Дмитро Дроздовський. Розмова з Маріо Петруччі — Журнал «Всесвіт»\nВсесвіт Архів Дмитро Дроздовський. Розмова з Маріо Петруччі\nДмитро Дроздовський. Розмова з Маріо Петруччі\nВАЖКА ВОДА З ЧОРНОБИЛЯ\nРозмова із британським письменником Маріо Петруччі\nСьогодні Ви, шановні читачі, — співучасники нашого діалогу з Маріо Петруччі (Mario Petrucci) (19 ), знаним британським письменником, автором книжок “Lepidoptera” та “Bosco”, лауреатом численних літературних премій: зокрема за найкращу художню книжку року (Essex Awards Best Fiction Prize) та спеціальна літературна премія від “Daily Telegraph”. Маріо Петруччі — голова Ради Королівської літературної фундації (Royal Literary Fund); автор кількох програм на BBC-2, автор книжки “Важка вода: вірші для Чорнобиля”. Наразі пан Петруччі працює над новою збіркою “Монте Кассіно” (“Monte Cassino”).\n— Пане Маріо, перше запитання: крізь який лабіринт довелося пройти, щоб потрапити в літературний світ?\n— Коли я був дитиною, то ніколи навіть не мріяв про письменницьку діяльність. Моя родина не була пов’язана з літературою. Я прийшов у цей світ досить пізно. Закінчив Кембридж (фізика), потім викладав. Пізніше вирішив здобути докторський ступінь в оптичній електроніці в Лондонському університеті. Отже, перша половина життя — це література із крейдою і за катедрою. Але, я думаю, в цьому є також певний сенс. Я прийшов у літературу tabula rasa. Але в мене був життєвий досвід. І я був собою. Тобто в мене не було якихось страхів перед канонами і канонотворцями, тож міг вільно творити.\nЯ був членом прекрасного літературного товариства в Лондоні, з часом почав писати “в ізоляції”. Тільки я і мій комп’ютер. Проте підтримував тісні творчі контакти з різними ентузіастами. Моя дебютна збірка віршів вийшла друком в 1996 році. Досить довго мене друкували в невеличких часописах та газетах. Пізніше з’явилася експериментальна книжка “Лепідоптера”, в якій я поєднав прозу та поезію.\nЩойно завершив книжку “Важка вода”, що пов’язана з роковинами чорнобильської трагедії. Мене приголомшило англомовне видання Світлани Алексієвич “Голоси з Чорнобиля”* (“Voices from Chernobyl”).\n* Авторка, українська журналістка Світлана Алексієвич, видала цю книжку.\n— Які риси має талановитий письменник?\n— Знаєте, я би не хотів давати якихось універсальних порад. Інакше це означає, що я хочу, щоб ви були таким, як я. А це вже механізм клонування в межах однієї групи. Я проти референтних груп. Кожен має бути індивідуальністю, треба шукати себе. Я хочу, щоб поезія (з лінґвістичними та іншими аспектами) була живою. Завжди має бути якийсь подарунок усередині, має бути несподіванка, те, що змушує замислитися. Написання творів — це як приготування їжі. Багато звикають до біґ-маків і забувають про домашні страви.\nУ моїй інтелектуальній крамничці є таке поняття, як “геометрія досвіду”. Це те, що має відбутися під час перегляду стрічки, читання книжки. Мистецтво має чомусь навчити, щось подарувати. Але воно не може змусити, зобов’язати. Література — це індивідуальність. Стережіться клонів!\n— Чим дихає “літературний континент” Великобртанії сьогодні? Це світ випробувань чи ідилічної гармонії?\n— Щоб вижити фінансово, я маю багато працювати: художні твори, замальовки, ескізи, дослідження, есеї. Я працюю як музеєзнавець, літературний консультант. Досить часто проводжу літературні майстер-класи з новітніми технологіями та дизайнерським оформленням. Керую студією експериментальної літератури “ШедоуВорк” (ShadoWork), у Лондоні. 10 років я видавав літературний альманах “The Bound Spiral”. На жаль, він помер, але, переконаний, — це була смерть, гідна лицаря. Я також пишу тексти для лондонських музичних гуртів. Отже, живу літературою, мистецтвом, але життя є розмаїтим.\nЛюди поза поетичними колами дуже часто знають зовсім мало про літературне життя. Письменників знають за їхніми творами, а не особисто. Знають прізвища, знають стиль і стилістичні особливості. Насамперед реципієнтів цікавить твір як елемент мистецтва. А письменник із його приватним життям залишається осторонь. Говорити має текст, наповнений ідеєю, сюжетними лініями, почуттями, а не, даруйте, поет Маріо. Проте сьогодні наявна тенденція в бік популяризації літератури як британської, так і світової. Є підстави для формування потужного літературного об’єднання яскравих та індивідуальних письменників. Але, скажу відверто, у Британії у світ літератури приходять після сорока років.\nМій перший найбільший проект був у Великому музеї війни (Imperial War Museum). Музей перетворився на поетичну резиденцію: в інтер’єр увійшли літературні фраґменти, поруч із історичними предметами. Мені інколи і досі лячно бачити свої вірші на нішах поруч із артефактами. Але врешті це мало свій успіх. Поезія — річ ідіосинкратична, незважаючи на те що або скільки ти написав, усе це прийшло звідкись. І я не знаю, звідки саме. Кожен літератор має свій генеративний код, свій імпульсивний модус.\nЗараз я готую колекції віршів для виставок на прохання Саусвелл Воркхауз (Southwell Workhouse) та Великого музею історії (Imperial War Museum). Це прекрасні місця для творчості. Луна будинків підсилює тишу. І коли людина тут читає, вона має можливість набагато глибше відчувати вібрації слова. Поезія — це слово під знаком мовчання. Я щойно завершив один літературний проект у програмі “Послухай!” на Бі-бі-сі 3 — це ще одна інауґуральна поетична резиденція. Тиша була складовою проекту. Важко описати. А ви спробуйте пояснити “тишу” словом?\nТакі проекти сприяють популяризації поезії. Я вважаю це потрібним і своєчасним. Без надійного підходу літературі не вижити. Що я маю на увазі? Книжки (звісно, якісні) треба навчитися якісно РЕКЛАМУВАТИ на телебаченні, поезія має лунати через найрейтинґовіші програми на радіо. Не забуваймо і про телемережу. Я також читаю лекції в Університеті Оксфорд Брукс (Oxford Brookes University).\nОтже, попри ліміт часу та завантаженість моїх сірих клітин, література — це моя основа. Коли ти пишеш, то неначе здійснюєш подорож. Це величезний інтелектуально-емоційний прибуток. Але потрібні й гроші. Без ґрантів, нагород важко прожити. Але, звісно, не це визначає літературні параметри. Письменник має бути індивідуальністю. А для цього потрібні гроші та відповідне ставлення до грошей. У зв’язку з тим, що “ціна на життя” невпинно зростає, потрібно постійно мати відмінну форму.\nУ глобалізованому суспільстві письменники будуть змушені шукати зовнішні літературні контакти, щоб література жила у світі. Закрита система завжди гине.\n— Чи потрібна сьогодні література, якщо є інтернет як величезний інтертекст?\n— Поезія має креативний вплив на людину. Вчені-педіатри Великобританії довели: якщо дитині читати вірші, то врешті така дитина виросте чуйною, інтеліґентною, розумною. Я вірю, що велика література, велика поезія — це пульс цивілізації, світова література має відчувати живчик планети. Чомусь такої літератури все менше і менше. Також є величезна проблема і потреба в перекладах літератур різних країн. Я роблю все, що можу, разом зі студентами, колегами, щоб навчити їх читати велику літературу, розуміти її. А головне — розуміти сучасну літературу: де профанаційні опуси — а де якісна книжка.\n— Здається, сьогодні той час, коли світ поетичного слова посунувся на марґінальні шляхи суспільного життя?\n— Це ще одне складне питання. Я знаю, що між автором та тим, про що він пише, завжди є суб’єктивний зв’язок. Відомий романіст Арундгаті Рой (Arundhati Roy) написав: “Письменники уявляють, що вони беруть сюжети зі світу... але це не зовсім так. Твори пишуть через письменників з іншого світу. Твори говорять із нами. Вони змушують нас сказати про них”. Так було й із “Важкою водою”. Є випадки, коли твори є бестселерами, але зміст — це фальш. Усе було написано заради винагороди. Через деякий час такі твори забувають. Але є твори, що самі писали себе. Я знаю: поезія ніколи не зникне, як і література. Тільки разом із людством. Але світом керують наші приховані екзальтовані підсвідомі вибрики. Тому форма літератури може бути фантасмагоричною.\n— 2006 рік — це рік Чорнобиля в Європі. Я знаю про Ваш повнометражний фільм, що має назву “Важка вода: фільм для Чорнобиля”.\n— У 2002 році я раптово натрапив на книжку Світлани Алексієвич “Чорнобиль: хроніки майбутнього” в перекладі Антоніни Боуїс (Antonina Bouis). Це безцінна книга. І я можу так сказати не тільки через те, що предмет книги має світове значення. Це інвективи майбутнього через призму світової катастрофи. Чорнобиль — це найстрашніше лихо, які колись знала наша Земля. Це найжахливіша пересторога людству. Алексієвич у книзі передала голоси тих, хто з повітрям увібрав у свої судини радіацію. Ця жінка передала, донесла заповіти звичайних людей, яких уже немає на цій землі. У цих листах і спогадах — пекельний жах. Через майбутнє. Розумієте, до Чорнобиля ми казали про кризи і катастрофи минулого (етосу, історії, культури). Чорнобиль увів поняття катастрофи майбутнього. У книзі ми чуємо голоси звичайного вчителя, втомленого селянина, військового, пожежника, маленьких дітей. Ці звичайні голоси незвичайно виразні. Книжка в перекладі Боуїс мала дивовижний вплив на мене: ті голоси звучали настільки потужно через ехолот англійської мови, настільки настирливо і сильно, що я був змушений сісти і написати про це. Цей голос Чорнобиля кличе нас з усього світу.\nЯ й дотепер відчуваю, наскільки важко було взяти ручку і почати писати про Чорнобиль. Потім я натрапив на книжку “Голоси з Чорнобиля” Людмили Полянської*.\n“Де наші інтелектуали? Письменники? Філософи?” — із жахом у голосі запитувала жінка-інтелектуал. “Чому всі мовчать?” Мій друг і мистецтвознавець Олександр Ренанський сказав, що “крім гріховності, мистецтво, неначе плазма, має інтеґративні властивості”. Мистецтво має об’єднувати заражених людей. І я тоді зрозумів: Чорнобиль інфікував нас усіх — на клітинному рівні, на рівні культури, психології, свідомості. Ми інфіковані і дотепер. Допоки страждатиме хоч одна людина від дози радіації, — ми всі інфіковані. І я зрозумів: Чорнобиль — це найстрашніша у світі катастрофа. Алексієвич каже про те, що “Чорнобиль наче навмисно відводить нас від повного розуміння”. Адже можна збожеволіти, якщо зрозумієш ВЕСЬ трагізм катастрофи. Чорнобиль не мав прецедентів раніше в історії.\n— Ви зрозуміли це після прочитання книг Алексієвич та Полянської?\n— Я тоді зрозумів одне: зображення Чорнобиля, всі чорнобильські теми в моїй творчості та й взагалі у світовому літературному контексті мають бути дуже глибокими і вистражданими. В Алексієвич є мотив “Чорнобиль — частина забутої історії, втраченої історії”. Але це неприпустимо, щоб ми про це забули. Чорнобиль — біль і смерть.\nУ своїй першій книжці “Шрапнель і Листи” (“Shrapnel and Sheets”) я змалював період воєн у Сараєві. І головний герой книжки Сімус Хіней (Seamus Heaney) попереджає людство про те, чим небезпечна війна. Ця книжка була плацдармом для написання “Важкої води” (“Heavy Water”), де йдеться про Чорнобиль. Це моя перша спроба почути і передати біль, який лунав по всьому світові. Це спроба передати емпатію і співчуття тим, хто зараз, за кілька тисяч кілометрів звідси, — вмирає від чорнобильської радіації. Я мав тільки одну мету: письмо має бути достовірним.\nПрацюючи над “Важкою водою”, я сприймав це як музичну композицію, що проходить крізь мене. Це не була нарація, це були саме ті голоси, які долітали до мене зі світу: ті жінки і чоловіки, їхні діти, які відкрили свої тіла і серця Чорнобилю... Голоси з книжки Алексієвич тільки підсилювали мої сенсорні системи: я відчував дедалі сильніше.\nВрешті я зрозумів: це свідчення того, що Чорнобиль і досі живе у світі. Як колишній фізик за фахом я знаю, що Чорнобиль дихає й сьогодні. Він у повітрі, через яке ми говоримо про нього, він у нашій крові, коли ми передаємо сигнали, пов’язані із Чорнобилем, через синапси. Я відчуваю себе носієм чорнобильської пошесті. І жодна статистика не подасть тої цифри, скільки людей вмерли після катастрофи. Але нам треба знати не статистику, а кожного з тих, хто пішов (або кого змусили піти) на смерть. Чорнобиль назавжди буде пов’язаний зі словами “трагедія і втрати”.\n— Але яким чином Ви розпочали створення фільму?\n— Коли “Важка вода” була надрукована, на мене вийшла одна незалежна телевізійна компанія у Бріґтоні (“Seventh Art”). Вони мали намір зробити фільм про Чорнобиль, взявши за основу мої вірші. Крім хорошої репутації, ця компанія була першою, хто наважився профінансувати такий фільм, адже ідея була далеко не “розважальною”. Не щодня знімають такі речі. І це все відбувалося в той час, коли провід нашої країни (разом із Джеймсом Ловлоком) хотіли збільшити кількість атомних станцій на узбережжі. Вони, як чорні мухи, літали над тим смертоносним проектом, як неандертальці, стрибали над вогнищем, в якому готувалося сире м’ясо. Тільки світова організація може опікуватися подібними процесами, щоб уберегти нашу планету від знищення. Атомна енергія — небезпечна річ. І я це розумію і як письменник, і як громадянин.\nНаписання книжки та зйомки фільму були частинкою відповіді: як людина, твір мистецтва можуть взаємодіяти з культурою світу і підтримувати цілісність. Але еталонним у цій роботі для мене залишалося не відійти від ідеї, яка була у книзі Алексієвич. До 2002 року цю книжку майже не знали у Великобританії. Сьогодні це знане репринтне видання, особливо напередодні 20-річчя страшної дати. Дуже цікаво, що навіть західна розважальна культура потребує того, над чим можна замислитися, що можна відчути, пропустити крізь себе. Чорнобиль — це те, що змушує схаменутися і подумати над майбутнім.\nГоловне, щоб роковини не були фінальним етапом. Що я маю на увазі? Чорнобиль не має згаснути після року обговорювань. Він активно діє і діятиме століттями. І про це треба пам’ятати. Потрібно завше пам’ятати про особисту відповідальність перед собою, своєю родиною, своєю країною.\n— Фільм вже знято повністю?\n— Фільм буде показано в повному обсязі на британському телебаченні в середині 2006 року (www.seventh-art.com — також у інтернеті на офіційному сайті). Весь хронометраж, всі жахливі кадри, розмови, спогади супроводжує поезія, про яку я вже казав. Я думаю, це потрібно. Разом із продюсерами Девідом Бікерстаффом (David Bickerstaff) та Філом Грабським (Phil Grabsky) вдалося створити досить трагічну розповідь. Поезія тільки підсилює ефект. Я сподіваюсь, що фільм допоможе знайти перекладачів для “Важкої води”, щоб перекласти її кількома мовами світу, — і, звісно, українською. Крім того, я сподіваюсь, що фільм допоможе вийти на тих людей, котрі разом із нами допоможуть у розв’язанні деяких постчорнобильських проблем. Ми знаємо про тих “чорнобильських дітей”, котрі зараз проходять лікування за кордоном. Ми маємо допомогти Україні, її дітям.\n— Багато віршів Ви присвятили війні. Чим для Вас є війна? Чи відчуваєте Ви сьогодні подібну загрозу у світі?\n— Моє рідне село в Італії, неподалік від абатства Монте Кассіно, може розповісти дуже багато про війни: злиденність, малярія, бомбардування, руйнування будівель, землі. Траєкторія складна. Як і сама війна. Я пам’ятаю, як уже в туманному Лондоні я прислухався до бувальщин про війну. Багато чого про історію я виніс саме з тих дитячих розмов: історію створюють люди-індивіди, але історія війни завжди множинна. Якщо війна — це, як кажуть сьогодні соціологи, найбільша комунікаційна поразка, тоді поезія — це найбагатша комунікативна сила. Поезія викриває корені війни.\nУ Британії поети, які писали про події Першої світової війни, і досі вшановані і знані. Їх вивчають у школі. Це, власне, і формує історичну тяглість — пам’ять не має урватися. Сьогодні війни тривають у світі. Але немає тих великих поетів, котрі б могли сказати про це мужнім поетичним словом. Мені здається, що якби зараз в усіх країнах Західної Європи та Америки розпочати масовий художньо-поетичний проект, пов’язаний з війнами у світі, то ми могли б дещо змінити. Якби ці вірші запустити в Іран, Палестину, Корею... Слово не втратило впливу на людину. Це ми забули про дію слова.\nВи знаєте, під час Другої світової в людей була ідея-фікс: сказати щось через радіо, підтримати одне одного. Поезія — це універсальний код. Світові війни має гармонізувати творчість. Чому всі мовчать, чому не говорять про те, що відбувається у світі? Адже про такі події ми дізнаємося переважно з телебачення: у вигляді статистик, бойових дій та загиблих. Чому б не розпочати такий проект в різних куточках? Культура сьогодні набуває монологічної форми. Нас цікавить тільки те, що відбувається з нами. Ми вже не відчуваємо світової загрози. А вона дуже сильна. Тероризм не знищити — потрібно шукати комунікативні канали порозуміння. Поезія може допомогти, наскільки б абсурдно це не здавалося на перший погляд.\n— Чи може мистецтво або поезія врятувати світ?\n— Поезія врятує світ? Не думаю, що це буде саме так. Свідомість, яка пасивно сприймає поезію, мистецтво, є споглядально-бездіяльною. Здебільшого. Проте є винятки. Чи можна було спинити Чорнобиль, якби всі рятувальники, всі фізики були щиросердими сумирними митцями? Чи можуть поети збудувати електричну станцію або атомну станцію? Якби філософія Платона лягла в основу державної політики всіх регіонів, то чи була б створена ядерна бомба, чи був би винайдений плутоній? Чи були б наші соціально-економічні системи такими різними? Сподіваюсь, відповіді на ці запитання ще з’являться в новітніх романах. Отже, митці ні на що з переліченого не здатні. А у світі є технології і технологи, бомби і бомбардувальники, атом і атомники, енергія для знищення... Розумієте, які тенденції існують у світі? Страшно дивитися на світ. Але ж треба.\nІ все ж таки сила поезії потужна. Поети мають вроджену силу переконувати; хоч і не можуть змусити. Поети потребують тиші. Самотності. І Чорнобиль потребує самотності, а не суєтності. Потрібно в тій самотності глибоко проаналізувати те, що сталося. Чорнобиль може не повторитися, але він все одно говорить зі світом. Він говорить через фраґменти нашої пам’яті, через катастрофи, до яких він призвів. Це можуть зрозуміти тільки митці. Ми не маємо спекулювати на трагедії, інакше ми ризикуємо скомпрометувати історію; не треба робити сенсацій, але митці мають оголювати нерв проблеми, бо ми сприймаємо це дуже тонко. І ми маємо живити пам’ять у людей через свої дії. Процеси пам’яті, коли ми збираємо різні часові і просторові фраґменти в єдину матерію, надзвичайно складні. Ми мусимо формувати цю оболонку, повертати людство до історичної пам’яті.\n— Які задуми на майбутнє?\n— Наразі я працюю над проектом Англійської ради мистецтв (Arts Council of England) “Наука в поезії” (“Science in Poetry”), працюю над творами, що змушують читача замислитися над глобальними проблемами нашого суспільства, екологією, технологіями. Наука й поезія мають співіснувати, але не як жертва — експлуататор, тобто наукові технології мають не приглушувати силу поезії, а навпаки — підсилювати відновлювальний ефект. Має відбуватися тісне співіснування між наукою та поезією.\nЯ також працюю над новою книжкою “Сіркові квіти” (“Flowers of Sulphur”), що має вийти в 2007 році. Також маю завершити книжку про події Другої світової війни в Монте Кассіно. Сподіваюсь, книжка вийде до 2044 року! Тоді ми відзначатимемо 100 років після найжорстокішої війни... Але я не хочу так далеко забігати в часі. Хіба можна знати, що буде з тобою та зі світом за хвилину?\nРозмову провів Дмитро Дроздовський,


