АКЦЕНТ: Світом правлять Дев'ять Невідомих\n... Дуже скоро багато членів "Великого Сходу народів Росії" виступлять на стороні "революційних мас". Декому з них навіть пощастить зайняти пости в новому Радянському уряді. Інші так і залишаться у "підпіллі", граючи в таємне товариство, вербуючи нових членів і проповідуючи свої не завжди виразні ідеї. Новий час розведе "братів". І час же віддасть кожному по справах його ...\nЯк би там не було, але масонська ідеологія на початку XX століття пустила настільки глибокі корені в середовищі російської інтелігенції, що навіть знаменитий більшовицький терор 1920-х років виявився не в змозі відразу викорінити її...\nЯкби мене запитали, чи вірю я в існування таємних товариств.Майже не замислюючись, я відповів, що так. Тому,що нині існує досить розвинена система класифікації цих таємних товариств. В її основі лежить монографія якогось Юссона "Політична сінархія", опублікована в 1946 році.Вельми примітно, що автор поставив на обкладинку своєї праці містичний псевдонім - Жоффруа де Шанре. Так звали керівника Ордену тамплієрів - одного з найдавніших відомих нам таємних товариств.\nВсі таємні суспільства Юссон поділяє на три категорії.\n* Перша категорія * - нижчі таємні суспільства, відомі широкій публіці якщо не за своїми цілями, то хоча б самим фактом існування. Серед них можна назвати "синє" франкмасонство, Теософічне суспільство; сюди ж можна віднести політичні групи - від монархістів до антиглобалістів. За великим рахунком ці суспільства взагалі не можна назвати таємними. Їх члени відрізняються високою активністю, вербують неофітів самими різними способами. Що б там не говорили керівники нижчих товариств, приймаються майже всі бажаючі. Критичний склад розуму, хороша освіта і яскравий розум служать скоріше перешкодою для вступаючих, ніж рекомендацією. Під прикриттям процедури посвячення відбувається обробка, засвоєння гасел, інструкцій до дії.\n* Друга категорія * - кадрові таємні товариства. За твердженням Юссона, ці товариства є по-справжньому таємними, оскільки лише кілька людей знають чи підозрюють про їх існування і цілях. Ці організації не заявляють про своє існування або ховаються під прикриттям зовні нешкідливих суспільних груп. Рішення про прийняття нового члена приймає внутрішня рада. Часто (але не завжди) обрані проходять випробувальний термін в нижчому таємному суспільстві. Керівники розробляють тактику вербування, вони розкривають себе лише в останній момент, прийнявши запобіжні заходи та безпеки, дотримуючись жорсткої конспірації. Новий член обирається авторитарним шляхом; його відмова викличе суворе покарання. У відповідності з обставинами кадрові суспільства змінюють свої назви і навіть структуру. Вони стають відомими лише після ліквідації. У список кадрових товариств потрапили Братство розенкрейцерів, іллюмінати Баварії, Товариство мартіністов, каббалісти Кехілл і німецьке товариство "Едельвейс".\n* Третя категорія * - вищі таємні товариства. Люди навіть не припускають про їх існування. Вони невідомі нижчим таємним товариствам, а розмова на цю тему - табу. Лише випадкова знахідка якогось таємничого документа або чийогось одкровення можуть навести на слід. Так, під час передсмертної агонії після замаху на нього в 1922 році Вальтер Ратенау, німецький промисловець і фінансист, міністр закордонних справ, виголосив: "Світом керують сімдесят дві особи ..." За твердженням Юссона, в цей міжнародний штаб входить обмежене число посвячених, більшість з них є керівниками або видними державними діячами. Деякі з них живуть в підпіллі відокремленоим аскетичним життям - ніхто і не підозрює про їхню впливовість або про справжнє обличчя. Французький письменник-дипломат Луї Жаколіо був ще більш категоричний, стверджуючи, що світом правлять всього лише дев'ять чоловік - Дев'ять Невідомих.\nТриступенева класифікація таємних товариств допустима, але дещо поверхнева.Адже можна використовувати і інше розділення - наприклад, по зовнішнім атрибутам: релігійні товариства (різні секти, розенкрейцери, софіанци), військові суспільства (тамплієри, тевтонці), судові суспільства (священні феми), товариства вчених (алхіміки, іллюмінати), громадянські суспільства ( масони) і так далі...\nНа відміну від сект, структура яких заснована на жорсткій централізації з визнанням безумовного авторитету в особі голови секти, що протиставляє себе який-небудь з офіційних релігійних конфесій, окультні гуртки і таємні товариства утворюються на принципах рівноправності всіх минулих ініціацію.Існують, звичайно, різні "ступені" (або "градуси") посвяти, однак будь-який з членів суспільства без обмежень і в процесі "самовдосконалення" може претендувати на більш високий статус - аж до статусу глави суспільства чи ордена.\nСаме на такому принципі було побудовано одне з найдавніших відомих нам окультних товариств - Орден тамплієрів.\n* Орден тамплієрів * («храмовники» від лат "Templum." - "Храм") - Templarii SIVE Fratres militiae Templi - духовний лицарський орден, що виник в ході хрестових походів, був заснований на початку 1118 Гуго де Пейнсом "для охорони пілігримів , наступних до Святих місць ".\nДев'ять хоробрих і благочестивих лицарів заснували суспільство на традиціях чернецтва і лицарства. Вони обрали своєю покровителькою лагідним Матір Божу (La douce mere de Dieu) і поклялися жити згідно правил святого Августина, присвятити свої мечі, силу, життя захисту таїнств християнської віри. Вони також взяли обітниці цнотливості і бідності. Це символізувала і печатка Ордена - два вершники на одному коні.\nПерші відомості про тамплієрів дає нам історіограф Гійом Тирський, чиє об'ємне видання, присвячене цьому Ордену, було створено між 1169-м і 1184 роками, тобто в той час, коли хресні походи сягнули свого апогею. Коли Гійом почав писати свою книгу, королівства хрестоносців на Святій землі, які тамплієри називали Outremer (країна по той бік моря), існували вже давно, а Орден храмовників зазначив піввіковий ювілей.Тому відомості про всі події, пов'язаних з утворенням Ордена, європейці отримали з других, якщо не з третіх рук. Ми майже нічого не знаємо про те, якими джерелами користувався Гійом Тирський, тому багато його висловлювання слід піддавати сумніву.І все ж його книга дає певну інформацію, на якій будуються всі більш пізні відомості про тамплієрів. Згідно Гійому, свою назву - тамплієри - ці воїни-ченці отримали тому, що їх головною штаб-квартирою спочатку служило приміщення, що знаходилося з південної сторони палацу єрусалимського короля Балдуїна ,яке примикає до церкви Гробу Господнього. У свій час вона була мечеттю аль-Акса, святинею мусульман - величезним спорудженням XI століття, яке підтримували 280 масивних колон. На тому ж місці, за переказами, знаходився храм царя Соломона.\nБільш ніж дивним виглядає той факт, що хроністи того часу не пишуть ні про Гуго де Пейнсе, ні про його друзів-лицарів. Мовчання, яким оточений початковий період діяльності храмовників, теж викликає запитання.\nНемає також доказів того, що тамплієри виконували своє призначення - охороняли паломників. Та й як могла реально впоратися з таким завданням група з дев'яти лицарів, яка протягом дев'яти років нікого більше не приймала в Орден?\nТим не менше звістка про "бідних лицарів Христових" досить скоро прийшла в Європу, де популярність їх стала зростати. Церковні сановники марнували похвали в їх адресу, і сам святий Бернар, чернець монастиря з Клерво, в 1128 році написав в їх честь трактат під назвою "Хвала новому лицарству", в якому вітав появу "ченців по духу, воїнів по зброї", звеличував до небес чесноти тамплієрів, їх любов до ближнього і оголошував цілі ордена ідеалом і втіленням всіх християнських цінностей.\nУ 1127 році всі дев'ять лицарів Храму повернулися в Європу, де були зустрінуті з тріумфом.\nУ січні наступного року в Труа, володінні графа Шампанського, власника феоду Гуго де Пейнса, був скликаний собор, який за поданням Бернара офіційно затвердив Орден тамплієрів, визнавши його цілі військово-релігійними. Гуго де Пейнс отримав титул великого магістра. Разом зі своїми лицарями він повинен був розробити статус військово-чернечого ордену, який об'єднав би сувору дисципліну монастиря з постійною готовністю до військових дій на славу Божу.\nСвоєрідним символом Ордена став білий плащ, надягали поверх решти одягу того ж кольору. З цього приводу в орденському статуті сказано:\n"Всім професії ми видаємо як для зими, так і для літа, позаяк можливо, білі облачення, за якими їх можуть розпізнати всі, хто провів життя в темряві, так як їх обов'язок - присвятити свої душі Творця, ведучи чисту і світлу життя".\nОднак, якщо уважно ознайомитися зі свідченнями сучасників, можна прийти до висновку, що життя і діяльність тамплієрів не відповідали тим високим ідеалам і цілям, які були проголошені при утворенні Ордена. Створений незабаром після Першого хрестового походу Орден тамплієрів розглядався і папою, і ієрусалимськими королями як ударний загін, покликаний не тільки захищати паломників у Святій землі, але й розширювати держави хрестоносців в Палестині і Сирії.\nНезважаючи на те що храмовники поряд з іоаннітами стали найбільш організованою військово-політичною силою Єрусалимського королівства, вони не тільки ні в якій мірі не сприяли розширенню хрестоноських володінь у Святій землі, але й фактично не надали ніякої суттєвої допомоги франкським феодалам по утриманню в своїх руках Східного Середземномор'я.\nВже в перші десятиліття після свого утворення Орден терпів поразки від мусульман - наприклад, в 1153 році під Ашкелон, де в бою загинули всі сорок храмовників, що брали участь у ньому.\nЗ моменту заснування тамплієри більше дбали про зміцнення свого впливу в Європі, ніж на Близькому Сході. Коли наприкінці 1128 Гуго де Пейнс прибув до Англії, то був прийнятий королем Генріхом I з великою пошаною. Багато молодих аристократів із західноєвропейських країн охоче вступали в Орден, з усіх кінців християнського світу в казну тамплієрів йшли щедрі пожертви, Ордену передавалися земельні угіддя, замки й маєтки.\nДо 1130 Орден вже володів великими земельними володіннями у Франції, Англії, Шотландії, Фландрії, Іспанії та Португалії. А ще через десять років він став великим землевласником і в інших країнах: Італії, Австрії, Німеччини, Угорщини та Святій землі.\nВсупереч обітниці бідності тамплієри накопичували незліченні багатства. При цьому вони не гребували торгівлею, спекуляцією, а то й прямим грабунком. За свідченням того ж Гійома Тирського, лицарі Храму нападали на арабські каравани і оббирали купців.\nКоли мова йшла про збагачення, то "чисті і світлі душею" тамплієри йшли і на пряме зрадництво Христових інтересів. Приклад тому - облога Дамаска у 1142 році під час Другого хрестового походу. Вюрцберзький хроніст свідчить: обложені підкупили лицарів Храму, які надали їм підтримку, що й стало однією з основних причин провалу ретельно підготовленої хрестоносцями операції.\nПравдами і неправдами зосередивши в своїх руках колосальні багатства, тамплієри зайнялися банківськими справами і позиченням грошей під відсотки, перетворившись в банкірів практично всіх європейських королівських будинків і навіть деяких мусульманських володарів. Філії Ордена по всій Європі і на Близькому Сході давали гроші в кредит купцям, які поступово потрапляли в залежність до храмовникам. Таким чином "бідні лицарі Христові" стали найбільшими лихварями своєї епохи, а паризький орденський будинок перетворився на центр європейських фінансів.\nТамплієри вели складну систему фінансового діловодства: бухгалтерські книги, документи прибутково-видаткової звітності тощо. Саме храмовники придумали векселі і банківські чеки.\nВолодіючи величезними на ті часи фінансовими коштами, Орден перетворився у впливову силу міжнародного значення. В Європі, Палестині та Сирії тамплієри діяли часом як посередники між князями і монархами. Наприклад, в Англії великих магістрів регулярно запрошували на засідання парламенту і розглядали їх як глав усіх католицьких орденів. Внаслідок цього їм підпорядковувалися фактично всі пріори і абати країни.\nПолітична діяльність лицарів католицької церкви не обмежувалася тільки Заходом - і з ісламським світом Орден встановив самі тісні ділові відносини.\nМайже на всіх політичних рівнях храмовники виступали як офіційні третейські судді, і нерідко королі визнавали їх авторитет.\nУ 1252 році англійський король Генріх III наважився погрожувати Ордену конфіскацією земельних володінь.\n"Ви, тамплієри, користуєтеся великими свободами і привілеями і розташовуєте такими великими володіннями, що ваша гордовитість і гординя не знають впину, - заявив король. - Те, що було колись так непродумано вам дано, може бути мудро і відібрано. Те, що було занадто швидко відступлено, може бути повернуто назад "\nВеликий магістр Ордена відповідав так:\n"Що ви сказали, про короля? Було б краще, якби ваші уста не вимовляли таких недружніх і нерозумних слів. Поки ви творите справедливість, ви будете правити. Якщо ж ви порушите наші права, то навряд чи залишитеся королем"...\nЗаради справедливості треба закцентувати, що лицарі Храму своєю діяльністю сприяли розвитку науки і техніки. Літописці того часу підкреслюють, що внаслідок своїх досить тісних контактів з мусульманською і юдейської культурами тамплієри володіли монополією на саму передову техніку.\nОрден не скупився, виділяючи кошти на розвиток геодезії, картографії, будівництво доріг і мореплавання. Він володів своїми портами і верфями, а також власним флотом, судна якого були оснащені небаченої дивиною - магнітним компасом. Маючи кілька десятків вантажних кораблів і суден для транспортування людей, храмовники перевозили паломників з Європи в Святу землю і в зворотному напрямку, отримуючи за свої богоугодні справи добру винагороду.\nПоряд з несенням військової служби багато тамплієри повинні були володіти і відповідними знаннями в області медицини, оскільки догляд за хворими та пораненими становив один з компонентів храмовничої діяльності. Лицарі Ордена виготовляли ліки на травах і використовували інші традиційні засоби народної медицини.\nУ той же час гордовитість і далеко не чернечий спосіб життя храмовників не були секретом. Приказку "п'є, як тамплієр" знали по всій Європі.\nУ березні 1185 помер король Єрусалиму Балдуїн IV. У боротьбі за його спадщину великий магістр Ордена тамплієрів Жерар де Рідефор порушив клятву, дану покійному королеві, і тим самим привів християнську громаду в Палестині мало не на грань міжусобної війни. У липні 1187 Рідефор послав своїх лицарів разом із залишками хрестоносного воїнства на битву, яка закінчилася катастрофічною поразкою при Хаттін. Християнські війська були вщент розбиті Салах ад-Діном, і через два місяці завойований за сто років до цього Єрусалим знову опинився в руках сарацинів. А ще через чотири роки єгипетський султан захопив останнє "вільне" місто Палестини Сен-Жан-д'Акр, або Акру.\nЗ втратою Святої землі фактично позбавлялося сенсу саме перебування тамплієрів в цьому регіоні. Після падіння Акри храмовники влаштували свою резиденцію на Кіпрі, а потім остаточно перебралися в Європу.\nВелика частина тамплієрів осіла у Франції, якою правив тоді король Філіп IV Красивий. Постійні війни з феодальними сеньйорами настільки виснажили французьку скарбницю, що Пилип не гидував "найбруднішими" методами, щоб її поповнити.Наприклад, він розпорядився потоншити золоті монети і карбувати з зекономленого таким чином металу нові, більш тонкі.\nПриродно, що казкове багатство тамплієрів привернуло його увагу. Одного разу він сам мав можливість побачити і оцінити їх, коли під час бунту "черні" в березні 1306 знайшов притулок в Тампле, паризької резиденції храмовників. До того ж король заборгував Ордену досить багато грошей і не зміг би розплатитися до кінця своїх днів.\nІ все ж Філіп віддавав собі звіт в тому, що лицарі-тамплієри не тільки мали збройні сили, що складалися з професійних воїнів, але й були на відміну від королівської армії чудово організовані і дисципліновані. Поряд з цим у Франції тамплієри займали важливі посади і повністю виходили з-під влади Філіпа.\nТоді Пилип накреслив прохання великому магістрові, де просив надати йому честь і зробити його, короля Франції, почесним лицарем Ордену тамплієрів. Жаку де Моле, тодішньому главі храмовників, було ясно, що французький монарх силується рано чи пізно домогтися звання великого магістра, щоб зробити його спадковим для французької корони. Але у чемних та твердих виразах де Моле відкинув домагання Філіпа.\nНе бачачи іншого виходу з положення, крім як через організацію суду над Орденом, Філіп IV склав список звинувачень за показаннями Ескена де Флойрана, виключеного в свій час з числа храмовників за "вбивство одного з братів". Цей ренегат звинуватив тамплієрів у ідолопо-клонстві, зречення від Христа, в гріху содомії та інших блюзнірських діяннях.\n23 вересня 1307 замість архієпископа Нарбоннская, який відмовився судити тамплієрів, канцлером був призначений Гійом де Ногаре, пристрасний ненависник лицарів Храму. 24 вересня де Ногаре зібрав в Мобюіссоне головних радників короля, інквізиторів і єпископів. Цей форум прийняв потрібне Філіпу рішення: всі тамплієри - ієрархи, лицарі, капелани, сержанти і брати служителі - повинні бути заарештовані і віддані інквізиції.\nІ ось в ранкових сутінках 13 жовтня 1307, в п'ятницю, всі члени Ордену були піддані арешту, орденські будинки і замки поставлені під нагляд королівських властей, а вся їх нерухомість конфіскована.\nХоча Філіп і використовував момент раптовості, але не досяг своєї головної мети - скарбів і документів Ордена король не отримав. Як стверджують, в одну з ночей перед хвилею арештів скарби були вивезені з Парижа і доставлені в порт Ла Рошель, де затоплені на 18 галерах, які відбули в невідомому напрямку. Тому багато істориків сумніваються, що акція французького короля була несподіваною для тамплієрів.\nЗаарештовані тамплієри постали перед судом. Храмовникам інкримінували те, що вони поклонялися дияволу по імені Бафомет. Під час своїх чувань вони нібито падали ниць перед головою бородатого чоловіка, який говорив з ними і наділяв їх окультної силою; випадкові свідки цих ритуалів знищувалися. Тамплієрів звинувачували також у тому, що вони вбивали дітей, примушували жінок до абортів, цілували неофітів в самі непотребні місця і підтримували між собою гомосексуальні стосунки. Однак найстрашніше звинувачення полягало в тому, що тамплієри відмовилися від Ісуса Христа, зневажали хрест ногами і плювали на нього.\nВже до кінця наступного після арешту тамплієрів дня, 14 жовтня 1307 року, королівський бальї на площі зачитав свідчення лицарів Храму.\nА 12 серпня 1308 кардинали отримали папську буллу "misericordiam faciens" ("Творячи милосердя"), де Климент V (колишній архієпископ Бордо Бертран де Гот) повідомляв про мерзоти ієрархів Ордена, які "в присутності двох кардиналів зізналися у скоєнні жахливих обрядів посвячення, а також повідали про інших жахливих і ганебних справах, про яких тато з сорому бажав би промовчати ".\nУ Франції розслідування, допити та процеси над храмовниками тривали довго. У 1310 році на полі біля монастиря святого Антонія під Парижем на повільному вогні були спалені 54 лицарі церкви, які відмовилися від своїх попередніх свідчень, вирваних у них під тортурами.\nДоля тамплієрів, принаймні у Франції, була вирішена. Філіп IV немилосердно переслідував їх, катував, кидав в каземати, спалював на вогнищах...\nЩе цілих два роки після цього несправедливого з правової точки зору скасування Ордену - адже вина храмовників не була доведена - тривали цькування "лицарів церкви", апогей якої припав на березень 1314 року, коли перед собором постали великий магістр Жак де Моле і пріор Нормандії Жоффруа де Шарне . І тут великий магістр знову спробував звернутися до справедливості, відмовившись від своїх свідчень. Але його вже ніхто не хотів слухати.\n18 березня 1314р. Жака де Моле і пріора Нормандії в паперових ковпаках єретиків спалили на Єврейському острові навпроти королівського палацу, з вікна якого Філіп Красивий і дав сигнал катові. В останній момент над юрбою, що зібралася пронісся голос великого магістра:\n"Папа Климент! Король Філіп! Не мине й року, як я покличу вас на суд божий!"\nЙого прокляття збулося. Через два тижні в жахливих судомах помер Климент V. А в листопаді того ж року Пилип Красивий помер від невідомої хвороби - легенди стверджують, що тамплієри були майстерні в виготовленні сильнодіючих отрут.\nЗдавалося, що зі смертю великого магістра і пріора Нормандії лицарі Храму назавжди зникнуть зі сторінок історії. Однак Орден не міг відразу припинити своє існування. Незважаючи на зусилля французького короля поширити гоніння на храмовників по всій Європі, він в цьому мало досяг успіху. Навіть його власний зять Едуард II Англійська зайняв позицію на користь Ордена. Було заарештовано кілька храмовників, але в спокутування «гріхів» їх поселили в монастирях, де вони вели досить непогане життя.\nПісля розпуску Ордена багато німецькі лицарі Храму влилися до складу Тевтонського Ордена або перейшли до іоаннітів. Те ж зробили й іспанські тамплієри. У Португалії храмовники були виправдані судом і в 1318 році змінили свою назву, ставши лицарями Христа. Під такою назвою Орден зберігся до XVI століття. Васко да Гама, наприклад, був лицарем Ордена Христа, а принц Енріке Мореплавець - його великим магістром. Кораблі Ордену плавали під восьмикутними тамплієрськими прапорами. Під цими ж прапорами каравели Христофора Колумба "Санта-Марія", "Пінта" і "Нінья" перетнули Атлантичний океан і досягли острова Сан-Сальвадор в Багамському архіпелазі. До речі сказати, Колумб був одружений на Феліпе Моніз Перестрело, надочці сподвижника Генріха Мореплавця, лицаря Ордена Христа, який передав йому свої морські і лоцманські карти ...\nОкультні таємниці тамплієрів\nВже за часів свого діяльного існування Орден тамплієрів в очах сучасників бачився як якийсь магічний інститут. Лицарів Храму підозрювали в чаклунстві і алхімії. (Епохою раніше їх підозрювали б в шаманизмі). Вважалося, що багато хто з тамплієрів були пов'язані з "темними силами". Ще в 1208 році Папа Інокентій III закликав храмовників до порядку внаслідок їх "нехристиянських дійств і заклинання духів".\nВідомо, що тамплієри мріяли про запровадження на землі Царства Миру і Єднання всіх народів, для чого займалися езотеричними пошуками і пошуком міжконфесійної церковності на основі гностичних навчань. "Церковність" при цьому розумілася в її первісному значенні - від грецького "ekklhsia", тобто "спільність" людей, об'єднаних ідеєю.\nУ XVIII столітті в Гамбурзі знайшли два документи, що відносяться до середньовіччя.Вони містили таємні настанови для храмовників, що досягли "внутрішнього кола" Ордена, і доповнювали церковний статут. Це були "Статут обраних братів" і "Статут розради братів". У своїй книзі "Історія ордену храмовників і хрестових походів" Жерар Себанеско докладно коментує ці тексти і доводить, що мова в них йде про вказівки, метою яких було зберегти таємниці окультної ієрархії, суворо відокремленою від решти членів Ордену.\nІснує й безліч версій про езотеричні таємниці, які настільки ревно оберігаються тамплієрами. І в наші дні продовжують з'являтися праці, присвячені цій темі. У своїй дивній книзі "Жан де Фодоас" письменник-окультист Моріс Магр висуває гіпотезу, згідно з якою тамплієри під час битв використовували заряджену магією фігуру Бафомета. Вона нібито забезпечувала їм перемогу до тих пір, поки не була у них вкрадена в ході одного з боїв християнської армії з монгольськими загарбниками в Богемії.\nМоріс Магр додає:\n"Цілком імовірно, що всі великі завойовники, які залишили свій слід в долях різних народів, використовували магію, що дозволило їм управляти світовими силами в своїх інтересах".\nІ дійсно, схоже, храмовники найвищого рангу володіли езотеричними знаннями.Перебуваючи в Турен, в донжоне замку Шинон, вони малювали на стінах своїх камер символічні графіті, які цілі покоління ерудитів намагаються розшифрувати їх доцих пір.\nСучасний алхімік Ежен Канселье, автор книги "Два житла алхіміків", вважає, що йому вдалося витлумачити найзагадковіший і складний з цих малюнків. Згідно його версії, тамплієри знали, як буде розвиватися земний цикл аж до Апокаліпсису.\n"На стіні однієї з камер, - пише Канселье, - тамплієри, які сиділи в донжоне замку Шинон в очікуванні страти, залишили серед інших не менш цікавих графіті коротку схему розвитку природи. На боковині дверного отвору виділяється продряпаний стилетом на м'якому камені коло, права сторона якого ледь намічена і рішуче заштрихована вертикальними лініями. Дійсно, золоте і срібне століття закінчилися, коли в 1308 році адепти ордену Храму представили нащадкам зображення безжалісного ходу часу. Ось чому гномон на космічному циферблаті, проведений з меншого кола з літерою "S" в центрі (" S "- перша буква французького слова" soleil "- сонце), розділяє на дві половини верхній сектор, тобто бронзовий вік. Одна половина - це минулі триста років, а інша - майбутні триста років, на ній ще стоїть літера" В ", яка у римлян позначала число 300. Ці шість століть позначені також буквами А, В, С, D, Е, F. Буква "А" крупніше, ніж інші, і з'єднана фігурною дужкою з іншою буквою "А", розташованої прямо над нею, що символізує два згаданих століття. Праворуч і трохи вище Сонця ми бачимо Місяць і Землю - коло, перекреслене хрестом, життя, яке завершиться з кінцем залізного століття, позначеного в нижній чверті кола.\nОтже, влада тамплієрам потрібна була для того, щоб об'єднати західний світ і стати його справжніми окультними правителями. Який засіб вони збиралися використовувати для здійснення свого задуму? Фактичний союз світської і релігійної влади? Однак для цього необхідно було примирити Хрест християнства і Півмісяць ісламу, перетворивши Середземне море з розділяє пропасти в центр єднання світових релігій.\nТамплієри, не обмежувалися одними мріями про ідеальне суспільство, чудово розуміли, що для того, щоб рано чи пізно зникло протистояння між християнським світом і Сходом, треба методично розвивати комерційні контакти між двома сторонами.Керівники Ордена всіляко прагнули взяти під свій контроль промисловість, торгівлю і фінансові відносини між християнським та мусульманським світами. Задум тамплієрів мав на увазі підрив існуючих норм, повну реорганізацію традиційної структури людського суспільства, причому Європа була лише проміжним етапом на шляху реалізації цього проекту.\nІ нині, на початку XXI століття, існує щонайменше три об'єднання, які називають себе тамплієрами і стверджують, що ведуть свій родовід з 1314 року. Однак спроби пов'язати фуппіровкі неотампліеров з їх історичним Орденом Храму - справа безперспективна, бо не витримує елементарної історичної перевірки.