чому і як. Все частіше враховується сам факт залучення уваги.\nБо увага отримала самостійну економічну цінність, і система її захоплення та контролю стала чимось на кшталт соціально-економічної системи. Як вода під час посухи, так і увага набула особливої цінності під час її особливого дефіциту – тобто в епоху пересичення інформацією і, отже, збільшеної необхідності її відбору. Як пише Адам Маєвські у тексті "Економіка уваги", з точки зору економіки увага має особливий статус, бо (інакше, ніж у випадку інших товарів, що підлягають монетизації, – наприклад, землі, яка у феодальній системі була фундаментом економіки) кожна людина, незалежно від статі, достатку, кольору шкіри, місця народження і віросповідання, має приблизно однаковий її ресурс і може ним розпоряджатися практично як хоче (хоча, звичайно, соціально-економічна ситуація особи має певний вплив на можливості розпоряджатися увагою). У той же час економічна цінність уваги невпинно зростає, бо її еквівалентом є фінанси, які течуть туди, де її вдається захопити якнайбільше. Однак це не означає, що цінність уваги кожної людини однакова – вона варіюється залежно від уже накопиченого капіталу. Одна річ, коли чиєсь висловлювання слухає королева Англії, Дональд Трамп або Том Генкс, інша – якщо пересічний громадянин Великої Британії, бізнесвумен в Сполучених Штатах чи фан Форреста Ґампа. Фокусування уваги на собі завдяки, наприклад, славі або владі не тільки породжує гроші (бо сфокусовану увагу можна в різний спосіб перепродати), але також підвищує цінність присвяченої комусь уваги, бо її трансфер може знову генерувати славу, владу та гроші. Сучасна егоїстична культура видовищ і целебритства є природним наслідком цих залежностей.\nАле чому, якщо ми живемо в епоху інформації, говоримо про економіку уваги, а не власне інформації? Зрештою, як стверджує соціолог Мануель Кастельс в "Суспільстві мережі", виробництво й обробка інформації становлять свого роду новий фундамент продуктивності і добробуту. Але економіка за визначенням є управлінням вимірювальними й обмеженими ресурсами. Тимчасом в аж так переповненому інформацією світі саме увага, з якою все важче і ресурси якої обмежені, набуває більшої цінності, ніж кількісно майже необмежена і повсюдно доступна інформація. Приріст інформації посилює дефіцит уваги – тому цінність уваги як рідкісного блага збільшується зі збільшенням кількості інформації. Таку картину окреслюють найпопулярніші теоретики економіки уваги: Майкл Ґолдгабер, Томас Девенпорт і Джон Бек (автори книги "The Attention Economy") або Герберт Саймон. Проте серед соціологів, економістів і маркетологів все ще спірним залишається питання, наскільки обґрунтованим є визнати економіку уваги фундаментом сучасної економіки. Скептики вказують на численні неточності цієї теорії. Зазначають зокрема (як, наприклад, Бартош Міка у статті "Економіка уваги – Економічний фундамент інформаційного суспільства очима скептика"), що увага ніколи не отримає рівного з грішми статусу, бо її значення має одиничний вимір, а не універсальний; тому може розглядатися як фінансовий еквівалент, але власне фінанси залишаться основою економіки.\nПрихильники цієї теорії стверджують, що в той час, коли в XIX столітті економіка базувалася на виробництві (чому сприяли насамперед індустріалізація та механізація), а в XX ст.. – завдяки зростаючій доступності транспорту і зв'язку – на дистрибуції, то в XXI столітті основою економіки є інтернет – глобальна мережа комунікації, яка забезпечує вільний потік даних. Сама ж інформація більше не має значущої цінності, бо не є рідкісним або обмеженим благом: на відміну від уваги, яка є не тільки умовою обробки інформації – а, отже, і надання їй значення – але і валютою, якою ми платимо за доступ до неї. У другій половині XX століття французький соціолог П'єр Бурдьє пророкував, що в найближчі десятиліття у розвинених країнах ринок символічних товарів пережене ринок матеріальних благ. Ринок уваги – це, в певному сенсі, втілення тих фантазій.\nКраїни за намисто\nОтож увага – як пачка банкнот, яку кожен із нас носить у кишені, але лише деякі знають про їхню реальну цінність. Врешті, переважна більшість розкидає свої гроші куди попало, віддаючи їх в обмін на... смішних котиків? Ґіфи? Меми? У цьому контексті не надто дивує розвиток ринку торговців уваги, які помітили в цих механізмах золоту жилу – гроші, що лежать на землі, за якими треба тільки нагнутися, і які – що більше – має і тратить майже кожна людина. Тим важливішим стає підвищення загального усвідомлення існування цього ринку і пізнання методів способів функціонування. Зрештою, ми беремо участь у символічній війні не тільки як її об'єкти, а й як суб'єкти, але нечасто взагалі це усвідомлюємо. Як пояснює ізраїльський історик Юваль Ноа Гарарі в книжці "21 урок на 21 століття", ми не є клієнтами торговців увагою – ми є їхнім продуктом.\nБізнес-модель компаній, що займаються залученням уваги в обмін на доступ до інформації та розваг чи до елементів інформаційно-комунікаційної інфраструктури, ґрунтується, з одного боку, на продажах отриманої уваги рекламодавцям, які завдяки зібраним торговцями даним про користувачів можуть значно ефективніше дійти до конкретної профільної аудиторії – потенційних покупців. З іншого боку, як стверджує Гарарі, значно прибутковішою стратегією торговців є саме накопичення даних. Саме в контексті їхньої власності розіграється, на думку Гарарі, найважливіша боротьба за впливи в найближчих десятиліттях. Ставкою в цій війні може бути навіть глобальна соціальна нерівність; якщо весь найважливіший капітал (чи дані, чи увага) опиняться в руках кількох найбільших монополістів, то такі компанії, як Google, отримають майже абсолютну, наддержавну владу, яка може "спричинити створення жахливих цифрових диктатур".\nДумка Гарарі, який з економіки уваги виводить футуристичну теорію "економіки даних", і є цікавим доповненням тез скептиків, які не надто схильні визнати, що увага має статус фундаменту сучасної економіки. За словами ізраїльського історика, першою жертвою бізнес-моделі, заснованої на даних, стане сама індустрія реклами, бо, як він пише в книзі "21 урок для XXI століття", "ця нова модель заснована на передачі влади від людей до алгоритмів, включно з владою робити вибір і купувати різні речі". Як тільки алгоритми почнуть вибирати і купувати для нас, традиційна рекламна індустрія скрахує." Гарарі наголошує при цьому, що:\n"(...) простим смертним буде дуже важко протистояти цьому процесу. В даний час люди охоче віддають свої найцінніші скарби – тобто особисті дані – в обмін на безкоштовні електронні скриньки та відео з кумедними котятами. Це трохи нагадує часи, коли африканські та індіанські племена, не усвідомлюючи, продавали європейським імперіалістам цілі країни в обмін на різнокольорові намиста і дешеву мішуру. (...) Як [тоді] врегулювати питання про власність даних? Це може бути найважливішим політичним питанням нашого часу."\nНатяк на те, наскільки актуальним може бути це питання, дав хоч би скандал з Cambridge Analytica. Ми власне чуємо перші постріли перед війною, переможець якої, найімовірніше, забере все.\nНедарма – незалежно від того, має нині більше значення сама увага чи дані, отримані з її допомогою – аж три компанії з так званої Великої четвірки (Amazon, Apple, Facebook і Google) засновують свою бізнес-модель саме на торгівлі увагою і даними. Коли я намагалася переконати себе, що їхня монополія мене не стосується, то зрозуміла, що книгу про Amazon, Apple, Facebook і Google я читаю на Kindle – флагманському продукті Amazon, уривки з неї записую на Mac – флагманському продукті Apple, лектуру мені перебивають повідомлення із Facebook, а дані з тексту перевіряю в пошуку Google. І це ще тільки початок можливої монополії.\nЯк пише Скотт Ґалловей в книзі "Велика четвірка. Прихована ДНК: Amazon, Apple, Facebook і Google", "реєстрація (...) і монетизація інтересу аудиторії – це серце бізнесу кожної з них. Саме для цього були розроблені їхні алгоритми, найприбутковіші речі, які коли-небудь створювала людина". Робота цих алгоритмів зводиться до найбільш ефективного залучення уваги, з уваги – даних, а з даних – інформації про нас, яка сприяє... подальшому залученню уваги. Це робиться шляхом вибору контенту, сприяння створенню спільноти, залучення емоцій (найефективніше – гніву), надання можливості публікувати й отримувати інформацію і розваги, а також створювати враження імерсії, тобто повного занурення і нескінченності (для цього, до речі, використовується infinite scroll [англ. нескінченна прокрутка], тобто функція автоматичного завантаження наступного контенту в міру перегляду сторінки або автоматичного відтворення наступного епізоду шоу на стримінгових платформах). Не дивно, що Facebook робить ставку передусім на управління емоціями зі акцентом на гнів, оскільки в міру зростання гніву зростає статистична взаємодія з користувачами, тобто прибуток самого Facebook. З тих же причин мережі для Facebook не вигідно брати відповідальність за опублікований за його посередництвом контент, наприклад, шляхом розпізнавання й евентуального видалення фейків, бо саме помилкова інформація, найчастіше спрямована ангажувати найбільш світоглядно радикальних користувачів, найефективніше підігріває емоції – а отже генерує прибуток. Facebook вже багато років намагається зберегти статус інформаційної компанії, а не медіа-компанії на біржі – бо компанії з управління інформацією обмежені значно м'якшими етичними засадами, ніж медіа-компанії. А штивний моральний хребет тягне за собою витрати – хоча б у вигляді необхідності перевіряти інформацію і джерела або наймати редакторів контенту.\nОднак торговці увагою самі по собі не пропонують нам жодного контенту. Їхні послуги складаються тільки зі складних алгоритмів, а оброблювану ними інформацію, статті, фотографії, повідомлення або відео надають самі користувачі. Стратегія Facebook – це приклад бізнес-моделі, заснованої на наданні лише інструменту, який без своїх користувачів залишається в певному сенсі марним. Тому користувачі Facebook, а не сам Facebook, є маховиком цукерберзької імперії. Тіціана Терранова в небуденному есею "Червоний стек атакує! Алгоритми, капітал і автоматизація того, що спільне" пише: "З точки зору капіталізму алгоритми (...) – це просто засоби виробництва. Вони кодують певну кількість соціальних знань (абстрагованих і від того, що вони розроблені математиками, програмістами, і від активностей звичайних користувачів), але не становлять жодної цінності per se. Алгоритми сьогодні в певному сенсі є рушійною силою великих фабрик, що вигідно тільки тоді, коли накопичені блага дістають обмінну (фінансову) цінність і коли їхнє накопичення постійно зростає (як у монополістів). Це означає, що користувачі Facebook в певному сенсі одночасно є його клієнтами і працівниками. Таким чином, Цукерберґ створив підприємство, ідеальне з точки зору бізнесу, орієнтоване на скорочення витрат і максимізацію прибутку, оскільки його клієнти не тільки споживають, а й виробляють предмет власного споживання.\nЯк же так сталося, що ми дозволили себе запрягти безкоштовно працювати на конвеєрі фабрики Цукерберґа? Все просто: взамін нам обіцяли щастя і триваліші та масовіші відносини. Інженерія Facebook спрямована на те, щоб постачати нам подразники, які стимулюють продукування дофаміну. Лайки, алерти, повідомлення, новини – все це дає нашому розуму сигнал, що відбувається щось важливе, і навіть відчуття, що ми є важливі. Це передбачив вже більш як вісімдесят років тому Олдос Гакслі у своєму дистопійному романі "Новий дивовижний світ". У той час, як Джордж Орвелл (в також дистопійному "1984" ) пророкував, що контроль над людьми буде здійснюватися шляхом заподіяння їм болю, Гакслі стверджував, що через принесення їм задоволення. Орвелл боявся світу, в якому люди будуть позбавлені доступу до інформації; Гакслі боявся, що інформація затопить нас до такої міри, що ми всі станемо пасивними і егоїстичними. Орвелл боявся механізмів, за допомогою яких буде прихований від більшості доступ до істини; Гакслі – реальності, в якій світ заллє така кількість інформації, правдивої і брехливої, що істина втратить свою цінність, і ми перестанемо її шукати. Нарешті, Орвелл боявся поневолення, Гакслі – тривіальності. Звучить знайомо? Шлях, по якому нас ведуть торговці увагою, йде просто до втілення похмурих візій Гакслі. Влучно резюмує Скотт Ґалловей: "Черчилль сказав, що Другу світову війну виграли британські мізки, американська сила і російська кров. Facebook має всі три. Якщо хтось застановляється, ким з цих трьох речей є клієнт, то повідомляю: кров'ю."\nОтже, ми, кров на фронті війни за увагу, є шестірнями в механізмі множення зисків найбільших потуг ринку. І економіка уваги, і економіка даних – це діти капіталізму, де велика риба часто пожирає меншу. Найважливішим накладеним на нас завданням є постійно підвищувати нашу власну продуктивність – не тільки на роботі, а й в отриманні та генерації контенту. У цьому контексті одним з останніх бастіонів обмежень залишається... час. Наша доба незмінно триває двадцять чотири години, а сон повинен тривати вісім. Тому, як переконує Джонатан Крері в книзі "24/7. Пізній капіталізм і кінець сну", саме "сон є всюдисущим, хоч і невидимим свідченням досучасних часів, з яких ми ще не цілком вийшли". На думку Крері, сон як поглинач часу нині набуває статусу визначального моменту, оскільки "його не вдається колонізувати чи запрягти у великий механізм рентабельності" – тобто вписати в основи роботи сучасної системи. Сон – це, зрештою, найдовший протягом доби час призупинення уваги, коли торговці нею втрачають близько восьми годин своїх споживачів-робітників. З точки зору бізнесу, заснованого на отриманні прибутку з управління умисним розсіюванням і фокусуванням уваги, час, коли увагу неможливо запрягти до конвеєра, а потік передачі контенту припиняється, приносить збитки – а тому, відповідно до залізної логіки капіталізму, є непотрібним. В ідеальному формулюванні суб'єктом був би "несплячий працівник або споживач", що функціонує в "середовищі 24/7, [яке] нагадує соціальний світ, але насправді є несоціальною моделлю машинізованого функціонування при одночасному призупиненні життя". Стереотипне мислення про "погану корпорацію", де примушують до понаднормової роботи і втручаються в особисте життя, насправді є дзеркалом стратегії бізнесу, що торгує увагою. Не спи – чатуй. Клікай. Переглядай. Надсилай.\nВласне увага є однією з найважливіших основ цього тихого наказу продуктивності. Її сучасне розуміння походить ще з часів промислової революції, коли вперше було усвідомлено, що із зосередженості робітника, який обслуговує машину, випливає безпосередня вигода – і, контролюючи його увагу, можна отримати контроль над ним самим. У своїй книзі "Суспензоване сприйняття" Джонатан Крері наголошує, що "неуважність, особливо в контексті нових форм великого промислового виробництва, стала розглядатися як загроза і серйозна проблема, хоча часто саме сучасна організація праці була її причиною". У цьому сенсі "безперервна криза досвідчення уваги" стала ознакою сучасності, в якій увага проходить постійне випробування, а її порушення підлягає повсюдному контролю. Отже, цей механізм – не винахід сучасних торговців увагою, а передбачуваний і послідовно реалізований сценарій. Крері прямо вказує: "З кінця XIX століття для інституційної влади важливо лиш те, щоб перцепція працювала – аби забезпечити продуктивність суб'єкта, можливість керувати ним та передбачати його дії, а також аби забезпечити його інтеграцію і соціальну адаптацію". Це означає, що вже на зорі капіталістичної економіки споживання уваги було в самому її центрі – адже капіталізм живиться увагою у праці і неувагою у споживанні.\nXIX століття є важливою цезурою для поняття уваги не лише через промислову революцію та зародження нової моделі робітник-споживач. Між 1810 а 1840 роками з'явилися нові моделі бачення, які досі визначають сучасне поняття сприйняття, а з часом і поняття суб'єкта. Увага становила в цьому контексті прояв свідомої діяльності людини, вираження її здатності самостійно організовувати своє сприйняття світу – поза роботою на конвеєрі і поза механізмами влади та контролю. Так виник конфлікт між зовні вимушеною розсіяністю і необхідною для свідомого життя увагою. Значення цього конфлікту є таким важливим, бо, як зазначає Зофія Круль в книзі "Повернення у світ. Історія уваги у філософії та літературі XX століття", "необхідною умовою виникнення уваги є сам процес сприйняття і впевненість в його важливості або/і свідоме провадження цього процесу". Таким чином, суть пастки в тому, що хоча з середини ХІХ століття сприйняття зазнає постійної фрагментації та розсіяності, лише напружену і автономну увагу можна використовувати як інструмент для організації цих розбитих фрагментів. Це досвідчення знайшло втілення в нових формах мистецтва і розваг, таких як кіно або фотографія, які засновані саме на фрагментації часу і сприйняття (наприклад, у вигляді кадрування або монтажу). Звільнений таким чином від обов'язку вірно відображати реальність живопис взявся за презентації самого акту сприйняття. Поява таких течій, як експресіонізм та імпресіонізм, підняла на п'єдестал сам досвід сприйняття, в якому втілюється безпосередня й автономна участь сприймаючої особистості. Мистецтво мало в цьому контексті велике значення для формування сучасного суб'єкта, що визначається зіткненням машини й образу, особи і маси та... уваги і розсіяння.\nЗофія Круль зазначає, що "переконання про важливість сприйняття пов'язане (...) з визнанням роботи уваги як важливого акту інвентаризації світу, підтвердження об'єкта в його існуванні, і навіть – в поетичній версії уваги – в порятунку об'єкта від впливу минучості". У цьому контексті стає важливим розрізняти поняття уваги як тимчасового акту й уважності як певної постійної постави. Відповіддю на сучасний хаос і надлишок подразників стає нині зростаюча популярність медитативних практик Далекого Сходу або філософії mindfulness, заснованої на тренінгах уважності і повнішого пізнання теперішності (західні, нерідко неглибокі, її адаптації викликають обґрунтовані контраверсії). Вона видається природною противагою для інформаційного шуму, який все дошкульніше оволодіває нашим життям.\nІншою відповіддю може бути тренування уважності шляхом творення або непринагідне пізнання мистецтва. Джонатан Крері писав: "Увага неминуче досягає порога, за яким вона різко погіршується". Існує, однак, "межа, за якою увага непомітно переходить в стан трансу або навіть самогіпнозу". Цей стан багато в чому нагадує саме творчий акт. До такого порогу приходить, наприклад, у своїх перформансах Марина Абрамович, для якої уважність і безмежне занурення в теперішність становить умову виникнення мистецтва. Назва її автобіографії (лектура якої, на мою думку, є найкращим підручником уважності) – "Подолати стіну" – відсилає власне до цієї межі – стіни, за якою залишається лише транс і інтроспективна увага. Для Абрамович саме вони перетворюються на енергію, емоції і цілковите занурення в даний момент. Аналогічним чином, уважність – це мислення та писання, тобто, в широкому розумінні, перетворення реальності. Як пише Крері, "для поета Рільке початку XX століття автентична увага була цінним і рідкісним залишком втраченого ідеалу мистецького трансу в роботі, витісненого на периферію механізованого і рутинізованого світу". У цьому контексті мистецтво може бути зброєю для боротьби з "механізацією" та "рутиною", спрямованою проти примари "цифрових диктатур". Якщо увага є умовою суб'єктності, то уважність є умовою мистецтва. Саме увага та уважність, завдяки імперативу контемпляції, критичного мислення та плекання особистої точки зору, можуть виявитися найкращими інструментами великої війни з торговцями увагою. Якщо ми відречемося від них, то можемо бути певні в одному – цю війну ми програли.\nЕсе з'явилося в вересневому числі щомісячника "Pismo. Magazyn opinii" (09/2019)