Як виглядають батьки Насті Каменських, Джамали та інших зірок (фото)\nКаменських, Джамала та інші українські зірки здивували знімками з батьками: схожість вражає\nЯк виглядають зіркові татусі\n20 березня, 03:00\nБатько – важлива складова в житті кожної дівчинки, і в особливості, артистки\nPoliteka вирішила згадати, як виглядають папи найпопулярніших українських зірок і які у них відносини.\nСпівачка Настя Каменських дуже близька зі своєю сім'єю. У минулому році її батькові, Олексію Йосиповичу виповнилося 80 років. Довгий час він був капітаном збірної "Динамо" з волейболу. Каменських регулярно публікує фото свого батька в Instagram. Як розповідав Потап, вони зіграли весілля в Україні, тому що батьку Насті було б важко летіти заради цієї події в іншу країну.\nБатько Джамали кримський татарин, чиї предки були депортовані з Криму. В молодості він був хоровим диригентом. Як нещодавно розповіла Джамала, у важкі часи її батько займався вирощуванням тюльпанів до 8 березня.\nТато співачки Злати Огневич офіцер, він служив на підводному атомному човні. Після армії він працював хірургом. Співачка зізналася, що одного разу тато робив операцію їй.\nБатько співачки Гайтани живе у Конго. Там у нього бізнес, пов'язаний з транспортом, а також інша сім'я. Спілкуються вони не часто, але співачка розповідає, що саме батько дає їй життєво важливі напрямки. Вона називає його справжнім джентельменом.\nСолістка групи «Неангели» Вікторія Смеюха одного разу в День батька теж поділилася знімком зі своїм татом. Судячи з фото, Вікторія пішла саме в батька. За словами Віки, за низький голос вона має подякувати теж батьку.\nБатько телеведучої Каті Осадчої Олександр вище Каті на півголови. Тепер зрозуміло, у кого артистка пішла такою високою. Осадча визнає, що схожа на тата не тільки зовні.\n«Ми схожі і за зовнішністю, і за характером, бачу мету, не бачу перешкод, це про нас», - розповіла зірка.\nНагадаємо, що зірка "Неангелів" здивувала щасливим виглядом на відпочинку з дитиною: "Віка, пора дітей!".\nЯк повідомляла Politeka, Катя Осадча в піжамі з пір'ям показала, чим спокушає Горбунова на карантині: «Нічого собі!».\nТакож Politeka писала, що Настя Каменських похвалилася домашнім фото з волохатим красенем: "Потап не ревнує?".\nТеги: Виктория Смеюха Джамала Настя Каменских Катя Осадча\nКравець з "Квартал 95" не витримала і кинула дітей: "Вони думають, що..."\nМеган Маркл і принц Гаррі розкрили головну таємницю про свого сина: "Ми сподівалися..."\nНесподіване одкровення зіркової пари\nМішель Андраде облягла соковиті форми вузьким топом, дочка Потапа не стрималася: "Вау"\nФанати злякалися не на жарт\nГоловна красуня «Танців з зірками» зачарувала пристрасним образом з декольте: неможливо відірвати очей\nКоханка Павліка розповіла про скасування весілля: "Ми вже не..."\nКатерина розповіла, чого чекати в майбутньому через проблеми з весіллям\nВолочкова розкрила секрет свого стрімкого схуднення: "Навіть у ресторані замовляю..."\nАнастасія розкрила таємницю свого схуднення\nЗірка фільмів "Квартал 95" зняла штани й розбурхала спекотною позою: "Ось це розкутість"\n"Не типове фото"\nДорофєєва в білій сорочці спокусила Позитива, той не втримався: "Це було п'ять років тому..."\nНадя з Олексієм з'явилися на стильних кадрах


Теракт у Луцьку - злочинець відпустив 3 людини - новини України - Главред\nТеракт у Луцьку: злочинець відпустив трьох заручників\n21 липня 2020, 20:57\nМаксим Кривош дозволив вийти з автобуса літній жінці, підліткові та молодій дівчині.\nТерорист випустив з автобусу три людини\nМаксим Кривош, який захопив заручників у Луцьку, відпустив трьох людей. Це літня жінка, підліток і молода дівчина.\nПро це повідомили міністр внутрішніх справ Арсен Аваков і його заступник Антон Геращенко.\n"Тільки що перший заступник голови Національної поліції Євген Коваль домовився з Максимом Кривошем про звільнення перших трьох заручників", - повідомив Геращенко.\nЧерез деякий час чоловік, котрий захопив автобус з пасажирами в Луцьку, висунув вимоги. Чоловік хоче, щоб міністри і олігархи України, включаючи Коломойського, Ахметова, Авакова, Порошенка, Пінчука та інших, а також глави СБУ, судів, церков виклали в YouTube відео, де визнають себе "терористами в законі".\nАрсен Аваков заручники Новини Луцька\nЗараз ви переглядаєте новину «Теракт у Луцьку: злочинець відпустив трьох заручників». Інші новини України читайте в розділі «Україна». Якщо ви знайшли помилку, видiлiть її мишкою та натисніть Ctrl + Enter. Якщо ви знайшли помилку, видiлiть її мишкою та натисніть Ctrl + Enter


