Мій Шлях. Як я навчилася жити в дні почуттями\nЗ тих пір, як я познайомилася з творчістю Анастасії Нових, пройшов вже майже рік. Після прочитання у мене не було сумнівів: взяти/не взяти. Ці знання одразу припали "за розміром", вони заповнили прогалини і розклали по поличках наявні знання і досвід.\nМоя жага або туга за Богом, що мучила мене багато років, подвоїлася, але разом з тим я знайшла всередині себе джерело для угамування цієї спраги. Я вхопилася за духовну практику "Квітка Лотоса", як потопаючий за соломинку. Поступово мій спосіб життя змінився. Щоб не відчувати "спраги", довелося освоїти "Лотос" в динаміці. Це було дуже складно. Принаймні, мені тоді так здавалося.\nУвага категорично відмовлялася "сидіти на місці", поки не навчилась роздвоюватись. Виявилося, що жити звичайним соціальним життям і постійно тримати в полі уваги теплоту в сонячному сплетінні не так вже і складно, а навіть життєво необхідно. Тому що це дозволяє жити у своєму внутрішньому просторі, який захищений від негативного впливу ззовні, але дуже чутливо відгукується на будь-який прояв любові і добра. З'явився свого роду "фільтр".\nПотім прийшло розуміння, що пройти шлях духовного розвитку можна лише на двох ногах, де одна нога – це практики, а друга – щосекундна робота над собою. Як тільки практики почали відбуватися на більш глибокому рівні, даючи чіткий стан Спостерігача, стали відбуватися дивні речі. Я намагаюся робити довгі прогулянки з "динамічним Лотосом". Виявляється, це теж свого роду медитація. У таких прогулянках до мене почали приходити розуміння і усвідомлення. Те, що раніше було лише теорією, ставало досвідом.\nОдного разу, глибоко занурившись у себе під час прогулянки, я відчула дивне відчуття, ніби знаходжуся в коробці або в тунелі і дивлюся звідти на світ. Було чітке відчуття, ніби з боків голови виросли дві стіни, які блокують уявний потік, залишаючи мене в тиші. Тоді мені подумалося, що, можливо, це якось пов'язано з роботою мигдалеподібних тіл мозку. У порівнянні з цим станом звичайний день з нападками Тваринного начала здався мені пеклом непроглядним. І коли вже не було сил самостійно йти від натиску негативу у власній голові, я просила Бога про допомогу. І завжди отримувала. Це дивно! Варто було тільки щиро попросити, попросити тиші в голові і штилю в емоціях, як одразу ж приходило умиротворення. Мені здається, що коли людина прямує Додому, до Бога, то весь духовний світ готовий допомогти їй.\nОдного разу, займаючись буденними справами, я раптом відчула кипучу радість у грудях. І повітря навколо стало як би кришталеве, ступінь його прозорості змінилася. Світ навколо став яскравіший, придбав більше теплих відтінків. Я ніяк не могла припинити посміхатися, настільки мене розпирало від щастя! Цей стан тривав півдня. Тоді я ще не знала, що його не можна силою утримувати і намагатися викликати, це марно. Це був мій перший раз перебування у "зовнішньому Лотосі". У цьому стані просто не виходить мати негативні думки, це неможливо. У цьому стані можна тільки любити, бути любов'ю. І це зовсім не вимагає ніяких зусиль, це легко, досить просто відкритися. Але це було б неможливо без практик і роботи над собою. Ці два напрямки діяльності повинні бути в балансі. Немає більш пріоритетного, важлива гармонія. Гармонія важлива ще й тому, що насильно змусити Особистість трудитися теж неправильно. Особистість повинна дозріти для певних розумінь і потреб, коли духовні практики стануть виконуватися з бажанням, з очікуванням протягом дня часу для практик, як свята.\nПовертаюся якось додому з групового заняття, настрій чудовий, "Лотос" всередині так і співає. Поки я стояла на зупинці та чекала на автобус, я відчула, що значить "бути прозорим". В моїх грудях з області сонячного сплетіння ніби витікав потік води, як у медитації "Глек". Потік був дуже потужним, але наповнював вже не мене, а все навколо. Піймавши стан Спостерігача, я відчула, ніби крізь мене проходить світло. Я не бачила світла, але я відчувала його. Виникло відчуття повного спокою, в світі вже все правильно, все йде своєю чергою, мені немає про що турбуватися. Я відчула себе в потоці життя, цей потік проходив крізь мене, і робота свідомості, періодично намагається взяти владу наді мною, тільки заважає потоку. Я зрозуміла, що треба просто бути. Бути ось так. Просто спостерігати. Дозволяти речам траплятися. Я зрозуміла, що все навколо – візуалізація для мене, для мого іспиту для реалізації мого вибору.\nПотік зберігався три дні. Це було приголомшливо! Відчувши, що таке справжнє блаженство, неможливо зупинитися. Хочеться ще і ще. Шлях в духовний світ став для мене свого роду потребою. Я не можу думати про інші речі, все здається дріб'язковим і суєтним. Але я нічого не втратила, обравши цей шлях, навпаки, я знайшла себе. І це найбільше моє досягнення в житті!\nМій шлях триває. Раніше я думала, що як тільки мені вдасться злитися з Душею, я відразу піду. Тепер я так не вважаю. Якщо ти вже перебуваєш в духовному світі, перебуваючи поки ще в тілі, який сенс йти раніше терміну? Так, свідомість нікуди не дінеш, але тут я можу допомогти іншим відчути те ж, що і я. І це здорово, бачити, як у людини спалахують очі, коли вона знаходить відповіді на свої питання. Це багато чого варте!\nЗ цього приводу наведу цитату:\n"...Дервіш Шамсуддин Тебрізський підстеріг на міському перехресті процесію учнів на чолі з сидівшим на мулі Румі. Він владно схопив тварину за поводи і, дивлячись прямо в обличчя Джалаладдину запитав: “О ти, що досліджує пробу золота невидимих світів! Скажи мені: хто вище – Пророк Мухаммад або ж Абу-Йазид Вістамі?" (Вістамі був оригінальним суфійським мислителем, прокладавшим в IX столітті нові стежки Богопізнання). Румі без зволікання відповів: “Зрозуміло, Пророк Мухаммад! Адже саме він – Ватажок каравану праведників, що подорожує до Небес!" Але Шамсуддин парирував: "Чому ж тоді Пророк Мухаммад лише просив Бога "вилити на нього Своє Світло", в той час як Абу-Йазид вигукував: "Прославлений я, та блищу найвищим сяйвом"?"\nЗанурившись у внутрішнє споглядання, Румі через якийсь час відповів: “Абу-Йазид Вістамі піднявся на деяку духовну щабель – і сп'янів від її сяйва, бо малий був просвіт в його серці, здатний впустити промінь Божества. От і вирішив він, що досяг найвищої досконалості! Але Пророк Мухаммад постійно переходив із щабля на щабель, знаючи нескінченність Сходження і безмірність Божої любові! Ось чому світло, доступне йому раніше, при кожному новому сходженні вже здавалося йому недостатнім, і просив він знову і знову: "Вилий на мене Своє світло!.."\nДля наступних поколінь суфіїв значення цього диспуту зводилося до розрізнення між "міцним" станом духу, досягнутим суфієм на даному етапі розвитку (саме про перехід від одного такого стану до іншого говорив Мухаммад), і вищим осяянням, що часом відвідують людину (про такий досвід свідчив Абу-Йазид). Найвище осяяння може відвідати навіть того учня, який досяг невисокої щаблі розвитку, щоб він зумів передчути ті стани, які відкриваються на сходах, набагато більш високих."\nДописуючи цю статтю, я зрозуміла, що моя свідомість протягом всього шляху до Бога намагалася відстежити якісь етапи, визначити віхи шляху. Як було сказано в передачі "Сенс життя – безсмертя", свідомістю взагалі неможливо зрозуміти, де ти. Для свідомості зачепитися, знайти точку в системі координат – нормальна реакція. Але Особистість не повинна чіплятися за це, порівнювати свій досвід з досвідом інших. На мій погляд, потрібно ковзаючи пройти виверти свідомості і його спроби прописати маршрут, не віддавати багато уваги цьому. Чіплятися потрібно тільки за Бога.\n"В тім-то й полягає блаженство, дарованого Богом людського духу, що жодне досягнення на цьому шляху не є граничним і завершальним, що за кожним даним щаблем, наскільки високий і прекрасний він би не був, слідує сходження на новий, ще більш піднесений і радісний щабель. В цьому і полягає обітниця вічного життя (тобто аж ніяк не животіння, а постійне відновлення і розвиток), про що свідчать всі великі релігії людства."\nДжалаладдин Румі “Дорога перетворень. Суфійські притчі"\nЦе цікаво 407 В закладки\nКвітка Лотоса Анастасія Нових бути любов'ю\nМій Шлях. Як я навчилася жити в дні почуттями - Рейтинг теми: 5.00 з 5.00 проголосувавших: 407\nЧи розумію я до кінця


Екскурсія для школярів Тустань - подорож у минуле\nВартість в складі збірної групи - 350 грн/особа.Вартість для груп:\n- група з 15 осіб - 290 грн/ос;\n- група з 20 осіб - 240 грн/ос;\n- група з 30 осіб - 220 грн/ос.\nДля груп меньше 15 осіб вартість розраховується окремо.\nТривалість подорожі - 10 годин.\nВідстань - 260 км.\nВартiсть может змiнюватися в залежностi вiд змiни вартостi транспортных витрат.\nЕкскурсія для школярів в Тустань\nЗ початком канікул перед батьками виникає дуже складне запитання, що робити із своїми дітлахами, чим їх зацікавити, щоб не вешталися по вулицях чи не сиділи постійно за комп’ютером. Для рішення такої задачі дуже добре підійде відправити школярів у подорож.\nМандрівка по Карпатських горах стане саме тим, що обов’язково зацікавить дітей. А екскурсія для школярів у фортецю Тустань, яку ми пропонуємо у рамках шкільних екскурсій, розроблена з урахуванням дитячого сприйняття, яке досить сильно відрізняється від дорослого і, яке завжди треба враховувати, пропонуючи дитячі екскурсії.\nПід час екскурсії ми відвідаємо фортецю Тустань та мальовничі місцини Карпат, подивимося на водоспад Кам'янка, що у селі Дубина.\nОтже, чому саме Тустань обрана як об’єкт екскурсії для школярів? По-перше, тому, що це фортеця, а кому із дітей не буде цікавим опинитися у такому місті, відчути себе героєм історичної саги чи фентезі. По-друге, у формі ненав’язливої розповіді школярі ознайомляться із історією рідного краю, адже така інформація на багато легше «лягає» у свідомість, ніж нудні уроки. А взнати нове та цікаве про Сколівщину, де у селі Урич і розташована фортеця, є що. Це край старовинних легенд, унікальних природніх умов та великої кількості історичних пам'яток різних періодів. Дітлахи дізнаються, що саме з цих земель веде свій родовід по лінії мами Тарас Шевченко, а ще тут вели запеклу боротьбу із ворогами сміливі воїни УПА та січові стрільці.\nТа про все за порядком. Перша зупинка буде у фортеці Тустань, яка є унікальною наскельною оборонною спорудою на Прикарпатті. Тут колись був митний пост. До наших днів все ще збереглися могутні скельні утворення, які дають уявлення про розмах та велич фортеці.\nА водоспад на річці Кам'янка, який має із нею одне ім'я, є одним із самих гарних на Львівщині. Та він не тільки дуже гарний, а ще є гідрологічною природничою пам’яткою. Говіркий потік, що збігає з каскадів загальною висотою шість метрів, розташований у природному парку «Сколівські Бескиди». Недалеко від нього також є джерело із водою насиченою сірководнем, яке має лікувальні властивості.\nЛіси, що вкривають відлоги гір, чисте повітря, сонце, пташині співи, могутні скелі, міцні фортечні мури та неперевершена граційна гра води у потоках – це те, що обов’язково потрібно показувати маленьким урбаністичним мешканцям мегаполісів, щоб із шкільного віку прищепляти їм смак до справжніх, а не «онлайнівських» пригод та подорожей.\nПроїзд автобусом, екскурсійний супровід, страхування\nВхідні квитки в музей, національнальний парк і харчування:\n- на територію наскельної фортеці «Тустань» та музей «історія Тустані»: загальний – 26 грн., студенти, школярі, пенсіонери – 13 грн.\nПоїсти можна місцеві страви у кав’ярні на території комплексу — від 50-60 грн. або взяти перекус з собою.\nБажана дата 17.08.2018 (П'ятниця)18.08.2018 (Субота)19.08.2018 (Неділя)20.08.2018 (Понеділок)21.08.2018 (Вівторок)22.08.2018 (Середа)23.08.2018 (Четвер)24.08.2018 (П'ятниця)25.08.2018 (Субота)26.08.2018 (Неділя)27.08.2018 (Понеділок)28.08.2018 (Вівторок)29.08.2018 (Середа)30.08.2018 (Четвер)31.08.2018 (П'ятниця)