\nНайжахливіше ж полягає в тому, що неотамплієрство містить у собі чимало прихованих загроз для сучасного суспільства. Адже прийняття традицій тамплієрів увазі і спадкоємність ідеї всесвітньої влади на основі принципів, які мають мало спільного з тим, що ми звикли називати людською мораллю і моральністю. За прикладами далеко ходити не треба. У XX столітті європейська цивілізація одного разу породила суспільство, в структурі якого знайшлося місце і для традиції тамплієрів. Однак про "захист паломників" вже мови не йшло.\nАле повернемося у ті давні, цікаві часи.\nУ 1907 році віденські друзі придбали замок Верфенштайн (Burg Werfenstein), що став штаб-квартирою нового Ордена. Цей замок являв собою романтичну середньовічну руїну, розташовану на краю прямовисної скелі над Дунаєм в селі Штруден, у Верхній Австрії. У грудневому номері журналу "Остара" була опублікована програма Ордена нових тамплієрів, характеризуючи його як арійське суспільство взаємодопомоги, покликане виховувати расову самосвідомість за допомогою генеалогічних та геральдичних досліджень, турнірів краси, а також створення расових утопій у слаборозвинених частинах світу. Народження ордену зазначив підняттям на вежі замку прапора із зображенням на ньому червоною свастикою. Засновником ордену був Иорг Ланц фон Либенфельс (нім. Lanz von Liebensfels), уродженець замість Відня...\nПершими формами діяльності Ордену стали фестивалі, що проводилися в Верфенштайне. Якось навесні кілька сотень гостей прибули на пароплаві з Відня, вітання залпами маленьких гармат з увінчаного прапорами замку. Після сніданку в місцевих готелях гості прослухали концерт у внутрішньому дворі замку. Свято закінчилося пізно вночі феєрверками і хоровим співом. Ця подія широко висвітлювалася в національній пресі, сприяючи тим самим поширенню ідей "Остара" серед широкої аудиторії.\nКрім публічних святкувань загального характеру Ланц запровадив служби і церемоніал для самого Ордену, які залишалися великим секретом для непосвячених. У цей час Ланц почав розробляти правила Ордена, виконані у формі дисциплінарного кодексу, дотримуваного в традиційних релігійних орденах. І хоча він не був надрукований аж до закінчення Першої світової війни, але можливо, що в списках він циркулював серед членів Ордену багато раніше.\nДев'ять пунктів кодексу містять в собі твердження про цілі Ордену та його принципах; перерахування прав і обов'язків братів; короткий опис ритуалів Ордена. Окремі статті присвячені церемоніалам, ієрархії, геральдики і формам одягу. Нарешті, в кодекс були включені статті, що стосуються власності Ордена, правил диспуту та процедури відставки.\nУ першому пункті Орден описувався як расово-релігійна організація, в яку могли входити особи з переважанням чистої крові, а саме ті, хто в більшій чи меншій мірі світловолосий, блакитноокий і володіє "арійським" статурою.\nЗ часом Ланц розробив ієрархію Ордена. У відповідності з кодексом братчики поділялися на сім рангів в залежності від їх готовності до служби і ступеня расової чистоти. Нижчий розряд складався з слуг (Server, SNT), расова чистота яких визначалася менш ніж на 50 відсотків. Наступний розряд складався з близьких друзів (Familiar, FNT) - людей, що надавали особливі послуги Ордену, але не прагнули до вступу в нього. Розряд неофітів (Novice, NNT) включав в себе всіх, що досягли двадцяти чотирьох років, расово чистих більш ніж на 50 відсотків, але ще не готових до вступу у вищі розряди. Вищі розряди включали в себе Майстрів (MONT) і канонік (CONT), вони повинні були володіти відповідно 50-75 відсотками і 75-100 відсотками расової чистоти. Два найвищі розряду ієрархії - Пресвітери і Пріори (pONT і PONT). Будь-який Майстер або Канонік міг стати Пресвітером, але для цього він повинен був створити новий "рід", нову філіацію Ордена. У їх права входило читання служб та урочистих мес, але вони не допускалися до прийому і висвячування братів.Пресвітер, в чиїй владі знаходилося більше п'яти Майстрів або канонік, міг виступати в якості Пріора і користуватися всіма правами священної служби. При будь-яких обставинах брати повинні були дотримуватися встановленого порядку старшинства з самого першого дня їх вступу в Орден.\nПлан ієрархії Ланц супроводжував описом одягів, геральдичних знаків та титулів, відповідних розряду кожного з братів. Основний одягом братів була біла сутана з каптуром, прикрашена червоним лицарським хрестом. Пресвітер додатково носив червоний берет. Пріор мав золотий жезл. У 1912 році Ланц оголосив себе Пріором Ордену. У 1915 і 1916 роках Ланц випустив бревіарій нових тамплієрів у двох частинах, що містив у собі "аріо-християнські" псалми і гімни, написані ним самим і його найближчими друзями. Ці твори були засновані на традиційних християнських текстах, але зміст їх був змінений в расистському сенсі, передбачаючи тим самим більш пізні ритуальні книги. Пронизливі благання, звернені до Христа-Фрай (готське ім'я Ісуса), про порятунок раси і викорінюванні нижчих рас відображали вже знайому дуалістичну доктрину.\nЦей Орден став символом епохи, в якій відбивалися настрої невдоволення і страху перед майбутнім породили сильний геноцидального порив, замішаний на псевдоісторичній романтиці. Пізніше ідеї Ордена нових тамплієрів були взяті на озброєння націонал-соціалістичною партією, яка скоро стане в Німеччині правлячої і підірве весь світ.\nОднак не тільки в Австрії періоду Першої світової війни були спроби відродити традицію храмовників, неотампліери проникли навіть в радянську Москву.\nБіля витоків московського окультного товариства "Орден Духа" стояв Аполлон Андрійович Карелін (1863-1926), відомий у певних колах під езотеричним ім'ям Санта. Модний письменник, він починав як народник, пізніше перейшов до есерів, а до 1905 року остаточно сформувався як анархіст.\nЕмігрувавши за кордон, Карелін читав лекції у Вищій школі соціальних наук в Парижі, де був, по всій видимості, присвячений в масони.\nВ Росію Аполлон Карелін повернувся восени 1917 року з репутацією теоретика анархо-комунізму. Тут він відразу ж був введений до складу ВЦВК і розгорнув кипучу діяльність. За його участю була заснована Всеросійська федерація анархістів і анархо-комуністів, створений "Чорний хрест" (організація, що робила допомогу анархістам) і знаменитий клуб анархістів в Леонтійовськомупровулку.\nНавесні 1924 року гурток був реорганізований в "Орден Світла" (або Орден тамплієрів), керівником якого став Олександр Сергійович Поль - викладач економічного інституту імені Плеханова. "Брати", посвячені раніше в "Орден Духа", автоматично перейшли в розряд його старших лицарів. Всього цих ступенів було сім, і кожної з них відповідала певна орденська легенда: про атлантів, нащадки яких нібито жили в підземних лабіринтах в Давньому Єгипті, про еонах, що взяли на себе роль посередників між світом духів і світом людей, і так далі і тому подібне .\nШтаб-квартирою тамплієрів став Музей імені Кропоткіна. Це не випадково: майже всі керівники Ордена (Григорій Аносов, Олексій Солонович, Олександр Уйттенховен, Микола Проферанцев, Микола Богомолов) були видними анархістами з великим дореволюційним стажем політичної боротьби, складалися членами Кропоткінська, бакунінского і карелінского комітетів і членами анархістської секції музею.\nДочірніми організаціями "Ордена тамплієрів" в Москві були ложа "Храм мистецтв" і "Товариство милосердя". На периферії - у Нижньому Новгороді і в Сочі - діяли філії московської організації, відповідно: "Орден Духа", куди входили студенти агрономічного факультету Нижегородського університету, і "Орден тамплієрів і розенкрейцерів".\nЩо стосується способів, за допомогою яких проводилося поповнення особового складу гуртка, то нічого оригінального тут московські тамплієри не придумали.Підбиралися люди, які цікавилисяся окультними науками, історією езотерики; вони запрошувалися на лекції з цих предметів; потім їм робили пропозицію стати повноправним членом Ордену, і багато хто погоджувалися.\nРоздуми над поточною політичною діяльністю як в СРСР, так і за кордоном, привели їх до думки, що застосування насильства і повинно ставати все менш дієвим для тих, хто його застосовує. Насильство не дає тих результатів, які очікують від нього ... Ознайомлення з містичними ідеями, з вченням Христа по Євангелію показало їм і з цього боку правильність основних установок анархізму, тобто принципів любові, краси, безвладдя, принципу добра ... Слова Христа "не убий", "узявши меч від меча і загине" стали для них визначальними...\nПід подібними гаслами, завдяки союзу робітників і селян з інтелігенцією російська революція перемогла в жовтні. А потім більшовики увігнали клин держави між робітниками і селянами, роз'єднали місто і село завдяки заходам епохи воєнного комунізму і потім в 20-му-21-му рр.. придушили революцію, яка йшла глибше ... Останні сплески революції розкотилися громами Кронштадтського повстання, махновщини, селянських повстань і так званих голодних бунтів, жорстокими репресіями більшовики задушивши революцію, погубивши революційні елементи селянства, тим самим підготували собі міцну і безславну загибель в обіймах буржуазно-міщанського елементу і того ж селянства, а розтоптавши всі елементи громадської самодіяльності, вони відрізали себе і від пролетаріату як маси, як революційного класу в містах. Вони, таким чином, виділили і відособили самі себе в новий, нечувано нещадний і глибоко реакційний загін іноземних завойовників (т. II, с. 362).\nВважається, що першим російським масоном був Петро I (Великий). Нібито сам Кристофер Врен, знаменитий засновник новоанглійского масонства, посвятив його в таїнства Ордена. Однак, переказ це інформація, позбавлена, до речі, якої б то не було основи у вигляді історичних документів, знаходить собі лише непряме підтвердження в тому високій повазі, яким ім'я Петра користувалося серед російських масонів XVIII століття.\nПерше ж безумовно достовірне свідчення про початок діяльності масонів в Росії відноситься до 1731 року, коли англійський гросмейстер Великої Лондонської ложі лорд Ловель призначив капітана Джона Філіпса провінційним великим майстром "для всієї Росії". Масонський кружок Філіпса збирався весь період правління Анни Іоаннівни.\nАле справжня історія масонства в Росії починається лише в сімдесятих роках XVIII століття, коли одночасно виникають дві масонські системи, які користувалися успіхом у суспільстві: Елагинскої і Циннендорфскої. Ложі цих систем працювали, головним чином, в перших трьох ступенях "Іоанівського", або "символічного", масонства, який переслідував мети релігійно-морального виховання людини. Члени ложі набували більш широкі, ніж раніше, релігійні поняття, глибоко замислювалися над питаннями віри і моральності. За влучним порівнянні Павла Мілюкова, російське масонство - це "толстовство" XVIII століття, з його проповіддю особистого самовдосконалення і "тікання зла".\nГоловна роль у цьому періоді історії російського масонства належить Івану Перфільевічу Єлагіну (1725-1794). Письменник, сенатор, керуючий імператорськими театрами, він був в той же час і одним із самих діяльних пропагандистів вільного каменярства в Росії. 22 травня 1770 в Петербурзі була відкрита Велика провінційна ложа Росії, яка працювала за системою трьох Іоаннівських ступенів і мала безпосередній зв'язок з берлінської ложею "Ройял Йорк" - філією Великої ложі Англії в Пруссії. Незадоволеність Івана Єлагіна, як глави нового масонського центру, тим, що йому доводилося спілкуватися з Великої ложею Англії через берлінських посередників, призвела до того, що в результаті безпосередніх переговорів його посланця з главою Великої ложі Англії де Бофор вже 26 лютого 1772 на ім'я Єлагіна був оформлений офіційний масонський патент, згідно з яким він проголошувався великим майстром провінційної ложі Росії і зобов'язувався давати щорічний звіт в Лондон про виконану роботу і навіть пересилати туди грошові внески.\nВсього під її управлінням в першій половині 70-х років XVIII століття налічувалося 14 лож; загальне число членів, згідно з сучасними оцінками, не перевищувало 400 чоловік. Якоїсь серйозної роботи в ложах Єлагіна не велося. Як згадував пізніше один з посвячених, "збиралися, брали, вечеряли і веселилися; брали всякого без розбору, говорили багато, а знали мало".\nУ 1822 році був виданий указ, що забороняє масонські ложі в Росії. Від масонів були потрібні підписки їхньої"неприналежності" надалі до лож і таємних товариств. Досі неясні мотиви видання такого указу. По всій видимості, вони полягали в тому упередженні, яке мав імператор Олександр I проти європейського лібералізму. Коли за кордоном почалося переслідування таємних товариств, російському уряду здалося, що вітчизняні ложі також становлять небезпеку.\nПершою спробою легалізації масонства в Росії після його заборони стало посвячення в 1866 році в Копенгагені цесаревича Олександра Олександровича - майбутнього царя Олександра III. Керував процедурою посвяти майбутній тесть цесаревича - датський король Крістіан IX. Втім, великого враження на вихованого в національному дусі спадкоємця російського престолу масонська церемонія не справила.\n"Так, все це цікаво, - заявив він, - але боюся, що передчасно в Росії вводити".\nНезважаючи на це висловлювання, члени Братства вільних каменярів розгорнули бурхливу діяльність по поширенню ідей масонства в Росії. Спочатку це обмежувалося створенням спіритичних гуртків.\n* Спіритизм * як вчення виник у Сполучених Штатах Америки. Засновником цього вчення вважається Ендрю Девіс (1826-1910). Коли йому було 17 років, через їх містечко проїжджав магнетизер Левінгстон. Він відкрив у хлопчика здатності медіума.Той кинув лавку, в якій служив прикажчиком, і занурився у дослідження світу духів.\nВідкривши для себе цей світ, Девіс розробив цілу теорію спілкування з духами. Всі душі, вважав Девіс, живі й мертві, рухаються по шляху самовдосконалення. Фізична смерть полегшує і прискорює цей процес, тому душі померлих знають і вміють більше, ніж живі. Спілкування між цими двома світами не відбувається, тому що "ні духи, ні люди ще не вміють користуватися" самою можливістю спілкування. Однак, вважав він, "настав час, коли два світи, духовний і природний, підготовлені до того, щоб зустрітися і обійнятися на грунті духовної свободи і прогресу". Його вчення лягло на добрий грунт протестантського містицизму і знайшло чимало послідовників.\nУ Росії перші спіритичні сеанси були влаштовані в 1853 році і відразу ж викликали великий інтерес. Справа дійшла до того, що в 1875 році за пропозицією професора Дмитра Менделєєва була утворена комісія для вивчення спіритичних явищ. Членам її були представлені три медіума з Англії: брати Петті і жінка-медіум Кляйер. Однак підсумки спіритичного сеансу, влаштованого ними, виявилися плачевними.\nУ підсумковому висновку комісії від 21 березня 1876 можна було прочитати:\n"Спірити і люди науки, які захопилися спіритизмом, з особливою наполегливістю поширюють містичні погляди, видавані ними за нові наукові істини. Вони користуються тим, що ці погляди приймаються багатьма на віру перш за все тому, що відповідають стародавним забобонам, з якими давно бореться наука ...\nНа підставі всієї сукупності дізнатися і баченого, - свідчив остаточний висновок, - члени комісії прийшли до наступного висновку: спіритичні явища відбуваються від несвідомих рухів або від свідомого обману, а спіритичні вчення є марновірство ... "\nЦе висновок, однак, анітрошки не охолодило ентузіазм прихильників нового вчення.До 1910 року число спіритичних гуртків перевалило за три з половиною тисячі, з яких не менше тисячі функціонували тільки в Петербурзі. Основний контингент послідовників вчення становив, зрозуміло, службовий і чиновний люд - 53 відсотки, в меншій мірі сільські жителі - 27 відсотків, особи вільних професій - 12 відсотків і духовенство - 8 відсотків.\nПоголовне захоплення російської інтелігенції спіритизмом і столоверченія багато в чому полегшило сприйняття нею більш складних релігійно-містичних вчень.\nВідновлення робіт російських "вільних каменярів" у другій половині XIX - початку XX століття в основному пов'язано з Францією, де в цей період масонство організовано змінювало доктрину в залежності від політичної ситуації.\nУ період революційного піднесення кінця п'ятдесятих років французькі масони посилено виявляли солідарність з усіма радикальними колами. Але відразу після придушення антиурядових виступів у Європі 10 серпня 1849 "Великий Схід Франції" прийняв нову редакцію своєї конституційної програми, де в якості основоположного принципу масонства проголошувалася віра в Бога і безсмертя душі. Тим самим французькі масони підтвердили свою вірність основам, сформованим у навчаннях британських "вільних каменярів" в XVIII столітті.\nБільшість масонів як у Москві, так і в Петербурзі висловлювалися за те, щоб належати до впливового "Великого Сходу Франції". Ковалевський, однак, заперечував і наполягав на тому, щоб приєднатися до "Національної ложі Франції", що стоїть за шотландський ритуал. На початку лютого 1908 року на квартирі Максима Максимовича відбулися загальні збори російських масонів, на якому він заявив про свій вихід з "Полярної зірки". Ніхто з "братів" не заперечував. Новим майстром-наставником був обраний граф Орлов-Давидов. Секретарем-скарбником призначили князя Давида Йосиповича Бебутова. Засідання ложі з цього моменту проводилися на квартирі Бебутова.\nКонституювання масонської організації відбулося на конвенті російських масонів влітку 1912 року в Москві. Головував на конвенті Микола Некрасов. Гарячу дискусію викликало питання про назву співтовариства. Більшість делегатів стояло за назву "Великий Схід Росії", проте швидко з'ясувалося, що нічого, крім неприязні, слово "Росія" у багатьох "братів" не викликає.\n"Першим у порядку для конвенту стояло питання про конституювання російської масонської організації. Були зроблені повідомлення - доповідачем від Верховної ради був Некрасов, - що в Росії є всього близько 14-15 лож, з них у Петербурзі - 5, 3-4 в Києві, 1-2 в Москві і по одній в Нижньому, Одесі та Мінську, і що це число достатньо для виділення російських масонів в самостійну організацію поряд з іншими "Великого Сходу".\nПропозиція ця зустріла тільки слабкі заперечення. Деякі сумнівалися, чи можливо зробити подібне виділення, не отримавши попередньої згоди від "Великого Сходу Франції". На це прихильники негайного вирішення питання відповідали зазначенням, що санкцію від Франції можна буде отримати потім. По суті проти пропозиції ніхто не заперечував, і друга точка зору перемогла значною більшістю.\nЗате великі суперечки розгорілися з питання про те, яку назву слід присвоїти організації: у цьому зв'язку піднявся спір між російськими та українськими ложами.Переважна більшість конвенту стояло за назву "Великого Сходу Росії"; Грушевський ж вимагав, щоб у назві у жодному випадку не було слова "Росія". Він займав у цьому питанні абсолютно непримиренну позицію, заперечуючи взагалі за Росією як державною одиницею право на цілісне існування; його з низкою застережень підтримував Василенко.\nПроти Грушевського виступали всі інші, і суперечка, часом дуже різкий, тривала два дні ... В кінці кінців було прийнято назву "Великий Схід народів Росії".\nДалі було прийнято рішення доручити Верховній раді виробити статут організації і розіслати його для ознайомлення лож, з тим щоб на наступному конвенті можна було його затвердити ".\nІ дійсно, на другому конвенті "Великого Сходу народів Росії", що пройшов у 1913 році, був прийнятий статут організації, в основу якого був покладений статут "Великого Сходу Франції". Генеральним секретарем Верховної ради "Великого Сходу" на цьому конвенті був обраний лівий кадет Олександр Колюбакін, убитий на початку 1915 року на фронті. Його обов'язки до літа 1916-го, коли відбувся третій (і останній) конвент "Великого Сходу", виконував Микола Некрасов. Новим генсеком на цьому третьому конвенті став Олександр Керенський (той самий, який пізніше очолить Тимчасовий уряд). Однак і він на посаді своєї пробув недовго, у тому ж 1916 році передав її Гальперн.\nДуже скоро багато членів "Великого Сходу народів Росії" виступлять на стороні "революційних мас". Декому з них навіть пощастить зайняти пости в новому Радянському уряді. Інші так і залишаться у "підпіллі", граючи в таємне товариство, вербуючи нових членів і проповідуючи свої не завжди виразні ідеї. Новий час розведе "братів". І час же віддасть кожному по справах його ...\nЯк би там не було, але масонська ідеологія на початку XX століття пустила настільки глибокі корені в середовищі російської інтелігенції, що навіть знаменитий більшовицький терор 1920-х років виявився не в змозі відразу викорінити її. Відомо, що принаймні вісім таємних масонських або полумасонских організацій діяли в 1920-і роки в СРСР: "Орден мартіністів", "Орден Святого Грааля", "Русское автономне масонство", "Неділя", "Братство істинного служіння", "Орден світла "," Орден Духа "," Орден тамплієрів і розенкрейцерів ". І п'ять перших з названих товариств основалия в Санкт-Петербурзі.\nНайбільшою окультної організацією 1920-х років був "Орден мартіністов", що представляв собою гілку однойменного французького суспільства.\nЯкщо придивитися уважніше до перших років Радянської республіки, то ми побачимо, що радикальний атеїзм пролетарської революції дивним чином поєднувався з радикальним ж містицизмом.\nПерш за все слід звернути увагу на те, що релігія і містицизм, вже по самій логіці речей, не могли не впливати на свідомість вождів революції. Основоположник "наукового комунізму" Карл Маркс явно перебував під впливом месіанських, есхатологічних ідей. Американський історик Генрі Норт взагалі вважав можливим стверджувати, що в марксизмі відродився давній язичницький есхатологізм з його ідеєю вічного, циклічного оновлення світу через хаос - "Марксистська релігія революції".\nПевний внесок у розробку цього питання вніс емігрант Василь Іванов, який користувався, за його твердженням, джерелами інформації, близькими до французького політичного масонства.\n"У 1918 році, - писав Іванов, - над Росією сходить п'ятикутна зірка - емблема світового масонства. Влада перейшла до самого злісного і руйнівного масонства - червоного на чолі з масонами високої посвяти - Леніним, Троцьким та їх поплічниками - масонами нижчого посвяти: Розенфельдом , Зінов'євим, Парвусом, Радеком, Литвиновим ... Програма боротьби "будівельників" зводиться до знищення православної віри, викорінення націоналізму, головним чином великоросійського шовінізму, руйнування побуту, російської православної сім'ї та великого духовної спадщини наших предків ".\nНа думку Іванова, на початку 1930-х років Росія перетворюється на "найчистішу і саме послідовну масонську державу, яка проводить масонські принципи у всій їх повноті і послідовності".\nЗаява більш ніж відверта. І як будь-яка смілива заява, являє собою ту крайність, яка може тільки окреслити проблему в цілому, але не дати правильної відповіді.\nЩо ж відбувалося насправді? І наскільки сильним був вплив масонських ідей на ідеологію першого комуністичного держави?\nВождь більшовицької революції Лев Троцький тривалий час захоплювався вивченням масонських об'єднань. Він писав досить об'ємні конспекти з історії даного містичного спрямування, які, на жаль, не збереглися. На цій підставі деякі сучасні дослідники навіть говорять про приналежність до масонства самого Троцького, хоча документальних підтверджень цьому немає. Тим не менш показовий інтерес комуністичного лідера до масонської містики.\nІнший видатний більшовик - Микола Бухарін - зізнавався, що в дитинстві на повному серйозі вважав себе Антихристом і переводив свою матір питанням, чи не блудниця вона. Само собою, такі ранні духовні переживання не можуть не впливати на ставлення людини до релігії.\nНайменше фактичного матеріалу на цікаву для нас тему дає Володимир Ілліч Ленін.Тим не менше багато окультистів були в захваті від нього і вважали вождя "своєю людиною".\nРозповідають і про масонської ложі "Союз Бельвіля" "Великого Сходу Франції", членом якої до 1914 року Ленін нібито значився. Згідно з іншою версією, ложа, в яку входили Ленін і Зинов'єв, називалася "Ар е Травай". І хоча документального підтвердження ці відомості також не отримали, якихось перешкод для вступу більшовиків в закордонні масонські ложі.\nВожді революції, звичайно ж, не були містиками в повному розумінні цього слова, і ми можемо говорити лише про наявність в системі їх мислення деяких елементів езотеризму.\nУ 1970-ті роки серед співробітників КДБ була дуже популярна легенда, нібито й сам засновник головної радянської спецслужби Фелікс Едмундович Дзержинський належав до числа масонів. Можливо, виникнення цього слуху п'ятдесят років опісля після смерті "залізного Фелікса" було пов'язане з черговим чищенням архівів, затіяним Юрієм Андроповим, і якимись новими фактами, виявленими при чистці.\nЦікаво, що створена Дзержинським знаменита організація "Трест" будувалася за масонським зразком, а по суті являла собою суміш провокації і власних амбіцій глави ВЧК. Вона стала продовженням подвійної гри Дзержинського, що почалася влітку 1918 року, коли його співробітники виявилися замішані в Лівоесерівському заколоті, замах на Леніна і вбивстві Володарського. "Трест" при певному розвитку подій перетворювався на організацію, яка могла за підтримки англійців взяти владу в країні. На випадок провалу Дзержинський передбачив і інший варіант, який в кінцевому підсумку приніс йому лаври хитрого контррозвідника: засвічений раніше часу "Трест" був оголошений чекістської пасткою для білоемігрантів (чому білоемігранти так і не повірили).\nРобилися і спроби офіційного відтворення масонства в СРСР. До цього, зокрема, доклав руку С. Маркотун - видатний український федераліст, глава мартіністської ложі в Києві. У 1930-і роки він (до того часу масон 32-го ступеня паризької ложі "Дружба народів") активно домагався радянського громадянства з метою відродження масонства на Україні. Ймовірно, з його ім'ям пов'язано "Відозва Великої ложі України до всесвітнього масонства", датований січнем 1933 року. Деякі дослідники вважають, правда, і відозву, і саме існування такої ложі блефом ОГПУ, а Маркотуна оголошують радянським агентом. Якщо це так, то чого в даному випадку хотів Кремль? Виманити у Братства "вільних каменярів" гроші на "відновлення української ложі"? Або щось ще? ...\nЧервоної містикою захоплювалися і багато діячів культури. Так, жовтнева ейфорія породила протягом "скіфства" (лідер - лівий есер Олексій Іванов-Розумник), учасники якого були впевнені в релігійному характері пролетарської революції. У "скіфстві" брали участь гіганти російської літератури: Олександр Блок, Сергій Єсенін, Микола Клюєв, Євген Замятін. Вони виступали за рятівний хаос "нового варварства", за "скіфську" навала на безбожний Захід. В ідеології "скіфства" виразно простежуються і християнські, і язичницькі мотиви, помітно певний вплив герметизму. Наприклад, у віршах Миколи Клюєва міститься Алхімічний символізм. У циклі "Ленін" (1919 рік) поет ототожнює вождя світового пролетаріату з "червоним левом" - найважливішим символом алхімічної роботи.\nОпубліковано ОлМаС АлМаС о 12/23/2012\nМітки: Аналітика, Думи мої думи, життя-буття, релігія, цікаво