Ефект ефірних масел : для шкіри тіла Харків\nЕфект ефірних масел : для шкіри тіла\nНерідко, в салонах краси після епіляції, жінкам зволожують тіло ефірними маслами. Після цього, вони відчувають зволоженість протягом декількох тижнів. Kharkovchanka вирішила дати поради про правильне застосування ефірних масел по догляду за шкірою тіла.\nЕфірні масла ще з давніх-давен використовуються у людей як засіб для миття тіла, сучасною мовою – гель для душу. Однак, на відміну від хімічних гелів, ефірні масла з природних компонентів не тільки зволожують, але і живлять шкіру найкращими вітамінами.\nМасло троянди – чудова альтернатива всім гелям для душа: воно прекрасно зволожує і живить шкіру, крім цього, саме воно надає їй блиск і здоровий вигляд. Безумовно, такими особливостями володіє не тільки воно. Масло лаванди, персикових кісточок, всіх квіток і хвойних … Всі вони -різноманітні вітамінні гелі для душу.\nСпосіб застосування ефірних масел у ванній простий: після того, як зволожите шкіру водою, нанесіть масляну рідину, залиште її на 5 хвилин, а потім – змийте. При нанесенні зробіть ще один бонус для Вашого тіла: масаж. Круговими рухами проведіть по ногах і тулууа, рукам і шиї – масла і масаж усувають зморшки і запобігають їх появі, а так само – видаляють всі ознаки сухості і старіння.\nОбов’язково пам’ятайте, що у деяких людей є алергія і на натуральні масла, тому, якщо у Вас є сумніви в тому, що Ваше тіло і шкіра сприймуть ефірні компоненти не дуже доброзичливо – зробіть пробу на руці, протримавши крапельку масла годину. Якщо ніяких алергічних реакцій не буде (почервоніння, висипання), тоді робіть цю косметологічну процедуру. Однак, таке трапляється вкрай рідко, в одному випадку на мільйон, тому, радійте результатами від застосування ефірних масел і насолоджуйтеся гладкістю і ніжністю Вашої шкіри.\nдолгляд за шкірою\nPrevious articleРізноманітність лазерів для епіляції : який обрати\nNext articleАктуально зимою 2019 : сумки


Віце-президент Глобального союзу вчених за мир: Людям потрібна нова ідея буття - - Україна Молода\nГоловна > Суспільство > Віце-президент Глобального союзу вчених за мир: Людям потрібна нова ідея буття\nВіце-президент Глобального союзу вчених за мир: Людям потрібна нова ідея буття\nЛюдина володіє величезними ресурсами і можливостями.\nНаша газета вже повідомляла про перший світовий саміт «Наука і мир: Перевірені рішення проблем насилля та глобальних конфліктів», який відбувся в Києві за ініціативи Глобального союзу вчених за мир, що об’єднує велику кількість країн світу.\nВійни, терористичні акти, знищення природи, яка несе за собою глобальні зміни клімату...\nВсі ці людські діяння змушують визнати: населення нашої планети хворе як фізично, так і психічно. Чи є від цього ліки? Вчені стверджують, що є.\nАле передусім людина має усвідомити своє призначення, зрозуміти й вивчити правила життя у Всесвіті.\nПро це детально розповів у своїй доповіді на саміті Василь Крутов, доктор юридичних наук, професор, віце-президент Глобального союзу вчених за мир з розвитку та колишній керівник Антитерористичного центру.\nНайважливіші тези з його доповіді — читайте в нашому матеріалі.\nНаша доля починається не зі слова чи вчинку, а з нашої думки\nСвідомість — це головний ресурс життєдіяльності людини. Та чи навчилися люди в ході історії по-справжньому бути свідомими?\nЧи користуємося ми своїм Розумом сповна, зокрема й для того, щоб зрозуміти і застосувати воістину безмежні ресурси нашої свідомості? Очевидно, що ні.\nУ наші дні завдяки досягненням учених у найрізноманітніших галузях — квантовій фізиці, молекулярній біології, трансперсональній психології, епігенетиці й інших — наука про свідомість вступила в епоху революційних відкриттів.\nНемає ніяких сумнівів, що їх широке застосування на практиці змогло б перетворити і життя людства в цілому, і життя кожної людини зокрема.\nАле в тому-то й річ, що люди здебільшого погано володіють свідомістю, часто керуються не розумом, а розсудком, живуть у старій матеріалістичній парадигмі «мати» і погано собі уявляють, що означає насправді «бути».\nІ це не дивно, адже ні в дитинстві, коли нас виховують батьки, ні в юності, коли нас учать учителі, ні пізніше, коли ми стаємо дорослими і нібито «свідомими», нам не дають істинних знань про свідомість, не передають навичок застосування на практиці його безмежних можливостей.\nДля того, щоб переконатися в правдивості цих слів, досить оцінити ситуацію у сфері глобальної безпеки.\nНа всіх континентах, як пожежі, поширюються гарячі і гібридні війни, тероризм та інші форми масового насильства.\nА всі системи безпеки, які склалися на сьогодні, демонструють свою неспроможність.\nПричину цьому слід шукати не в економічних або цивілізаційних протиріччях, а набагато глибше.\nВідповідальність за поразку несе та матеріалістична картина світу, яка лежить в основі сучасного розуміння «суспільного порядку».\nУ ній людина апріорі розглядається як тварина-хижак, чия поведінка зводиться до постійних конфліктів із сусідами і боротьби за територію, а війна є не лише основою відносин між державами, соціальними групами, індивідами, а ледве чи не законом самого буття.\nВпродовж останніх тисячоліть технології насильства як засоби нейтралізації зовнішніх загроз були домінуючими як у структурах безпеки, орієнтованих на війну, так і в аналогічних структурах, орієнтованих на мир. І це глухий кут.\nПодальше вдосконалення засобів убивства і контролю не допоможе людству вигнати демонів війни, об’єднатися і зробити новий стрибок у розвитку.\nНам, як біологічному виду, що створив ноосферу і що розвивається разом із планетою Земля, потрібна нова ідея буття, нова світоглядна парадигма розвитку.\nУ наші дні дедалі більше фізиків, психологів та інших фахівців роблять висновок про те, що свідомість має «квантову природу», іншими словами — природу не біологічну, а інформаційно-енергетичну. Їхні висновки, що «фізичний» мозок як такий не породжує свідомість, як досі пишуть у підручниках.\nМожливо, комусь важко погодитися з цим, але все з точністю до навпаки: мозок є функцією свідомості і є приймачем-передавачем послань зовнішнього середовища.\nСвідомість вищого розуму — це універсальне інформаційно-енергетичне поле, здатне індукувати прояви свідомості у живих істот в мірі, прямо пропорційній рівню їхнього розвитку і потреб.\nТаким чином, індивідуальна свідомість можлива лише в тій мірі, в якій вона до цього універсального інформаційного поля підключена.\nТакож нетрадиційно слід підходити до розуміння нашого мислення. Думка — універсальна форма енергії, і сила її колосальна.\nМи навіть не розуміємо, що своїми думками, емоціями, відчуттями, вчинками ми і творимо, і руйнуємо цей світ.\nНаша доля починається не зі слова, не з дії або вчинку, вона починається з нашої думки.\nЛюдина лише тоді зможе зробити щось значне і корисне для себе і для інших, лише тоді буде по-справжньому почута і сприйнята суспільством, здорова, успішна і щаслива, коли навчиться повноцінно контролювати свої думки і направляти їх у потрібне русло.\nА чи вміємо ми це робити? Ми досі дуже погано розуміємо, що наші думки здатні матеріалізуватися, і, таким чином, формувати і створювати нашу реальність.\nВони збуваються в іншому вимірі — в інформаційно-енергетичному полі, а наш мозок відпрацьовує лише наслідки процесу мислення — його результат.\nНаочна, хоч і украй спрощена аналогія цьому — комп’ютер. Не машина думає, на ній думають!\nЛюдина приходить у життя гігантом, а йде з нього ліліпутом\nЩе в 30-ті роки минулого століття Володимир Вернадський розробив теорію ноосфери, в основі якої була закладена думка про планетарне значення людської свідомості. Її підтримали багато відомих учених і мислителів світу.\nВеличезна заслуга Вернадського в тому, що саме він осмислив ноосферний проект як основу нового світогляду.\nОдним із дуже важливих тверджень його теорії є посил про те, що потрібно починати загальнолюдські трансформації, про які ми сьогодні говоримо, із зміни свідомості кожної окремої особи.\nІ якщо зараз цю тезу розглядати через призму проблем безпеки, то ми повинні визнати, що, врешті-решт, саме конкретний індивідуум спускає курок, підриває і скидає бомбу, направляє автомобіль, начинений вибухівкою, в натовп ні в чому не винних людей.\nЗ іншого боку, такі ж живі люди запобігають терористичним актам, вирішують конфлікти, зупиняють війни.\nОсоба, а саме її свідомість — це «альфа» і «омега» безпеки, вона є і загроза, і порятунок від неї. І цей висновок нам необхідно розповсюдити на всі сфери людської діяльності, а не лише на безпеку.\nКожна людина — це персоніфікована свідомість, яка за рахунок складної системи енергоінформаційних каналів приєднана до Всесвіту за принципом зворотного зв’язку.\nЩо це все означає, якщо йдеться про життя середньостатистичної людини?\nЗнову скажемо, що найчастіше думки керують людьми, а не навпаки. Добре, якщо це думки благі.\nАле наше «Я» кишить численними ментальними «вірусами», що змушують нас витрачати сили та енергію казна на що.\nПочуття образи, провини, страху, тривоги, злості, заздрості, гордині, смутку засмічують нашу пам’ять, вже в проекті спотворюють наше майбутнє, заважають нам приймати правильні рішення і користуватися інтуїцією.\nВони спотворюють людські відносини на всіх рівнях соціальної взаємодії.\nЇх дія — причина того, що з віком ми частенько не накопичуємо, а розбазарюємо наш енергетичний потенціал, перестаємо бути геніями, якими народилися.\nНа жаль, слід констатувати, що людина приходить у життя стовідсотковим гігантом, але через незнання своєї природи і проявленої слабкості йде з нього звичайним ліліпутом.\nПричому вона не лише не використала, але й не знала, якими насправді величезними ресурсами і можливостями у своєму житті володіла.\nБіда в тому, що традиційна парадигма нашої цивілізації забороняє людині розвиватися в ноосферном напряму, оголошуючи все, що не вкладається в уявлення сучасної академічної науки, забобоном, невіглаством тощо.\nДовго такий підхід до пізнання виправдовувався тими неймовірними матеріальними і соціальними благами, які несе людству втілення в соціальне життя результатів науково-технічного прогресу.\nАле водночас ми бачимо, до яких небезпечних наслідків він приводить сучасний соціум.\nАдже ніхто не заперечуватиме, що зброя масового враження, яка поставила під загрозу знищення людства, була створена наукою.\n«Що віддав — те твоє»\nЛюдству потрібна нова світоглядна парадигма розвитку. Для чого? — По-перше, щоб виконати свою місію й стати краще. По-друге, щоб у цьому житті добитися успіху й бути здоровим.\nЩоб облаштувати свій життєвий світ, знайти любов і виховати гідне потомство.\nЩоб з іншими людьми побудувати благополучне і доброзичливе суспільство без бідності і насильства, улаштувати ноосферу Землі й інтегруватися з її біосферою в єдине живе ціле.\nЩоб підняти мислення до вищих висот.\nВід народження в нас закладено невичерпний ресурс фізичних, психічних і духовних сил.\nАле часто внаслідок догматичного виховання, недоліку знань, через культурні й ідеологічні забобони людина його ігнорує.\nОсь і бігає по колу життя, як цирковий кінь, не знаючи до пуття ні себе, ні свого призначення, і при цьому продовжує вважати себе «володарем всесвіту».\nБіда в тому, що всі її злі й погані думки, помилкові установки і порожні бажання теж матеріальні. Це їх канонада звучить в гуркоті терактів і воєн, в гулі техногенних і природних катаклізмів.\nІстина в тому, що такі «господарі» не потрібні ні нашій планеті, ні космосу.\nЯк же вирішити насущні проблеми нашого буття? Як зробити навколишній світ безпечним і добрим, а життя людини — успішним і щасливим?\nДля цього необхідно рішуче впроваджувати в життєву практику людей знання про їх істинну природу і невичерпні інтелектуально-енергетичні ресурси, про глибинний і тісний взаємозв’язок людини і космосу, про сакральну роль вселенської свідомості в бутті і розвитку нашої ноосфери.\nМислення в цих категоріях ми і звемо духовною парадигмою.\nМи переконані, що людина, яка будує своє мислення і своє життя, згідно з нею, апріорі не може бути злою і жорстокою, неуспішною і хворою, самотньою і нещасною.\nЇї доля — внутрішня свобода, творчість і служіння, служіння собі, сім’ї, соціуму, країні і нашому загальному дому.\nЗакон космосу «Що віддав — те твоє» ніхто не відміняв. Віддав хороше — отримав хороше, віддав погане — отримав погане.\nЧи не тому часто бачимо, що події, як нам здається, відбуваються нібито випадково. Але ж ми знаємо, що випадковостей, як таких, не буває.\nВсе стається за законами, встановленими природою, яких, на жаль, більшість людей просто не знає, а значить, не керується ними, не дотримується їх, не шанує.\nАдже знання, у тому числі й негативних дій цих законів, а також їх слухняне дотримання може стати величезною силою застереження і недопущення людьми прояву зла і насильства.\nВодночас знання людиною своєї природи і тісного зв’язку зі Всесвітом здатне успішно вирішувати найскладніші проблеми безпеки, як на рівні окремої особи, так і світового соціуму в цілому.\nНеможливо переоцінити, наскільки важливо для кожної людини з дитинства отримати знання про свою справжню природу.\nВони здатні перевернути її уявлення і про світ, і про саму себе, вони здатні підняти його на небачений рівень розвитку.\nТому починати революцію в умах необхідно з тієї сфери, де люди засвоюють знання і вибирають життєву дорогу, тобто в освіті.\nЗадля цього ми почали реалізовувати в Україні проект «Ноосферної освіти».\nУ 2016-17 навчальному році нам вдалося сформувати групу вчених і представників системи освіти, які за підтримки структур Національної академії наук України, Інституту педагогіки Національної академії педагогічних наук та інших впливових профільних і громадських організацій і декількох вишів розпочали науково-освітній пілотний проект.\nЙого суть полягає у розробці комплекту навчально-методичних матеріалів для всіх рівнів освітньої системи (дошкільні заклади, середня школа, університети).\nПерша в історії України альтернативна програма вже розроблена і може бути представлена широкій громадськості.\n«Філософія сучасного суспільства», як перший модуль загального проекту (а в цілому передбачена серія навчальних матеріалів), цього року почне апробацію в загальноосвітніх навчальних закладах.\nЄ позитивний досвід викладання нової парадигми пояснення світу, людини і його свідомості й у вищих навчальних закладах. Далі ми бачимо своє завдання у створенні системи перепідготовки вчителів і викладачів вишів.\nВеликі надії покладаємо також на науково-освітню Академію ноосферного розвитку, яка зараз створюється як базова системоутворююча складова цього проекту.\nЯ абсолютно переконаний, що знання про те, як зберегти здоров’я за допомогою роботи з енергіями, як добитися успіху, навчившись володіти своєю свідомістю, повинні стати доступні всім і перетворитися на навчальні технології.\nЦе нова система знань про природу людини, система, яка здатна нас повернути до самих себе. Разом ми зможемо змінити цей світ на краще.\nСьогодні доля Землі в наших руках. Ні, вона в нашій свідомості!\nНобелівську премію з хімії присудили за дослідження еволюції ферментів та антитіл\nЦьогорічні лауреати з хімії взяли під контроль еволюцію та використовували ті ж самі принципи - генетичні зміни та відбір - для вивчення білків, які спрацьовували в еволюції людини. >>\nВипуск №077 за 23.06.2017