Учасники віча "Ні капітуляції" пішли до Зеленського - новини Києва - Київ - TCH.ua\nКиїв 6 жовтня 16:00\nКількість переглядів 14091\nПротестувальники розповіли свої вимоги.\nУчасники віча на Майдані незалежності у Києві оголосили свої вимоги та пішли до Офісу президента Володимира Зеленського.\nЗа підсумками віча було оголошено вимоги, їх зачитав зі сцени ветеран Павло Білоус.\nОголошено про створення "Руху опору капітуляції", до якого закликав долучатися всіх небайдужих. Також у заяві є заклик до фракцій "Голос", "Батьківщина" та "Європейська солідарність" створити у Верховній Раді міжфракційне об’єднання "Опозиційна платформа — ні капітуляції".\nТакож учасники віча вважають, що проведення виборів на окупованому Донбасі та надання особливого статусу цим територіям протирічить Конституції України. Вони вимагають, щоб російські військові пішли з Криму та Донбасу без будь-яких умов.\nЗазначається, що організатори віча кажуть, що в нього взяли участь від 25 до 50 тисяч людей.\nПісля того, як на майдані Незалежності закінчилося віче "проти капітуляції", більшість його учасників рушили до Офісу президента України, там вони вигукували "Зелю геть", "Слава нації. Ні капітуляції", "Україна – не рояль", "Слухай націю, ні капітуляції" тощо.\nПротестувальники були під офісом Зеленського недовго, у них були національні, червоно-чорні та кримськотатарські прапори.\nПісля цього, учасники пішли до Верховної Ради.\nНагадаємо, раніше поліція Києва повідомила, що на віче "Ні капітуляції" прийшли близько 10 тисяч українців.


Uber запустив новий сервіс - тепер можна замовляти мікроавтобус\nСервіс поки працює тільки у Києві, пише “Інтерфакс-Україна”.\nUber Shuttle – це новий сервіс, в якому ти можеш бронювати собі місце для поїздки в мікроавтобусі. Її у травні запускають в Києві. Зараз створили форму для голосування, де можна обрати із яких районів слід запустити перші маршрути для Uber Shuttle.\nСервіс дозволяє замовити місце в мікроавтобусі, який буде слідувати по певному визначеному маршруту. За допомогою Uber Shuttle можна, наприклад, дістатись зі спального району у центр на роботу зранку та повернутись ввечері додому разом з іншими пасажирами.\nСкільки коштуватиме сервіс та за якими маршрутами будуть їздити мікроавтобуси у компанії повідомляють у день запуску.\nВ Uber пояснюють, що вони хочуть створити для українських користувачів ще один альтернативний спосіб пересування по місту. Крім Києва, сервіс також доступний в Каїрі (Єгипет) і Монтерреї (Мексика).


Як почати займатися спортом та побороти лінь | Все про Спорт\n30. November 2019 Додано vps_editor\nНе важливо, говоримо ми про новачка, який вчора займався безстроковим ввезенням пива і чіпсів в свій організм і раптом вирішив взятися за гантелі або професіонального бодібілдера, що втратив бойовий настрій, практично всі в своєму житті стикаються з проблемою браку мотивації, особливо в тому що стосується спорту. Різниця між цими двома в тому, що одному потрібно побороти лінь, а другому – знайти для себе тригер, мобілізуючий внутрішні ресурси організму.\nЯк побороти лінь в спорті новачкові\nТой, хто раніше не тримав в руки нічого важчого пульта від телевізора може помітити, що його тіло не дуже хоче тягати залізо в тренажерному залі і з кожним разом все важче змушувати себе кудись йти. Лінь в даній ситуації можна розглянути і як брак сили волі. Потрібно розуміти, що сила волі в даній ситуації теж є м’язом, який потрібно прокачати і якому також потрібен відпочинок. В даній ситуації є кілька практичних прийомів і рад, завдяки яким можна побороти напади ліні, що виникають на перших порах. Один з них, як не дивно – медитація. Якщо потрібно робити вправу, але бажання категорично немає, достатньо посидіти 10 хвилин в тиші, прикривши очі і слухаючи звуки природи або відповідну музику. Головне в цьому – не брати в руки смартфон, постаратися не думати і зосередиться на диханні. Якщо займатися цим якийсь час, можна виявити що на місце ліні приходить бажання постійно рухатися і щось робити, головне – почати. Ще один хороший прийом – першою вправою приступити до чогось простого, наприклад, вправ з кистьовим еспандером, а після вже переходити до більш серйозних вправ. Але головне, про що повинен пам’ятати новачок, що його головним суперником і опонентом є він сам, а не хтось ще і найкращим рішенням буде бити свої власні рекорди, так як саме це і буде основним показником результативності тренувань.\nЯк знайти мотивацію спортсмену\nНа певному етапі багато спортсменів – як профі, так і аматорів, стикаються з абсолютною втратою мотивації і бажання що-небудь робити. Це може бути результатом травми, програшу в змаганні або психологічного зриву, з яким стикається багато спортсменів. Питання в тому, як вийти з цієї кризи, переборовши себе. В даному випадку, як не дивно, відмінно допомагає йога, так як завдяки їй люди виходять з особистісної кризи і зміцнюють силу духу. Ще одною корисною практичною порадою буде ознайомлення з іншими видами спорту. Наприклад бодібілдер може почати ходити в басейн або грати в настільний теніс. Такий спосіб проведення дозвілля непогано чистить голову, завдяки чому за свою справу можна братися з новими силами. Також можна почати тренувати новачків, це дозволить заново втягнутися в процес і поглянути на це з абсолютно іншого боку.\nГоловне, що повинні розуміти початківці і професійні спортсмени, це те, що все що сьогоднішні перемоги над собою цілком можуть обернутися завтрашніми світовими рекордами, за умови правильної постановки цілей і мотивації як з боку оточуючих, так і самого себе.\nяк знайти мотивацію спортсмену, як побороти лінь в спорті, як побороти лінь практичні поради, як побороти лінь спортсмену, Як почати займатися спортом, як почати ходити в зал


Паркан з ромбами\nЗізнаймось, скількох видатних радянських конструкторів, винахідників і дизайнерів ми знаємо? На думку спадає хіба що Михайло Калашников і ще пара-трійка імен. А от такі прізвища, як Азрікан, Арсентьев, Фоміна, більшості з нас взагалі ні про що не говорять. Проте їхні творіння нам неодноразово траплялися на очі!\nІ сьогодні ми розповімо про творця найвідомішого радянського паркану «ПО-2», який ти напевно бачив сотні разів. Ним оточені військові частини, заводи, залізничні колії і навіть занедбані смітники.\nА створив бетонний паркан з ромбиками радянський архітектор Борис Рахман, який емігрував до Сполучених Штатів Америки ще в 1981 році, як тільки це стало можливим.\n«Пам’ятаю, як нам поставили завдання розробити проект естетично красивого паркану. Ніхто не квапив. Я встиг зробити три дуже хороших варіанти. Мені подобався більше ескіз паркану, схожого на кам’яну кладку. Але в підсумку вибрали найпростіший варіант. Напевно, сподобалась форма виступу, коли пил і бруд змивається дощем».\n«За роботу дали 50 рублів і бронзову медальку, яку, до речі, я отримав аж через 10 років у США. Медаль, власне кажучи, єдиний спогад, що у мене залишився про цей проект. Креслення вивозити не дозволяли…»\n«Паркан проектувався для безпеки промислових об’єктів. Випускався він на конвеєрах, що спеціалізуються на виробництві бетонних елементів. Конструкція проектувалась як укріплена залізобетонна рама з бетонною панеллю, армованою сіткою з дроту».\n«Рельєфний малюнок дозволяв гру світла і тіні, що в якійсь мірі рятувало від почуття монотонності. Крім того, перевага “ПО-2” — це наявність шумового бар’єру, що дуже важливо для огорожі такого типу».\nПерші зразки «ПО-2» представили ще в 1974 році Москві. Тоді вони отримали чимало нагород. Популярність бетонні паркани почали набирати в 80-х, коли чиновники вирішили ними огороджувати непривабливі місця.\nЗа словами самого Бориса Рахмана, архітектура — його покликання. Але незважаючи на високий статус архітектора, в СРСР цю професію не можна було назвати грошовитою. І коли з’явилася можливість, Борис поїхав за кордон, в США, щоб відчути свободу і приєднатися до тієї культури, про яку раніше тільки читав в журналах.\n«Я і зараз, коли дивлюся радянські фільми або просто відеоролики, записані в Росії, бачу свої паркани. Здається, всюди вони, навіть в маленьких містечках. Але ці кадри не викликають у мене ніяких відчуттів. Я звик почувати себе американцем, навіть по-російськи вже погано спілкуюся».\nНа повідомлення про те, що бетонні паркани з ромбами заборонили в Москві, архітектор тільки хитає головою і посміхається. За словами самого Бориса Рахмана, він не розуміє, чому його дітище, незважаючи на граничну простоту і монотонність, знайшло таку величезну популярність.\nАле, здається, саме в простоті і універсальності бетонних огорож з ромбами і полягає секрет їхньої популярності. І завдяки цьому паркан з плит «ПО-2» залишається найпоширенішою огорожею на всій території колишнього Радянського Союзу.\nЯкщо вважаєш статтю цікавою, то сміливіше поділися нею з друзями. Впевнений, ніхто не знає історію цих чудернацьких бетонних конструкцій часів СРСР.\nархітектура, паркан, СРСР


DKlan (ДКЛан) : поповнити інтернет банківською карткою онлайн - MyPay\nПоповнити інтернет DKlan (ДКЛан)\nВведіть платіжний код.\nНеможливо собі уявити сучасну людину, яка не має доступу до інтернету. Звичайно ж, у вік комп'ютерних технологій кожен хоче бути забезпечений надійним і якісним підключенням в мережі цілодобово. Якщо ви живете в Одесі, в районі Черемушки, підключіть надшвидкісний інтернет від провайдера Dklan. Оплачувати послуги провайдерів простіше через сучасні платіжні системи, які дозволяють здійснити оплату за лічені хвилини, використовуючи будь-яку бажану банківську карту. MyPay - той сервіс, де можна оплатити найрізноманітніші види послуг в режимі онлайн, в тому числі послуги інтернет-провайдера Dklan.\nЯк сплатити Dklan на сайті МайПей?\nДля того щоб поповнити особовий рахунок Dklan на сайті МайПей, користувачеві не потрібно реєструватися. Виконайте послідовні дії і користуйтеся інтернетом із задоволенням:\nвведіть платіжний код;\nпогодьтеся з умовами договору офферти;\nСистема автоматично перенаправить вас на наступну сторінку, де ви вкажіть дані своєї банківської картки. Для того щоб швидко поповнити особовий рахунок користувач може використовувати банківську карту, емітовану будь-яким банком. Головна умова успішності транзакції - достатній баланс коштів і наявність банківської карти Visa або Mastercard. Сервіс дає користувачам велику свободу дій, в порівнянні з багатьма іншими платіжними системами (наприклад, Приват24). Вся історія платежів разом з квитанціями збережеться у вашому Особистому кабінеті автоматично.\nПереваги та особливості МайПей\nТворці МайПей зробили багато для того, щоб користувачі змогли заощадити час на проведення транзакції. Тепер вам не потрібно відвідувати кілька сайтів, щоб cплатити послуги мобільного зв'язку, провайдера Dklan, таксі, онлайн-додатків для розваг або роботи - навіть комунальні платежі можна швидко погасити, використовуючи сайт MyPay. Прискорити процедуру дозволить шаблон, який ви можете зберегти після заповнення форми оплати на сайті. Також відразу вибирайте необхідну суму поповнення із запропонованих - 50, 100 або 200 грн. Максимальний платіж на сайті становить 4999,99грн., Що дає широкі можливості для користувачів. Система надійна і проста у використанні, при цьому авторизовані користувачі можуть отримати вигідні бонуси для подальших оплат!