Рекламний менеджмент сутність цілі завдання\nРеферат на тему: Рекламний менеджмент: сутність, цілі, завдання Рекламний менеджмент охоплює весь рекламний процес — від визначення потреби в рекламі до створення рекламного продукту, виготовлення та показу його в засобах масової інформації. При цьому рекламним продуктом можуть бути і кілька рядків об'яви в газеті чи журналі, і рекламний блок у друкованих виданнях, і відео- чи кіноролик або цілий фільм.\nРекламний менеджмент охоплює весь рекламний процес — від визначення потреби в рекламі до створення рекламного продукту, виготовлення та показу його в засобах масової інформації. При цьому рекламним продуктом можуть бути і кілька рядків об'яви в газеті чи журналі, і рекламний блок у друкованих виданнях, і відео- чи кіноролик або цілий фільм. Рекламний продукт —\nце також щитова інформація вздовж магістралей, торговельна марка на сувенірі, фотографія з текстом чи без нього, інформація у вигляді рядка,що біжить, на «сендвичменах», призмах, брандмауерах та ін.\nУ поняття «рекламний менеджмент»\n1. Визначення потреби у рекламі товару, послуги чи ідеї, пропозицій та замовлень на рекламу, а також формування цих замовлень при укладанні контрактів.\n3. Розробка стратегічних планів рекламної діяльності (визначення цілей та концепції рекламної кампанії, асигнуваньна неї, видів і носіїв реклами).\n4. Розробка тактичних та стратегічних планів проведення рекламної кампанії (визначення завдань, розрахунки кошторису витрат на проведення окремих заходів, вибір жанрів та форм реклами, а також засобів масової інформації для її розміщення).\n5. Створення рекламного звернення (вибір творчих підходів, написання сценарію або тексту, розробка макета та обгрунтування тиражу, кількості показів та інших рішень у галузі виробництва реклами).\n6. Визначення ефективності використання засобів масової інформації для розміщення рекламного звернення (проведення показу, розвиток та перевірка концепції рекламної кампанії, статистичний контроль та вимірювання результатів, розробка рекомендацій для коригування проведення рекламної кампанії).\nЦі рекомендації є орієнтовними. Одні фірми можуть використовувати всі напрями рекламної діяльності, інші — за різних обставин можуть скоротити її, довіривши частину своїх функціональних обов'язків спеціалізованим (консалтинговим та науково-дослідним фірмам або рекламним агенціям) структурам рекламного процесу.\nПрийняття рішень рекламним менеджером базується на знанні всіх особливостей виробництва товару, маркетингової політики та рекламного бізнесу. Менеджеру потрібна також для прийняття рішення ґрунтовна інформація з багатьох інших питань. Деякі з них наведено нижче.\n1.1. Хто продає:\n-до якої галузі належить фірма;\n-коли її було створено;\n-в якій фазі життєвого циклу перебуває фірма;\n-які стратегічні цілі фірми;\n-у чому полягає стратегічна політика маркетингу;\n-яка стратегія ціноутворення;\n-яка мета комунікацій;\n-до якої групи належить товар («зірка», «дійна корова», «важкі діти >,«собаки»);\n-чи має фірма торговий знак, чи потрібна його розробка;\n-чи опрацьований фірмою план «паблік рілейшнз»;\n-чи користується фірма послугами комівояжерів;\n-чи встановлені фірмою стандарти обслуговування;\n-чи достатній рівень сервісу, що забезпечується фірмою для ринку своїх товарів (послуг).\n1.2. Що продається:\n-матеріальний чи нематеріальний продукт (товар чи послуга);\n-чи є товар (послуга) оригінальним;\n-які запити (потреби) покупців задовольняє товар (послуга);\n-які специфічні потреби ринку (надійність, міцність,упаковкатощо) та наскільки товар (послуга) відповідає цим потребам;\n-чи буде товар продаватися в комплекті з іншими чи окремо;\n-як покупець використовуватиме товар (послугу);\n-які споживчі параметри (атрибути) має товар (послуга);\n-які з них головні, їхня оцінка (індекс);\n-які з них другорядні, їхня оцінка (індекс);\n-який інтегральний параметричний індекс товару (послуги);\n-який інтегральний індекс конкурентоспроможності товару\n-які нецінові фактори конкурентоспроможності;\n-чи товар (послуга) вже відомий, чи він уперше з'явився на ринку;\n-що має бути головним у рекламному зверненні — чи сам факт\n-наявності товару (послуги) чи його (її) якість;\n-чи є товар сезонним, чи його можна використовувати протягом усього року.\n-є вона матеріальною чи нематеріальною;\n-чи купують цей товар (послугу) заради нього самого чи для задоволення будь-яких інших потреб;\n-чи є на ринку товари (послуги), що конкурують з ним;\n-у чому саме товар (послуга) ліпший за конкурентні;\n-чи викликає товар (послуга) інтерес у покупців; якщо так, то який саме.\n-штучна чи оптова реалізація, авторитет, виключне право продажу;\n-якою має бути ціна купівлі для оптовика;\n-які головні характерні атрибути товару (послуги), що привертають запит покупця;\n-які спеціальні заохочувальні заходи можна запропонувати оптовикам;\n-чи можна комбінувати рекламу фірми з рекламою посередника;\n-що робитиме фірма, щоб стимулювати посередника.\n-що характеризує основних покупців (вік, стать, освіта, соціальний стан, доходи, звички тощо);\n-яке їх ставлення до товару (байдуже, прихильне, вороже);\n-де живуть покупці (місто, сільська місцевість, або те й інше);\n-чим найбільше цікавляться покупці;\n-наскільки товар, що\nпродається, відповідає їхнім інтересам, вимогам, потребам тощо;\n-чому покупцям бажано купити саме цей товар (скільки це коштуватиме. наскільки забезпечуватимуться зручність і безпека користування, задоволення особистих потреб);\n-що втратить покупець, якщо він не купить цей товар (послугу);\n-чим цей товар відрізняється від того, яким користуються зараз;\n-чи усвідомлюють покупці необхідність придбання товару;\n-чому покупці досі не купували цей товар;\n-якщо покупець купуватиме товар (послугу) не для себе, то як потрібно скласти рекламне звернення.\n-основна характеристика (який імідж фірми в покупців, як він зміниться з упровадженням цього товару (послуги) на ринок, на якому ринку діє фірма, які є перспективні ринки, які прогнозуються зміни й чому, чи відповідають виробничі та збутові можливості фірми тенденціям змін на ринках тощо);\n-який загальний асортимент товарів фірми;\n-який життєвий цикл товару (послуги);\n-який життєвий цикл фірми;\n-чи має фірма торговий знак та інші атрибути фірмового стилю.\n-чи є конкуренти у фірми, їх основна характеристика;\n-якими методами конкурентної боротьбивони користуються;\n-які в конкурентів ціни, цінова політика, якість товарів (послуг), упаковка, сервіс;\n-які сильні та слабкі сторони конкурентів;\n-яких конкурентів фірма перемагає, у чому причина успіху;\n-якою може бути реакція конкурентів:\n— на виведення фірмою нового товару (послуги) на ринок;\n— зміну фірмою ціни товару;\n— зростання частки ринку фірми;\n— зменшення частки ринку фірми;\n-які засоби для стимулювання збуту використовують конкуренти;\n-яка прибутковість виробництва товарів (послуг) у конкурентів;\n-які товарні знаки конкурентів, їх фірмовий стиль.\n-чим саме треба зацікавити — товаром чи послугою;\n-чи треба змусити покупця просто звернути увагу на товар (послугу), чи запросити детальнішу інформацію;\n-чи потрібно показати покупцеві, що він справді має потребу в цьому товарі (послузі);\n-чи потрібно навчити покупця користуватися новим товаром (послугою), чи навчити його новому способу використання старого товару (послуги);\n-чи потрібно показати, як боротися з конкурентами;\n-чи потрібно нагадати покупцеві про добре йому відомий товар (послугу);\n-чи потрібно змусити покупця запам'ятати упаковку або торгову марку; :\n-чи потрібно створювати новий імідж фірми. 3.2. Загальна характеристика рекламної діяльності:\n-які цілі маркетингу фірми та як з ними зв'язані рекламні цілі;\n-як оцінюють покупці якість рекламних текстів фірми;\n-скільки коштів витрачається на рекламу, тенденції витрат;\n-чи можна виявити зв'язок між витратами на рекламу та змінами у збуті товарів (послуг) фірми;\n-чи добре відомий покупцям торговий знак фірми;\n-якими критеріями керується фірма, вибираючи канали розповсюдження рекламних звернень.\n4. Рекламні засоби\n4.1. Який вид рекламних засобів використовує фірма:\n-газетна реклама (щодобова, щотижнева, вечірня, спеціальна тощо);\n-журнальна реклама (журнал загального профілю, для жінок, для чоловіків, для дітей, торговельний, технічний, професійний тощо);\n-друкована реклама (листівка, вкладка, окремий аркуш, буклет, проспект, каталог, плакат тощо);\n-телевізійна реклама (спеціальні рекламні блоки, профільні передачі, вставки у популярні телесеріали тощо);\n-зовнішня реклама (написи на автомобілях, рекламні щити, транспаранти, афіші тощо).\n4.2. Як вплине використання рекламних засобівна зміст рекламного звернення:\n-якщо реклама друкується в періодичному виданні, то на який вид рекламного звернення найкраще реагують покупці;\n-який характер мають інші рекламні звернення, вміщені в даній газеті чи журналі;\n-чи користуються цягазета або журнал позитивною репутацієюу читачів та якою саме;\n-чи є якісь специфічні умови, що зобов'язують фірму використовувати тільки ті чи інші засоби реклами;\n-якщо є, то які саме;\n-які корективи потрібно внести у зміст рекламного звернення при використанні телебачення;\n-які корективи потрібно внести у зміст рекламногозвернення при використанні зовнішньої реклами;\n-чи є потреба у комплексному використанні рекламних засобів.\n-до яких почуттів чи бажань покупців звернено рекламу товару чи послуги (здоров'я, комфорт, безпека, апетит, зручності, гордість, честолюбство, ефективність, краса, особистий смак, економність, цікавість тощо);\n-якщо цього не потрібно у зверненні, то яка ідея товару (послуги) може поставити його (її) поряд з речами, котрих покупець потребує або виявляє інтерес до них;\n-які треба використати стильові засоби рекламного звернення (зарисовки з натури, акцентування способу життя, створення фантазійної обстановки, настрою чи образу, засоби мюзиклу, використання символічного персонажу, наголос на технічному чи професійному досвіді, використання наукових даних, використання свідчень «людей з вулиці» на користь товару чи послуги).\n-чи достатньо самого тільки заголовку (слогану);\n-чи потрібна ілюстрація;\n-які якості товару або послуги визначатимуть техніку ілюстрації (фото, малюнок, кольори, справжнє чи умовне зображення);\n-скільки потрібно фотографій, яка з них має домінувати;\n-чи треба спеціально показати упаковку або торгову марку;\n-якщо потрібно показати упаковку, чи має вона бути головним (допоміжним) елементом ілюстрації;\n-як бажано показати упаковку — великим чи загальним планом, відкритою чи закритою.\n-чи мусить він складатися тільки з тексту;\n-чи мусить він мати текст у вигляді інформації, слогану або рекламного блоку;\n-чи мусить він мати вигляд «ілюстрації + текст».\n6.2. Якими мають бути розміри рекламногозвернення:\n-скільки в ньому мусить бути тексту;\n-скільки і яких інших елементів (ілюстрації, заголовки, загальне розміщення матеріалу, спеціальне місце для вказівок «новинка», «знижка», «нові ціни» тощо; форма упаковки, назва фірми та її торгова марка, відрізний купон тощо);\n-який елемент визнано найбільш важливим з погляду впливуна покупця — текст чи ілюстрації;\n-чи необхідно планувати послідовне розміщення елементів рекламного звернення, маючи на увазі, що читачі дивляться в основному на верхню частину сторінки;\n-чи є необхідність фокусувати увагу або виділяти основний елемент у схемі;\n-якої схеми потребує рекламне звернення — статичної чи динамічної.\n-чи мусять відомості про ціну займати головне місце у схемі рекламного звернення;\n-чи потрібно особливу увагу покупця звернути на стимулюючі щодо купівлі заходи;\n-чи треба для посилення зорового впливу використати який-небудь елемент на білому (чорному) тлі;\n-яким має бути розмір ілюстрацій (великий, малий);\n-чи треба розділити текст на параграфи чи підрозділи для легшого сприйняття.\n7.1. Загальні фактори, щовизначають вибір шрифтів:\n-який шрифт уже добре знайомийчитачеві;\n-чи буде текст читатися швидко;\n-чи треба брати до уваги можливість читання тексту не тільки при доброму, а й при поганому освітленні;\n-якого загального стилю шрифтів потребує характер рекламного звернення.\n-які розміри шрифтів (кеглі), довжина рядків та заголовку привертатимуть увагу до рекламного звернення;\n-які види (гарнітури) шрифтів створюватимуть відповідну атмосферу (класичну, старовинно-ностальгічну, сучасну);\n-які розміри шрифтів (кеглі) необхідні для допоміжного матеріалу рекламного звернення (приміток, посилань);\n-чи бажано мати в рекламному зверненні центральні або бокові заголовки для полегшення розуміння тексту;\n-чи гармоніюватиме вибраний шрифт із характером і технікою ілюстрацій;\n-чи не суперечать одне одному декоративні та оздоблювальні елементи й гарнітура шрифту;\n-чи треба текст надрукувати кольоровою фарбою на біломутлі, чи чорною на кольоровому тлі.\n-головна мета реклами;\n-скільки матеріалу має вмістити рекламне звернення;\n-чи мають текст та ілюстрації однакове значення для рекламного звернення;\n-вартість рекламного засобу;\n-можливість розміщення в різних засобах інформації;\n-частотність контакту з потенційним покупцем.\n-чи є рекламний текст суто інформаційним, чи ні;\n-які ілюстрації найкраще розкриватимуть мету рекламного звернення;\n-яку технікуобразотворчого мистецтва краще використати длятаких ілюстрацій;\n-яка форма видання якнайкраще відповідає потрібним вимогам (листівка, вкладка, пакет, календар, пам'ятка, буклет, книжка, каталог, плакат тощо).\n8.3. Які фактори треба враховуватипри поліграфічному способі виробництва рекламного видання:\n-види кліше та друку;\n-кольоровий або чорно-білий друк;\n-вид і вага паперу, якщо рекламу розповсюджуватимуть поштою;\n-чи є макет реклами достатньо економічним для вибраного формату паперу;\n-чи відповідатиме стандартний формат видання вимогам до рекламного звернення;\n-чи можна буде згинати паперовий аркуш кількаразово, не розриваючи його;\n-чи вкладатиметься друковане видання узвичайний конверт;\n-якщо рекламне звернення друкуватиметься на поштовій картці, чи вистачить там місця для адреси фірми.\n8.4. Фактори, які треба враховувати при телевізійному виробництві рекламного звернення:\n-чи потрібно використовувати акторів, музичний супровід іт.п.;\n-чи потрібно залучати «знаменитостей»;\n-чи потрібно використати пересічних громадян як носіїв рекламної інформації;\n-чи потрібно залучати дітей;\n-чи потрібно показати товар «лицем» — у кольорі, в дії, приміряти його на той чи інший тип манекенниць, з котрими може себе ототожнити будь-яка покупниця;\n-чи має рекламне звернення бути у вигляді фільму, роликачибліц-ролика;\n-якою має бути тривалість телевізійного звернення;\n-чи треба використовувати «голос за кадром»;\n-чи треба користуватись методом «стиснутого часу»;\n-чи треба користуватись ігровим кіно, комп'ютерною графікою, мультиплікацією;\n-чи потрібне використання засобів іміджреклами;\n-що має бути відображено в рекламному зверненні — товарний знак (логотип), назва фірми, слоган — для обгрунтування назви товару, функції фірми або призначення товару (послуги);\n-якою має бути основна ідея сценарію й самого телевізійного показу рекламної продукції.\nНа практиці систему рекламного бізнесу можна умовно розділити на чотири складові:\n• фірма (організація, підприємство), що рекламує свою діяльність, свої товари, послуги чи ідеї;\n• споживачі або покупці;\n• організації, що сприяють рекламній діяльності фірми;\n• організації, що контролюють рекламну діяльність фірми або весь рекламний бізнес.\nОсновою системи є фірми, що рекламують свої товари, послуги або ідеї. Їх називають рекламодавцями. Вони забезпечують власними коштами проведення рекламної кампанії.\nРекламодавцями можуть бути приватні чи державні організації, підприємства, фірми, що використовують засоби масової інформації для збільшення ефективності маркетингу товарів і послуг, закупивши час або місце в таких засобах масової інформації, як телебачення, радіо, газети, журнали та ін.\nРекламодавець — це головна (окрім покупців) дійова особа.\nРозробляючи рекламну кампанію та керуючи нею, рекламодавець має справу з численними партнерами: рекламними агенціями, засобами масової інформації, організаціями, що займаються науковими дослідженнями. Вони звичайно сприяють рекламодавцю в проведенні рекламної кампанії, існуючи незалежно від власного бізнесу рекламодавця. В економічно розвинутих країнах вони допомагають рекламодавцю аналізувати можливості ринків збуту товарів та послуг: створюють та випробовують нові ідеї з реклами, купують час і місце в засобах масової інформації, а також забезпечують технічні засоби проведення рекламної кампанії.\nКонтрольні структури взаємодіють зі своїми партнерами з рекламного бізнесу прямо чи опосередковано та впливають на прийняття рішень рекламодавцем та їх ефективність. В економічно розвинутих країнах до них належить уряд та конкуренти. Рекламодавець завжди залежить від багатьох регламентацій стосовно товарів, послуг та самого рекламного бізнесу.\nЗвичайно, конкуренти є головним зовнішнім фактором прийняття рішень рекламодавцем щодо проведення рекламної кампанії. Чим займаються конкуренти, хто вони, яку мають рекламну стратегію, яка їхня реакція — це одні з головних питань рекламного менеджменту.\nРинки та споживачі (покупці), що їх рекламодавець намагається здобути з допомогою засобів реклами, розглядаються як ще один зовнішній фактор, котрий сприяє рекламі та контролює її. Споживач є контролюючою силою насамперед тому, що він вільний у своїй поведінці. Він сам вирішує, дивитися чи не дивитися, купувати чи не купувати, голосувати чи не голосувати тощо. Саме тому на споживача спрямовуються рекламні кампанії, він є об'єктом рекламного менеджменту, а також і предметом наукових досліджень з реклами. Визначення та розуміння поведінки споживача (кожного окремо) є, таким чином, важливою складовою рекламного бізнесу.\nАмериканські спеціалісти в галузі реклами вважають рекламні агенції унікальними організаціями рекламного бізнесу. Вони у більшості випадків приймають рішення з творчих проблем та вибору засобів масової інформації. У США вони забезпечують і допоміжний аналіз ринку, а також беруть участь у розробці рекомендацій та стратегічних планів поведінки підприємства (фірми, організації) на ринках збуту. Іноді в системі «рекламодавець — рекламна агенція» остання діє самостійно, розробляючи та розраховуючи бюджет на всі види маркетингової діяльності. У такому разі рекламодавець бере участь у вирішенні творчих проблем рекламної кампанії. Іноді рекламодавець бажає самостійно проводити рекламну кампанію, але тоді йому необхідно мати у складі своєї фірми майже всі структури рекламної агенції з технічними засобами включно.\nВикористання засобів масової інформації рекламодавцями залежить від того, які ринки рекламодавці обслуговують та які товари і послуги вони виробляють.\nРозрізняють рекламодавців споживчої реклами, реклами промислових замовників та реклами роздрібної торгівлі.\nПерші — це ті, що зайняті переважно виготовленням споживчих товарів довгострокового та короткострокового користування. Другі — в основному виготовляють та продають вироби для промислових замовників, а треті рекламують, головним чином, принади якогось конкретного торговельного закладу. Вони, особливо на місцевому рівні, широко користуються газетною рекламою.\nФірми, що рекламують споживчі товари та послуги, найчастіше використовують телебачення, радіо, рекламні журнали для споживачів. Промислові фірми в основному користуються галузевими журналами, прямими поштовими відправленнями, діловими журналами, галузевими виставками. Промислова реклама значно відрізняється від інших її видів, оскільки її споживачі — це професіонали, які можуть зрозуміти специфічну технічну та наукову інформацію, яка не до снаги пересічним споживачам. Тому така реклама мусить бути більш об'єктивною та схожою на виробничу інструкцію (технічну інформацію). Вона може бути націленою на різні структурні професійні групи, що створюють ринок: на керівний склад, що приймає рішення купити цей виріб чи ні; на середню ланку менеджерів, які будуть упроваджувати його у виробництво; на тих, хто безпосередньо працюватиме з цим виробом, тощо. Для кожної з цих груп треба розробляти різні типи рекламного звернення.\nРезультатом усіх маркетингових комунікацій, насамперед реклами, має бути збільшення обсягів продажу та отримання додаткового прибутку в основному за рахунок поширення рекламної інформації. Сучасний маркетинг на перше місце ставить створення (за допомогою реклами та «паблік рілейшнз») іміджу фірми та її продукту, впізнавання та виокремлення їх з величезної маси до них подібних, тобто організацію прихильного громадського ставлення до фірми та її продукту (товару, послуги чи ідеї).\nЗарубіжні спеціалісти з маркетингу стверджують, що для товарів широкого вжитку серед усіх інструментів комунікативної діяльності перше місце посідає реклама, друге — стимулювання збуту, третє — особистий продаж, четверте — «паблік рілейшнз». Щодо товарів промислового призначення, картина трохи інша — особистий продаж, стимулювання збуту, реклама та «паблік рілейшнз».\nРозуміння суті рекламування дає змогу визначити поняття сучасного рекламного менеджменту як керування рекламною діяльністю. Таке керування має на меті:\n• поширення позитивної інформації про фірму, її товари та послуги;\n• створення образу престижності, низьких цін або інноваційності для фірми, її продукції та послуг; забезпечення популярності товарів і послуг, що вже виробляються;\n• упізнавання нових товарів і послуг;\n• інформування про атрибути товарів і послуг;\n• зміну образу чи способів використання товарів і послуг, що втрачають свої позиції на ринку;\n• інформування про те, де можна купити товари і послуги;\n• інформування споживачів про розпродаж;\n• обгрунтування цін на товари і послуги;\n• обгрунтування вигод користування дорожчими товарами і послугами;\n• інформування учасників каналів збуту про нові товари і послуги та пільги посередникам;\n• створення системи інформації для відповідей на запитання споживачів.\nСутність цілі та функції логістики