У Чернівцях працівниця ювелірного магазину вкрала коштовностей на майже мільйон - Буковинська правда: Суспільно-політична газета Чернівецької області\nУ Чернівцях працівниця ювелірного магазину вкрала коштовностей на майже мільйон.\nПоліція викрила чернівчанку, яка заволоділа чужим майном майже на мільйон гривень. 28-річна продавчиня однієї з ювелірних крамниць міста упродовж місяця, з 14 липня по 14 серпня привласнювала коштовні вироби.\nНаразі проводиться досудове розслідування. За скоєне їй загрожує до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.\nОцінити коментар! 0 толстая\nЕсть такие люди, к которым хочется подойти, обнять за плечи, ласково заглянуть в глаза, и спросить: “ну как же ты живешь без мозгов-то, а? ”\nДепутат от "Батькивщины" Светлана Фочук "воскресила" 185230\nНа Буковині водій "BMW X5" намагався підкупити патрульних\t1120


колегія — Архітектура і монументальне мистецтво\nколегія (колегіум) (лат. — співдружність)\n1. Споруда професійного, жрецького або похоронного об'єднання у Стародавньому Римі.\n2. Будівля учбового і релігійного призначення з анфіладним або галерейним розплануванням внутрішніх приміщень. Виникли в Європі XVI–XVII ст. з розповсюдженням католицьких орденів, для зібрань яких стали потрібними відповідні будівлі. В них крім аул мались бібліотеки, скрипторії.\nколегія — коле́гія (від лат. collegium – товариство, спільність) 1. У Стародавньому Римі група осіб, зв’язаних спільним виконанням релігійних відправ або спільною професією. 2. Органи центрального управління в Росії 18 ст. Словник іншомовних слів Мельничука\nколегія — -ї, ж. 1》 Офіційно визначена група осіб, які утворюють певний адміністративний, розпорядчий або дорадчий орган. Редакційна колегія газети. 2》 Об'єднання осіб деяких професій. 3》 У Західній Європі, Україні та Росії в 16-18 ст. Великий тлумачний словник сучасної мови\nколегія — КОЛЕ́ГІЯ, ї, ж. 1. Офіційно визначена група осіб, які утворюють певний адміністративний, розпорядчий або дорадчий орган. Професорська колегія [Львівського університету] обрала його [І. Франка] доцентом, але адміністрація не затвердила (Коцюб. Словник української мови в 11 томах\nколегія — КОЛЕ́ГІЯ, ї, ж. 1. Офіційно признач. група осіб, які утворюють певний адміністративний, розпорядчий або дорадчий орган. Професорська колегія [Львівського університету] обрала його [І. Франка] доцентом, але адміністрація не затвердила (М. Словник української мови у 20 томах\nколегія — коле́гія іменник жіночого роду Орфографічний словник української мови\nколегія — [колег'ійа] -йі, ор. -йеійу Орфоепічний словник української мови\nколегія — КОЛЕГІЯ – КОЛЕГІУМ Колегія, -ї, ор. -єю. 1. Об’єднання, корпорація; адміністративний дорадчий або розпорядчий орган тощо: колегія адвокатів, колегія міністерства, військова колегія. 2. Те саме, що колегіум. Колегіум, -у. Закритий середній і вищий навчальний заклад. Літературне слововживання\nколегія — рос. коллегия 1. У Стародавньому Римі — група осіб, зв'язаних спільним виконанням релігійних відправ або спільною професією. 2. Адміністративний, розпорядчий або дорадчий орган, який складається з групи обраних або офіційно затверджених осіб(напр., К. адвокатів, К. міністерства). Eкономічна енциклопедія