Що таке обприскувач до трактора - Первая Лента\nГлавная/Технологии/Що таке обприскувач до трактора\nУ сучасному рослинництві активно впроваджується спрощена система оброблення ґрунту, вона неможлива без використання мінеральних добрив.\nAdmin Send an email 3 недели agoОбновлено: 4 января, 2022\nВони потрапляють до рослин завдяки обприскувачам. У сільському господарстві такі агрегати також активно використовуються для оброблення посівів та рослин гербіцидами, фунгіцидами та інсектицидами, перед збором врожаю – десикантами.\nОприскувач до трактора грає надзвичайно важливу роль у сучасному землеробстві, тому варто знати його конструкцію. Складається пристрій із таких частин, як-от:\nбак. У нього поміщається рідина – підготовлене добриво чи ЗЗР. Форма баку спеціальна (така, щоб центр ваги був низьким). Це робить зручним оброблення полів на схилах, забезпечує повну виробітку розчину та виключає формування хвилі;\nштанга. Виготовлена з легкого інертного матеріалу – алюмінію. Він не вступає в реакції з речовинами, котрі по ній транспортуються. Через невелику вагу досягається надійна стабілізація.\nВажливо звернути увагу на тип кріплення до трактора. Сучасні обприскувачі бувають навісними та причіпними. Обирати варто з огляду на продуктивність техніки, котру потрібно отримати.\nЯкий обрати обприскувач: причіпний чи навісний\nПеред тим як зробити вибір, варто дізнатися особливості конструкцій. Навісний має такі властивості:\nоб’єм бака – 400–1000 л;\nширина захвату – 10–18 м;\nможливість використання на всіх тракторах (незалежно від року їхнього випуску);\nневисока ціна, надійність в експлуатації.\nСеред недоліків варто зазначити не досить високу продуктивність.\nПричіпний обприскувач має більш суттєві характеристики всіх показників. Наприклад, бак у них – близько 2000–4000 л, ширина захвату – 24–36 м. Інші переваги та недоліки аналогічні.\nПри підборі даної техніки варто звертати увагу на такі моменти:\nплоща, котру потрібно обробляти. Для невеликих господарств із площею посівів 100–1000 га буде достатньо навісного агрегату. Для ділянок розміром більше ніж 1000–1500 га необхідні причіпні пристрої;\nформа ділянки. Якщо поле невелике, то купувати модель обприскувача з великою шириною захвату нераціонально. Наприклад, агрегат зі штангами більше ніж 24 м підійде для поля 45–50 га;\nплоща поля. Від об’єму баку залежить частота заправки: чим він менший, тим частіше техніка простоює, тобто заправляється. Однак занадто великий бак – теж погано, адже при переміщенні подібний агрегат буде ущільнювати ґрунт, що негативно вплине на посіви та розвиток рослин.\nДля досягнення якісного оброблення мало просто придбати якісну техніку – важливий досвід оператора. Йому необхідно постійно контролювати слід, котрий він залишає. Щоб виключити псування посівів, треба чітко рухатися технічною колією.\nЖители ОРДО не могут позволить себе купить одежду в Second hand: выходим с пустыми руками\nДекоративная штукатурка — какую выбрать


Ірина Шейк і Донателла Версаче зявилися на церемонії «Людина року» в схожих нарядах. - Angelua\nДнями у Берліні пройшла урочиста церемонія вручення премії «Людина року», організована журналом «GQ». На світський захід завітало чимало зіркових гостей, але найбільший інтерес публіки вывали Ірина Шейк і Донателла Версаче, що з’явилися в однакових вбраннях.\nДавно відомо, що 32-річна супермодель Ірина Шейк дружить з 63-річною Донателлою Версаче. Італійський модельєр часто одягає російську красуню на світські прийоми, на яких вони нерідко з’являються, тримаючись за руки. Ось і на минулому торжестві обидві жінки охоче позували разом. Однак публіку зацікавили зовсім не їх теплі стосунки, а скоріше їх образи, які багато визнали парними.\nВтім, в цьому немає нічого дивного. Знаменитості виглядали просто чудово у вбранні від Модного будинку Versace. І якщо на Ірині красувалося сріблясте міні-сукню без бретелей, розшите бісером і блискучими каменями, то на Донателле було асиметричне золоте міні, усипане паєтками. В якості взуття обидві подруги вибрали блискучі ботфорти, підібрані в колір до суконь.\nЗазначимо, що Версаче з’явилася на врученні премії «GQ» не просто так. Жінка приїхала, щоб отримати нагороду в номінації «Ікона стилю». А Шейк з’явилася на публіці не тільки заради того, щоб підтримати подругу, але і щоб вручити їй заслужену премію.\n«З першою і єдиною Іконою стилю», – написала у своєму мікроблозі знаменита модель під спільними знімками з 63-річною головою легендарного Модного будинку.\nДо речі, Версаче славиться своєю любов’ю до гармонійного поєднання взуття і костюма. У неї давно з’явилася якась «візитна картка», яка присутня в кожній новій колекції. Це міні-сукні, доповнені високими чобітьми з тим же принтом.\nДеякий час тому Ірина блищала на світському прийомі у схожому образі і теж разом з Донателлою. Ось тільки тоді її наряд викликав куди менше захоплених відгуків у мережі.\nпопередня стаття“їм заважало, що вони-мої діти” синам і дочці валерії діставалося в школі через зіркову маму\nнаступна стаття8 способів позбутися набряків ніг в домашніх умовах


На Івано-Франківщині закрили один з дитячих басейнів: люди обурені (відео) - Pravda.if.ua\nНа Івано-Франківщині закрили один з дитячих басейнів: люди обурені (відео)\nАмбулаторію в селі Дзвиняч не можна назвати типовою. Вона одна з небагатьох в країні, в якій є плавальний басейн.\nПобудували його ще більше двадцяти років тому, але повноцінно працювати комплекс почав тільки десять років тому — після капітального ремонту. Від тоді відвідувачів тут не було відбою, йдеться у сюжеті Подробиць.\nДіти відвідували зі всього району. Я зробив аналіз за попередній 2016-2017 рік, відвідало 26 шкіл. Задоволення — я не можу вам переказати, яке в дітей було. Один басейн в районі — це просто було чудо!, — розповідає Роман Зінич , в.о. головного лікаря амбулаторії денний практики в селі Дзвиняч.\nВхід був безкоштовним, символічну суму платили тільки дорослі. Але місяць тому басейн закрили. Таке рішення прийняло керівництво Дзвиняцької територіальної громади, буквально на наступний день, після того як районна рада передала комплекс їм на баланс.\nБуло прийнято рішення владою у зв’язку з тим, що кошторисно дуже великі затрати для підігріву води, енергоносії. Було прийнято рішення — тимчасово призупинити функціонування басейну для того, щоб знайти спонсорів, відповідне функціонування з інших джерел, — переконує Роман Зінич , в.о. головного лікаря амбулаторії денний практики в селі Дзвиняч.\nЦе не вкладається в голові. Коли створювалося ОТГ вони мали розуміти — чи зможуть вони це утримувати, чи не зможуть. Для чого ми маємо возити дітей у Франківськ, де і так переповнені басейни, коли ми маємо в себе під боком!, — обурена Ірина Суслик, мешканка села Солотвин.\nГлава Солотвинської райлікарні, на балансі якої басейн перебував раніше, дивується – навіщо забрали об’єкт собі — а потім закрили.\nА для чого брати, коли не можeте утримувати. До мене доходять такі слова, що шукають інвестора, продати, здати в оренду, а я проти цього, тому що той, хто візьме — воно вже буде для простих людей, а для дітей — закритий момент, — переконаний Манолій Піцуряк, головний лікар Солотвинської райлікарні, голова постійної комісії Івано-Франківської облради з питань охорони здоров’я.\nАле ось голова ОТГ запевняє — віддавати басейн вони нікому не збираються. Мовляв, роботу призупинили тимчасово, щоб не влазити в борги. Адже день роботи басейну обходився в 4 тисячі гривень.\nМи вже прорахували і можемо запускати басейн хоч завтра, але справа в тому що, закінчення сезону — це березень місяць, і для того, аби нагріти воду треба два-три тижні, це займе час. Його запустити, витрати, кошти і потім знову злити воду в кінці березня — це не по-газдівськи, — стверджує Микола Волочий, голова Дзвиняцької ОТГ.\nАле колишні власники басейну запевняють, що такий «простій» — може для басейну обернутися руйнуванням.\nЯкщо ми зараз декілька місяців його не відновимо, а якщо ми не відновимо його в зимовий період — я вже не знаю, чи восени нам вдасться повернути в режим функціонування, — застерігає Манолій Піцуряк, голова постійної комісії Івано- Франківської облради з питань охорони здоров’я.\nКерівництво ОТГ така перспектива не лякає, кажуть — басейн вони запустять восени. Але його відвідування скоріше за все стане платним, навіть для дітей.\n20 Лют, 15:44\t Версія для друку Лист редактору