Гайдамацькі рухи. Коліївщина, її наслідки, оцінка в історичній літературі\nАналітична оцінка рівня ЕБП\nАнтиглобалістські рухи. ідеологія і програми.\nАнтиглобалістські рухи. Мотивація і результати.\nБюджетний дефіцит: причини, наслідки, заходи щодо його обмежень\nВартісна оцінка основних фондів\nВаша оцінка обставин аварій на Чорнобильській АЕС.\nВиди і оцінка рентабельності\nВажливим фактором зміцнення звязків між обома частинами колишньої козацької держави було відродження на Правобережній Наддніпрянщині козацького устрою, закріплений заходами Мазепи всупереч спробам польської магнатерії знищити козацтво остаточно. Посилення соціального і національного гніту в результаті сваволі магнатів і шляхти на Правобережній Україні, де фактично не відчувалося присутності центральної влади, покликало до життя нову форму боротьби українського народу, яке дістало назву гайдамаччина. Вона здійснювалася в умовах ліквідації козацтва на Правобережжі, полонізації вищих прошарків українського суспільства, коли українське селянство фактично залишилося сам на сам з новою хвилею шляхетсько-католицької експансії. Гайдамаки обєднувалися в загони і, спираючись на підтримку населення, вели активну партизанську боротьбу проти польської шляхти і магнатерії. Важливою опорою гайдамацького руху була Запорозька Січ, де нерідко формувалися гайдамацькі загони, яка постачала найбільш досвідчений і загартований прошарок вояцтва. Гайдамацтво знаходило підтримку й серед православного духовенства, незадоволеного поверненням уніатства, посиленням католицизму. До нього прилучалисz також міщани, рештки дрібної шляхти. Таким чином, гайдамацький рух значною мірою відбивав загальнонаціональні прагнення, спрямовані на ліквідацію польського панування на Правобережній Україні. У 1734 р. вибухнуло перше велике повстання гайдамаків. Дії гайдамаків тривали у 1737 р. і у 1750 р. Однак найбільш масштабним було повстання гайдамаків у 1768 р. Воно відбулося в обстановці тиску на Польщу Катерини II, яка добилася обрання королем свого коханця Ст.Понятовського і змусила проголосити зрівняння в політичних правах православних і протестантів з католиками. Це викликало роздратування польської шляхти, яка утворила опозиційну конфедерацію й висунула гасла на захист католицизму, звільнення Польщі з-під впливу Росії та розпочала хрестовий похід, руйнуючи правоставні храми і знущаючись над українським населенням. Сподівання селянства одержати захист від російської армії прискорило загальний вибух. Повстання, що увійшло в історію під назваю Коліївщина, розпочалося на південній Київщині з виступу гайдамаків на чолі з запорожцем М.Залізняком. До повсталих приєднався сотник надвірної охорони київського воєводи С.Потоцького Іван Гонта. Обєднані загони взяли Умань, де повсталими було знищено значну кількість польської шляхти та євреїв-орендарів. Це був кульмінаційний пункт повстання, до поразки якого спричинилися російські війська, дислоковані на Правобережжі. Налякане розмахом гайдамацького виступу, його антикріпосницьким спрямуванням, царське командування підступно захопило Залізняка, Гонту та інших. Разом із польською шляхтою російські війська розгромили основні сили повстанців і вчинили над ними жорстоку розправу. Гонта був закатований поляками, а Залізняк був засланий до Сибіру. Тисячі селян зазнали кривавого суду польської шляхти.\nДата добавления: 2015-05-23; Просмотров: 277; Нарушение авторских прав?;