Персонально по лініях. Розбираємо 2017 рік ЛНЗ. Частина 1\nНайголовніший внесок у статус найуспішнішого сезону ЛНЗ за весь час існування зробили футболісти. Розберемося, хто, що награв, чи виправдав покладені надії і над чим потрібно попрацювати. Представляємо захисну ланку ЛНЗ-Лебедина.\n29 років, лівий захисник, гравець основи\nКапітан ЛНЗ провів сезон на стабільно високому рівні. На полі він заміняв тренера, постійно тримав команду в тонусі. Одне з головних завдань Калініча було вирішувати питання мотивації, яке він залюбки виконував. “Для мене кожен виїзд на гру – це свято”, – сказав одного разу в автобусі Андрій.\nВ ігровому плані жорстко протидіяв суперникам на лівому фланзі, тому часто на його територію нападники просто боялися заходити з м’ячем. Але іноді це завершувалося і небезпечними фолами біля штрафного майданчика.\nАндрій провів цей сезон краще ніж попередні. Більше забив. Зі своїми функціями справляється на відповідному рівні. Звісно помилки були, але незначні, які не позначалися на рахунку. Він може краще, якщо його будуть нагороджувати передачами в підключенні до атак. Там Калініч корисний. У цьому сезоні звісно здивув Дєдов, але, якщо Каліна додасть у цьому компоненті, то буде ще краще. В останніх іграх, наприклад, він багато прострілював на Грицая і той забивав.\nПротягом сезону в Андрія сталася визначна подія – народилася донечка Олександра. З цієї нагоди він забив гол Спартаку і присвятив його їй та дружині.\n32 роки, центральний захисник, гравець ротації\nІз приходом до команди Тимофія Листопада, Алєксандрову довелося розминатися перед іграми не в основній групі, а в квадратах біля кутового прапорця. Однак травма правого захисника Парфьонова дала Віктору ще один шанс. У другому колі Коломієць перейшов на позицію правого захисника, а наш герой отримав місце в старті.\nПорівянно з Тубольцевим, тренер добре знав можливості Алєксандрова, тому надав перевагу саме йому, оскільки більше захисників у розпорядженні Гречаного не було. Віктор завжди корисний на стандартах на другому поверсі попереду, але в обороні йому раз-по-раз не вистачало надійності. У деяких матчах він діяв невпевнено в задній лінії, не вистачає стабільності. Та й вік уже солідний, як для чемпіонату області. Може віддати хорошу передачу, поборотися, але все це, знову ж таки, нестабільно. Забив важливий гол Агро-Астрі в АКУ, коли команда поступалася 1:0.\n29 років, центральний захисник, гравець основи\nЕкс-футболіст Нафтовика у цьому сезоні розкрився в складі ЛНЗ просто максимально. Тимофій заслужив на компліменти від президента ще на старті сезону, коли виграли кубок області. Листопад став лідером команди, утримавши високу планку від першого матчу до останнього. Посеред сезону ходили чутки в зацікавленості особисто Володимира Лашкула в послугах цього виконавця, але Листопад залишився в ЛНЗ і допоміг команді в усіх турнірах.\nВін суттєво додав спокою в задній лінії, плюс вивів на новий рівень розвиток атак. Ніхто в ЛНЗ ніколи не володів таким стабільним довгим пасом на 30-40 метрів. Мозок, рівень гри та її читання – найвищі серед усіх захисників чемпіонату області. Це факт. Ще одна зброя Тимофія – перехоплення. Майже в усіх єдиноборствах із суперниками він не очікував поки той прийме м’яч, а грав на випередження.\nНа думку багатьох, в ЛНЗ Листопад зіграв яскравіше, ніж декілька років тому в складі білозірської Зорі. Захисник точно буде претендентом на звання найкращого гравця чемпіонату. Забивав важливі голи головою в матчі з Джуніорсом (АКУ), переломивши хід тієї гри і поставивши Лебедин на ноги після швидкого пропущеного м’яча, і у ворота Базису в фіналі кубку області.\n25 років, центральний захисник, гравець основи\nПершу половину сезону Рома провів на своєму рідному місці центрального захисника в парі з Листопадом. Але травма Парфьонова змусила Коломійця перелаштуватися під позицію правого захисника. Отож його дії треба розглядати в двох векторах: у центрі й на фланзі.\nУ центрі він зіграв якісніше, ніж на бровці. Це і зрозуміло. Там йому комфортніше. Коломієць зіграв дуже надійно і завжди залишався непоступливим. Чітко врізався в пам’ять епізод у матчі з Джуніорсом коли обрізка в центрі поля призвела до виходу сам на сам, де Роман дивом встиг постелитися в підкат, завадивши нападнику розстріляти Козаченка. Цей момент якнайвиразніше характеризує Коломійця. У цьому весь він, заточений на захист воріт усім тілом. Зокрема, вирізняється акцентованими діями на другому поверсі.\nА на фланзі вийшло трохи скромніше. На думку експертів, він зі своїм завданням впорався, але треба трохи швидше обирати рішення з м’ячем. Бо, якби ігри були проти більш кваліфікованих команд, то мікропомилки і затримки призвели б до проблем, а так, то на тлі тих опонентів, що були, це не впливало на результат. Ще один момент – підключення до атак. Можна більше використовувати цей козир, бо майже в усіх матчах ЛНЗ працює на половині поля суперника, тож вінгери, змістившись до центру, відкривають зони на флангах. Але і в цьому компоненті Коломійцю не можна дорікнути. У кожному матчі він стабільно виконував забігання і флангові подачі. Хороший сезон для гравця.\n28 років, правий захисник, гравець основи (травма)\nІсторія Парфьонова у цьому сезоні на 50 відсотків коротша, аніж у партнерів. Отримана в середині чемпіонату травма коліна змусила Олександра робити операцію і заринутися у відновлення, поки команда кувала перемоги.\nПарфьонов чисто крайній захисник. Непоступливий у відборі. Звісно, керівництво команди хотіло, аби він зіграв увесь чемпіонат, але несклалося. Найпоказовішою грою для футболіста стала зустріч удома проти Академії-ЧД, у якій він зіграв якнайкраще: підключався до атак, грав у відборі, виклався по-максимуму. Взагалі, це футболіст, якому не потрібно зайвий раз підказувати з бровки куди бігти і як розташовуватися при обороні/атаці.\nПарфьонов уміє повеселити хлопців у команді, розкрився і в особистому плані. Тут йому комфортніше, аніж у було в Зорі. Жарти про риболовлю зробили з нього центральну фігуру на виїздах команди. Варто відзначити, що попри травму, він не пропустив жодного матчу ЛНЗ як глядач. Завжди залишався в команді.\n26 років, центральний захисник, гравець запасу\nАртема взяли у міжсезоння аби на лаві запасних завжди був захисник. Без перегляду і ознайомлення з його можливостями. Кіт у мішку. Утім, у тих небагатьох матчах, який Тубольцев виходив на поле (переважно з заміни, але і в старті декілька разів), каші не зіпсував. Поступово адаптувався. Може зіграти і в опорній зоні, і в захисті, – у цьому його плюс. Хороший гравець для руйнування. Якщо він готовий змагатися за місце в складі, Гречаний від такого футболіста не відмовиться.\nКозаченко, Дейнеко, Маценко\n35 років, гравець основи\nКозаченко, як і Листопад, додав спокою у своїй позиції. Захисники без проблем знаходили його пасом, а той в свою чергу приємно дивував дуже точними довгими передачами: як із рук, так і з поля. У Дмитра роботи не сказати, що було багато, іноді це навіть його розслабляло. Утім, у відповідальних матчах концентрація виходила на перший план і питань до досвідченого голкіпера, який пограв у Прем’єр-лізі не було. Єдиний неприємний епізод за весь сезон – матч на старті з Росавою, коли він пропустив два курйозні голи. І все. В іншому, Козаченко добре влився в команду. Пропустив найменше голів у чемпіонаті області.\n32 роки, гравець запасу\nПроблеми з ногою Дейнеки змусила керівництво ЛНЗ подбати про пошуки іншого голкіпера. Євген за сприятливого рахунку виходив на заміну, іноді навіть активно вступав у гру і рятував команду.\n27 років, гравець запасу\nМаценко, мабуть, не скільки воротар, скільки польовий гравець. У поле він виходив частіше ніж, у ворота. Усі запам’ятали, як він поставив крапку в матчі з Альтаїром – вийшов на позицію лівого хава і забив першим дотиком.