Текстовий матеріал для майстер класу, присвяченому вивченню народних та літературних казок.\nЖанрова специфіка фольклорної і літературної казки\nОтже, почнемо. Коли ми закінчимо, ми будемо знати більше, ніж знали дотепер.\nА розповідь, сподіваюся – бесіда наше буде про казки. Казки народні, казки літературні. Й чим відрізняються одні від інших.\nПостає питання: коли ж потрібно навчити дітей розрізняти ці два поняття. Скоріш за все, на тому етапі, коли ви закінчили вивчення народних казок й перешли до творчості письменників-казкарів.\nАле щоб навчити, треба перш за все самим розрізняти два поняття. Й звичайно, ми впевнені, що це вже нам забавки. Спробую трохи розхитати вашу впевненість, хоч відразу скажу, що ця інформація зовсім необов’язкова для п’ятикласників.\nПочну з визначення. Народна казка – розповідний народно-поетичний твір про вигаданих осіб, вигадані події, іноді за участю фантастичних сил.\nЛітературна казка – казка, написана письменником. Здається, все зрозуміло. Але не все так просто.\nНаприклад, всім відома казка «Ріпка». Яка вона: літературна чи народна? От який варіант записав дослідник Харітонов – саме ця казка увійшла до збірки Афанас’єва:\nА всім відомий нам варіант казки належить письменнику Алексію Толстому, який переінакшив й деякі інші народні казки.\nЗагальновідомий факт, що в основі багатьох літературних казок, наприклад, тих же казок Пушкіна, лежить фольклорний сюжет. Але також не підлягає сумніву, що чимало дослідників, які збирали народні казки, були письменниками й могли внести у фольклорний варіант свої – авторські зміни. Найвідомішими такими збирачами казок були Шарль Перо й брати Яків й Вільгель Грімм.\nОтже давайте встановимо бодай для себе, що різниця між фольклорною й літературною казкою не така вже читка. Межа, що їх розділяє, розмита, але безумовно, вона існує.\nНасамперед, традиційний розділ народної казки на:\n1. Казки про звірів.\n2. Чарівні або фантастичні казки\n3. Побутові казки.\nЯкщо чарівні казки, зазвичай, так і залишилися казками – навіть у творах письменників, то побутові розповіді ніхто вже казковими не назве. Складніше з казками про звірів. Не беручі до уваги байки. Твори, в яких звірі діють цілком як звичайні люди: розмірковують, розмовляють, такі твори існують. Але якщо павутиння Шарлотти або Бембі – казки, то «Мешканців холмів», або й «Чумних псів» до цієї категорії я особисто віднести не наважусь. Тут, здається, й можна продемонструвати відмінність сучасної літературної казки: вона передусім націлена на сприйняття дитини. В цьому відмінність сучасної казки від фентезі, фантастики, або й дорослих розповідей про «розумних звірів».\nЩе щодо визначення. Казка – вигадка. При цьому безперечно, що образ Кожем’яки мав історичного прототипа. Що вже казати про Іллю Муромця? Чарівні елементи? А як же побутова казка?\nЗа тим же Проппом - казка – це міф, який захопився власною художньою, поетичною складовою.\nНеоднозначність поділу казок на три групи. «Казка про солдата та чаклуна» - чарівна? новелістична? За Проппом чарівні – це ті, які підходять під його характеристики.\n«Морфологія чарівної казки»\n2. Царівна та її батько\n6. Чарівний помічник\n7. Несправжній герой.\nТакож він виділяє основні частини композиції. Не забуваймо й про мандрівні сюжети. Але хіба сюжети сучасних бойовиків, мелодрам чи фільмів жахів не розвиваються за читко встановленими канонами? Приклад – мульти Діснея 90-х – 2000-х (починаючи з «Русалоньки»)\nКрім традиційних виділяють казки анекдотичні, докучні, небувальщини, кумулятивні. До речі, такі різновиди виділяють і в казках про звірів.\nПовтори в казках. В тому числі й чисел. Особливо 3, 7, 12…\nСпробуємо скласти казку?\nЧи стала вона народною?\nОповідач – співавтор. Такими «співавторами», можливо несвідомо стали автори літературних казок «Пиноккіо» Коллоди – «Буратіно» Толстого. «Чарівник ОЗ» Баумана – «Чарівник смарагдового міста» Волкова. Сюди можна віднести й сценарий будь якої екранізації.\nФОЛЬКЛОРНЫХ СКАЗОК РУССКИХ\nПо щучьему велению; Василиса Прекрасная; Кащей Бессмертный; Мария-искусница; Морозко; Огонь, вода и… медные трубы; Варвара-краса длинная коса; Золотые рога; Садко (1952), Илья Муромец (1956), Финист – ясный сокол (75), Там – на неведомых дорожках (82), После дождичка в четверг (85), На золотом крыльце сидели (86), Иван да Марья (74), Подарок чёрного колдуна??(78), Весёлое волшебство??(69), Реальная сказка, Книга мастеров,\nГуси-лебеди (49), Сестрица Алёнушка и братец Иванушка (53), Аленький цветочек, экранизации сказок Пушкина, Приключения Алёнушки и Ерёмы (2008), Бабка Ёжка и другие (2006), Ивашка из дворца пионеров, Вовка в тридевятом царстве, Иван царевич и Серый волк (2011), Летучий корабль, Про Федота-стрельца, удалого молодца.\nА тепер спробуйте пригадати, уявити себе дітьми. Відповімо на питання дитячих вікторин? Намалюймо казку? Зіграймо в казку?\nА тепер завершимо: незакінчене речення —\n«Я гадаю, що казки в житті дитини ...»\nСамостійна робота для учнів 7 класу з зарубіжної літератури до твору А.Азімова «Фах»\nЛітературний диктант за «ТЕВ’Є-МОЛОЧАР»ШОЛОМ-АЛЕЙХЕМ (Вписати лише правильну відповідь, №- відповідь)


На Бредлі Купера напали з ножем у метро\nНа Бредлі Купера напали з ножем у метро: подробиці інциденту\nСитуація сталася з актором кілька років тому, коли він їхав, щоб забрати дочку\n30 листопада 2021, 16:10\nБредлі Купер © Getty Images\nАмериканський актор Бредлі Купер, який уперше прокоментував чутки про зради з Леді Гагою, згадав, як на нього напали з ножем у метро в Нью-Йорку. У підкасті Дакса Шепарда Armchair Expert Купер розповів, що це сталося у жовтні 2019 року, коли актор їхав, щоб забрати дочку, яку він виховує разом з Іриною Шейк.\nРаніше я весь час гуляв по Нью-Йорку в навушниках. Я їхав у метро, щоб забрати доньку у центрі міста у російській школі, і слухав музику.\nЯ відчув, що хтось підходить до мене. Спочатку подумав, що незнайомець хоче сфотографуватися, але швидко зрозумів, що зустріч була не зовсім дружньою,\n— розповів Бредлі Купер.\nМегзит стався через Єлизавету ІІ? Нові деталі переїзду герцогів Сасекських\nБлаго, акторові вдалося залишитися цілим і неушкодженим. Коли Купер розвернувся до незнайомця, то побачив ніж у нього в руках, а потім — ударив ліктем по руці та почав бігти.\nЯ почав тікати, перестрибнув через турнікет, сховався біля будки на вході в метро і дістав свій телефон. Підозрюваний перестрибнув тікаючи. Я сфотографував його, а потім погнався за ним сходами. Він побіг 7-ю авеню. Я зробив ще дві його фотографії, а потім показав їх поліціянтам,\n— поділився актор.\nНещодавно Даша Астаф'єва згадала першу оголену фотосесію.\nНаталка Денисенко розповіла про серйозну травму: спіткнулася об капці та переламала хребці\nРіанна стала національною героїнею Барбадосу\nТи часто зустрічала зірок на вулиці чи у закладах?\nАріана Гранде звернулася до суду після нападу на неї з ножем\n18 листопада 2021, 17:10\nБредлі Купер вперше прокоментував чутки про зради з Леді Гагою


Чері Істар Б11 термоекран стартера ≡ MD372998-Чері -《Купити в Україні》- Ціна 195 грн - ID44038\n❹ Термоекран стартера\nЧері Істар Б11 термоекран стартера MD372998-Чері - ID44038\nТермоекран стартера . Артикул: MD372998-Чері\n☝ Термоекран стартера MD372998 як правильно замінити на Чері Істар Б11?\n★★★★★ Рекомендуємо прочитати наші поради як поміняти запчастину Термоекран стартера :\nПеред установкою зробіть огляд товару ➜ MD372998 на предмет його працездатності;\nТермоекран стартера не потрібно встановлювати на авто, якщо ви побачили, що щось не підходить;\n☝ Вигідна ціна на MD372998 і професійна консультація по запчастинах Chery Eastar\nДля Chery Eastar Термоекран стартера - застосовується для ремонту таких систем як ➜ електрика.\nЦіна на каталожний номер деталі MD372998 - 195 грн.\nВідгуки про товар Термоекран стартера (MD372998-Чері) - 195 гривень\nПоділіться Вашими враженнями про товар Термоекран стартера


Зеленський зустрівся з Джемілєвим і Чубаровим - новини України | СЬОГОДНІ\nЗеленський з Джемілєвим і Чубаровим обговорили ситуацію в Криму\n9 серпня, 15:46\nПредставники кримського татарського народу виступили з пропозицією до президента\nПрезидент Володимир Зеленський, який вже заявляв, що Україна поверне Крим, зустрівся з лідером кримськотатарського народу Мустафою Джемілєвим, главою Меджлісу народу Рефатом Чубаровим і делегатом Курултаю Рустемом Умеровим, повідомляє Офіс глави держави.\nВідзначається, що мета зустрічі – поглиблення співпраці Офісу президента, представництва глави держави в Криму і Меджлісу і координація зусиль для деокупації півострова і його реінтеграції.\n"Наша зустріч планувалася, щоб ближче познайомитися, пройтися по всіх принципових питаннях щодо Криму, захисту кримських татар. Які кроки ми повинні разом робити, що вже здійснюється з вашого боку", – сказав Зеленський присутнім на зустрічі.\nВони обговорили серед іншого і ситуацію зі звільненням політв'язнів кримчан, утримуваних на території півострова.\nЧитайте також: Зеленський просить Туреччину допомогти у звільненні в'язнів Кремля\nУ свою чергу Мустафа Джемілєв і Рефат Чубаров поінформували главу держави про поточну ситуацію на окупованому півострові, в тому числі і про пригнічення корінного народу окупантами.\nПредставники кримськотатарського народу також запропонували президенту підняти на міжнародній арені питання про введення постійної моніторингової місії на тимчасово окупованому півострові. Чубаров і Джемілєв відзначили, що відповідне право вже мають Моніторингова група ООН з прав людини та Спеціальна моніторингова місія ОБСЄ, яка працює на тимчасово окупованій частині Донецької та Луганської областей.\nУ той же час постійний представник президента в АРК Антон Кориневич зазначив, що окупаційна влада РФ не допускає міжнародні моніторингові місії з прав людини на тимчасово окупований півострів, оскільки розуміє, що зібрані факти можуть бути використані в міжнародних судах проти Росії.\n"Вона має мандат по всій Україні, але її не допускають до Криму. Нам треба всюди, на всіх майданчиках, де ми можемо, наполягати на тому, що Спеціальна моніторингова місія ОБСЄ має право в'їжджати в Крим", – констатував Рефат Чубаров.\nЯк повідомляли новини "Сьогодні", Зеленський під час зустрічі з кримськотатарською громадою також заявив, що Україна спростить отримання дозволів для поїздок в Крим.\nНещодавно представник президента в Криму Антон Кориневич заявив, щодля повернення окупованого Криму Україна повинна ініціювати новий міжнародну майданчик для переговорів, в яку можна було б залучити учасників "нормандського формату" і Будапештського меморандуму.\nВерховна Рада України офіційно оголосила 20 лютого 2014 р початком тимчасової окупації Криму і Севастополя Росією. 7 жовтня 2015 р п'ятий президент України (2014-2019 рр.) Петро Порошенко підписав відповідний закон. Міжнародні організації визнали окупацію і анексію Криму незаконними і засудили дії Росії. Країни Заходу ввели низку економічних санкцій.\nКрим Зеленський джемілєв Чубаров