Керівник ПОПОВИЧ АЛЛА ЛЬВОВНА — досьє керівника\nКерівник ПОПОВИЧ АЛЛА ЛЬВОВНА\n"АРТ" 23781247 Донецьк\nТут зібрано данні, в яких компаніях та коли ПОПОВИЧ АЛЛА ЛЬВОВНА займав посаду директора. Вся зібрана інформація є дійсною на момент здійснення вами ознайомлення з інформацією в особистому кабінеті YouControl.\nПОПОВИЧ АЛЛА ЛЬВОВНА займав посаду директора у компаніях: "АРТ"\nКорисність перевірки даних про директора ПОПОВИЧ АЛЛА ЛЬВОВНА у системі YouControl\nОтримана вами відомості дає можливість оцінити ризики роботи з керівником та виявити, взагалі, необхідність у партнерстві. Крім того, надана інформація дозволяє вам дізнатися, хто з керівників, взагалі, має право вести переговори стосовно партнерства та представляти позицію організації, та остаточно приймати рішення.\nБезумовно, відомості о ПОПОВИЧ АЛЛА ЛЬВОВНА сприяє подальшому розвитку партнерських відносин та робить підприємницьку роботу в Україні більш прозорою, перш за все для самих суб’єктів українського бізнесу. Тому пропонуємо більш детально вивчити отримані вами дані про директора ПОПОВИЧ АЛЛА ЛЬВОВНА, адже вони є корисними!