Набір керамічних спецовників «Гостинні Олені» на підставці, 11.5х6.1х13см за найкращою ціною! Купити набір керамічних спецовників «Гостинні Олені» на підставці, 11.5х6.1х13см і інший товар з категорії спецовники. Магазин посуду - ПосудоГрад.\nПосудоград > Столовий посуд > Спецовники > Набір керамічних спецовників «Гостинні Олені» на підставці, 11.5х6.1х13см\nКод товару 32321152\nКерамічний набір спецовників «Гостинні Олені» - солонка та перечниця на підставці. Колекція керамічного посуду з об'ємним малюнком для створення зимової казки на Вашому столі. Біла кераміка з яскравими червоними деталями; червона підставка. Харизматична парочка оленів в зимовому одязі і з подарунком створить позитивну атмосферу і подарує веселий настрій всім гостям за святковим столом. Розмір: 11.5х6.1х13см. Запакований у фірмову кольорову коробку. Чудова ідея символічного і атмосферного подарунка до новорічних свят!\nКолір зовнішній: Білий з об'ємним малюнком - парочка оленів; червона підставка\nРозмір: 11.5 х 6.1 х 13 см


Глава ПРООН в Україні висловив занепокоєння екологічною ситуацією у Калуші. ФОТО | ВІКНА. Новини Калуша та Прикарпаття\n15\tГрудня, 2015, 17:34\tКалуш\nЯнтомас Хімстр зазначив, що потрібно вивчати проблему Калуша та моделювати ситуацію, щоб знати, яка загроза може виникну\nЯк відомо, ще в 2010 році виникла проблема у місті Калуш, де існує загроза прориву дамби. Як захід з попередження виникнення техногенно-екологічної катастрофи визначено консервацію Домбровського кар’єру. Він належить ДП “Калійний завод” ВАТ “Оріана”.\nЯнтомас Хімстр зазначив, що потрібно вивчати цю проблему та моделювати ситуацію, щоб знати, яка загроза може виникнути. Глава ПРООН каже, що це загроза не тільки для Івано-Франківської області та України, а й для інших країн, повідомляють “Вікна” з посиланням на stanislavske.tv.\nНатомість Сергій Бесараб зазначив, що Івано-Франківська ОДА готова до співпраці для вирішення цих проблем.\nДовідково. З 1967 до 2002 року у цьому кар’єрі видобували калійно-магнієві солі, які використовували для виробництва міндобрив і магнію. Відходи виробництва зливали у відстійники-хвостосховища. Після зупинки заводу у кар’єрі накопичилася ропа, а відстійники переповнилися і можуть прорвати дамбу.\nНагадаємо, Домбровський кар’єр у Калуші – епіцентр екологічної загрози. Кар’єр залишився тут після видобутку калійних добрив відкритим способом. Річка Сівка, яка протікає поблизу кар’єра, через тріщини у захисній стіні наповнює його по самі вінця. Коли він буде заповнений разом із небезпечними розсолами, які там знаходяться, вода потрапить у іншу річку – Лімницю, яка є основним джерелом питної води для мешканців Калуша і навколишніх сіл, і вже з неї – у Дністер. Наслідком цього може бути екологічна катастрофа міжнародного масштабу: без води залишаться не лише Україна, а й Молдова та Румунія. А ще потрапляння розсолів у Дністер спричинить вимирання флори і фауни.


Купало — svit\nСонцеслав Крижанівський - Купало\nКупало (Купалбог, Купайло, Рай) – літній прояв Дажбога. Купало уявляється у вигляді зрілого чоловіка. Його ще називають Богом плодючості, бо в цей час Сонце має найбільшу силу, що сприяє визріванню плодів. Ця ж сила надихає воїнів на відвагу. Різдво Купала святкують 24 червня на літнє сонцестояння. Західнослов’янське ім’я – Руєвит. Основне дійство свята починається в Ніч на Купала (23 червня) народними гуляннями з пусканням вінків, стрибанням через вогнище, пошуком квітки папороті. На ранок зустрічали новий прояв Сонця – Купалу. Купалбог править до Митнищ (осіннє рівнодення).\n1 Велесова Книга про Купало\n2 Свято Купало\nВелесова Книга про Купало\n"Купалва прийде у вінку, який же возлежить на голові його, сотчений од віття зеленого і цвіту, і плодів." [ВК, 8]\n"Себто Купаль гряде до нас і рече нам, яко маємо стати горді і чисті тілами і душами нашими." [ВК, д.21]\n"І се Купало укаже для нас знамя на звитягу над ворогами, і те маємо творити." [ВК, д.28]\n"Купалбогу, який до Митнищ (Митниць) правити має і всячеське омовіння." [ВК, д.38а].\nПоєднання чоловічої і жіночої стихій породжує життя, яке на святі символізує гілка верби як весільне дерево (гільце), яку називають Купайлиця. Вербицю закопують у землю. Головні персонажі стають біля дерева, утворюючи Трійцю. Купайлицю прикрашають стрічками, намистинками, цукерками і навколо неї розпочинають хоровод, прославляючи наш Рід.\nКупало знайшов свою пару Марену, але ж іншим молодим учасникам обрядодійства теж треба віднайти собі пару. Всіх запрошують до Води, в цей час Сонце купається в Світових Водах, які треба ушанувати і всім очиститися скупавшись або вмившись. Дівчата гадають на судженого – кидають у воду свої вінки, а хлопці повинні їх дістати. Вінок – це символ щастя та одруження. Чий вінок хлопець дістане, того й дівчина повинна поцілувати і мусить бути з ним у парі на це свято (як правило, вибір зарання узгоджують). Таким чином, жіноча половина примушує хлопців очиститися в своїй стихії. Поплескавшись у воді, люди проходять через великий Купальський вінок, як би знову народжуючись.\nПеред запаленням вогнища, жінка-Зоря з крилами-рушниками (чи великою хусткою) несе у курильниці вогнище від Небес. Чотири хлопці зі смолоскипами стають квадратом навколо хмизу, що позначає чотири Сонця (чотири пори року). Зоря (або її помічниці зоряниці) запалює їм смолоскипи. Потім хлопці кілька разів обертаються навколо хмизу і запалюють вогнище, що символізує "сонячне сплетіння". Можна задіяти шість або й вісім смолоскипів, всі ці числа все одно пов'язані із сонячним божеством. Якщо дівчата примусили хлопців (вогонь) зайти за вінком у свою стихію (воду), то після запалення вогню при заході Сонця хлопці перестрибують через вогонь спочатку самі, показуючи свою спритність і бойові навички, а потім, як стихне полум'я, у парі з тими дівчатами, вінки яких дістали.\nКожен вважає за честь очиститися вогнем – тричі перестрибнувши через багаття. Існують прикмети пов'язані з цим: якщо парубок найвище стрибнув – буде гарний урожай у його родини, вскочить у полум'я – чекай біди. Коли ж вдало перестрибнуть багаття юнак з дівчиною, і руки не роз'єднаються – вони неодмінно одружаться і проживуть у злагоді все життя. Треба зазначити, що хоч свято Купала переважно популярне серед молоді, але й люди іншого віку також можуть брати у ньому участь, тільки, звісно, вони не гадають на свою пару, якщо така є або ще зарано.\nХлопці спускають з гори вогняне колесо-сонце (символ літнього сонцевороту) у воду. Для горіння дерев'яне колесо обгорталося соломою. Ця обрядодія пов'язана зі шлюбом Вогню і Води. Поганим знаком при виконанні обряду вважалося, якщо колесо не докотиться до води або згасне раніше, ніж потрапить у воду. В такому разі поєднання вогню і води не відбудеться, а це віщує лихо.\nТакож колесо можна розкрутити на стовпі. Для цього треба на вершечку стовпа встановити колесо із соломою нагорі, щоб воно оберталося, до колеса прив'язати кольорові мотузки та вкопати стовп у землю. Буручись за мотузки під загальне пожвавлення і радість розкрутити колесо. Пізніше всю конструкцію можна спалити, щоб вогонь досягнув колеса. Символіка поєднання двох стихій у нас зазначена на державному прапорі, де Сонце занурюється у Світові Води. Або дають інше тлумачення прапору: "золотокосі поля під синім небом", бо на цей час визріває пшениця, і такий краєвид на свято Купала є в багатьох куточках нашої країни.\nНайчарівніший сюжет Купальської Ночі – пошук квітки папороті, Перунового цвіту. Хто бажає, йде у ліс шукати квітку, як правило, парами. Хтось намагається знайти за її допомогою скарби, а хтось знаходить своє щастя – кохання. Люди знають, що папороть не має квітів і розмножується спорами. Тому сама квітка папороті є образним символом кохання, а відповідно скарбом є народжувані пізніше діти.\nУ Купальську ніч польові та лісові трави набирають виняткових чарівних властивостей, великої лікувальної сили. Здебільшого збиранням зілля займаються літні люди, бо у них є найбільша потреба в допомозі лікарських рослин. Збирати траву виходять дуже рано. До рослин при збиранні промовляють молитви. Найпростіша з них: "Батьку-Небо, Земле-Мати, благословіть траву збирати."\nКупалбог з цього часу вступає в свої повні права, наділяючи нас добрим врожаєм. Недарма його називають ще Раєм, бо літня пора – це дійсно Рай на нашій Богом даній землі.\n5. Климець Ю.Д. Купальська обрядовість на Україні. – К.: Наук. думка, 1990. – 144 с.\n6. Купало / уклав Пашник С.Д. – Запоріжжя.: Руське Православне Коло, 7526 (2018). – 40 с.\n7. Купальські пісні. Українські народні пісні: пісенник. – К. Музична Україна, 1989. – 196 с.\n8. Скуратівський В.Т. Святвечір: У 2 кн. – К.: Перлина, 1994.\n9. Творун С.О. Практична етнологія для ділових людей. Навчальний посібник. – Вінниця: Книга-Вега, 2005. – 216 с.\nКупало / уклав Пашник С.Д. – Запоріжжя.: Руське Православне Коло, 7526 (2018). – 40 с.(pdf)\nОтримано з http://wiki.svit.in.ua/index.php?title=Купало&oldid=2460\nЦю сторінку востаннє змінено: 14:21, 26 лютого 2018.


Пошук доглядальниці м.Краматорськ. Анкети, вакансії та робота доглядальниць в м.Краматорськ\nАнкети доглядальниць Донецька. обл, м.Краматорськ\nН... Зинаида Юрьевна 64 роки, Краматорськ\nПортал професійного пошуку доглядальниць в Донецька обл. м.Краматорськ «Доглядальниця» дозволяє в найкоротші терміни підібрати необхідних працівників. Робота в сім'ях стала модна в двадцять першому столітті, сьогодні, як ніколи раніше, стало прийнято запрошувати доглядальниці з проживанням.\nВи самостійно можете впорядкувати резюме доглядальниці в м.Краматорськ. Всі вакансії доглядальниць достовірні, а резюме співробітників ретельно перевірені. Тут немає випадкових людей - всі запропоновані кандидатури мають відповідну освіту і рівень кваліфікації. Наші кандидати володіють ґрунтовними психологічними знаннями та вміннями, можуть підтримати бесіду і досконало володіють діловою етикою.\nСкористайтеся функцією пошуку доглядальниці в Донецька обл. м.Краматорськ по містах і знайдіть співробітників з найближчих районів.