Будівництво універсального спортивного майданчика (ГО `Криворізька агенція регіонального розвитку`)\nПроблема дефіциту процвітання здорового покоління набуває все більшої актуальності. Протягом останніх десятиліть у нашому місті спостерігається негативна тенденція зниження рівня здоров'я дітей, підлітків та молоді в цілому. Здорова сім'я - це здорове суспільство. Низький рівень спортивного життя нашого міста, становить величезну загрозу соціального характеру. Велика роль у вихованні здорового духу належить фізичній культурі та спорту.\nНаше суспільство зацікавлене в тому, щоб молоде покоління росло фізично розвиненим, здоровим, життєрадісним. Однак відсутність на території мікрорайону Даманський відкритого спортивного майданчика спеціально обладнаного для таких видів спорту як «баскетбол» і «волейбол» не дозволяють задовольнити потребу всіх бажаючих у спортивному дозвіллі.\nІдея реалізації проекту будівництва відкритого спортивного майданчика на території мікрорайону Даманський в Тернівському районі виникла у небайдужих до спорту гравців баскетбольної команди ПАТ«Північний ГЗК», а також жителів мікрорайону спрямованих на популяризацію та підвищення престижу здорового способу життя, формування нової політики здоров’я в підлітковому та молодіжному середовищі.\nПроектом реалізується комплекс заходів, спрямованих на:\nрозвиток нових форм соціального партнерства громадських оргганізацій, ЗМІ в інтересах охорони здоров’я населення та навколишнього середовища;\nорієнтацію молоді на змістовні види організації дозвілля (спорт, творчість, туризм, добровольча діяльність) через пряме інформування, Інтернет і ЗМІ;\nформування готовності молоді до соціально-значущих робіт як всередині особистісного механізму здорового і безпечного способу життя.\nРезультатом впровадження проекту є створення універсального відкритого спортивного майданчика на мікрорайоні Даманський, а також:\nЗалучення дітей та молоді до занять такими видами спорту як б баскетбол і волейбол;\nПодолання тенденції несприятливого розвитку демографічних процесів, створення умов для стабілізації чисельності населення мікрорайону, а також міста в цілому;\nПоліпшення здоров'я і збільшення очікуваної тривалості життя населення;\nЗабезпечення сприятливих умов для розвитку здібностей кожної людини;\nСприяння поширенню ідеї привабливості здорового способу життя;\nСтворення умов для розвитку у місті Кривий Ріг масовості спорту та спорту вищих досягнень.\nСтворення комплексного і корисного для здоров'я місця проведення для жителів не тільки Тернівського району, а й міста вцілому.\nРеалізація проекту буде проходити за активної участі та контролі активістів та депутатського корпусу Громадського об’єднання «ЗА РІДНЕ МІСТО». Ефективна реалізація проекту можлива за умови фінансової підтримки необхідної для будівництва універсального відкритого спортивного майданчика яка складає близько - п’ятиста тисяч гривень.\nЗагальна вартість проекту - 443 366 грн, сума з бюджету конкурсу 391 366 грн.\n№ конкурсної пропозиції68