Актуальне 07 грудня 2021\t Перегляди: 218\nХто такий невільник чи раб у стародавні часи? Тут все зрозуміло - це проста людина, яка виконувала найважчу роботу просто за їжу (іноді, шматок хліба і воду). Рабів могли продавати, бити і навіть вбивати. Через багато років таке явище, як рабство, практично зникло. Чи насправді це так чи, може, просто відбулося переформатування? Спробуємо розібратися: сучасний раб - це просто утрований вираз або реальне явище?\nКоли ресурс відпрацьований - ласкаво просимо на пенсію, якщо вдалося до неї дожити.\nПодібна система відпрацьована сотнями років, стала звичною і досить ефективною. Якщо поставити просте запитання обивателю, навіщо він віддає дітей у початкові та середні навчальні заклади, мало хто дасть зрозумілу і розгорнуту відповідь.\nЛюдина народжується з вільним розумом, їй все цікаво і вона намагається максимально пізнати особливості навколишнього світу. Роки в три дитині починають вселяти елементи відпрацьованої програми, які сформовані в певні шаблони. Такий підхід навіть отримав цікавий і красивий термін - система освіти. На цьому етапі і починається формування психології рабства в сучасній інтерпретації.\nУ загальноосвітніх навчальних закладах викладають виключно відсіяну інформацію. Програма в школі - це не тільки базові предмети, а й ретельно опрацьована і підготовлена система, що кардинально змінює психологію дитини на підсвідомому рівні.\nОдним з явних прикладів у світовій історії впливу освіти на уми мільйонів громадян є повальне домінування нацизму в Німеччині в 30-40-ті роки минулого століття. Дітям вселяли, що німці - це виняткова, домінуюча нація, яка в змозі піднятися над усіма і змінити всю Планету. У зв 'язку з цим мільйони солдатів йшли на війну, свято вірячи у свою перевагу і велич.\nЯкщо особистість починає проявляти власну індивідуальність, висловлюючи думки, відмінні від більшості, як мінімум людину вважатимуть божевільною. Мало того, при порушенні звичних підвалин і підбурюванні до цієї інших індивідів людині загрожує ізоляція від суспільства. Таких прикладів чимало в усі часи, часто вони призводять до збройних протистоянь і масштабних війн.\nВсі працюють для того, щоб заробити гроші. При цьому грошові одиниці служать для вимірювання вартості певного товару або послуг. Загалом, психологія раба в сучасному світі влаштована таким чином, що він повинен працювати для придбання чого-небудь. Як свідчить статистика, близько 70 відсотків бюджету співвітчизників йде на їжу, оплату комунальних і супутніх послуг. Більшість людей незадоволені своєю зарплатою, і правильно, тому що вона не відповідає реальному стану справ. Виходить, що багато сучасних "рабів" "у Росії працюють за більш-менш гідну їжу і можливість короткочасного відпочинку у відносно комфортних умовах між походами на робоче місце.\nРівень оплати праці не дарма коригується державою. Планку виводять таким чином, щоб людині вистачало коштів на місячне існування, оскільки багатий невільник господарю не потрібен (щоб не пішов). У підсумку створюється фінансове, зарплатне рабство.\nПрагніть до фінансової незалежності, намагаючись зробити так, щоб на кожному етапі залежність від сторонніх прагнула до нуля. Сюди входять заробітні плати, різні пільги, передбачувані пенсійні нарахування від держави. Необхідно створювати альтернативні та пасивні джерела доходів, які забезпечать безбідне існування. Найкраще прагнути до того, щоб взагалі не працювати.