Існує стереотип, що саме жінки нібито найчастіше стають жертвами торгівлі людьми. І при цьому йдеться про сексуальну експлуатацію. Втім, реальна статистика свідчить про зворотне.\nТак, 90% випадків торгівлі людьми – це трудова експлуатація, зокрема рабство. При цьому дві третини постраждалих – чоловіки. Такі дані наводить Міжнародна організація з міграції (МОМ).\nBBC News Україна досліджувала, як це відбувається.\nРабство існує у кожному великому місті Британії – слідчі Непоодинокі випадки\nУ червні цього року національна поліція звільнила 30 українських громадян із рабства на консервному заводі в Овідіопольському районі Одеської області.\nУ квітні Луцький міськрайонний суд виніс вирок одному з організаторів трудової експлуатації дев’ятьох чоловіків на сміттєзвалищі під Нововолинськом. Громадян, що розмовляли лише угорською, примушували сортувати сміття в 2010-2012 роках. Розраховувалися горілкою. Керівництво сміттєзвалища змінили, але до кримінальної відповідальності не притягли.\nІ це – не поодинокі випадки. Трудова експлуатація, чи навіть і рабство, саме чоловіків набирає обертів упродовж останніх семи років, як наголошують експерти.\nТаке трапляється як в Україні, так і за кордоном: у Росії, Польщі, Чехії, Італії та інших країнах.\n“Тайга. Мінус 35 градусів. Ти виходиш – навкруги ліс. Ітимеш дві-три години – і куди? Кілометраж там достатньо великий. Тільки технікою можна проїхати. Нам повезло, що був заведений і прогрітий тягач. На ньому ми й втекли”, – так розповідає про свій досвід роботи на лісоповалі в Красноярському краю Василь.\nХолодний брудний барак у глибині тайги. Питну воду доводиться отримувати зі снігу. На сніданок, обід та вечерю – самі макарони. Жодного шматочка м’яса чи риби, жодних молочних продуктів.\nВалити й рубати ліс треба по 14-16 годин щодня без вихідних. Колеги по роботі, крім земляків-українців, – в основному колишні ув’язнені з сибірських колоній. Жодного мобільного зв’язку. Причому ті, хто їхав сюди на заробітки, знав, що його в тайзі не буде. Це не зупиняло.\nЇм обіцяли платити тисячу доларів щомісяця, але потім заявили, що всі мають відпрацювати по 500 доларів, витрачені на їхню дорогу в нетрі тайги. І, звісно, відібрали документи.\nДесятеро українців опинилися в повній ізоляції посеред високих сосен і снігових кочугурів. Вони не уявляли собі, що все може обернутися так.\nУкраїнські чоловіки занадто часто легковажать правилами безпеки, їдучи на заробітки, не допускаючи навіть думки, що можуть опинитися в рабстві Російські громадяни, звільнені з місць позбавлення волі, любили випити спиртного. У горілчаному чаду їм було легше переносити реальність життя й роботи на лісовирубках.\n“У них не було вибору”, – каже Василь. В українців же була одна-єдина альтернатива – втекти й повернутися додому.\nЦе все сталося в 2012-2013 роках. Хлопець збирався одружуватися, потрібні були кошти. Знайти роботу з достойною платнею вдома йому не вдавалося. А тут якраз знайомий розповів, що зміг добре заробити на сибірському лісоповалі. А чом би й ні?\nТоді Василь не перевірив інформацію про свого майбутнього “працедавця” з Красноярського краю. Втім, переконаний, що навіть якби й доклав зусиль, правди не дізнався б.\nРабство в ХХІ столітті\nВажко повірити, що в ХХІ столітті можливе справжнє рабство. Але воно існує. Коли з людиною поводяться, мов з річчю, коли над нею “здійснюються атрибути права власності”, то, власне, це воно і є. Так цей феномен визначає Конвенція про рабство від 1926 року. Його забороняє ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.\nРабство є різновидом трудової експлуатації – більш широкого юридичного поняття, що, своєю чергою, є формою торгівлі людьми.\nНе будь-які важкі й несправедливі умови праці є трудовою експлуатацією, пояснює Віктор Вальчук, правозахисник, голова правління ГО “Велес+”. Він захищає права постраждалих.\nТака експлуатація виникає тоді, коли в людини забирають документи, вона проживає в нелюдських умовах, щодо неї чиняють фізичне чи психологічне насильство, не платять за роботу й позбавляють свободи пересування.\nЧому чоловіки? За оцінками представництва МОМ в Україні, протягом 2014-2017 років від торгівлі людьми постраждали 60 900 українців. Війна на Донбасі й хронічна економічна криза підштовхують насамперед чоловіків погоджуватися на сумнівні пропозиції роботи.\nЯк не дивно, саме чоловіки виявляються менш захищеними перед такими небезпеками, ніж жінки. Через те, що більш упевнені в собі й поводяться менш обережно, коли шукають роботу, особливо за кордоном.\nВ Україні в таку халепу потрапляють частіше бездомні та інші найбільш соціально незахищені чоловіки. Але за її межами біда стається часто з тими, хто, здавалося б, не має бути в групі ризику.\nТак, за даними МОМ, 24 % постраждалих від трудової експлуатації українських чоловіків мають вищу освіту. 71% з них мешкають в обласних центрах. Понад половині з них – від 18 до 35 років.\nЧоловіки не завжди усвідомлюють, що стали жертвою торгівлі людьми, або ж не розповідають нікому про це, навіть найближчим людям “Чоловіки не можуть себе ідентифікувати. Вони не усвідомлюють, що постраждали. Як це вся їхня будівельна бригада, десять дорослих чоловік – усі постраждалі від торгівлі людьми?” – розповідає Віктор Вальчук.\n“Заганяли в підвал і тримали по три години” Ті з них, з ким вдалося поспілкуватися BBC News Україна, визнають: вони не могли собі уявити навіть у нічному жахітті, що таке може статися. Надто коли йдеться не про сибірський лісоповал, а про роботу, приміром, на складі неподалік Варшави, столиці країни ЄС.\n“Нас закрили в кімнаті. Ми питали, чому нам не платять. Більш ініціативні отримали трохи по голові кийками. І ми вже сиділи й сподівалися, щоб нас не чіпали. Кілька разів було також таке, що заганяли в підвал і тримали там по три години. Певно, в цей час були якісь перевірки”, – розповідає Віктор.\nВін вирушив до Польщі разом із півсотнею українців. П’ята частина з них мали вищу освіту. Вони повірили словам знайомого водія-посередника. Той не брав грошей наперед за перевезення – це викликало симпатію до нього. Здавалося, що мають справу з чесною людиною.\nЗрештою, опинилися на ізольованому від зовнішнього світу складі домашньої техніки. По приїзді почули, що мають два місяці гарувати безкоштовно, аби відпрацювати гроші за дорогу. Жили в пошарпаному гуртожитку. Працювали, як і на сибірському лісоповалі, по 14 годин на добу без вихідних.\nБули переконані, що втекти без документів і грошей не зможуть. Склад пильно охоронявся.\nПерформанс проти рабства в центрі Києва, 27 липня 2017 року За кожними дев’ятьма працівниками стежив один наглядач, неодмінно російськомовний. Якогось людського контакту з ним у працівників не було. Навпаки, з ними поводилися жорстко, за словами Віктора, справді, як з рабами. Коли почали ставити запитання, у всіх відібрали мобільні телефони.\nІ коли справи почали здаватися відверто безнадійними, після місяця такої експлуатації раптом їх усіх зібрали й відправили автобусом до кордону з Україною. Звертатися в польську поліцію ніхто з них не наважився. Переймалися, як би живими швидше повернутися в Україну.\nЦе трапилося в листопаді 2015-го й виглядало, як добре налагоджена схема, коли групу заробітчан завозять на місяць, експлуатують безкоштовно й так само швидко вивозять. Далі мала бути нова “партія рабів”.\nЧоловіки розповідають, що після пережитого найважче – знову повірити в свої сили, знайти себе, впоратися психологічно з почуттям, які викликає така невдача.\nДо цього варто додати проблеми зі здоров’ям, як наслідок рабської праці, поганого харчування, хронічного стресу.\n“Я не бачив, щоб хтось повернувся звідти здоровим”, – відзначає Віктор Вальчук.\nСаме тому постраждалі від торгівлі людьми мають право на допомогу як з боку держави, так і міжнародних організацій, як-от МОМ. Для цього мають отримати відповідний статус.\nМОМ реалізує цілу програму реінтеграції. Вона включає зокрема психологічну допомогу й навчання.\nПравозахисники визнають, що реальні масштаби трудової експлуатації можуть перевищувати статистику в рази.\nУ довгостроковій перспективі найдієвіше вирішення проблеми – розбудова української економіки. У короткостроковій – профілактика явища, кажуть фахівці.\nОсь кілька простих кроків, які можуть допомогти убезпечитися від трудової експлуатації.\nЩо варто зробити: Шукаючи роботу за допомогою посередників, уточнити, чи фірма має ліцензію. Це можна зробити в “Переліку фірм, які отримали ліцензію на працевлаштування за кордоном” на веб-сторінці Державної служби зайнятості України. Перевірити, чи в роботодавця є сайт, за якою адресою розташована ця фірма. Можна скористатися інструментом Google Earth, щоб побачити її місцезнаходження та околиці. Зателефонувати й перевірити, чи хтось взагалі візьме слухавку. Роботодавця можна перевірити також у державних реєстрах. Приміром, у Польщі це REGON, реєстр суб’єктів національної економіки; у Росії – єдиний реєстр суб’єктів малого та середнього підприємництва. Довіряти свої документи лише уповноваженим посадовим особам (працівники прикордонних служб, митниці, поліції). У жодному разі не передавати їх посередникам чи працедавцям для “реєстрації”. Зібрати контактну інформацію про посольства та консульства України в країні перебування й зареєструватися там, якщо перебуватимете за кордоном довше ніж три місяці. Зробити копії всіх своїх документів (віза, закордонний паспорт, запрошення, трудовий договір, страховий поліс). Один екземпляр копій, а також своє свіже фото та контактну інформацію роботодавця слід залишити рідним. Підтримувати постійний контакт із рідними. Не погоджуватися на такі умови праці, за яких у вас не буде мобільного зв’язку. Мовляв, там, де працюватимете, “немає мережі”. Домовитися з рідними в Україні про кодове слово. Якщо ви його використаєте в розмові, це означатиме, що ви в небезпеці. Імена постраждалих від трудової експлуатації в Красноярському краю Росії та в Польщі змінено.


Лікування мінеральними грязями у Рівному - OrtoSano Рівне\nЛікування мінеральними грязями за унікальною методикою OrtoSano\nЗастосовуються натуральні активні мінеральні грязі Азовського моря\nРозроблено оптимальну методику грязелікування з урахуванням числа, тривалості та температури процедур. Поєднання пелоїдотерапії з методикою OrtoSano дозволяє підвищити ефективність лікування, поліпшити якість життя, скоротити або виключити прийом дорогих препаратів або медикаментів.\nНова медична технологія сприяє зменшенню суглобового синдрому та вираженості запального процесу, нормалізації серцево-судинної системи, сприятливій динаміці метаболітів сполучної тканини, поліпшенню якості життя.\nВикористання мінеральних грязей Азовського моря й у віддалені терміни проявляє свою анальгетичну, протизапальну дію і поліпшує функцію суглобів.\n(артроз, міжхребцевий остеохондроз, спондильоз, спондилоартроз, ревматоїдний артрит, поліартрит, хвороба Бехтерєва, реактивні артрити, слідства переломів суглобів і кісток, больові синдроми хребта, захворювання навколосуглобових тканин і т. п.)\nХвороби урогенітальної сфери\n(простатит, хронічний орхіт, безпліддя, імпотенція, везикуліт, гормональна недостатність та ін.)\n(гормональне безпліддя і безпліддя на ґрунті запальних захворювань матки, маткових труб, придатків, недорозвинення статевих органів, периметрити, метроендометріт, клімакс, фригідність та ін.)\n(холецистит, холангіт, антіохолангіт, функціональні порушення жовчних шляхів і жовчного міхура та ін.)\n(післяопераційні рубці, виразки та інші патології шкіри, псоріаз, дерматит)\n(вугрові висипи, жирна шкіра)\n(психопатія, безсоння, синдром хронічної втоми, мігрені й т. п.)\n(відбувається омолоджуючий ефект, сповільнюється ритм старіння, поліпшується структура клітин організму, відбувається очищення шкіри)\n(в результаті застосування грязей відбувається оздоровлення всього організму, підвищуються захисні функції)\nПід час першої процедури теплу грязь наносять спочатку на стопи ніг, зверху вкривають тоненькою целофановою плівкою і тепло загортають. Тримають таку аплікацію десять хвилин, після чого змивають бруд теплою водою.\nПерший сеанс називається «знайомством з грязями». Адже організм повинен звикнути до неї, оскільки вона активна і глибоко проникає, змінюючи іонний склад крові, впливає на роботу всіх внутрішніх органів. Власне, щоб не було загостреної реакції, слід провести кілька ознайомлювальних процедур.\nПісля ознайомлювальних процедур таким же чином (за рекомендацією лікаря) бруд наноситься вже на певні ділянки (в області хребта, суглобів, живота і т.п.) відповідно до методичних рекомендацій для конкретного захворювання.\nУ деяких випадках для першої процедури грязі не потрібно нагрівати. А саме: якщо хвороба запущена, спостерігаються больові синдроми, підвищений тиск. В такому випадку слід отримати консультацію лікаря, оскільки не рекомендовано застосовувати грязі в період загострення хвороби.\nРекомендоване лікування: 10-12 процедур, 38-42 ° С, 10-15 хвилин.\nЛегка прохолодна грязьова аплікація особливо актуальна для людей, професійна діяльність яких пов’язана з необхідністю тривалого стояння (продавці, працівники охорони) або тривалого руху (кур’єри, листоноші). Така аплікація рекомендується і для літніх людей, як заспокійливий засіб від хронічних захворювань кісток і суглобів.\nЛікувальна грязь є натуральним засобом і при правильному використанні не завдає шкоди організму. Але є ряд випадків, коли слід утриматися від застосування грязі. Це перш за все – хронічні та гострі захворювання у фазі загострення, загальні медичні протипоказання до призначення, індивідуальна нестерпність. В кожному окремому випадку слід консультуватися з лікарем.\nМи підготували спеціальну пропозицію, запишисться на консультацію та пробний сеанс лікування грязями\nПелоидотерапия – це поєднання ефективних медичних процедур з приємними відчуття від лікування, розслабленням і зняттям стресу