Догляд за полуницею після збору врожаю - прості правила обрізки й підгодівлі - bard.com.ua\nДогляд за полуницею після збору врожаю – прості правила обрізки й підгодівлі\nЯк доглядати за полуницею після збору врожаю?\nПолив полуниці після збору врожаю\nЧи треба скошувати полуницю після плодоношення?\nЧим удобрювати полуницю після плодоношення?\nБоротьба з хворобами полуниці після збору врожаю\nНерідко садівники закінчують догляд за полуницею після збору врожаю, залишаючи грядки до весни без належного нагляду. Таке помилкове рішення загрожує власникові ділянки неприємностями в майбутньому сезоні. Без обрізки вусів, підгодівлі, прополки і інших агротехнічних заходів, плодючість ягідної культури катастрофічно знижується.\nУ не ремонтантних сортів плодоношення закінчується рано, тому нерідко люди забувають про ділянку з солодкою ягодою до пізньої осені. Якщо своєчасний догляд за полуницею після збору не проводити, то вона заросте бур’янами або сильно постраждає від посухи і інфекцій. Прополка напередодні осінніх холодів перетворюється на муку, неконтрольовані вуса можуть обплести грядку і послабити плодоносні кущі. Існують і інші заходи, без виконання яких ягідні рослини не можна вивести на максимальний рівень плодоношення.\nУ чому полягає догляд за домашньою полуницею після збору врожаю:\nРегулярна прополка ягідника.\nПеріодичні поливи ділянки.\nОбрізка непотрібних вусів.\nВидалення листя і рослинних залишків.\nПравильно вироблений полив полуниці після плодоношення приносить в догляді відчутну користь, але безконтрольне або переважно поверхневе внесення вологи після збору врожаю нерідко шкодить ягідників. Висихання грунту послаблює або повністю губить кущики, закладання нирок сповільнюється. Рясно раз на декаду при відсутності опадів поливаємо дану культуру, після чого при потребі здійснюємо прополку з розпушуванням землі на грядках.\nЧерез пару тижнів після збору плодів у догляді можна приступити до санітарного прибирання листя. Нерідко обрізка полуниці після плодоношення викликає у новачків багато питань. Важливо створити умови, щоб рослини в зимівлю увійшли з потужною і молодою зеленою масою. Перерахуємо коротко, що підлягає обов’язковому видаленню на ягіднику:\nЛистя з ознаками хвороб.\nУражені шкідниками листові пластини.\nВирізуйте підсохлі і пошкоджені механічним шляхом черешки з листям.\nЗайві, які не використовуються для розмноження розетки з вусами, в догляді видаляйте з ділянки.\nЗ давніх-давен точаться суперечки, скосити полуницю після збору врожаю або вибірково видаляти непотрібні листові пластини з вусами. Здійснюючи догляд, досвідчені дачники скошування застосовують в тих випадках, коли зелена маса в великій кількості вражена пятнистостями, кліщами, іншими неприємними хворобами. Навіть в цьому випадку не можна вирізати рослини під корінь, намагаємося залишати стеблинки довжиною 10 см, щоб не нашкодити точок росту. На здоровому ділянці тотальне скошування замінюємо вибіркової обрізанням.\nПравильно розрахована підгодівля полуниці після збору врожаю допоможе отримати до осені потужна рослина, яке відмінно перезимує і попорадує прекрасним плодоносінням. Хорошим добривом вважається знайома всім зола, її можна просто розсипати з розрахунку 1 л / м 2 грядки. Купуючи комплексні склади для ягідних культур, в догляді керуємося додається до удобрення інструкцією. Намагаємося на полуничному ділянці уникати застосування хлористого калію, дана культура негативно реагує на внесення хлору.\nВаріант простий підгодівлі полуниці:\nСуперфосфату даємо – 30 г.\nСульфату калію вносимо – 10 г.\nСелітри – 10 г.\nРозчиняємо компоненти водою або в сухому вигляді закладаємо в грунт.\nКількість добрива наведено для підгодівлі 1 м 2 .\nНаша смачна культура при неналежному догляді у недосвідчених дачників нерідко заражається різними напастями, які сильно зменшують врожайність і гублять практично стиглі плоди. Список небезпечних інфекцій великий, перерахуємо найпоширеніших паразитують на полуниці комах і хвороби:\nфітофторозних коренева гниль;\nмалі чорні косарі.\nБоротьба зі шкідниками полуниці після збору врожаю:\nОбов’язкове проріджування посадок, в густих заростях інфекція заводиться швидше.\nПоливати центр куща гарячим розчином (до 60 ° C) марганцю. Потрібно давати по 0,5 л рідини, використовуючи пропорцію 10 г / 100 л.\nПроводити обприскування зеленої маси фундазолом.\nКліща і багато грибкові напасті можна перемогти засобом Тіовіт Джет або старовинним садовим препаратом колоїдної сіркою.\nОбробка препаратом Топаз.\nОбсипати кущики золою.\nУ догляді використовуємо обприскування мідно-мильною емульсією – розводимо 5 г мідного купоросу і до 200 г подрібненого мила, після змішування доводимо обсяг до 10 л.


Дах на Катукова, 41 діждався рубероїду : 08:09:2017 - kazatin.com\nДах на Катукова, 41 діждався рубероїду\nПересвідчившись, що гриби на стелі не їстивні, комунальники все таки будуть ремонтувати дах\nАле тепер на заваді дощі, отож доведеться ще пожити з мисками\nУ редакцію газети “RIA-Козятин” звернулися мешканці вулиці Катукова і розповіли, що ранньою весною, коли на дахах будинків почав танути сніг, в будинку №41 відчули це. Весняна вода дошкуляла тільки тим, чиї квартири на п’ятому поверсі.\nЗібрали підписи, кому така вода зайва, та й пішли з тим документом у комунальне підприємство “Відродження”. Там документ прочитали, заглянули в свої нормативні документи і, за словами мешканців будинку, сказали: “Вибачте, до ремонту даху ще дуже далеко”.\nЖильці самотужки полізли на дах будинку і залатали місця, в яких тала вода знайшла собі найкоротший хід. На тому й заспокоїлись. Але проблема залишилась.\nПеред Днем Незалежності у мешканців квартири 71, яка найбільше страждає від дощів і снігу, з’явився промінь надії. “Відродженці” обіцяли прийти і подивитись, що там на тому даху коїться. Та все марно. Розписки, що прийдуть дивитися, ніхто ж не давав. От і дивляться на цвілу від вологи стелю та рештки шпалеру, що ще якось тримаються, прикриваючи собою гриби. І молять Господа, щоб не було дощу.\nУ КП “Відродження” так прокоментували ситуацію: “На дах будинку, що на вулиці Катукова, 41 в понеділок, 4 вересня, завезли рубероїд. Зараз покрівля даху мокра від дощу. Як тільки стане на погоді, проведемо ремонтні роботи покрівлі даху”.


11.09.2020 Press Service of NAS of Ukraine\n04.09.2020 Press Service of NAS of Ukraine\nІнтерв’ю члена-кореспондента НАН України Анатолія Єрмоленка: «Чи можна будувати суспільство, не питаючи людей, яким вони його бачать?»\n2 вересня 2020 року на сайті інформаційної платформи «Укрінформ» було опубліковано інтерв’ю директора Інституту філософії імені Г.С. Сковороди НАН України члена-кореспондента НАН України Анатолія Єрмоленка.\nАкадемічна філософія як «нове просвітництво» для діалогічної цивілізації\nСтаття директора Інституту філософії імені Г.С. Сковороди НАН України члена-кореспондента НАН України Анатолія Єрмоленка, присвячена аналізу провідних тенденцій розвитку філософії в Інституті філософії імені Г.С. Сковороди НАН України в контексті парадигмальних змін у світовій філософії та формування діалогічної цивілізації (Джерело: журнал “Вісник НАН України”, №11, 2019 р.)\n03.09.2019 Press Service of NAS of Ukraine


МОЗ: Вакцинацію проти кору і краснухи в Україні слід продовжити | УНІАН\nМОЗ: Вакцинацію проти кору і краснухи в Україні слід продовжити\n18:14, 04 червня 2008\nМіністерство охорони здоров`я України вважає за необхідне відновити вакцинацію проти кору і краснухи, що була припинена 17 травня. Про це заявив заступник міністра охорони здоров`я Валерій БІДНИЙ на прес-конференції в МОЗ...\nЗа його словами, у відомстві вважають, що вакцинацію проти кору і краснухи треба продовжувати “як і всю вакцинацію”.\n“Це є відстань 2-3-4 роки, те що доказано за період 1999 та 2000 року. І ми не повинні посилатися, як правоохоронні органи, що в 2007 році показники нормальні. По сьогоднішньому обґрунтуванню періодичності спалахів кору та краснухи з досвіду європейських країн, з досвіду ВООЗ, ми чекали спалах кору та краснухи у 2009-2010 році Це доказано. Це не наша думка”, - наголосив заступник міністра.