Школяр загинув на водоспаді Кам'янка - поліція знайшла винного | Стайлер\nЛьвівська область, Четвер 12 серпня 2021 09:28\nПоліція знайшла винного у загибелі школяра на водоспаді Кам'янка під Львовом (Колаж РБК-Україна)\nНа водоспаді Кам'янка у Сколе Львівської області загинув 12-річний школяр. Хлопчик відправився зі шкільною екскурсією на початку червня і там зірвався на камені. Поліція знайшла винного в трагедії – вчительку.\nВчительку Львівської середньої школи № 82 Людмилу Гребінь звинуватили у загибелі 12-річної дитини на водоспаді Кам'янка. Обвинувальний акт вже направлено до Сколівського районного суду. 45-річного педагога звинувачують у неналежному виконанні обов'язків з охорони життя і здоров'я дітей за статтею 137 ч.2 ККУ. Санкція цієї статті передбачає покарання у вигляді ув'язнення на термін від 3 до 5 років.\nГрупа з 44 школярів у супроводі п'ятьох дорослих поїхала на екскурсію на водоспад Кам'янка під Львовом. Групу супроводжували троє педагогів і двоє батьків. Однією з викладачів була 45-річна Людмила Гребінь.\nНагадаємо, раніше ми писали про те, що у Дніпрі рій шершнів атакував молоду дівчину, покусавши обличчя і голову.


Визначення екологічної освіти - що це таке, сенс і поняття\nПроцес соціалізації, за допомогою якого людина засвоює і пізнає знання, називається освітою . Навчальні методи передбачають культурну і поведінкову обізнаність, яка матеріалізується в ряді здібностей і цінностей.\nВін відомий як навколишнє середовище або природне середовище, що включає ландшафт, флору, фауну, повітря та інші біотичні та абіотичні фактори, що характеризують певне місце.\nЕкологічна освіта , отже, є навчанням, спрямованим на навчання функціонуванню природних середовищ, щоб люди могли адаптуватися до них, не завдаючи шкоди природі . Люди повинні навчитися вести стійке життя, яке зменшує вплив людини на навколишнє середовище і дозволяє існування планети .\nКоли ви навчаєтесь і працюєте в рамках такого виду освіти, ви зосереджуєтесь на питаннях, які вважаються фундаментальними для захисту нашого природного середовища і для досягнення кращої якості життя. У цьому сенсі однією з осей вищезгаданої екологічної освіти є безліч так званих відновлюваних джерел енергії, завдяки яким ми намагаємося зменшити забруднення, постійно використовувати джерела енергії та використовувати природні ресурси для підрахунку. з нею\nСонячна, теплова, вітряна або фотоелектрична енергетика - це деякі з типів відновлюваної енергії, які стають все більш і більш присутніми в усьому світі, тому що вони не мають проблем із завершенням, оскільки вони використовують як Сонце, так і вітер як джерело. , наприклад.\nВажливо підкреслити той факт, що, коли мова йде про впровадження екологічної освіти, вона повинна бути стійкою або розвинутою, як тільки люди, яким звертаються, виявляють і набувають знань про такі питання, як екологія, забруднення, зайняття природних анклавів, загрози, які виникають над природним середовищем ...\nЗменшення забруднення, мінімізація виробництва відходів, сприяння утилізації, уникнення надмірної експлуатації ресурсів і гарантування виживання решти видів є одними з цілей екологічної освіти.\nЦей вид освіти повинен враховувати різні соціальні, культурні та економічні динаміки, які роблять життя громади . Модель споживання та методи виробництва зазвичай мають безпосередній вплив на екосистему і є основними питаннями, які необхідно модифікувати для досягнення сталого розвитку.\nВ даний час вважається, що вищезгаданий тип освіти базується на чотирьох фундаментальних стовпах або поділяється на чотири рівні, такі як екологічні основи, концептуальна обізнаність, дослідження та оцінка проблем, а також здатність до дій.\nЕкологічна освіта є частиною освітніх програм шкіл , але вона також заохочується неформально або не систематично за допомогою урядових кампаній, проектів громадянського суспільства та бізнес-ініціатив.


ТЕРМІНОВО: В Херсоні сьогодні скликали позачергову сесію міськради. З мовного питання - сайт Майдан\nВчора ввечері на сайті Херсонської міської ради з’явилося повідомлення, яке зараз виглядає так:\n18 июля в 16.00 состоится пленарное заседание внеочередной сессии Херсонского городского совета VI созыва.\nНа повестку дня запланировано вынести вопрос «Обращение городского совета к Президенту Украины и Председателю Верховной Рады Украины в поддержку Закона Украины «Об основах государственной языковой политики».\nОпозиційні депутати міськради дізнавалися про позачергову сесію у дивний спосіб.\nВчора ввечері міський голова особисто зателефонував голові фракції БЮТ у міськраді В.Миколаєнку та повідомив про позачергову сесію.\nІ лише сьогодні депутати, коли прийшли до міскради аби витребувати порядок денний, змогли дізнатися з якого питання скликається така термінова сесія.\nДе пан Сальдо знайшов тих виборців, які вимагали провести посеред літа терміново і невідкладно засідання з такого нагального питання – можна лише здогадуватися.\nБо цілодобове чергування волонтерів у наметі неподалік міськради ярих прихильників законопроекту не виявило жодного. Байдужі були, це правда. Але щоб такі, які б вимагали терміново підтримати?!?!?!\nДля того, аби мати більше шансів знайти палких прихильників зазначеного законопроекту активісти пересунули намет безпосередньо до міськради. І, і попри штучно створений цейтнот, готують депутатам кілька сюрпризів.\nОб’єднана опозиція, громадські активісти запрошують усіх прийти на 16.00 до будівлі міськради – подивитися у очі “народним обранцям”\nMore in Влада, Громадські акції, Новини, Політика, Культура, Протест