Податкова знижка в Україні - як отримати відшкодування від держави\nАнастасія Єчкалова, журналістка програми Вікна-новини 10 Січня 2022, 08:00\nУкраїнці мають право на податкову знижку. Щорічно нею користується трохи від 120 до 150 тис. людей, хоча така можливість є в кожного, хто офіційно працевлаштований, тобто сплачує податки.\nПро так званий податковий кешбек в Україні мало хто знає, а той хто знає — не хоче зв’язуватися з бюрократичними процедурами. Однак не все так складно — оформити знижку можна навіть не виходячи з дому.\nПодаткову знижку можна отримати за певні види витрат, які людина несе протягом року, — розповідає начальниця податкової Київщини Олена Виноградова.\nПодаткова знижка: які витрати компенсує держава\nза оплату навчання (зокрема, навчання дітей у дитячих садочках, школах, ВНЗ);\nпереобладнання автівки на біопальне, встановлення газобалонного обладнання;\nпогашення відсотків за іпотекою;\nза оренду житла (для переселенців);\nвнески до недержавного пенсійного фонду тощо;\nкористування репродуктивними технологіями;\nУсі українці, які офіційно працевлаштовані.\nА от якщо людина є фізичною особою-підприємцем, то вона скористатися податковим кешбеком не зможе.\nЯкий обсяг податкової знижки\nРозмір знижки фіксований — 18%. Приміром: на оплату приватної школи за рік пішло 100 тисяч гривень, тоді кешбек становитиме 18 тисяч гривень.\nЯкі документи необхідні для оформлення:\nдоговір (якщо йдеться про навчання).\nВажливо, щоб усі папери були оформлені на одну людину — ту, яка й отримуватиме знижку.\nЄвген Зозуля користується податковою знижкою не перший рік. У такий спосіб здешевлює собі кредит на квартиру.\n— Першу знижку я отримав — 7 тисяч гривень. Щороку сума кредиту зменшувалася, тож і знижку я отримував меншу. Остання сума — 1300 гривень. А для її оформлення потрібно, аби квартира була здана, ти отримав техпаспорт на неї та був прописаній в цьому житлі, — розповідає пан Євген.\nДе оформити податкову знижку\nМожна звернутися до територіального відділу податкової служби або зробити це, не виходячи з дому — в електронному кабінеті платника податків. Тоді вам треба замовити довідку про доходи та сплачені податки. Вона надходить за лічені хвилини, а далі — заповнити декларацію та прикріпити відскановані документи.\n— Вдруге я подавала документи в електронному вигляді, на сайті податкової. Ти завантажуєш всі документи, тобі перетелефонують і скажуть, коли саме ти отримаєш знижку, — розповідає Євгенія Геремій, вона отримує податковий кешбек за оплату навчання доньки в столичному виші.\nЗа рік навчання, що коштує близько 20 тисяч гривень, Євгенія отримала від держави назад близько трьох. Каже: було б непогано, якби держава більше інформувала про такі можливості. Цьогоріч на пільгу подалося всього 120 тисяч людей. А у 2019 році трохи більше — 147 тис. українців.\nЯкі строки оформлення податкової знижки\nДекларацію за минулий рік можна подати до 31 грудня й отримати непоганий бонус на свята.\nНагадаємо, раніше ми розповідали, як зекономити на платіжках на газ.\nВікна-новини. Випуск від 10.01.2022 (14:30)\nНажилися на чужому горі: як киянку “обікрала” ритуальна агенція


Ціна віскі. Як вона формується? – WHISKY PORTAL : ВИСКИ : ИНФОРМАЦИОННЫЙ ПОРТАЛ\n…досить цікаве питання. Справа в тому, що з плином часу віскі, як цілісний продукт на ринку, стає все дорожче. Як же формується його ціна? І інше, не менш важливе питання: чи означає, що дорогий віскі хороший?\nВитримка віскі і ангельська частка\nПочнемо з самого головного, а саме, з того, що віскі витримується в бочці. Чим довше віскі знаходиться в бочці, тим більше віскі «втрачається». Справа в тому, що бочки «дихають», і якась частина віскі банально випаровується через дерево. У шотландців навіть існує таке поняття: «angel’s share» або «ангельська частка» в перекладі.\nВідповідно, чим довше віскі знаходиться в бочці, тим менше стає. Компанії платять за утримання складів, платять за їх страхування, тобто, можна провести першу найпростішу і саму прямий зв’язок: чим довше віскі знаходиться в бочці, тим він дорожчий.\nОднак, тут є важливе зауваження. У якийсь момент віскі в бочці почне псуватися. Якщо перетримати, то він придбає занадто багато негативних характеристик бочки. Він стане занадто дерев’яним, гірким і, загалом, перетвориться в огидний напій. Тому існує якась золота середина і з точки зору витримки і з точки зору ціни.\nОптимальна ціна віскі\nПерейдемо до конкретики. Що ж така золота середина з точки зору ціни? Дуже просто: золота середина на сучасному ринку (2017 рік) тримається в районі 100 фунтів.\nЩо це означає? Це означає, що оптимальна ціна на «найкращий» віскі буде саме в цьому діапазоні. Зрозуміло, що діапазон цей приблизний.\nУніверсальне правило [ціни віскі]\nДодатково: чим дорожче віскі в рамках до сотні фунтів, тим краще. Тобто, універсальне правило: віскі за 100 фунтів краще, ніж віскі за 50 фунтів в два рази. Це дуже грубо і існують винятки, але загальне правило саме таке.\nКолекційні та рідкісні [віскі]\nПісля сотні фунтів ми йдемо в зону колекційних та рідкісних віскі. Це тоді, коли наше універсальне правило перестає працювати. Віскі за 200 фунтів не буде в два рази краще, ніж віскі за 100. Зрозуміло, що і віскі за 500 фунтів не буде в п’ять разів краще, ніж віскі за 100.\nАле важливо розуміти наступне: це зовсім не означає, що віскі за 500 фунтів не буде смачним. Просто часто ця ціна не буде адекватною. До речі, інший раз винокурні ведуть нечесну гру в цьому плані: правила нечесного віскі.\nПийте віскі і будьте здорові.


Капуста «Пелюстка» — дуже смачна, ніжна і гарна закуска з капусти і буряків. Подобається всім без винятку. Робиться дуже просто і швидко. Виходить її багато, можна їсти скільки завгодно. Як правило викладаєш її на стіл в салатник, і не встигаєш озирнутися, вже треба знову з банки діставати нову порцію.\nТак як люблять капусту «Пелюстку» і дорослі, і діти — є варіанти приготування з оцтом і без, вибирайте будь-який. Смачно буде і так, і так.\nКапуста «Пелюстка», походження й назва.\nРецепт капусти «Пелюстки» -капусти, маринованої з буряком прийшов до нас із Грузії. У Грузії цей салат називається «Капуста по-гурійськи». В даний час ця чудова закуска готується вже скрізь. Але коли йшло поширення цього рецепта, що називається по містах і селах, дійшов він і до України. І там його вже перейменували, і він став називатися капуста «пелюстка». «Пелюстки» в перекладі з української означає «пелюстки». Все виявляється дуже просто.\nНу тепер, коли ми знаємо переклад цього цікавого слова. Можна приступати і до приготування цього салату або закуски, кому як подобається.\nКапуста «Пелюстка» , як приготувати.\nХрустка, правильна «пелюстка» виходить з осінніх сортів капусти, листя у такий капусти пружні, м’ясисті, міцні. Качан краще брати міцний з білими листям, як ми зазвичай обираємо, коли солимо капусту.\nІ так, що нам знадобиться:\nбуряк 1 велика, 200 гр.\nморква 1 середня, 100 гр.\nЗакип’ятити літр води, додати сіль і цукор, остудити до теплого стану. Додати масло і оцет, перемішати (якщо віддаєте перевагу робити капусту без оцту, тоді не додавайте).\nТакож цікаве: Солоні баклажани з часником в банках\nВидаляємо верхні листки з капусти, розрізаємо її навпіл і ще раз навпіл. Видаляємо качан. Ріжемо капусту пластинами 3-4 см. товщиною.\nБуряк і моркву порізати брусочками. Часник порізати тонкими пластинами.\nУ трилітрову банку викласти на дно шар капусти, зверху буряк, моркву і часник. Потім знову у такій же послідовності. І так шарами, майже до верху, щільно притискаючи кожен шар.\nМаринад залити в банку ( обов’язково в холодному вигляді). Нам потрібна квашена капуста, а не варена. Прикрити кришкою, але не щільно, залишити на 2 дні при кімнатній температурі. За цей час буряк буде виділяти сік, і капуста потихеньку буде забарвлюватися у приємний рожевий колір. Також за цей час вона заквасится.\nПоставте банку з капустою в глибоку миску, тому що якщо маринаду налили багато, при бродінні зайва вода буде виливатися.\nПотім ставимо в холодильник на 1 добу.\nЧерез 3 дні капусту можна буде їсти. Але товсті листочки будуть ще не зовсім готові, не встигнуть просолитися. Остаточно вона буде готова на 5-7 день. До цього часу всі процеси соління, бродіння вже закінчаться. І капуста «пелюстка» наша буде -Ох, як хороше! Буде неймовірно смачна, хрустяща і красива! Їжте на здоров’я!


БЕЗПЕКА ВАШОГО АВТО ПІД ЧАС КАРАНТИНУ - Benish GPS\n01 Квітня ДОДАТКОВА ВИГОДА ДЛЯ КЛІЄНТІВ BENISH GPS\n25 Березня СПЛАЧУЙТЕ ЗА ПОСЛУГИ BENISH GPS ІЗ ДОМУ\n20 Березня У Benish GPS курс долара 25,5\n19 Березня При покупці системи безпеки автомобіля Benish GUARD - 3 місяці обслуговування в подарунок!\n16 Березня БЕЗПЕКА ВАШОГО АВТО ПІД ЧАС КАРАНТИНУ\nБЕЗПЕКА ВАШОГО АВТО ПІД ЧАС КАРАНТИНУ\nКомпанія Benish GPS повідомляє, що ефективно налаштувала свою роботу на період карантину. Диспетчерський центр компанії працює 24/7 і надає повний комплекс послуг охорони автомобілів клієнтів.\nЗараз усі українці об'єднані однією темою - коронавірусів. Всі ми переживаємо за себе і своїх близьких. Переводимо роботу в віддалений формат і намагаємося більше перебувати вдома. У такій ситуації виникає ризик збільшення протиправних дій по відношенню до автомобіля - наприклад, викрадення або вандалізм. Автомобіль може постраждати як від підлітків-хуліганів, у яких у зв'язку з ситуацією в країні з'явилося багато вільного часу, так і від зловмисників, які можуть скористатися ситуацією, що склалася, коли на вулицях безлюдно.\nНаприклад, днями клієнт Benish GPS зіткнувся зі спробою викрадення улюбленою серед викрадачів Toyota Land Cruiser 200 в Харкові. Інцидент стався пізно вночі. У диспетчерський центр Benish GPS надійшов сигнал тривоги про розбитті вікна автомобіля, який знаходився під охороною Benish GUARD. Співробітники центру відразу ж зв'язалися з власником автомобіля і після з'ясування деталей невідкладно викликали патруль поліції до місця знаходження авто. Поліція підтвердила факт спроби викрадення, але злочинців на місці вже не було. Автомобіль збережений власнику!\nЗгідно із внутрішньою статистикою Benish GPS щодня диспетчерський центр обробляє понад 700 тривог, які можуть свідчити про спроби незаконного заволодіння автомобілями клієнтів.\nНайбільш ефективною системою захисту на сьогоднішній день є система Benish GUARD в комплексі з диспетчерським центром. Навіть якщо зловмисник зможе відкрити замок дверей або розіб'є вікно, він не зможе отримати персональний код автовласника Benish GUARD і виїхати на вподобаному автомобілі.\nЯк же працює Benish GUARD? У салоні автомобіля знаходиться клавіатура системи для введення персонального коду, а запуск двигуна можливий тільки після введення правильної комбінації цифр. Як тільки зловмисник спробує розкрити автомобіль в диспетчерський центр Benish GPS надійде сигнал про несанкціоновані дії. Співробітники диспетчерського центру негайно зв'яжуться з автовласником і, при необхідності, викличуть патруль поліції до місця події. Диспетчерський центр Benish GPS працює в режимі 24/7, без вихідних і перерв для можливості миттєвого реагування в разі надходження сигналів тривоги від систем безпеки Benish GUARD. Також є мобільний додаток, за допомогою якого можна самостійно відслідковувати місцезнаходження, історію поїздок, поточний статус систем автомобіля.\nBenish GPS подбає про безпеку вашого авто, а вас просить берегти своє здоров'я і здоров'я своїх близьких. Мийте руки з милом, користуйтеся дезінфекторами, намагайтеся не виходити з дому без вагомої причини, а якщо виходите, то обов'язково дотримуйтеся дистанції 1,5-2 м між людьми. Разом ми вистоїмо!