Осанна в вишніх|проповедь| Почаевская Духовная Семинария\nОсанна в вишніх\nБлагословен грядий во Ім'я Господнє, осанна в вишніх» - саме такими торжественними словами вітав грядущого Спасителя ізраїльський народ при вході Його в Єрусалим.\nЯк повістує Євангеліє, наблизившись до Елеонської гори, яка ще іменується «Масличною», по причині, що там росло багато оливкових дерев, Господь посилає двох учнів, щоб ті привели молодого осла і ослицю. Сама гора Елеонська знаходилась на захід від Єрусалима і відділялась від нього Кедровим потоком, на сході гори були розташовані невеликі містечка Віфагія і Віфанія, де напередодні Спаситель відвідав дім Симона. Отож, на шляху до Єрусалима, Господь сідає на молодого осла, покритого одягом учнів, і подібно древнім Царям, згідно пророцтв Ісаї і Захарії, торжественно в'їхав у місто. Це був мирний вхід кроткого Царя серед свого народу.\nЯк свідчить історія, у Палестині було мало коней і вони використовувались виключно для війни, а для домашнього користування і подорожей примінялись осли, мули і верблюди. Сісти на коня у той час було символом війни, сісти на осла – емблемою миру, тому вхід Господа в Єрусалим на ослі був символом миру.\nЗа період своєї проповіді Спаситель багато подорожував і при цьому завжди ходи пішки. Як відомо, відстань від Елеонської гори до Єрусалима була невеликою і користуватись ослом не було потреби, проте, Господь сідає на цю тварину для певної цілі: по-перше, щоб виконати старозавітні пророцтва, особливо пророцтво Захарії: «се Царь твой грядет, всед на подьяремника»(осел завжди знаходився під ярмом), по-друге – щоб образно дати знати, що Він покорить Собі новий, неочищений народ язичників. Так, згідно пояснень отців, ослята символізували язичницькі народи, які були непокірні і ненавчені, подібно ослам, прив'язані своїми гріхами на вулиці, тобто поза Церквою, але апостоли своєю проповіддю звільнили їх за допомогою віри в істинного Бога і таїнств, особливо – хрещення. Саме ці народи взяли на себе Господа, як осел, Його іго благе і легке, про що казав Спаситель, а учні положили на них свої ризи, тобто правила істини, які повинен дотримуватися кожен християнин протягом свого життя. Хто ж володіли ослятами, що забороняли взяти їх, без сумніву, це були злі духи, які володіли серцями людей до приходу Месії, проте, апостоли були сильніші, так як діяли Іменем Господнім.\nДеякі отці під ослицею і молодим ослом на якого сів Спаситель, розуміють два Завіти – Старий, який знаходився під ігом Закону, і Новий, на який перший раз сів Господь.\nКоли Христос увійшов у місто, одні раділи, інші були незадоволені і завидували славі Спасителя, подібно у наш час можна бачити як для різних людей їх розум і серце по різному відкликається на приближення Царства Божого.\nОднією із похвал, які приносили Господу, було хвала в устах дітей, що вказувало на точне виконання пророцтва про Месію: «из уст младенцев и грудных детей Ты устроил хвалу». Взагалі, слова «Осанна в вишніх» взяті із 117 псалма, який у ці дні співали, а саме слово «осанна» у буквальному перекладі із древньоєврейської мови означає «спаси же» або «дарувати спасіння», що вказує на Божественне достоїнство Христа, так як спасати може тільки Бог. Воно використовувалось також для вираження радості і благословення, подібно сучасного – «да здравствует», а «осанна в вишніх» - це побажання, щоб і на небесах був принесений дар хвали Сину Давидову. «Благословен грядущий во Ім'я Господнє» означає, що достойний благословення або прославлення Той, Хто приходить від Бога із Його повеліннями і владою, подібно, як приходять від земного царя посланці і користуються тими самими почестями, що і сам цар. Про подію входу Господнього в Єрусалим розказують усі чотири євангелісти. До привітання Спасителю євангеліст Марк додає ще привітання – «Благословенно грядуще царство во Ім'я Господа, отця нашого Давида». Під цим розуміється, що царство Давида повинен відновити Месія, престол Якого має перебувати вічно, а влада розповсюджуватись на всі народи. Євангеліст Лука додає ще возглас – «мир на небесах», який означає, що та ворожнеча, яка відбулась між Богом і людиною після гріхопадіння, тепер знищена Самим Богом.\nНарод зустрічав Спасителя, стелячи свій одяг і пальмові гілки, які символізували собою перемогу, подібно, як царів зустрічали із пальмовими гілками після перемоги на війні, а тепер Христа саме так зустрічають як переможця смерті, що було засвідчено чудом воскресіння Лазаря. стелення одягу Означає, що ті хто хоче достойно прославляти Господа, повинен «совлектися ветхого человека» і підкорити його Богу, щоб наступивши на нього, він освятився. Так і ми повинні стелити свій одяг, тобто нашу плоть, яка являється одягом душі, і підкоряти її волі Божій, беручи приклад із життя святих, щоб наші справи були во славу Божу.\nПричина, по якій так радісно зустрічали Христа – це чудо воскресіння Лазаря і, взагалі, всі ті чудеса, свідками яких були Його учні. Славословіє Христу-Месії виникало у серцях і устах людей по промислу Божому, а якщо б вони противились цьому, тоді, як говорив Спаситель, і бездушне каміння заговорить: «Если они умолкнут, то камни возопиют». У цих словах Церква бачить символічну вказівку на язичницькі народи, які були спочатку як би камерно-сердечними, а пізніше замінили собою Ізраїль, який відвернувся від Христа.\nЗа період проповідницької діяльності Христа називали біснуватим, самарянином і лише один раз за все земне життя Він прийняв Божественні почесті. Тепер народ вигукував: «Осанна», проте, за декілька днів ті самі люди будуть кричати – «розіпни». Натовп дуже перемінливий і ніколи не робив нічого доброго, велике завжди було справою особистості. Тому Христос входив в Єрусалим без радості бачачи серця людей і їх непостійну любов.\nПочинаючи із цього дня всі ми вступаємо в Страсну седмицю або, як по іншому її називають, Пасхою страстей. По словам свт. Іоанна Златоуста, кожен день цього тижня більш цінний чим інші дні року, так як багато чого може змінити у нашій душі. Тому, залишаючи храм у цей день будемо пам'ятати, що Той, Хто сидів на ослі при вході в Єрусалим, Він і є Тим, Хто сидить на Херувимах і старатимось бути не перемінливими у наших намірах і справах, щоб теперішні хвали не змінились хулою, яка проявляється у нашому гріховному житті, у чому хай допоможе всім нам Всемогутній і Милостивий Бог. Амінь.