З тим чи іншим захворюванням кишечника на власному досвіді стикається, напевно, кожна людина. Ці недуги дуже різні - від короткочасних, хоча і неприємних, розладів стільця до хронічних (виразкова хвороба дванадцятипалої кишки) і загрозливих життя хвороб, таких, наприклад, як рак. Вони вражають всі верстви населення незалежно від статі, віку, професії, майнового стану та місця проживання. За поширеністю хвороби кишечника займають друге місце після захворювань серцево-судинної системи і є однією з найважливіших причин тимчасової та стійкої втрати працездатності та навіть смертності. У 2002 р. лише в Росії було зареєстровано 9648 випадків захворювань кишечника на 100 000 населення. При цьому переважну групу склали хворі з виразковою хворобою дванадцятипалої кишки.\nПричини виникнення захворювань кишечника різні. Одні хвороби пов'язані з проблемами цивілізованого світу - стресом і неправильним харчуванням, інші - зі спадковістю, треті виникають в результаті впливу на організм декількох несприятливих чинників. Причини багатьох хвороб, на жаль, вченим досі не вдалося визначити.\nЗахворювання кишечника. Лікування та профілактика\nНеобхідно зазначити, що зростання кількості хворих з хронічними захворюваннями кишечника сприяє самолікування, а також звернення до екстрасенсів. У пам'яті кожного лікаря є чимало випадків, коли ці послуги коштували хворим здоров'я, а іноді й життя.\nДуже часто люди не звертаються до лікаря з симптомами порушення роботи кишечника. Як правило, вони сподіваються, що самі впораються з нездужанням; буває, від кого-то чули, що "все йде від нервів", а значить, треба тільки перестати хвилюватися, і все пройде; часом візит до лікаря відкладається через те, що людина відчуває незручність або навіть страх. Але нехтувати допомогою фахівця не варто. Є такі симптоми, які повинні вас насторожити і спонукати звернутися до лікаря. Ця книга допоможе зрозуміти, які саме.\nВелику увагу приділено питанню профілактики хвороб кишечника. Ви дізнаєтеся, як уберегти себе від хронічних недуг за допомогою правильного (раціонального) харчування, як сприяти фізіологічної роботі кишечника за допомогою фізичних вправ, як не допустити негативного впливу на травну систему негативних емоцій. Медики кажуть: у кабінеті лікаря перебувають троє - лікар, хворий і хвороба. І від того, на чиєму боці опиниться пацієнт, залежить результат хвороби. Якщо він об'єднається з лікарем, то разом вони переможуть хвороба, якщо ж "подружиться" з хворобою, то лікар самотужки проти них безсилий.\nПри багатьох станах - в тому числі і вимагають постійної кваліфікованої медичної допомоги - хворий повинен докласти зусиль до того, щоб впоратися з недугою. Зміни способу життя, значні або невеликі, і оптимізм можуть творити дива.\nЗавжди треба пам'ятати і про те, що якщо не можна повністю зцілити хворобу (наприклад, хронічний ентеро коліт ), то, поставивши точний діагноз, можна істотно знизити її шкідливий вплив на людину. Зробити це під силу лише союзу хворого з лікарем.\nПрочитавши цю книгу, ви зрозумієте причини багатьох хвороб кишечника і переконайтеся, що, дбайливо ставлячись до свого здоров'я і дотримуючись рекомендації фахівця, багатьох неприємностей можна уникнути, а втрачене здоров'я повернути.\nСподіваюся, що ви ніколи не будете зловживати самолікуванням. Всі містяться в книзі рекомендації повинні бути узгоджені з лікуючим лікарем - разом ви здолаєте недугу.


На часі Коростишівські новини. 07.06.2022 – radiokor.com.ua\nНа часі Коростишівські новини. 07.06.2022\nДо уваги жителів, керівників підприємств, установ та організацій Коростишівської територіальної громади!\nЗ метою підтримання порядку в населених пунктах громади, Коростишівська міська рада просить усіх мешканців та власників приватних будинків, керівників підприємств, установ та організацій підтримувати належний санітарний та естетичний стан населених пунктів, забезпечити своєчасне скошування трави, бур’янів на прилеглих та закріплених територіях підприємств, установ та організацій, або на своїх земельних ділянках, біля двору і на прилеглій до них територіях.\nна фізичних осіб – від двадцяти до вісімдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (від 340 грн. до 1360 грн.)\nНе будьте байдужими, приєднуйтеся до спільної справи, адже чистота кожного населеного пункту починається з чистоти у власному подвір’ї та вулиці. Турбота про чистоту і благоустрій – справа кожного мешканця нашої громади.\nЙде війна, але це – наш дім і ми повинні про нього дбати. Наші Герої повертатимуться в чисту та охайну громаду.\nПеремоги та миру нам і нашій славній Україні!\nДо відома мешканців громади! За рішенням Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, в Центрі надання адміністративних послуг Коростишівської міської ради відновлено прийом документів для отримання адміністративних послуг. «Ми щоденно проводимо роботу по відновленню усіх послуг, які були доступні у мирний час»,- повідомила начальник управління Центру надання адміністративниї послуг Коростишівської міської ради Олена Зелінська. Більше про це дізнавайтеся на каналі Коростишівське радіо.\n3. Сьогодні відбулося засідання робочої групи для проведення процедури перейменування вулиць Коростишівської міської територіальної громади, з метою дерусифікації.\nУ неділю, 05 червня, у Коростишеві відбулося прощання з мужнім воїном Андрієм КРЮЧКОВИМ, який загинув під час оборони України від російських військ.\nЙому було лише 28 …\nКоростишівська громада глибоко сумує і співчуває родині загиблого Андрія. Та жодними словами не втамувати пекучий біль, не загоїти рани у душі.\nНехай опіка Всевишнього й наші молитви полегшать гіркоту втрати і родинне горе.\nСхиляємо голови у великій скорботі. Вічна пам’ять і шана герою!\nГерої не вмирають, а навічно вписують своє ім’я в історію України та оберігають її з небес.\nУ навчальних закладах Коростишівської громади сьогодні останній дзвінок.\nВійна внесла свої корективи у кожен аспект життя українців. Школа не стала винятком.\nПопри все у ліцеях все ж пролунав останній дзвінок. Учням він оголосив про початок літніх канікул, а от випускникам – про старт дорослого життя.\nВітаємо учнів, вчителів та батьків із закінченням цього непростого навчального року. Бажаємо безпечних канікул та довгоочікуваних радісних зустрічей у колі усіх рідних та друзів!\nВіримо у ПЕРЕМОГУ і надіємось на те, що у вересні свято Першого дзвоника збере усіх на подвір’ї кожної української школи!\n6. Шановні жителі громади!\nІнформуємо, що з метою організації дозвілля дітей, відлучення їх від вулиці, надання психологічної та педагогічної підтримки, відволікання від теми війни, та у відповідності до розпорядження міського голови, з 08 червня у школах громади (облаштованих об’єктами укриття) відкриваються літні табори організованого дозвілля терміном 14 днів (без харчування).\nЗапрошуємо учнів шкіл, а також дітей з числа ВПО, які проживають у нашій громаді, до активної участі в організованому відпочинку в пришкільних таборах, (кількість місць в таборі обмежена площею укриття). Коростишівська міська рада\n7. Переломи кісток, травми суглобів, нестерпний біль та обмеження рухів у суглобах. На пізніх стадіях позбавити хворого від болю, відновити рух у суглобі й функціонал кінцівки можливо тільки за допомогою ендопротезування суглоба, замінивши пошкоджений суглоб на штучний.\nТаке оперативне лікування проводять кваліфіковані лікарі у КНП «Коростишівська ЦРЛ ім. Д.І.Потєхіна» Коростишівської міської ради\nТотальне ендопротезування може виконуватися в будь-якому віці хворого. При цьому проходить заміна повністю кульшового суглоба. Операція виконується при переломах шийки стегна та різноманітних захворюваннях кульшового суглобу.\nХворому рекомендується повне навантаження на оперовану кінцівку уже з першого дня після оперативного втручання, зазначають кваліфіковані лікарі центральної районної лікарні Коростишівської міської ради.\n8. Щоб не трапилося біди! Будь обережним на воді!\nФахівці ДСНС нагадують основні правила поводження поблизу води:\n✅ уникати відпочинку в зонах де відсутні рятувальні пости;\n✅ не запливати занадто далеко;\n✅ уважно стежити за дітьми, не підпускати їх самих до води;\n✅ у жодному разі не заходити у воду у стані алкогольного сп’яніння;\n✅ звертати увагу на температуру води.\n❗Шановні громадяни❗Бережіть себе та життя своїх близьких❗ Застерігають рятувальники Житомирщини.\nPrevious У Коростишівській лікарні проводять ендопротезування суглобів!\nNext Повідомлення про проведення громадського обговорення пропозицій щодо перейменування геонімів назв вулиць, провулків населених пунктів Коростишівської міської ради


”Антибандерівська закон”: в Польщі знайшли першу жертву. Politeka\n”Антибандерівська закон”: в Польщі знайшли першу жертву\nУ Польщі вже направили перший позов до суду щодо порушення скандального закону про Інститут національної пам’яті\n2 березня місцева громадська організація «Польська ліга проти наклепу» подала в суд на аргентинське видання Pagina 12, звинувативши його в порушенні «антибандерівського закону».\nГромадська організація, яка має якісь зв’язки з польським урядом, звинуватила сайт газети Pagina 12 і її журналіста Федеріко Павловського в «діях, спрямованих на завдання шкоди польській нації і хорошій репутації польських солдатів».\nТам стверджують, що аргентинці використовували фото 1950-х років, на якому зображений солдат польського антикомуністичного опору після Другої світової війни, в статті про різанину в Єдвабному.\nНагадаємо, в 1941 році група з польського населення в селі Єдвабне вчинила погром і вбила не менше 300 євреїв під час німецької окупації.\nПольща це намагалася приховати: розкрито правду про “антибандерівський” закон\nУ «Польській лізі проти наклепу» заявили, нібито Pagina 12 хотіла «підтвердити польський антисемітизм своїм читачам» і продемонструвати «велике ігнорування історії, за яке потрібно офіційно вибачитися перед усіма поляками».\nНагадаємо, в Польщі з 1 березня вступив в силу закон про Інститут національної пам’яті, відомий в Україні як «антибандерівський». Так, згідно з документом, за заперечення злочинів українських націоналістів і звинувачення поляків в причетності до Голокосту передбачена кримінальна відповідальність.\nОскільки два тижні тому закон був офіційно опублікований, то тепер він, згідно з польським законодавством, автоматично вступає в силу.\nНезважаючи на те, що спікер польського Сенату заявляв, що закон не вступить в силу до з’ясування спірних моментів Конституційним судом, Міністерство юстиції Польщі спростувало його заяву.\nНагадаємо, що в новому законі передбачається покарання за висловлювання ідей про причетність польського народу чи держави до злочинів нацистської Німеччини, а також про їх співучасть в цих злочинах чи інших злочинах проти світу і людства. Також заборонено заперечувати злочини українських націоналістів. За все це передбачено до трьох років в’язниці.\nЦей закон вже викликав протести міжнародного співтовариства. Крім України, проти «антибандерівська» закону висловилися також США і Ізраїль.\nДжерело: Radio Poland\nТеги: telegram_bot антибандерівський закон Антибандеровский закон закон об институте национальной памяти закон про інститут національної пам'яті