Моя освіта - реферати, конспекти, доповіді > Фінанси > Переоблікові операції\nПереоблікові операції – це кредитні операції між фінансовими установами, метою яких є переоблік комерційних векселів. У їх ході одна кредитна організація, яка виступає в ролі позичальника, реалізує іншій фінансовій установі векселі. Сторона, яка купує надає готівкою суму векселі, утримуючи при цьому дисконт. У деяких державах прийнято проводити переоблік векселів тільки за участю Центробанку, який, таким чином, здійснює контроль над ринком позикових капіталів.\nВ даний час Центробанк України приймає до переобліку виключно тільки державні цінні папери або векселі, що мають державну гарантію. До останніх відносяться активи великих комерційних банківських установ, які давно працюють на ринку і мають дійсно бездоганною репутацією.\nУчасники переоблікову операцій\nЯк правило, в операціях з переобліку беруть участь такі сторони:\nОпераційний відділ Центробанку;\nБанківська установа, уповноважена на здійснення облікової операції.\nУ коло завдань операційного відділу Центробанку входить присвоєння статусу комерційним банкам і безпосереднє здійснення переоблікову операцій в фінансовій установі. В якості експортера виступає організація або громадянин, який має статус резидента і уклав договір експорту. При цьому експортер повинен бути членом асоціації учасників ринку векселів і бути включеним до списку компаній, з векселями яких можна проводити переоблікові операції. Комерційні банки, що мають відповідний статус, можуть переучітивать або закладати векселі в Центробанку.\nНеобхідно відзначити, що ЦБ співпрацює тільки з організаціями, що мають дійсно бездоганну репутацію на діловому ринку. Вони повинні володіти підвищеним рівнем платоспроможності, а випущені ними боргові папери повинні мати надійне забезпечення. Якщо ситуація на ринку не відрізняється стабільністю, то Центробанк може обмежити проведення переоблікову угод. Також він на свій розсуд може збільшувати або навпаки зменшувати процентну ставку.\nПорядок отримання статусу облікового банківської установи\nНеобхідно відзначити, що далеко не кожна фінансова установа може отримати обліковий статус, необхідний для здійснення операцій з векселями. Так, банк повинен відповідати таким вимогам:\nмати власний капітал не менше п’яти мільйонів ЕКЮ;\nволодіти резервним фондом, величина якого відповідає нормативним вимогам;\nдотримуватися вимог щодо максимального рівня ризику при видачі кредитів;\nне мати дисциплінарних порушень в сфері банківського законодавства;\nпротягом півроку до подачі заявки не мати санкцій за порушення законодавства про цінні папери;\nналежати до групи стабільних установ, у яких відсутні проблеми у фінансовій сфері;\nвчасно і в повному обсязі проводити розрахунок за кредитами, отриманими у Центробанку;\nбути членом асоціації учасників ринку;\nмати угоду з ЦБ, що дозволяє списувати кошти з рахунку без розпорядження самого банку;\nотримати ліцензію учасника ринку цінних паперів;\nне мати непогашених документів.\nВ процесі обробки заявки на отримання статусу ЦБ також перевіряє відповідність фінансової установи всім вищевказаним вимогам. Якщо прийнято рішення про відмову в наданні статусу, то заявник повідомляється про це письмово. Причому йому роз’яснюються причини відмови. У разі прийняття позитивного рішення з фінансовим інститутом підписується угода про проведення переоблікову операцій, а також депозитарний договір, що стосується цінних паперів.\n« Переглянуте значення ВВП Перехідна економіка »


Odaban Spray - Антиперспірант з 20% алюмінію купити, Київ, Україна, ціна, відгуки | Інтернет магазин COSMOHIT\nОб'єм: 30 mlКод 06244\nКраще антиперспіранти з алюмінієм немає! Це підтверджують як відгуки користувачів, так стабільні і тривалі позиції на ринку. Вічні "потопи" і "водоспади" через підвищеної пітливості, які псують вам життя, заганяють в стресовий стан і заважають спілкуванню з людьми, - це саме те, що псує вам життя? Спробуйте Odaban. Просто спробуйте. Зробіть крок до "сухої" життя без запаху поту.\nВ застосуванні зручний, сам засіб не сильно рідке, так що растікаться не буде. Якщо ви завдасте більше, ніж треба - приберіть надлишки серветкою. І намагайтеся, що б засіб не потрапляло на шкіру поза зоною з гіпергідрозом.\nМожна сказати, що Odaban відрізняється від інших аналогів способом роботи, адже він не блокує роботу потових залоз, створює так би мовити "заглушку" - взаємодія хлориду алюмінію (активного інгредієнта) і шкірного белка.Еффектівность такий "заглушки" лежить в перерозподілі поту в місця, де його вихід на багато менше помітний, а основний обсяг виходить через нирки. Також такий метод боротьби з пітливістю не дозволяє алюмінію накопичуватися в організмі.\nЗастосовувати тільки перед сном. Наносити треба на максимально чисту і повністю суху шкіру - розпорошите 1-2 пшику по всіх поверхні зони з гіпергідрозом і дайте висохнути (15 - 30 секунд). Хімічний "запах" відразу ж зникає і більше запаху не буде. Рекомендовано застосовувати протягом 7 днів, тоді результат від застосування триватиме до 5 днів. Якщо ж у вас шкіра чутлива - наносите за допомогою ватних тампонів, або ж спочатку наносите на пальці руки, а потім на необхідну частину тіла.\n- Чи не допускайте дітей до засобу.\nАктивний інгредієнт Aluminium Chloride 6H2O (20%);\nДопоміжний інгредієнт Ethanol "B" (DEB).\nДопоміжний інгредієнт Dimethicone Copolyol 193 (1%);\nВиробник: Bracey's Pharmaceuticals ltd (Великобританія)\nПоказати все: Odaban\nOdaban Foot and Shoe Powder - Порошок для ніг і взуттяДезодорантиКод товару 22197\nOdaban Hand Lotion - Лосьйон для рук з 10% алюмініюДезодорантиКод товару 22189\nВідгуки про Odaban Spray - Антиперспірант з 20% алюмінію\nDikson Keiras Trattamento Rinforzante Energizzante - Енергонасищающій і зміцнює ампульний догляд проти випадіння 8 * 10 мл Dikson


Запрошуємо до участі у “Школі Уповноважених осіб” у Львівській області! – Центр громадського моніторингу та досліджень\nТи зараз тут:Головна»Новини»Запрошуємо до участі у “Школі Уповноважених осіб” у Львівській області!\nBy Спринь Іван Коли: 06.09.2021 Новини\nГО «Центр громадського моніторингу та досліджень», за підтримки Департаменту економічної політики Львівської обласної державної адміністрації, запускає другу хвилю навчальної програми “Школа Уповноважених осіб” для представників органів державної влади та місцевого самоврядування, які нещодавно стали або мають намір стати у майбутньому уповноваженими особами і займатись закупівлями професійно.\nПрограма навчання включає теоретичний і практичний досвід та знання з публічних закупівель і дозволить запровадити високий рівень проведення тендерів у замовників, які делегують учасників до участі у «Школі уповноважених осіб».\nНавчальна програма складається з 2х дводенних модулів, які відбудуться у місті Львові у вересні-жовтні 2021 року. Участь у навчальній програмі – безкоштовна.\nВипускники «Школи уповноважених осіб» отримають піврічну менторську підтримку від експертів «Центру громадського моніторингу та досліджень». Кількість місць обмежена. За результатом розгляду поданих анкет буде відібрано 20 учасників Школи.\nДля участі у навчальній програмі необхідно заповнити наступну анкету до 13.09.2021 року за посиланням https://forms.gle/StesrWxFguoQ1uRw7\n«Школа уповноважених осіб» відбувається за фінансової підтримки NED


Шер видає свого сина за коханця | Новини на Gazeta.ua\nПʼятниця, 18 липня 2008 16:34\nАмериканська співачка та актриса 62-річна Шер (справжнє ім"я — Шерилін Саркісян) утретє виходить заміж. Її обранцем став 38-річний байкер, продавець елітних мотоциклів Тім Медведц. Кажуть, пара уклала шлюбну угоду. У випадку розлучення подружжя не ділитиме статків співачки — $600 млн.\n— Вона не хоче розповідати про свої стосунки з Тімом, — говорить адміністраторка Шер Ліз Розенберґ. — Та вже пообіцяла мені букет нареченої на своєму весіллі!\nШер зауважує, що в сімейних стосунках хоче бути схожою на свою матір, акторку Джорджію Голт. Та виходила заміж шість разів. Шерилін удочерив її п"ятий вітчим, Жильбер Ла П"єр. Батько співачки, вірменський далекобійник Джон Саркісян, покинув дружину ще до народження доньки. Шер уперше побачила його в 11 років.\n— Ми ніколи не були по-справжньому рідними, — потім скаржилася вона. — Батько виявився п"яницею і взагалі страшною сволотою.\nШерилін мріяла про акторську кар"єру. Розробляла спеціальний підпис для автографів.\n— Мені заважала моя зовнішність, — розповідає. — Я ненавиділа свій ніс. Він був величезним, займав півобличчя. Мама переконувала, що я красуня, а я тільки плакала через це.\nУ 16 років Шерилін поїхала до Лос-Анджелеса, влаштувалася співачкою в кафе. Там зустріла музичного продюсера Сонні Боно.\n— На кухні випадково почув, як ця дівчинка мугикає під ніс якусь пісеньку, — розповідав Боно. — Її голосу вистачило, аби запросити додому.\nБоно запропонував Шерилін пожити в нього.\n— Я відразу закохалася в Сонні, — зізналася вона пізніше. — Аби він цього не помітив, ходила вдома у брудному халаті та нечесаною. Два роки готувала йому та прибирала квартиру. Коли запропонував мені одружитися, від несподіванки почала по-ідіотськи стрибати на місці.\nСонні запалився ідеєю зробити з дружини зірку. 1964-го вона записала першу пісню під псевдонімом Бонні Джо Мейсон. Ім"я Шерилін продюсери вважали недостатньо "американським". Та співачка навідріз відмовилася змінювати його. Просто скоротила до "Шер". Після першого альбому її кар"єра пішла вгору.\n— Я насолоджувалася своєю славою, але зовсім забула, що ще й чиясь дружина, — жартує. — У нашій сім"ї завжди була головною. Із часом мені це набридло.\nШер закрутила роман із гітаристом, а Сонні — зі стриптизеркою. 1969-го в подружжя народилася донька. Її назвали Честіті (з англійської — "цнота") — на честь фільму, під час зйомок якого Шер завагітніла. 1974-го співачка подала на розлучення.\n— Ніколи не була такою самотньою, як у шлюбі з Сонні, — ділиться.\nБоно став мером міста Палм-Спрінгз. 1998-го загинув під час гірського походу. На його похороні Шер сказала, що Сонні був єдиним коханням у її житті.\n1975-го на одному з концертів вона познайомилася з рокером Ґреґом Оллманом.\n— Зрозуміла, що мене більше приваблюють погані хлопчики з брудною репутацією, — розповідає.\nОллман хворів на алкоголізм і вживав наркотики. За кілька місяців після знайомства Шер вийшла за нього заміж. За десять днів після весілля подала на розлучення.\n— Дізнавшись про це, Ґреґ навіть протверезів, — сміється. — Умовляв мене залишитися. Досі не розумію, як на це піддалася.\nМене більше приваблюють погані хлопчики з брудною репутацією\nУ подружжя народився син Елайджа Блю. Пара почала ще більше скандалити. Оллман випивав, тижнями не з"являвся вдома. 1979-го вони розлучилися. Шер часто змінювала чоловіків.\n— Що старшою ставала Шер, то молодшали її кавалери, — розповідають друзі співачки. — Один із них був молодшим на 18 років. Вона запевняла, що її коханець має найкрасивіше у світі тіло.\nШер розповідає про свої пластичні операції. Зробила їх майже 50: виправляла форму носа, губ і розріз очей, робила підтяжку грудей, ліпосакцію живота і стегон. Раз на півроку підтягує шкіру на обличчі.\n— Свого віку я ніколи не приховувала, — пишається. — Дасте мені більше 35?! Але ніколи не буду цілком задоволеною своєю зовнішністю.\nСпівачку часто можна зустріти на дискотеках у супроводі свого сина. Іноді вона видає його за чергового коханця. Елайджа став рок-музикантом. Донька важить понад 100 кг.\n— Мама часто радить мені різні дієти, але я не збираюся худнути, — хизується Честіті.\n1946, 20 травня — Шерилін Саркісян народилася в Ель-Сентро, штат Каліфорнія, в родині далекобійника та акторки\n1962 — переїхала до Лос-Анджелеса\n1964 — побралася з продюсером Сонні Боно; записала першу пісню\n1969 — народилася донька Честіті\n1974 — розлучилася з Боно; за рік вийшла заміж за рокера Ґреґа Оллмана, прожили разом три роки\n1978 — народився син Елайджа Блю\n2004 — пішла зі сцени\nЗараз ви читаєте новину «Шер видає свого сина за коханця». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