ЛАЗ - ТЕГИ iPress\nУ Львові депутати відмовились розглядати питання викупу ЛАЗу у Чуркіна\nЛьвівські депутати вилучили із порядку денного сесії питання про викуп Львівського автобусного заводу (ЛАЗ).\nУ Львові правоохоронці затримали злочинну групу, яка вкрала обладнання ЛАЗу на 10 млн 12 квітня 2017 20:59 У Львові поліція затримала злочинну групу, яка розікрала майно Львівського автобусного заводу на 10 мільйонів гривень.\nІнженер створив евакуаційний автобус для поранених на базі стандартного ЛАЗу, - фото 25 лютого 2015 20:45 Львівський інженер Михайло Палюх переобладнав стандартний львівський автобус ЛАЗ "Лайнер 9" для евакуації поранених бійців із зони АТО.\nПрокуратура: у Львові вкрали півмільйона, виділених на автобуси до Євро-2012 29 березня 2013 20:13 Службові особи ТОВ "Львівські автобусні заводи" та Львівського комунального автотранспортного підприємства №1 завдали збитків держбюджету майже на 500 тис грн.\nЛьвівські перевізники розпродують автобуси, куплені до Євро-2012 28 березня 2013 18:07 У Львові деякі перевізники вже почали продавати придбані у 2011-12 роках зручні низькопідлогові автобуси.\nЛьвівський завод випускатиме автобуси "Зроблено у Болгарії" 29 листопада 2012 20:57 Львівський автобусний завод (ЛАЗ) побудує підприємство у Болгарії.\nЛьвівський автозавод виготовлятиме броньовані автомобілі 08 серпня 2012 15:02 Львівський автобусний завод бронеавтомобілі для інкасаторів на базі моделей Mercedes-Benz Sprinter, Volkswagen Crafter і Renault Master.\nДонецьк подав до суду на Львівський автобусний завод 19 липня 2012 08:23 Донецька влада подала до Господарського суду міста позов на Львівський автобусний завод у зв'язку з тим, що підприємство не поставило в обумовлені терміни 40 автобусів.


Жовта зона карантину - скільки шкіл перейдуть на дистанційку у Київській області - Парламент.UA\nГоловнаНовиниСуспільствоЛише половина шкіл Київщини зможе працювати у звичайному режимі з 23 вересня\nУ Київській області 55,3% установ освіти мають 80% вакцинованих працівників\n22 Вересня 2021, 21:06\nВід 23 вересня, коли всі області України перейдуть у жовту зону карантину, лише половина освітніх закладів Київської області зможе працювати у звичному режимі.\nЗа його словами, станом на сьогодні, 22 вересня, у Київській області 694 заклади освіти мають 80% вакцинованих працівників. Це 55,3% від загальної кількості, які зможуть продовжити роботу під час "жовтої" зони.\nЩодня кількість хворих на коронавірус зростає. Серед них – і діти. Ми маємо докласти зусиль, щоб уберегти і їх здоров’я, і своє. Саме тому вкотре закликаю наших освітян – вакцинуйтесь, для цього зараз є всі можливості, – додав Володін.\nНа сайті КОДА зявився список шкіл, які перейдуть на дистанційне навчання. Ознайомитися з ним можна за посиланням.\nНагадаємо, що у зв'язку з погіршенням епідемічної ситуації уряд ухвалив рішення про продовження дії адаптивного карантину до 31 грудня 2021 року.\nБільше - у нашому матеріалі: Жовта зона карантину: до чого слід готуватися українцям\nШкарлет розповів, як працюватимуть школи під час карантину\nВасиль Володінжовта зонакарантинКиївкиївська областьшкола


Володимир - це місто, яке знаходиться недалеко від Москви і входить до складу Золотого кільця Росії. Є туристичним та культурно-історичним містом, його навіть називають містом-музеєм. Володимир вважається одним з найдавніших міст Росії, в минулому він був столицею Північно-Східної Русі. У місті багато унікальних історико-архітектурних пам'яток - це і Успенський собор, і Золоті ворота, і Дмитрієвський собор - всі ці місця необхідно відвідати, якщо ви опинилися в місті вперше. Дістатися до Володимира дуже просто з самих різних точок Росії, і в цій статті ми розповімо, яким чином це можна зробити.\nДо Володимира можна добратися на автобусі. Володимирський автовокзал щодня приймає близько 1200 автобусів, що прибувають з різних міст Росії. У цьому списку: Набережні Челни, Рязань, Тольятті, Нижній Новгород, Москва, Санкт-Петербург, Ярославль, Іваново, Кострома, Муром, Александров, Гороховець і багато інших.\nЗ Москви до Володимира можна доїхати на автобусі приблизно за 3 години. Комерційні автобуси ходять з Курського автовокзалу вокзалу з 6 ранку до 8 вечора.\nДержавні автобуси до Володимира відходять з Щелковського автовокзалу. Розклад можна подивитися, перейшовши за посиланням.\nУ Володимир можна потрапити на поїзді з Курського вокзалу в Москві. Розклад поїздів можна дізнатися на офіційному сайті РЖД.\nЗ Санкт-Петербурга можна сісти на поїзд Волга. Час у дорозі становитиме приблизно 11 годин.\nЗ Нижнього Новгорода або Москви до Володимира можна доїхати на фірмовому поїзді Сапсан, який йде набагато швидше звичайного поїзда, але і квиток коштує на нього значно дорожче. З Нижнього Новгорода до Володимира час у дорозі становитиме 2 години, а з Москви - 1 годину і 45 хвилин.\nЗ Москви на електричці\nЗ Курського вокзалу до Володимира можна дістатися електричкою, це самий бюджетний варіант, а час шляху складе приблизно три години. Детальний розклад електричок можна дізнатися, перейшовши за посиланням.\nМожливо вам так само буде цікаво прочитати статтю Як доїхати до Мурома на нашому сайті.\nellHow.ru » Відпочинок » Як дістатися до володимира?


П’ять необхідних навичок американців, придбаних зі шкільної лави - Економічні можливості постраждалим від конфлікту П’ять необхідних навичок американців, придбаних зі шкільної лави\nП’ять необхідних навичок американців, придбаних зі шкільної лави\nЄ навички, якими просто зобов’язана володіти людина, яка хоче зарекомендувати себе на ринку праці, бути готовою до реалій сучасного життя, а також оперативно вирішувати проблеми, справлятися з труднощами. Цікавим фактом є те, що американці отримують деякі необхідні навички в другому класі, в той час як багато українців не осягають цього навіть під час навчання в університеті. Про які навички йдеться? Розглянемо більш докладно.\nУміння розуміти і писати тексти, які будуть зрозумілі кожному читачеві\nШколярі в Америці ніколи не відчувають страху перед перевіркою читання на швидкість, адже в США її просто не перевіряють. Учням не ставиться за мету навчитися швидко читати, – головне завдання полягає в придбанні навичок розуміння прочитаного тексту. Навчання проводиться в такий спосіб:\nУ початкових класах школярі аналізують художні тексти. Після прочитання вони відповідають на питання, пов’язані з головними героями твору, ключовими подіями та моментами, які були відображені в тексті. Тобто, увагу учнів зосереджують на змісті, а не на формі самого тексту.\nУ старшій школі учні аналізують вже більш серйозну літературу, а саме, статистичні, соціологічні та наукові статті. У процесі аналізу школярі повинні зрозуміти головні думки тексту, висновки, зроблені автором, а також скласти анотацію до прочитаної статті.\nЩо ж стосується правильного, простого написання текстів, то цього американців навчають ще в 10 років. Викладачі вчать писати тексти з хорошою, зрозумілою структурою, правильно аргументувати, а також робити логічні висновки. Тексти, написані американцями, зрозумілі кожному читачеві, а головна думка статті простежується вже з перших рядків.\nУміння робити презентації\nШколярів у Сполучених Штатах Америки вчать робити презентації відразу після того, як вони навчаться писати. Причому презентації в США – це не копіювання тексту або банальні картинки, це дійсно самостійно підготовлений текст. Більш того, в школах і університетах американців навчають виступати перед публікою, правильно складати власну промову і доносити інформацію до будь-якої категорії населення.\nНавички швидкісного набору тексту на комп’ютері\nБагато людей, набираючи текст, користуються тільки двома пальцями, витрачаючи велику кількість часу на виконання поставленого завдання. Американці ж уміють друкувати зі швидкістю професійних стенографісток. Більш того, вони також володіють навичками сліпого друку. Способи отримання цієї необхідної навички:\nСамостійні тренування і постійна практика. Цей спосіб приносить плоди тільки в разі систематичного навчання.\nПрограми, у тому числі, і програми в режимі онлайн. Є спеціальні курси, які можуть навчити користуватися десятьма пальцями під час друку замість двох.\nОтримання описаного вміння допоможе не тільки швидше друкувати і набирати тексти, а й підвищити власну продуктивність в рази.\nНетерпимість до списування і плагіату\nВ Україні школярі, студенти видають чужі думки за свої власні напрацювання. Так відбувається тому, що вони просто не бачать в цьому нічого страшного, забороненого, на відміну від американців. У США кращий спосіб зіпсувати про себе враження, бути виключеним з університету з вовчим квитком – це попастися на списуванні чи плагіаті.\nСаме тому, американців ще зі шкільної лави привчають до правильної роботи з джерелами. В Америці прийнято використовувати цитати по мінімуму, але при цьому, коли озвучується думка якогось вченого, то посилання на автора робиться в обов’язковому порядку.\nУміння викладати свої думки, вести дебати, поважати опонента\nВ Америці люди не намагаються домогтися свого будь-яким шляхом, за допомогою образи чи приниження опонента. Як би не відрізнялися позиції американців, вони завжди з повагою ставляться до своїх опонентів, не боятися вийти з дебатів або змінити точку зору. У школах є сократичні семінари, основними принципами яких є:\nФормальність. На заняттях дотримуються певного регламенту, правил. Ввічливість проявляється через звернення до опонента «містер», «міс».\nГнучкість. Кожен американець вчиться приймати точку зору опонента, поважати того, хто виступає з промовою, вчиться бути сприйнятливим до аргументів іншої людини.\nВикористання логіки. Логіка застосовується завжди: при вибудовуванні промови, при відповідях на питання, при доведенні своєї точки зору, при формуванні аргументів.\nЯкщо проводити порівняння української та американської освіти в глобальному масштабі, то різниця відчувається ще гостріше. Якщо американців навчають презентувати себе, представляти найкращі сторони, а також нести відповідальність за свої вчинки і дії, то українців вчать швидше уникати відповідальності.\nЯкщо в Америці знають про заборону плагіату і неможливость списування, переписування, то в Україні більше 90% школярів і студентів, багато вчених і професорів не бачать нічого страшного тому, щоб поцупити одну-дві, а то і більше хороших ідей у когось іншого.\nЗа матерiалами: businessviews.com.ua\nОсобистісні якості, які цінуються в лідерах


Elapsed full time: 0.7672\nДемидівчан запрошують у громадську раду\nЖителів Демидівщини запрошують запрошують взяти участь у формуванні нового складу громадської ради при районній державній адміністрації.\nУ Демидівці запустили телефонну лінію, куди можна повідомити про нелегальний бізнес\nУ Демидівці запустили «гарячу лінію», на яку можна повідомити про функціонування нелегальних автозаправок, нелегальний продаж алкоголю та тютюну, нелегальні гральні закладів, незаконий видобуток корисних копалин, корупцію, нелегалізовані трудові відносини, незакону вирубку лісів.\nВ актовому залі Демидівського ліцею відбулося новорічне свято для дітей, чиї батьки працівники працюють у районній державній адміністрації.\nПризначили нового очільника Демидівської РДА\nВідтепер головою Демидівської РДА працюватиме Василь Доманський.\nДемидівських судів привітали зі святом\nВиконуючий обов'язки голови Демидівської РДА Петро Шелест привітав працівників судової системи краю з професійним святом.\nВиконуючий обов'язки голови Демидівської РДА Петро Шелест привітав працівників органів місцевого самоврядування із професійним святом.\nПерший у районі: на Демидівщині придбають житло дитині, позбавленій батьківського піклування\nНа Демидівщині першій дитині, позбавленій батьківського піклування, призначили грошову компенацію на покупку житла.\nДемидівщина: хто займатиметься дітьми\nНовостворені громали Демидівщини не ведуть профілактичну роботу з проблемними родинами.\nВ Демидівському районі шукають ЗеГолову РДА\nДемидівських рятувальників привітали зі святом\nВиконуючий обов'язки голови Демидівської РДА Петро Шелест привітав рятувальників району з професійним святом.\nабінет міністрів ухвалив постанову про скорочення на 50% працівників райдержадміністрацій з 1...\nУ Демидіці говорили про жнива\nПро вимоги з охорони праці під час проведення жнив, пожежну безпеку, дотримання вимог правил дорожнього руху;, про оподаткування доходів від надання послуг по обмолоту зернових; про надання послуг по ремонту зернозбиральної техніки; про вартість обмолоту зернових культур під час проведення жнив 2019 року та обробітку землі говорили на нараді з приватними власниками зернозбиральних комбайнів та сільськогосподарської техніки, яка пройшла під керівництвом голови райдержадміністрації.