Сьогодні в Дебальцевому загинули п’ятеро мирних людей, – МВС - ZAXID.NET\nСьогодні в Дебальцевому загинули п’ятеро мирних людей, – МВС\nСуспільство — Оксана Руда, 8 лютого 2015 0\nСьогодні, 8 лютого, в Дебальцевому Донецької області через обстріл бойовиків загинули п’ятеро мирних жителів. Про це на своїй сторінц у Facebook написав начальник ГУМВС України в Донецькій області В'ячеслав Аброськін.\n«Сьогодні, Дебальцеве, в результаті артобстрілу бойовиками, через прямі влучення, загинули п'ятеро людей», – написав він.\nТакож він зазначив, що вчора бойовики продовжували обстрілювати прифронтовані міста.\n«Вбиті троє мирних жителів. В Авдіївці, в районі вулиці Молодіжної, вбита жінка. В Красногорівці Мар'їнського району снаряд потрапив у будинок на вулиці Шмідта, загинула жінка. При артобстрілі Гнутово Маріупольської міськради на вулиці Степовій в своєму будинку загинув чоловік. Поранено три людини в Дебальцеве та Авдіївці», – повідомив Аброськін.\nЗа повідомленнями МВС, лише на Донеччині за добу загинули четверо і поранено трьох мирних жителів.\nЗазначимо, раніше сили АТО і бойовики домовилися про припинення вогню в районі Дебальцевого на 6-7 лютого для евакуації мирного населення. 6 лютого тривала евакуація по спільно організованому гуманітарному коридору, проте вчора, 7 лютого, бойовики порушили домовленості.


У Мукачеві достроково припинили повноваження голови місцевої «Самопомочі» | Голос Карпат\nУ Мукачеві достроково припинили повноваження голови місцевої «Самопомочі»\nКлімова Олександра uliytest 25.01.2017 Влада Ексклюзив Голос Карпат\nМукачівську «Самопоміч» очолив Богдан Фекете.\nУ вівторок, 24 січня 2017 року, у Мукачеві відбулися збори місцевого партійного осередку політичної партії «Об’єднання «Самопоміч». Причиною зборів стала низька активність керівництва осередку, відтак і недостатня робота представників партії на Мукачівщині. Про це Голосу Карпат повідомили члени місцевого осередку "Самопомочі".\nГоловним питанням, що було розглянуте на зборах – дострокове припинення повноважень голови осередку та обрання нового.\nКристину Куцин на цій поважній посаді замінив голова фракції «Об’єднання «Самопоміч» у Мукачівській міськраді, депутат Богдан Фекете.\n«Практично відразу після виборів у більшості кандидатів і у керівництва партійного осередку у Мукачеві інтерес до «Об’єднання «Самопоміч» буквально «випарувався», – прокоментував ситуацію депутат Мукачівської міської ради Юрій Кравчук. – Троє депутатів, які пройшли у міську раду і команда їх помічників реально тягнули на собі всю роботу. Маємо багатьох прихильників, які готові долучитися до осередку. А відсьогодні ще й маємо повноваження, щоб залучати їх до розбудови партії на Мукачівщині та роботи в інтересах громади».\nНагадаємо, як повідомляв Голос Карпат раніше, закарпатські гумористи жорстко висміяли мера Мукачева.\nТакож повідомлялося, що під час прес-конференції щодо медицини в Мукачеві було озвучено недостовірну інформацію.


Відбувся перший (зональний) етап Всеукраїнського конкурсу «Учитель року – 2020». В номінації «Зарубіжна література» випробували свої сили на регіональному рівні представники 3 регіонів: Новобузького району, Новополтавської ОТГ, Казанківської ОТГ. Учасники демонстрували свій досвід та професійну майстерність в таких конкурсних випробуваннях: «Методичний практикум», «Тестування», «Майстер-клас». Оцінювали конкурсні випробування компетентне журі в складі голови журі Гаркуші З.М. та членів журі: Стебліної В.І., Попової Т.Л.(Новобузький район), Загрібної Т.Б.(Новополтавська ОТГ), Фурсової А.О.(Казанківська ОТГ).\nІІ місце – Лях Наталія Василівна, вчитель Новобузької гімназії.\nВисловлюємо щиру вдячність учасникам конкурсу , організаторам, членам журі за високий професіоналізм, професійну майстерність,комфортні умови та теплу атмосферу.\nНовобузьким РЦОЗО в рамках ХІХ районних Спортивних ігор 22 листопада 2019 року на базі ЗОШ 7 проведено районні змагання з волейболу (юнаки) серед команд закладів загальної середньої освіти району. Прагнення до перемоги демонстрували шість команд: ЗОШ 1, 4, 7, 10, гімназії і Софіївської ЗОШ. В напруженій боротьбі переможцями стали команда […]


Koktebel Jazz Festival на Atlas Weekend: яскравий фоторепортаж | Стайлер\nП'ятниця 13 липня 2018 19:56 Новость на русском\n5 липня пройшов спецпроект від Koktebel Jazz Festival на North Stage на Atlas Weekend\n5 липня Koktebel Jazz Festival облюбував North Stage фестивалю Atlas Weekend, на якій представив 6 груп. З них було 3 шоу-кейси з новими талановитими артистами і 3 шоу від справжніх зірок.\nВідкрила сцену інді-група з яскравим жіночим вокалом і їдким електронним саундом The Muss, продовжили - віртуозне вокальне тріо Nude Voices, шо вже встигло завоювати увагу публіки. А ось харизматичний The Very Jerry вже брав участь у шоу-кейсах Koktebel Jazz і виборов право виступити на фестивалі вже в серпні в Чорноморську.\nKoktebel Jazz Festival на Atlas Weekend (фото: Олексій Тишевський)\nСправжнім подарунком став виступ Tequilajazzz - давніх друзів Koktebel Jazz.\nTequilajazzz на Atlas Weekend (фото: Олексій Тишевський)\nЕстафету драйву від Tequilajazzz перейняли ТНМК - також кращі друзі Koktebel Jazz. Такого вогню сцени Atlas Weekend давно не відчували і витримали його з трудом. Кращі хіти фанати самі співали хором.\nТНМК на Atlas Weekend (фото: Олексій Тишевський)\nПід час шоу Tequilajazzz і ТНМК для публіки Koktebel Jazz були проведені конкурси на знання творчості колективів. Переможці були нагороджені повними абонементами на прийдешній Koktebel Jazz Festival, який пройде з 16 по 19 серпня у Чорноморську.\nЗавершальними хедлайнерами вечора Джаз Коктебель стали данці WhoMadeWho. Дует електронників почав виступ досить скромно, але вже через 15 хвилин на просторі перед сценою стало тісно, і навіть конкуренція від LP на Main Stage, не завадила WhoMadeWho зібрати свій персональний натовп нових шанувальників.\nWhoMadeWho на Atlas Weekend (фото: Олексій Тишевський)\nНагадаємо, що Koktebel Jazz Festival 2018 пройде з 16 по 19 серпня в Чорноморське Одеської області. У лайн-апі: Morcheeba, Inner Cirkle, Martina Toply-Bird, Onuka, Dakh Daughters, Олег Скрипка та НАОНІ і багато інших. Квитки можна придбати за посиланням.\nРаніше засновник Koktebel Jazz Festival Лілія Млинарич розповіла про фестиваль.


Стоп буллінгу та насиллю в школах! Ввести в освітніх учбових закладах ОБОВ'ЯЗКОВЕ ОЗНАЙОМЛЕННЯ ОСНОВ, СПІЛКУВАННЯ, МЕДІАЦІЇ ТА ЗАЛОГОДЖЕННЯ КОНФЛІКТІВ!\nПетиції, на які триває збір підписів Стоп буллінгу та насиллю в школах! Ввести в освітніх учбових закладах ОБОВ'ЯЗКОВЕ ОЗНАЙОМЛЕННЯ ОСНОВ, СПІЛКУВАННЯ, МЕДІАЦІЇ ТА ЗАЛОГОДЖЕННЯ КОНФЛІКТІВ!\nНе втрачаючи ні хвилини не дитини ввести в усіх навчальних закладах ознайомлення дітей з основами спілкування, медіації та залогодження конфліктів! Не зважаючи на помилки із-за пришвидшення не втратити ні одної дитини, згодом якість покращиться!\nТреба не кібінетики робити для обмежанного кола, а в школах основи медіації та залогодження конфліктів проводити, тоді і не буде буллінгу, насилля на камеру, та буде нове покоління КРАЩЕ НІЖ МИ! Діти навіть не знають, що якщо запитати "чому ти так робиш? " чи "чим я можу тобі допогти?" можна життя суспільства та країни змінити!\nПетиція № 41/003932-21еп\nДата початку збору підписів: 3 серпня 2021 р.\nСтаном на 19 вересня петицію підписали 11 осіб з 25000 необхідних.


Saly glass cleaner - рідкий очисник скла, 750мл - Побутова хімія - Хімічна промисловість - Бізнес. Дошка оголошень Київстар Моя реклама\nЗасоби для миття скла, дзеркал і вікон /\nЗасіб призначений для очищення дзеркал, рамного та автомобільного скла. Він значно зменшує запотівання і не залишає розводів на очищеній поверхні. Засіб містить речовини для чищення, які проникають крізь шари пилу, смогу, бруду і жиру на склі. Після використання засобу скло набуває неперевершеного блиску, чистоти та свіжого запаху. Нанесіть засіб безпосередньо на забруднену поверхню, немає необхідності попередньо мити її водою.