Дієта для початківців – Як Швидко Схуднути\nлипня 6, 2014 at 11:44 am\nДієта для початківців Дієта для початківців\nВсі звикли, що дієта є строгим розкладом того, що їсти, коли і в яких саме пропорціях. Така дієта має один важливий недолік – коли її «розклад» закінчується, то не завжди виходить грамотно побудувати власний раціон з уже звичних для нас продуктів,\nі в результаті звичайне наше харчування призводить до швидкого набору ваги.\nДо того ж далеко не всі дієти містять жири, білки, вуглеводи, життєво необхідну клітковину і достатня кількість мікроелементів і вітамінів. Правильну дієту для початківців досить просто розробити самостійно, застосовуючи дуже прості правила.\nПравила дієти для початківців:\nРетельно контролюйте якість і кількість їжі. Не можна перевищувати обсяг необхідних порцій, або їсти «розчинні» супи, напівфабрикати, кава, каші, локшину і консерви.\n«І що б з’їсти таке дієтичне, щоб схуднути». Кожен день можна їсти:\n200 гр запеченої або відвареної риби; 3 порції білка; 150 гр знежиреного сиру; 150 гр курячих грудок; 200 гр морепродуктів або креветок; 250 гр кефіру 1%; 2 порції складних вуглеводів – 6 ст. л. будь-якої каші на воді, або 2 печені або відварені картоплини; 20 гр сиру 17% жирності; 2 порції фруктів (але не виноград і банани); 5 порцій овочів (у 1-й порції – 250 гр, крім кукурудзи та картоплі).\nПриймати їжу потрібно через 3,5 години, має бути 3 основних прийому їжі, а також 2 додаткових.\nПід час дієти для початківців нічого не потрібно солити, підсолоджувати, а в якості приправи краще застосовувати яблучний оцет, лимонний сік, 1 ст. л. рослинного масла. Чай можна пити з парочкою чайних ложок меду. 2 рази на тиждень дозволяється випивати за вечерею один келих вина, а також курку можна замінити телятиною.\nГоловне пам’ятати, що дієта для початківців не може абсолютно повністю задовольнити потреби Вашого організму в мінералах і вітамінах. Можна приймати їх у таблетках, і обов’язково випивати в день 2 літри води.\nдієта Ларіси Доліної\nвсе про правильне харчування для початківців\nвівсяна дієта розклад\nTag: дієта, дієта для початківців, дієти, дієтичне харчування, Найцікавіше, правильна дієта, правильне харчування, ХУДЕЕМ, Цікаво


» Про нас » Новини » Архів новин » 2013 » Ukraine » Як уникнути переущільнення ґрунту?\nВміст повітря в ґрунті\nВміст повітря в ґрунті: якщо в ґрунті вміст повітря становить більше 25 процентів це сприятливі умови для розвитку; 10-25 % - задовільні умови для розвитку; якщо ж менше 10 % повітря - такі умови можуть призвести до кисневого голодування.\nКрім того ступінь аерації ґрунту впливає на рівень доступу поживних речовин для рослин, таких як азот і марганець. В анаеробних умовах процеси денітрифікації можуть призвести до значних втрат азоту у вигляді газу або оксиду азоту в атмосферу, що й призводить до зменшення вмісту азоту в ґрунті.\nВелика площа контакту спарених коліс або широкопрофільної ґуми знижує тиск на поверхню ґрунту\nОбмежена кількість проходів знижує рівень та імовірність переущільнення ґрунту.\nВрожайність знижується із збільшенням кількості проходів агрегатів.


На Тернопільщині отруйна змія покусала 6-річного хлопчика | Новини Тернополя\nНа Тернопільщині отруйна змія покусала 6-річного хлопчика\n15:00, 29 липня 2012 р.\n27 липня близько 14.00 години у реанімаційне відділення Бережанської районної лікарні з діагнозом «Укус змії в нижній третині правого стегна» був шпиталізований 6-річний хлопчик.\nЯк повідомили в обласному управлінні МНС, малюк вирушив разом з бабцею по гриби на гору Сторожисько, що поблизу м.Бережани. У густій траві дитина не помітила змію, яка в свою чергу миттєво вкусила хлопчика в ногу.\nНа разі, його стан задовільний, він знаходиться в дитячому відділенні.


25 відповідей Володимира Зеленського на запитання Радіо Свобода\n04 квітня 2019, 08:00\nВолодимир Зеленський, 21 квітня 2019 року\nРадіо Свобода у рамках проекту «Президент UA» поставило однакові запитання усім кандидатам президентської виборчої кампанії 2019 року. Щодня, перед виборами, ми публікували відповіді на одне запитання усіх кандидатів, які взяли участь у проекті. І ось тепер, після першого туру виборів, публікуємо повністю відповіді Володимира Зеленського.\nВолодимир Зеленський, кандидат у президенти, актор серіалу «Слуга народу»\n1. Який ваш найтепліший спогад дитинства?\nДитинство – безтурботний, щасливий вік. Теплих спогадів багато. Наприклад, як дід водив до тиру і вчив стріляти з пневматичної зброї. Або як бабуся вела взимку до дитячого садка – а у Кривому Розі були суворі зими, сильні хуртовини (степовий же клімат!) – і стягувала з себе шапку, щоб закрити мені обличчя від вітру та снігу. Така своєрідна «балаклава» у мене була.\n2. Ваш улюблений фільм?\n3. Ваша улюблена книга?\nВиокремити одну неможливо. У різні періоди життя були й різні літературні вподобання. У дитинстві, в школі, подобались Жуль Верн, Артур Конан Дойл, Редьярд Кіплінг, адже хотілося зануритись у світ пригод і героїчних вчинків. У старшій школі відкрив для себе Чехова, Гоголя, Франка. Пізніше, у студентські роки, коли я вже грав у КВК і сам почав писати перші скетчі, читав багато новел О. Генрі, творів Джерома К. Джерома – літератури з тонким гумором. Був період захоплення детективами – Едгар По, Патрік Зюскінд. Зараз час від часу повертаюся до класики – того самого Чехова. З повагою ставлюся до поезій Ліни Костенко. А коли є бажання відпочити, відірватися від реальності, читаю Дена Брауна або Акуніна.\n4. Назвіть одну річ, яку б ви взяли з собою на Марс?\nРакету, щоб повернутися назад. Що там, на Марсі, самому робити? В ідеалі було б мати ще когось із живих істот – щоб поспілкуватися можна було.\n5. Які три слова ви кажете іноземцям, які нічого не знають про Україну?\nШевченко. Кличко. «Квартал 95». Мені здається, це імена-бренди, за якими нашу країну знають у світі.\n6. Що у вас викликає найбільший сум?\nБайдужість. Як кажуть, з мовчазної згоди байдужих людей на Землі існує зрада.\n7. Чому ви найбільше радієте?\nЩирим усмішкам своїх дітей і просто людей. Думаю, що людина щаслива, коли вона сміється. Навіть коли цей сміх – крізь сльози, люди позбуваються болю.\n8. Якою іноземною мовою ви розмовляєте?\n9. Чому б ви хотіли навчитися?\nТаких речей багато. Наприклад, дайвінг. Я справді хочу цього навчитися. Або контроль власних емоцій – іноді це вкрай важливо. Щодня життя пропонує нам нові виклики, челенджі, з яких ми маємо робити свої висновки. Щодня новий урок.\n10. Де ви відпочиваєте?\nВажливіше не де, а з ким. Час, проведений з родиною, – це завжди відпочинок. Навіть якщо це просто будній вечір.\n11. Власником чи акціонером чого саме ви стали під час приватизації у 90-х роках?\nУ вказаний Вами період я був учнем у школі, а потім – студентом. Був власником своїх конспектів. Ніколи нічого не приватизував. Все, що маю, заробив протягом життя разом зі своїми партнерами та командою студії «Квартал 95».\n12. Хто із державних діячів світу є для вас прикладом для наслідування?\n13. У якій з країн світу, на ваш погляд, людям найкомфортніше жити і чому?\nВсім у світі відомо, що найкомфортніше життя у скандинавських країнах. Але найцікавіше життя, на мою думку, все ж таки у США.\nМене особисто свого часу вразила Австралія, тому що такої доброзичливості та небайдужості з боку звичайних людей я не зустрічав ніде. Іще Швейцарія, яка вражає комфортністю, високим рівнем життя, мірою громадянської відповідальності та ступенем залучення громадськості до державного управління.\n14. Які з прав людини ви вважаєте базовими для співжиття людей?\nГідність, свобода і життя.\n15. Які три країни, на вашу думку, є головними стратегічними партнерами України?\nВсе ситуативно. Стратегічними партнерами у яких питаннях, яких напрямках? Життя мінливе, ми маємо співпрацювати зі всіма державами, які не загрожують нашій незалежності та суверенності, на вигідних для України умовах.\n16. Яку б одну річ ви змінили в історії незалежної України, якби це було можливо?\nТреба думати не про те, що виправити у минулому, а про те, що побудувати у майбутньому.\n17. Якою для вас є найголовніша стаття Конституції України?\nТретя. Людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їхні гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження та забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.\nНа жаль, як і більшість інших хороших статей Конституції, третя стаття не виконується.\n18. Назвіть трьох найближчих вам людей в українському політикумі?\nСеред старих політиків таких немає. Серед моєї команди – є, але їх більше, ніж троє.\n19. Що відбулося на майдані Незалежності у Києві у січні-лютому 2014 року?\nВідбулася Революція Гідності. Її успіх полягає у тому, що вона виборола право на гідність кожній людині, незалежно від статусу.\nШкода, що за це було сплачено таку високу й страшну ціну.\n20. Чий Крим?\nКрим – це Україна. Був, є та буде.\n21. Що почалося на сході України навесні 2014 року і триває досі?\nУ нас «віджали» нашу територію. Але це тимчасово.\n22. Як зупинити війну?\nВійну зупинити неможливо. У війні ти або програєш, або виграєш. Ми можемо перемогти. Дипломатією, економічним зростанням та реальним зміцненням армії.\n23. Яким буде ваш перший указ на посаді президента України у разі перемоги на виборах?\nЦе буде указ, яким буде затверджено план дій із запровадження в Україні справжнього народовладдя. Також подам законопроекти «Про зняття недоторканності з Президента України, народних депутатів і суддів», «Про імпічмент Президента України», «Про відкликання народного депутата України».\n24. До якої країни ви здійсните перший офіційний візит як президент України, якщо ним станете?\nМені здається, що на першому етапі президенту слід поїхати в ті регіони та міста України, які вже давно потребують уваги з боку влади. Їх багато в нашій країні. А вже потім – офіційні візити за кордон.\n25. Якою, на ваш погляд, має бути національна ідея, яка об’єднає усю країну?\nГідний, вільний і заможний українець.\nРадіо Свобода за декілька місяців перед виборами розіслало однакові запитання кандидатам у президенти, а наприкінці лютого ще раз запропонувало усім кандидатам взяти участь в опитуванні.\nВідповіли 18, а ще декілька, серед них і прес-служба Юлії Тимошенко, обіцяли, але так і не надіслали відповіді. Не відповів і чинний президент Петро Порошенко.\nЗ огляду на те, що Радіо Свобода зверталося саме до кандидатів, то надіслані відповіді ми розцінюємо саме як відповіді людей, які претендували чи претендують далі на те, щоб стати президентом України.\nАдже, навіть якщо кандидат, політик чи президент проголошує промову, яку йому написали, то саме він несе повну відповідальність за сказане.\nОсобливо неохоче кандидати розповідають про те, де вони проводять свої відпустки, якої власності вони набули під час приватизації 90-х років, а також про те хто із українського політикуму є найближчими до них людьми.\nЧитайте ще тут:\nЯк голосували регіони України: уперше немає розколу за мовною ознакою\nПрезидентство Зеленського має хвилювати виборців (світова преса)\nІзраїльська преса про Зеленського: єврейське походження, зв’язок із Коломойським та причини успіху