– А тєбє цо, ніц єще нє болі? А ти цо, єще нє пожулцєла?! Гжегош таки приїхав в Україну. Його надії на одужання нареченої розтанули, коли він пересвідчився, що Василина згасає – Intermarium-Новини Міжмор'я\nYou are here: Home / Дозвілля / – А тєбє цо, ніц єще нє болі? А ти цо, єще нє пожулцєла?! Гжегош таки приїхав в Україну. Його надії на одужання нареченої розтанули, коли він пересвідчився, що Василина згасає\n– А тєбє цо, ніц єще нє болі? А ти цо, єще нє пожулцєла?! Гжегош таки приїхав в Україну. Його надії на одужання нареченої розтанули, коли він пересвідчився, що Василина згасає\nВасилина народилася у звичайній робітничій сім’ї. Але навіть у нелегкі радянські часи батьки вкладали у виховання своєї єдиної донечки всі сили і гроші. Чи не щодня створювали для Василинки солодкі “ранки”: повертаючись з нічної зміни, приносили пляшечку-другу сиропів – свіженьких, щойно набраних прямісінько з апаратів. Їх русяве сонечко полюбляло прокидатися, ніжно потягуючись та легенько вдихаючи приємний аромат, і оселя наповнювалася дзвінким дитячим сміхом. Здавалося, що й надалі життя Василини буде таким же безхмарним.\nЗ посудомийок – в артистки.\nВасилина часто пропадала в школі, де працювала вчителем музики. Можливо, саме через це луснуло чоловікове терпіння. До того ж, ні його, ні Василинині батьки не могли допомагати молодій сім’ї у важкі часи після розвалу Союзу. І Петро без попередження подався з друзями на закордонні заробітки, де згодом зійшовся із землячкою. На Пасху передав з Італії лише один “оригінальний” подарунок – набір кольорових наклейок для прикрашання великодніх яєць. Цей презент-знущання Василина відіслала йому назад із запискою: “Наклей собі їх на свої”\nВасилині нічого не лишалося, як теж поїхати на заробітки. П’ятилітню Даринку відвезла до своїх батьків у село і вночі, заливаючись гіркими слізьми, поїхала до Польщі.\nОй, як нелегко у перші місяці давалися Василині ті хрусткі доляри, завдяки щоденній виснажливій праці (без вихідних) посудомийницею. Навіть гумові рукавиці не рятували від хiмiчних засобів миття, які “пpoїдали” шкіpу на її, піаністки, тендітних руках “до м’ясcа”.\nОдного разу сталася подія, яка перевернула її життя. Того вечора захвоpіла вокалістка ресторану. Це неабияк засмутило власника, адже він запросив сюди для підписання важливого комерційного контракту свого нового ділового партнера з дружиною і прагнув влаштувати гостям чудовий відпочинок. Обстановка у ресторані наближалася до провальної. Аж раптом у залі, де розляглася дзвінка тиша, залунав приємний жіночий спів і полилася легка фортепіанна музика – це Василина на свій страх і ризик залишила посудомийну кімнату і непомітно прошмигнула на сцену.\nЇї порепані від “хімії” та щойно відмиті від кpoві пальці скучили за музикою. Ресторан вибуxнув оплесками, коли почали згасати останні акорди “Зеленого жита”. На “Біс!” і під вигуки “Браво!” Василина грала й співала ще і ще не тільки українські, pocійські, але й польські пісні, які вивчила за ті півроку, коли мила посуд.\nПід враженням вдало завершених переговорів приємно збентежений пан Гжегош сказав:\n– Із завтрашнього дня ти матимеш нормальний одяг, взуття, харчування та належний заробіток, а мої музиканти відтепер будуть слухати тільки тебе.\nЧерез декілька місяців улюблениця публіки навіть почала відкладати з високої зарплатні заощадження (в її голові й далі роїлися думки про рідне містечко, батьків, Даринку, однокімнатну квартиру). Одначе найбільше жінку вразила та несподівана бентежна зміна, яка відбулася у її стосунках з босом. Вона відчувала, що він ставиться до неї по-особливому. Гжегошеві не могла не впасти в око вродлива Василина, котра перетворилася на спокycливу жінку. Чоловіка непереборно вабило до цієї красуні, й одного вечора він запросив Василину на вечерю, після якої вона розтанула в його обiймaх.\n«А ти єще нє пожулцєла?»\nВже за декілька тижнів їх вечірні зустpічі почастішали настільки, що всі працівники ресторану на повен голос заговорили про свіжоспечену господиню. Гжегош запросив її переселитися до його заміської триповерхової вілли. Проте почувалася невпевнено – донька із зятем ставилися до нового захоплення батька з холодною ввічливістю. Лише їх маленька шестирічна донечка Ева кружляла довкола Василини: “Яка ладна єстешь, бардзо слічна.” Ця дитина до щему в серці й сліз нагадувала маленьку Даринку, що аж клубок підкочувався до гоpла і хотілося ридма ридати.\nВасилину непокоїло, що вони живуть на віру. Особливо неприємно було, коли з Німеччини повернулася на віллу колишня дружина Гжегоша. І він не заперечував проти того, аби незалежна і владна Гелена час від часу поверталася від свого нового спiвмешканця-німця до колишнього сімейного гнізда. Гелена стримано і коректно поводилася в присутності набагато молодшої і привабливішої Василини.\nІ ось довгоочікувана пропозиція Гжегоша піти з ним під вінець. Ні донька Магдалена, ні зять Єжи не заперечували проти рішення батька, від якого залежали матеріально.\nОднієї ночі, коли до їх із Гжегошем весілля залишалося якихось три тижні, Василині наснився тривожний сон. Бачила себе огoлeною, знeмoженою, в бaгнюці, повзла серед великих куп гнилого смepдючого м’яса і тамувала невимовний бiль у живoті. “Чи не на хвopoбу це?!” – обпeкла свідомість мотopoшна думка, але помолилася і заспокоїлась.\nУ наступні дні вона почувалася напрочуд радісно й легко, просто сяяла передчуттям чогось світлого і незабутнього. Приїзд Гелени з похнюпленим виразом на її вже постарілому обличчі, звісно ж, не додав Василині радості. Проте Гелена жодним словом не обмовилася про свою незгоду з весіллям. Тільки неприємні перешіптування з дочкою наштовхували на здогад, що ця жінка не змириться з присутністю в “її” домі нової господині. Але Гелена знову раптово від’їхала до Німеччини, не маючи наміру бути присутньою на весіллі.\nТого сонячного недільного ранку Василина приязно провела сніданок з Гжегошем та його дітьми. І лише тоді, коли всі вже мали розходитися у своїх справах, маленька Евочка з якогось дива завовтузилася біля Василини і з бісиками в оченятах забелькотіла:\n– А тєбє цо, ніц єще нє болі? А ти цо, єще нє пожулцєла?!\n“Чого б це я мала жовтіти і що в мене має боліти?! – з неспокоєм і легеньким холодком на серці подумки промовила Василина. Та вона враз опанувала себе: мало про що може базікати дитина. Проте доброзичливу Василину чомусь навіть не схвилювала дивна поведінка батьків Еви, котрі відразу ж після її слів, зашарівшись, швиденько випровадили її на подвір’я.\nВже за вечерею донька і зять Гжегоша доволі привітно розмовляли з Василиною, немов згладжуючи ранковий інцидент. А Гжегош про це нічого не знав. Тільки через декілька днів, на світанку, Василині стало зле: турбував бiль та кoлiки у шлyнку. Уже надвечір їй полегшало – вранці мала їхати на декілька днів в Україну, щоб побачитися з рідними перед весіллям.\nВдома жінка знову відчула важкий бiль у живoті. В наступні дні її здоpов’я погіршувалося, почала допікати пeчiнка. Виpок лікарів був стpашним: у жінки розвивалося невідоме зaпaлення одразу шлунково-кишкового тpaкту та печiнки. Ніхто з родичів та медиків не міг повірити, що Василина так швидко почне жовтiти і худнути. Невдовзі лише професор з медичного університету поставив стpaшний дiaгноз: у ще молодої і, здавалося б, цілком здорової жінки, котра майже ніколи сеpйозно не хвоpіла і не зловживала aлкoгoлем, блискавично розвивався циpoз печiнки.\nГжегош таки приїхав в Україну. Його надії на одужання нареченої розтанули, коли він пересвідчився, що вкрай знесилена хвоpoбою Василина згасає й доживає останні днi – її пeчiнкa цілковито розклалася. Перед cмepтю Василина вже не могла нічого їсти і пити: просила лише одного – тієї пахучої солодкої водички з дитинства.\nЗгорьовані родичі та нещасний Гжегош, котрий оплатив усі витрати на похopoн своєї судженої, губилися у здогадках про причину передчасної cмepті Василини. Помстився хтось їй за щось чи ні, знає один Господь.\nАвтор – Ростислав Ленчук, Тернопільська область, Вісник.К.


Фінансування міжнародної торгівлі - Банк для тих, хто любить Україну!\nФінансування компаній, що імпортують товари в Україну. Вигідні умови та можливості!\nБудемо раді Вашим запитанням щодо продукту.\nУніверсальні інструменти фінансування учасників зовнішньоекономічної діяльності\nПриватБанк пропонує компаніям-імпортерам продукти, що дозволяють уникати стовідсоткової попередньої оплати в розрахунках із постачальниками та дають доступ до недорогого фінансування як короткострокового, так і середньо- та довгострокового. Вартість такого фінансування значно нижча стандартних кредитних ставок українських банків, що пов’язано з можливістю залучення ресурсів іноземних банків, зацікавлених у фінансуванні своїх клієнтів-експортерів.\nВи позбавляєтесь від необхідності відволікання оборотних коштів.\nДоступ до недорогого фінансування.\nМожливість роботи з постачальником на більш вигідних умовах поставки товару – за більш низькими цінами.\nУсувається ризик того, що постачальник не відвантажить товар після оплати за контрактом.\nВигоди для закордонного постачальника\nГарантія оплати за відвантажений товар.\nЗбільшення обсягу поставок.\nРозширення клієнтської бази завдяки більш вигідним для покупця умовам поставки та оплати.\nПриватБанк здійснює фінансування імпортних операцій своїх клієнтів із використанням різних документарних інструментів, об’єднавших у собі елементи кредитування, гарантій і розрахунково-платіжного обслуговування. Відмінною рисою від звичайної документарної операції є те, що відкриття документарних інструментів відбувається без надання клієнтом грошового покриття. Вибір інструментів та структури операції залежить від потреб клієнта та основних умов імпортного контракту, укладеного з контрагентом. Спеціалісти банку нададуть допомогу в доопрацюванні умов контракту, що в подальшому дозволить використовувати той чи інший інструмент, що максимально відповідає потребам клієнта.\nІмпортне фінансування до відвантаження\nНадання на користь постачальника банківського зобов’язання з оплати продукції (послуг) у формі безвідкличного документарного акредитива або банківської гарантії. У разі використання послуги імпортер отримує можливість оплатити поставлений товар або надану послугу за фактом без проведення авансової оплати до моменту виконання продавцем зобов’язань за контрактом.\nФінансування відстроченого платежу\nВідкриття на користь продавця акредитива, що виконується шляхом відстроченого платежу, або гарантії, що буде забезпечувати зобов’язання імпортера провести оплату на користь продавця після закінчення певного часу після проведення відвантаження (надання послуг). Імпортер отримує можливість розрахуватися зі своїм контрагентом у більш зручний для нього час (після реалізації імпортної продукції, запуску купленого обладнання тощо).\nВідкриття на користь продавця акредитива, що здійснюватиметься шляхом оплати після надання документів. Проте в момент надання документів, оплата за акредитивом проводиться за рахунок коштів, що залучаються на міжбанківському ринку, а імпортер отримує відстрочення в оплаті. Таким чином, для імпортера створюється ефект відстроченого платежу, при тому, що з боку продавця ситуація виглядає як «оплата за фактом». Використання цієї послуги доцільне, якщо відстрочений платіж є неприйнятним для продавця або його вартість є більш високою у порівнянні з банківським фінансуванням.\nОсновні умови постімпортного фінансування\nвід кількох місяців до 1 року\n100% від загальної суми контракту\nне менше $100 000\nбудь-яка вільно конвертована валюта\nу кінці строку одним платежем разом із нарахованими процентами\nГрупи товарів для фінансування\nбудь-які групи товарів\nвизначається у кожному окремому випадку і напряму залежить від чинної ставки Libor/Euribor*. До уваги приймається запропоноване клієнтом забезпечення, історія співпраці.* Ставка Euribor або Libor – це процентна ставка продавця на Європейському та Лондонському міжбанківських ринках депозитів в EUR або USD відповідно.\nВигоди від використання інструментів фінансування міжнародної торгівлі\nРозширюються можливості отримання товарного кредиту від контрагентів, а також покращуються параметри товарного кредитування у зв’язку з тим, що ризики Вашої компанії замінюються банківськими зобов’язаннями.\nФінансування імпорту з використанням акредитивних і гарантійних інструментів здійснюється на безресурсній основі, що значно знижує його вартість.\nАкредитивні та гарантійні інструменти включають в себе різні додаткові вимоги до постачальників (строки відвантаження, вимоги до супровідних документів тощо), що дозволяє краще організувати та планувати поставки.\nЗниження ризиків несумлінної поведінки Ваших контрагентів, що, у разі отримання зовнішнього фінансування імпортних операцій, усуває можливість погіршення Вашої кредитної історії з вини контрагентів.\nТаким чином, послуги з фінансування імпортних операцій із використанням акредитивних і гарантійних інструментів несуть у собі як пряму вигоду у вигляді більш низької вартості фінансування, так і ряд додаткових переваг, які також можуть мати важливе значення для Вашої компанії.\nУ чому переваги проведення операцій з фінансуванням міжнародної торгівлі з ПриватБанком\nПриватБанк – провідний банк України з бездоганною кредитною історією в іноземних банках, що має 20-річний досвід успішної роботи на ринку документарних послуг. Cпеціалісти ПриватБанку оперативно нададуть Вам кваліфіковану допомогу:\nу складанні проектів договорів, що передбачають документарні форми розрахунків;\nрозробці індивідуальних схем розрахунків за допомогою документарних інструментів;\nоформленні відповідних документів;\nрозробці нестандартних схем проведення документарних операцій.\nДля отримання консультації щодо міжнародних документарних інструментів, звертайтесь до спеціалістів Головного банку за e-mail trade.finance@privatbank.ua


СКЛОПАКЕТИ - Viktrade\nСклопакети - невід'ємна частина віконної конструкції. Часто саме від їх якості залежать експлуатаційні характеристики всього вікна. Дуже важливо, скільки скелець Ви бажаєте у склопакеті, якою буде їхня товщина, який саме вид скла ви оберете. Тому перед тим, як придбати пластикове вікно, потрібно звернутися за детальними консультаціями до професіоналів, які допоможуть визначитися з вибором.\nПластикові склопакети - герметична конструкція, яка складається з двох або трьох скелець. Саме кількістю скелець визначається «камерність» склопакета: однокамерний (два скла) або двокамерний (три скла). Чим вище камерність, тим вищою вважається якість вікна. Між склом розташована сталева алюмінієва рамка з перфорацією. Ця, так звана, дистанційна рамка заповнена спеціальними гранулами, які поглинають залишкову вологість повітря і захищають скло від запотівання і замерзання.\nСклопакети класифікують за кількістю камер - однокамерні, двокамерні, шириною (товщиною) в мм - 24, 32, 40 і більше.\nОкрім звичайних одно- та двокамерних, є такі види склопакетів :\nОкрім звичайного скла, включає в себе скло з тепловідбивним покриттям, нанесене способом вакуумного напилення іонів срібла. Енергозберігаючий склопакет знижує втрату тепла більш ніж на 30% по відношенню до звичайного склопакету, має високу світлопропускну здатність і відбиває ультрафіолетове випромінювання.\nПротиударний або захисний склопакет.\nВ захисному склопакеті застосовують, як правило, скло триплекс. Тріплекс - багатошарове скло, що складається з двох шарів сполучених між собою прозорою плівкою, має високу гнучкість. При розбиванні склопакету плівка не дає розлетітися осколкам, це оберігає від отримання травм.\nСкло в склопакеті тонують плівками різних кольорів і різної міри затемнення. Тонуюча плівка може бути дзеркальною, тоді із зовнішнього боку тонований склопакет виглядає як дзеркало. У сонцезахисному склопакеті використовується тоноване скло в масі або тоноване плівкою.\nУ приміщеннях, де необхідно підкреслити індивідуальність і реалізувати дизайнерські ідеї замовника, застосовуються склопакети, декоровані внутрішньою розкладкою. Можна також використовувати склопакети з вітражами.