Кокцидіїдози свиней — значно поширені протозойні хвороби свиней, збудниками яких є шість видів паразитів з роду Eimeria і два — з роду Isospora. Відповідно до цього в конкретних випадках ставлять діагноз еймеріоз або ізоспороз свиней. Найбільш поширеними та патогенними в умовах України є такі види: Е. debliecki, Е. scabra, Е. perminuta, Е. spinosa, Isospora suis.\nНайбільш сприйнятливі до хвороби поросята від 15—20-денного до 6-місячного віку, а І. suis виявляють у 5—7-добовому віці поросят. Хворіють також і тварини старшого віку. Джерелом інвазії є хворий молодняк і свиноматки — кокцидіоносії. Зараженість настає з перших днів життя поросят, які інвазуються через забруднене фекаліями вим'я свиноматок. Ступінь зараженості поросят залежить від ступеня зараженості свиноматки. Найчастіше поросята хворіють навесні та влітку.\nІнкубаційний період 10—12 днів. Розрізняють гостру, підгостру й хронічну форми хвороби.\nПри гострому перебігу поросята пригнічені, лежать, апетит послаблений. У них спостерігається профузний пронос, фекалії з домішками слизу та крові. Поросята швидко худнуть, у них. з'являються судороги, паралічі й настає загибель.\nПри підгострому перебігу загальне пригнічення менш виражене. Апетит знижений. Фекалії стають рідкими, потім з'являється пронос. У дорослих свиней і молодняка старших вікових груп буває хронічний перебіг інвазії. Тварини виснажені. У них періодично з'являється пронос. Слизові оболонки анемічні. Поросята малорухливі, худнуть, відстають у рості та розвитку. Кокцидіоз часто ускладнюється іншими інфекціями.\nТрупи поросят виснажені. Найбільші зміни відбуваються у тонкому кишечнику. Слизова оболонка катарально й геморагічно запалена. В товстому кишечнику — крововиливи, виразки. Характерна наявність у стінці кишечника сірувато-жовтуватих вузликів завбільшки з макове зернятко або шпилькову головку. В зскрібках з них знаходять ооцисти кокцидій. Спостерігається збільшення селезінки. Серцевий м'яз збільшений, на епікарді та ендокарді зустрічаються точкові крововиливи.\nДіагноз встановлюють комплексно на підставі епізоотологічних, клінічних, патологоанатомічних даних. Беруть до уваги сезонність захворювання, вік тварин. Завершують комплекс діагностичних спостережень мікроскопічним дослідженням проб фекалій від хворих тварин на наявність ооцист кокцидій за методом Фюллеборна та Дарлінга.\nДля лікування поросят, хворих на кокцидіїдози, застосовують сульфадиметоксин у дозі 50—100 мг, сульфапіридазин — 75—100 мг на 1 кг маси тіла протягом 4— 5 днів; біовіт-80 — 0,25 г/кг з кормом або водою чи молоком протягом 5—7 днів, тримеразин, трибрисен, дитревіт-480, дитревіт-120 та ін.\nЕфективний МІКС-10 у дозі 3—4 кг/тонну корму протягом 7— 10 днів для лікування і 1—2 кг/т — для профілактики. Рекомендують фуразолідон у дозі 10 мг/кг маси тіла двічі на добу протягом 4—7 діб.\nУ неблагополучних щодо інвазії господарствах проводять хіміопрофілактику захворювання. Свиноматкам в період поросності двома 5-денними курсами з інтервалом 20—25 днів призначають тримеразин, МІКС-10, трибрисен, дитревіт-480. Застосовують ці препарати і свиноматкам в перші 10 днів після опоросу у цих же дозах.\nПри змішаних кокцидіїдозно-гельмінтозних інвазіях свиней призначають кокцидіостатики та антгельмінтні препарати широкого спектра дії: панакур, тетрамізол, мебенвет гранулят, морантелтартрат, пірантел та ін.\nПеред кожним туром опоросів проводять дезинвазію і дезинфекцію свинарників-маточників, а приміщень для молодняка — перед черговим розміщенням нової групи свиней на дорощування. На вигульних майданчиках і в соляріях підлога повинна мати тверде покриття, у свинарниках також постійно підтримують чистоту, прибирають гній і піддають його біотермічному знезараженню.\nКормовий раціон свиней повинен бути повноцінним щодо кількості та якості.\nВи дивилися сторінку - Кокцидіїдози свиней\nНаступна сторінка - Токсоплазмоз\nПопередня сторінка - Еймеріоз овець\nВернутися на початок сторінки - Кокцидіїдози свиней


Їзда на велосипеді — Вікіцитати\nЇзда не велосипеді, або байкінг, також велоспорт — використання велосипеда як транспорту, для відпочинку, фізичних вправ або спорту.\nЇзда на велосипеді багато в чому схожа на залицяння до жінки: головну роль тут відіграє впевненість в собі. Варто повірити в успіх — і все в порядку; тільки почни сумніватися — і все втрачено. — «Колеса фортуни»\nЇзда на велосипеді — це найкращий спосіб відчути місто.\n— Алекс Капранос\n↑ Цитаты из книг: велосипед колесо\n↑ а б в г д е 10 цитат великих людей о велосипедных прогулках\n↑ Рок-цитати. Алекс Капранос\nОтримано з https://uk.wikiquote.org/w/index.php?title=Їзда_на_велосипеді&oldid=91768


Вчені виявили новий мутаційний штам коронавірусу - наука та ІТ - Ваші новини\nНаука та ІТ | 10.01.22 | понеділок\nПро це пише Уніан з посиланням на CNN Greece.\nВчені виявили новий штам коронавірусу, який є гібридом штаму “Дельта” і швидко поширюваного тепер “Омікрона” на Кіпрі.\nПрофесор кафедри біологічних наук Кіпрського університету, доктор Леонтіос Кострікіс повідомив, що “Дельтакрон” був ідентифікований у 25 хворих на коронавірус, і, на його думку, штам має генетичну основу мутації “Дельта” разом з деякими мутаціями “Омікрона”.\nВчений пояснив, що “з 25 пацієнтів, у яких була виявлена нова мутація, 11 були госпіталізовані, а 14 осіб проходять амбулаторне лікування”.\n“Частота нової мутації була вищою у стаціонарних пацієнтів, ніж в амбулаторних. Можна сказати, що Асоціація “Дельтакрона” із захворюванням, що вимагає лікування, не випадкова”,\nВін зазначив, що”ходили чутки, що про таку мутацію повідомлялося, але вона не була ідентифікована в жодній країні”. Кострікіс зробив висновок, що ще занадто рано передбачати, чи зможе “Дельтакрон” перевершити “Дельту” і “Омікрон”, передає cyprus-mail.com.\nМіністр охорони здоров’я Кіпру Міхаліс Хаджіпантелас сказав, що більш детальна інформація буде представлена на пресконференції наступного тижня.\nгаряча новинасвітнаука та ІТштамвчені


Глава АМКУ повідомив про рекордні 723 млн гривень надходжень до держбюджету від штрафних санкцій - POLITYKA.TODAY\n28.11.2019 03.12.2019 Оставить комментарий в Глава АМКУ повідомив про рекордні 723 млн гривень надходжень до держбюджету від штрафних санкцій\nЗа 4 роки Антимонопольний комітет України перетворився з мережі офісів, які “кошмарили бізнес”, в ефективне, прозоре відомство, яке системно виконує свої прямі функції, керуючись виключно національними інтересами захисту і розвитку конкурентної економіки. Про це, Голова Антимонопольного комітету України Юрій Терентьєв повідомив в ексклюзивному інтерв’ю виданню “Дело”.\n“Це, власне, і є фундаментальною зміною за час моєї каденції як глави АМКУ, якою я найбільше пишаюся як найбільш важливою для держави“, – зазначив Терентьєв.\nВін додав, що 4 роки тому, Антимонопольний комітет перестав “прощати порушників”, в результаті чого спочатку виписані мільйонні штрафні санкції знижувалися до тисяч гривень. АМКУ почав виконувати свою головну функцію, зосередившись виключно на захисті та розвитку конкурентного середовища.\n“Раніше, як я сказав, АМКУ в упор не помічав справжніх відвертих порушень, не аналізував більшість ринків і галузей економіки“, – підкреслив Юрій Терентьєв.\nРезультати, за його словами, відобразилися в рекордних за всю історію існування АМКУ сумах виписаних штрафів і реальних фінансових надходженнях до державного бюджету України.\n“По-перше, за мою каденцію, з 2015 по 2019 рік, АМКУ наклав штрафні санкції на рекордну суму – 4,8 млрд грн. Це більше, ніж за всю попередню історію Комітету. По-друге, забезпечено фактичну сплату штрафів порушниками. Завдяки ефективному юридичного супроводу позовів АМКУ, за 2015-2019 роки, до державного бюджету надійшло 723 млн грн фактично сплачених штрафів. І знову-таки, цей показник за чотири з половиною роки моєї роботи є більшим, ніж за всю попередню історію комітету“, – констатував глава відомства.\nТерентьєв нагадав, що за час його каденції, АМКУ не просто привернув до фінансової відповідальності, але і вперше в історії незалежності України прийняв рішення про примусовий поділ однієї з груп компаній. Це сталося після того, як в розпал польових робіт група штучно зупинила виробництво.\n“Ми припинили зловживання монопольним становищем тютюнового монополіста “ТЕДІС” і держпідприємств-гігантів “Укрспирт”, “Артемсіль”, аеропорту “Бориспіль”. Це прецедентні справи, які відкрили нову епоху в антимонопольному регулюванні економічних процесів в країні“, – сказав Терентьєв, додавши, що в 2019 році, АМКУ застосував санкції до корпорації “Укрбуд” на 260 млн грн за змову під час публічних державних закупівель для капітального відновлення Шулявського моста.\nЮрій Терентьєв зазначив ще один принциповий момент: відомство почало активно відстоювати свої позови в судах.\n“З 2015 року АМКУ почав враховувати зміни в економіці України та адекватно реагувати на нові виклики. Сьогодні Комітет вивчає і аналізує ринки на основі кращих європейських і світових підходів. При розробці рішень ми прямо використовуємо європейські прецеденти. Ми досліджуємо ситуацію в галузях і секторах економіки, а не тільки діяльність окремих підприємств. А, головне, АМКУ почав приймати насправді значні рішення по реальним проблемам і відстоювати їх обгрунтованість в судах“, – резюмував глава Антимонопольного комітету України.\nTagged АМКУ Антимонопольний комітет України бюджет Укрспирт штраф Юрій Терентьєв\nБританський Brexit настав, але не відбувся


"Слуга" запропонував купувати російську вакцину від COVID-19 через посередників в Європі — DSnews.ua\n"Слуга" запропонував купувати російську вакцину від COVID-19 через посередників в Європі\nсереда, 14 жовтня 2020, 21:56\nУкраїна на законодавчому рівні заборонила торгівлю з країною-агресором, в тому числі медичними препаратами, і російську вакцину від коронавірусу Україна може придбати тільки через посередників\n"Я погоджуюсь з міністром (главою МОЗ Максимом Степановим – ред.), який сказав, що ми повинні спиратися на те, що буде рекомендовано ВООЗ. Якщо буде будь-яка вакцина – японська, ізраїльська, якась інша – ми повинні будемо в першу чергу думати про здоров’я українських громадян", — заявив "слуга".\nНардеп заявив, що Україна безпосередньо не може купувати вакцину у Росії, "тому що у нас є зараз закон про торгівлю з державою-агресором, тобто ми не можемо зараз переступити через норму закону".\n"Я думаю, європейці нам будуть з радістю в цьому допомагати і перевіряти якість вакцин, які будуть з будь-яких країн походження. Європейці, або будь-яка країна в цьому випадку можуть бути посередником", — сказав Качура.\nНардеп уточнив, що поки не сертифікована жодна вакцина.\nВідомий кардіохірург Борис Тодуров заявив, що російська вакцина від коронавірусу вже надходить до України і деякі вже зробили щеплення, незважаючи на відсутність повного циклу випробувань і сертифікації.\nМіністр охорони здоровʼя Максим Степанов заявив, що Україна може закупити вакцину від коронавірусу російського виробництва в разі, якщо вона пройде сертифікацію Всесвітньої організації охорони здоровʼя.


Київський кав`ярні на Урицького виповнився рік! — Coffee Life\nОсь і минув рік зі дня, коли було відчинено першу кав`ярню у м. Київ. 1 рік - це небагато, але й немало. 1 рік - це ціла епоха випробувань та перевірок на міцність. в такі урочисті дати прийнято підодити висновки та будувати плани на майбутнє.\nПротягом цього часу ми гідно оцінили свої сили, ми досягли визнання наших відвідувачів, більшість з яких стали нашими "завсідниками". Ми поліпшуємося та вдосконалюємося в усьому: у якості напоїв та продуктів, у якості обслуговування.\nКав`ярня на Урицького - візитна картка, еталон та приклад серед кав`ярень. Ми довели усім, що ми бажаємо та можемо бути кращими, що ті, хто стає нашим постінийм відвідувачем, стає часткою родини Coffee Life, вірним та відданим прихильником вишуканого смаку та якості!\nЗ Днем Нродження, улюблена кав`ярня!