Винниченко Володимир Кирилович Момент - журнал для школярів Fable.in.ua\nГоловна ⇒ 📕Твори з української літератури ⇒ Винниченко Володимир Кирилович Момент\nВинниченко Володимир Кирилович Момент\n– Слухайте. Було це навесні. Ви ще пам’ятаєте, що то таке весна? Пам’ятаєте небо, синє, глибоке, далеке! Пам’ятаєте, як ляжеш в траву десь, закинеш руки за голову і глянеш у це небо, небо весни? Е!. Ну, словом, було це навесні. Круг мене кохалося поле, шепотіло, цілувалось. З ким?\nА з небом, з вітром, з сонцем. Пахло ростом, народженням, щастям руху і життя, змістом сущого. Словом, кажу вам, було це навесні.\nА я, мої панове, їхав з моїм контрабандистом Семеном Пустуном до кордону. І той кордон\nя мусив неодмінно у той же день перейти, не ждучи навіть ночі. Але коли я сказав це Семенові, він мовчки-понуро озирнув мене, знехотя посміхнувся й, одвернувшись до коняки, сердито крикнув:\n– Вьо! Ти!\nА Семен цей, треба вам сказати, не дивлячись на своє пустотливе прізвище, був чоловік поважний і випускати з себе слів без потреби не любив. Сам був “парнишка” дебелий, “гвардійонець”, як казали його односельчани, і на всіх через те дивився завжди згори вниз. Ступав помалу, важко, серйозно і навіть, коли ловили його “харцизники”, не мінявся, тільки ще більш насуплювався, очі робились ще меншими, колючими\nі страшно якось біліли губи.\n– Справді, Семене, я неодмінно мушу бути сьогодні на тім боці. Це як собі знаєте! – з натиском повторив я.\n– Можуть убити, – раптом, верст через десять, суворо пробурмотів він, зачепивши віжки за люшню і починаючи робити цигарку.\n– Були випадки?\nСемен, не хапаючись, подув на книжечку паперу, повагом одірвав один аркушик і поліз в кишеню за тютюном.\n– А чому не було?. Чи на те розуму треба, аби вбити чоловіка?\n– Але було, що й не вбивали? Семен лизнув папір, витер сірника, пихкнув кілька раз і, беручи віжки, зволив промовити:\n– А чому не було? Було, що й не вбивали. Вйо!\n– Ну, то й мене не вб’ють! – постановив я.\nІ, пам’ятаю, мені раптом стало страшенно смішно: я – мертвий. Ці мушки, Семенова спина, конячинка, на якій підстрибувала комічно і глупо якось шлейка, Семенова шапка з прогризеним верхом і. я – будучий мертвяк. Лежу десь, в якому-небудь яру дикому, порожньому, надо мною небо, на виску маленька чорна ранка, а над ранкою кружком сидять такі ж самі блискучі, зеленкуваті мушки й ніби ворожать, заглядаючи у неї, туди, всередину, де оселилась смерть. І лице моє теж зеленкувате, тверде. А на скелі якійсь сидять чорні, великі, таємні ворони і ждуть чогось.\n– Як надокучило носити голову на плечах, то йдіть, – раптом несподівано бовкнув Семен і, шарпнувши віжками, понуро крикнув: – Вішта! Ти! Кукурудзяна.\n“Кукурудзяна” насторожено прищулила вуха, прибавила ходу, але зараз же заспокоїлась і знов затупала байдуже й неуважно.\n– Ви мене зараз поведете, Семене? – спитав я. Семен повернув до мене свій жовто-смуглявий гострий ніс, підстрижені вуса й здивовано промовив:\n– Але! А чи я вже нажився на світі, щоб вести вас удень? Он, маєте ліс, в тому лісі є жовніри, то йдіть їм у руки. А мене лишіть ще пожити трохи на світі. Ая!\n– Значить, просто йти на ліс?\n– Ая. Просто на ліс, жовнірам у руки. Ми їхали якимсь лугом поза городами. Верби схилялись над нами, і мені чогось жаль було їх, цих любих, добродушних, невередливих верб. Поле сховалось, а з ним сховався й той таємний тин. Ми раптом зупинились.\n– Так ви таки зараз хочете йти?\n– Таки зараз.\n– Можуть убити.\n– Не вб’ють.\n– Ну, то лягайте, – сердито хитнув він головою на віз.\nЯ, не питаючись, для чого лягати, покірно ліг і, зустрівшись поглядом з вербою, криво посміхнувсь до неї. Семен прикрив мене рядном, яке дуже пахло огірками, й одійшов. Потім я чув, як він зліз на візок, який від цього затрусився й заскрипів, понуро вйокнув, і ми рушили.\nМабуть, ми їхали знов без дороги, бо мене хитало, як в колисці, об колеса шарудів бур’ян, і коняка часто зупинялась, десь хапаючи на ходу траву. І, пам’ятаю, коли мене хитало, я здавався собі трупом, який везуть уже від кордону.\nРаптом знову зупинились. Рядно піднялось надо мною, а замість його глибоко-глибоко синіло небо, і якоюсь незграбною скелею під ним стирчала Семенова голова в шапці з його гострим, ніби мертвим носом і чорно-сивими, наче посиланими попелом, підстриженими вусами.\n– Вставайте! – муркнув він. Я підвівся. Візок стояв біля повітки, проти якої, по другий бік подвір’я, стояла маленька, задумлива хатка, а між ними – ворота на вулицю.\n– В повітку! – хитнув Семен головою і кинув навкруги пильно суворим оком. – Розпряжу коняку та й поведу вас.\nЯ теж озирнувся, зстрибнув з возика й побіг до повітки. Одчинивши двері, я ступив до неї. і від несподіванки закам’янів: на розкиданій соломі, якраз проти дверей сиділа. – уявіть собі!. – сиділа панна. Сама настояща, городська панна, в гарненьких черевиках, що визирали з-під сукні, з солом’яним бриликом на колінях, з здивовано направленими на мене очима. А очі, як у зляканої лані, променисті, чисті, великі. Я рішуче нічого ніколи не мав проти гарненьких панн, але в повітці, на соломі, в подвір’ї контрабандиста. Я мусив почувати себе ніяково.\n– Можна ввійти? – ні з того ні з сього промурмотів я. Очі панни ще більш поширились, потім швидко пробігли по мені, здригнулись і бризнули сміхом.\n– О, будь ласка! – галантно повела вона рукою круг себе і навіть посунулась трохи по соломі, ніби увільняючи мені місце. А очі її зо сміхом і з цікавістю дивилися на мене.\n– Дякую, – засміявся й я. Мені зразу стало легко й весело. Я непомітно озирнув її. В темному волоссі їй запуталась соломинка і дрижала над вухом; нижня губа, як у вередливих і гарненьких дітей, була трохи випнута наперед. В повітці було темнувато, пахло вогкістю, шкурами, зіпрілою соломою.\n– Ви, товаришу, мабуть, переправляєтесь через кордон? – спитала вона.\n– Угадали. А ви теж?\nВлетіла ластівка, защебетала і вилетіла. Пам’ятаю, в якомусь кутку повітки тягнулась до землі жовта смуга проміння і здавалась золотою палицею, припнутою до стіни; за повіткою Семен когось лаяв, мабуть, конячинку; в двері видно було, як літали, наче чорні стріли, ластівки. З темних кутків повітки віяло якимсь стародавнім сумом, якимсь журним затишком. Десь з досадою гуділа оса.\n– Боже мій, як я вбралася! – скрикнула вона і, швидко вставши, почала знімати соломинки, які, мов золоті прикраси, висіли круг її сукні й хиталися. – Знаєте: я вже два дні тут лежу, в оцій повітці! – засміялась вона до мене. – Ій-богу! Все чогось не можна йти. А тут гарно, правда? Наче індійський вігвам, чи як то у їх зветься? Мені дуже подобається. Сумно тут якось. Семен мені їсти сюди носив. Тільки трошки вже нудно стало. Ну, нічого, будемо тепер вдвох нудитись. Правда? Тільки слухайте: що ви стоїте так, знімайте з мене солому. Гарний кавалер!\nА мені, признатись по правді, хотілось би ще більш обсипати її цими соломинками, які так через щось були до лиця їй. Я, сміючись, сказав їй це. Вона теж засміялась, схопила з землі цілу жменю соломи й, простягнувши мені, сказала:\n– Ану, нате!\nВона навіть не встигла рук піднять і стояла з здивовано поширеними очима.\n– От, тепер дуже гарно! – сказав я.\nВ сей мент в дверях з’явилась велетенська постать Семена й ввійшла в повітку. Не звертаючи уваги на солому на панні, він подививсь кудись в куток і суворо промовив:\n– Треба зараз тікати! Стражники трусять уже товаришів. Зараз у мене будуть.\nМомент – ВОЛОДИМИР ВИННИЧЕНКО Скорочено (Із оповідань тюремної Шехерезади) Було це навесні. Герой-оповідач їхав зі своїм другом-контрабандистом до кордону. Йому треба було обов’язково перейти кордон, ні дожидаючи ночі. Семен, людина серйозна, сказав, що це неможливо, можуть убити. Оповідач наполягав. Тоді Семен сердито сказав йому, щоб той ліг на дно воза, й прикрив рядном. Привіз до...\nМОМЕНТ – ВОЛОДИМИР ВИННИЧЕНКО 10 клас ЛІТЕРАТУРА НАПРИКІНЦІ XVIII – НА ПОЧАТКУ XIX ст. ВОЛОДИМИР ВИННИЧЕНКО < МОМЕНТ Із оповідань тюремної Шехерезади І раз Шехерезада так почав своє оповідання: – Слухайте. Було це навесні. Ви ще пам’ятаєте, що то таке весна? Пам’ятаєте небо, синє, глибоке, далеке! Пам’ятаєте, як ляжеш у траву десь, закинеш руки...\nВинниченко Володимир Кирилович Чорна Пантера і Білий Медвідь ДІЙОВІ ОСОБИ КОРНІЙ КАНЕВИЧ (Білий Медвідь) – митець. ГАННА СЕМЕНІВНА – його мати. РИТА (Чорна Пантера) – його жінка. СНІЖИНКА. МУЛЕН – критик, журналіст. ЯНСОН МІГУЕЛЕС БЛЕК КАРДИНАЛ САФО ЛЕМОНЬЄ МІМІ ШТІФ ЛІКАР Пожильці з будинку, публіка, музики ігарсояив кафе. ДІЯ ПЕРША Велике ательє; в лівій стіні ззаду – двері...\nВинниченко Володимир Кирилович Записки Кирпатого Мефістофеля Володимир Винниченко. Записки Кирпатого Мефістофеля. Київ – Ляйпціг, Українська накладня, 1923. В розчинене вікно потягає розталою корою дерева й кислим вохким духом водянистого, весняного снігу, що ріденько чвакає під ногами. Тютюновий дим, розділений течією повітря, незадоволено клублячись, розріджується. Чути, як дзвонять у Софійському Соборі великопосним, задумливим дзвоном. Там, у Соборі...\nВинниченко Володимир Кирилович “Баришенька” В хаті й біля хати Сидоренчихи шамотня, гамір, біганина. Баби та молодиці з діловим, заклопотаним і трошки переляканим виглядом бігають то з горниці в кухню, то з кухні в горницю, вискакують надвір, прожогом виливають із мисок, макітер і знову біжать у хату. На долівці – клапті соломи, попіл, розлита вода....\nПрирода драми й дійсність


Беззубість української влади зриває дах російським бойовикам на Донбасі - війна на Донбасі, бойові дії Авдіївка, ЗСУ\nБеззубість української влади зриває дах російським бойовикам на Донбасі\nНа Донбасі нова фаза загострення. Війна по суті там ніколи й не припинялася. Просто періоди відносного затишшя чергувалися з періодами нових спроб російських загарбників атакувати українські позиції. З моменту початку бойових дій під Авдіївкою загинули десятки українців. Гаряча фаза триває. І кінця цьому конфлікту не видно. Якщо стан справ у світі і політика української влади залишаться без особливих змін, можна очікувати, що війна на Сході триватиме роками, а то й десятиліттями. У світі є чимало таких прикладів за участю Росії. Москва просто так не залишить у спокої Україну. Хіба що, якщо сама стикнеться з проблемами, які спровокують її агонію. Але справа не тільки у Москві. Проблема і в українській владі. Росія чудово вивчила настрої і стиль поведінки нинішніх правителів України. Вона чудово знає, що Порошенко, Турчинов, український Генштаб, уряд та правляча коаліція сковані по рукам і ногам вірою у безальтернативність Мінських угод. Українська влада боїться нав’язувати порядок денний, проявляти ініціативу, діяти нетрадиційно і методами гібридної війни. Вона надто передбачувана у своїй сліпій вірі у силу санкцій Заходу. Надто беззуба у політиці відмови від різних методів деокупації Донбасу. Надто боягузлива в питаннях військової ініціативи і контрнаступу. І безглузда у сподіваннях на Мінські угоди. А передбачуваність і прогнозованість у протистоянні з агресором ніколи не веде до перемоги.\nУкраїна не може завершити війну на Сході чи хоча б припинити постійні обстріли з боку російських найманців не лише тому, що Путін не хоче закінчення війни. Є й інша причина. Правлячі українські еліти не хочуть рішучих дій. Ситуація доходить до абсурду. Українські війська перебувають на своїй території. Їх атакують з окупованої території. А вище командування забороняє солдатам контратакувати і ще й закликає не вестися на провокації. Коли українських хлопців вбивають, нам кажуть про святе виконання Мінських угод. Коли від Генштабу очікують наказу перейти у наступ, там кажуть: не можна порушувати Мінськ, стійте на старих позиціях. Російські бойовики попри свою схильність до анархії та алкоголю, чудово вивчили, чого їм варто чекати від української сторони. Ті, хто давно воює на Донбасі, знають, що українська армія може бути небезпечна, а українські солдати сміливі у бою. Але знають ці загарбники й інше. Українську армію можна обстрілювати з чого завгодно. Стріляти можна з «градів», танків, гаубиць. З житлових районів та з самого центру Донецька. І боятися особливо немає чого. Адже командування ЗСУ обмежує українську армію у тому, що дати адекватну відповідь на такі дії. Тому дуже часто обстріли українських позицій для російських бойовиків залишається без покарання.\nРосійські загони можуть атакувати позицію ЗСУ наперед знаючи, що їм не загрожує у відповідь удар з повітря чи обстріл з потужного озброєння. Адже українська сторона свідомо та з власної ініціативи обмежує себе в можливостях боротьби з окупантами. Вона люб’язно погодилась відвести важке озброєння з лінії зіткнення. Вона не застосовує військову авіацію та вертольоти ще з літа 2014 року. Вона стоїть на місці і не атакує. Максимум, що дозволено українським військовим – це просунутися на кілька сот метрів і зайняти кращі рубежі. Але не для атаки, а для оборони. Та й то у випадку, коли їх звідти обстрілюють. Дивна і незбагненна за своєю дикістю ситуація. Нас атакують на власній землі з допомогою всіх видів зброї, а ми не можемо навіть завдати удару у відповідь. Проти нас кидають танки і «гради», а українське командування кидає у бій піхоту. Бо ж десь там у Мінську підписували угоди, яким не існує альтернативи. І ми не маємо право порушувати їх. Те, що Росії на їх начхати і те, що ці угоди шкідливі для України, українська влада чомусь не враховує.\nЄ й інший момент. Коли росіяни атакують нас на Донбасі, вони не лише знають про те, що українське командування всіляко стримує наших військових від адекватної відповіді. Вони знають, що українська армія зв'язана забороною переходити у наступ та визволяти свою територію. Так, бойовики можуть спокійно стріляти з Донецька чи інших міст. Можуть отримувати ешелони військової провізії з тилу. Вони ж розуміють: Київ ніколи не дасть наказу перейти в наступ і визволити хоча б кілька відносно великих населених пунктів. Бойовики знають і те, що їм не загрожує українська авіація чи ракети. Знають, що їм не доведеться вириватися з оточення, стікаючи кров’ю, коли наші солдати візьмуть їх у кільце. Російським бойовикам не загрожує поки що свій Іловайськ на Донбасі. А те, що хтось там закликає до миру і виконання Мінських угод чи висловлює глибоку стурбованість, непроханих гостей з Російської Федерації зовсім не турбує, а навіть розважає. На жаль, українська армія надто скована млявістю і беззубістю нинішньої влади. Неможливо собі уявити, щоб хтось посмів так безкарно вбивати солдат інших держав світу. Якби армія США чи Ізраїлю зазнала б таких втрат, які тепер несе українська армія, вони б рознесли в порох тих, хто наважився напасти. Ніхто б не думав про якісь там угоди. Тим більше, коли мова йде про терористів та окупантів. Це тільки в нас можна атакувати позиції військових по всій ділянці фронту і вдавати, що нічого особливого не відбувається.\nЯкщо Україна хоче перемагати, її влада має змінити підходи. Або ж змінитися сама. Мова не йде про те, що треба переходити у наступ по всій лінії протистояння та негайно виходити на кордон з Росією. Можна дійти просто адекватно до ситуації. Якщо бойовики атакують, можна завдати контрудару і оточити їх. Можна почати наступ в іншій ділянці фронту. Не треба обмежувати себе лінією розмежування чи угодами. Це наша земля. І ми маємо повне право повернути її будь-якими засобами. Російські бойовики атакують біля Донецька? Тоді ми можемо спробувати взяти Луганськ. Або хоча б повернути Дебальцево. Досить ставити українську армію в оборонну позицію. Лише активні дії і можливість швидко реагувати на будь-які акти агресії допоможуть мінімізувати втрати і повернути території Донбасу. Російські бойовики і Кремль не мають знати, чого чекати їм від ЗСУ. Вони мають розуміти, що постійні атаки обернуться величезними втратами. І ніхто не буде обмежувати себе у відповіді. Якби там не було, але Україні принципово важливо методами гібридної війни, маневреної оборони і наступу поступово витіснити російських окупантів з територій Донецької та Луганської областей. Коли Донбас буде звільнено, Москва не зможе сказати, що «рускіх войск на Донбасе нет». Доведеться або йти на відверту агресію, що може спричинити відповідні наслідки, або змиритися з поразкою.


Київ почав жити за помаранчевим сценарієм | The Page\nКарантинні зони: Київ почав жити за помаранчевим сценарієм\nКиїв потрапив у «помаранчеву» зону. Фото: УНІАН\nДержкомісія з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій оновила зонування України. Відтак з 14 вересня Київ перейшов у «помаранчеву» зону.\nРегіони у «червоній» зоні\nВодночас до «червоної» зони потрапили:\nТернопіль, Бережани та Чортків, Бережанський, Бучацький, Гусятинський, Заліщицький, Збаразький, Монастириський, Теребовлянський, Тернопільський та Чортківський райони Тернопільської області;\nЧернівці, Герцаївський, Кельменецький, Кіцманський, Новоселицький та Сторожинецький райони Чернівецької області;\nРегіони в «помаранчевій» зоні\nКрім Києва, до «помаранчевої» зони віднесені:\nВінниця, Козятин і Вінницький район Вінницької області;\nБердичів і Коростень, Бердичівський, Житомирський, Коростенський, Лугинський, Овруцький та Попільнянський райони Житомирської області;\nУжгород і Мукачево, Мукачівський, Рахівський, Тячівський та Ужгородський райони Закарпатської області;\nІрпінь і Фастів, Києво-Святошинський та Яготинський райони Київської області;\nЛьвів і Дрогобич, Бродівський, Городоцький, Жовківський, Миколаївський та Радехівський райони Львівської області;\nВознесенськ (Миколаївська область);\nЧорноморськ, Березівський, Біляївський, Іванівський, Ізмаїльський, Овідіопольський та Тарутинський райони Одеської області;\nВараш і Острог, Здолбунівський, Костопільський та Рівненський райони Рівненської області;\nХарків, Люботин, Первомайський та Харківський райони Харківської області;\nХмельницький, Кам'янець-Подільський та Нетішин, Красилівський, Новоушицький, Теофіпольський та Ярмолинецький райони Хмельницької області;\nСміла, Корсунь-Шевченківський та Смілянський райони Черкаської області;\nБорзнянський, Куликівський та Ніжинський райони Чернігівської області.\nРегіони в «жовтій» зоні\nМогилів-Подільський та Хмільник, Жмеринський, Калинівський, Козятинський, Немирівський, Піщанський, Тиврівський та Томашпільський райони Вінницької області;\nЛуцьк, Володимир-Волинський та Нововолинськ, Володимир-Волинський, Горохівський, Іваничівський, Любешівський, Любомльський, Рожищенський, Старовижівський, Турійський та Шацький райони Волинської області;\nЖитомир та Малин, Коростишівський, Любарський, Пулинський, Романівський, Хорошівський та Чуднівський райони Житомирської області;\nБерегове та Хуст, Великоберезнянський, Виноградівський, Воловецький, Іршавський, Міжгірський, Перечинський, Свалявський та Хустський райони Закарпатської області;\nЯремча, Галицький, Долинський, Надвірнянський, Снятинський та Тлумацький райони Івано-Франківської області;\nБерезань, Бориспіль, Бровари, Буча, Васильків, Обухів, Переяслав та Ржищів, Баришівський, Білоцерківський, Бориспільський, Броварський, Васильківський, Вишгородський, Іванківський, Макарівський, Обухівський, Переяслав-Хмельницький, Таращанський та Фастівський райони Київської області;\nБорислав, Моршин, Самбір та Стрий, Буський, Дрогобицький, Жидачівський, Золочівський, Кам'янка-Бузький, Самбірський, Сколівський, Сокальський та Яворівський райони Львівської області;\nМиколаїв та Южноукраїнськ, Баштанський, Вітовський, Вознесенський, Кривоозерський та Очаківський райони Миколаївської області;\nОдеса, Білгород-Дністровський, Теплодар та Южне, Арцизький, Білгород-Дністровський, Кодимський, Лиманський, Подільський, Роздільнянський та Саратський райони Одеської області;\nРівне, Березнівський, Володимирецький, Гощанський, Демидівський, Дубенський, Зарічненський, Корецький, Млинівський, Острозький, Радивилівський та Рокитнівський райони Рівненської області;\nКонотоп, Лебедин та Ромни, Білопільський, Кролевецький, Недригайлівський, Середино-Будський, Сумський та Тростянецький райони Сумської області;\nКуп’янськ, Лозова та Чугуїв, Балаклійський, Барвінківський, Богодухівський, Валківський, Дергачівський, Зміївський, Золочівський, Ізюмський, Коломацький, Краснокутський, Нововодолазький, Первомайський, Чугуївський та Шевченківський райони Харківської області;\nСтарокостянтинів і Шепетівка, Білогірський, Віньковецький, Городоцький, Деражнянський, Дунаєвецький, Ізяславський, Кам'янець-Подільський, Летичівський, Полонський, Славутський, Старосинявський, Хмельницький, Чемеровецький та Шепетівський райони Хмельницької області;\nЧеркаси, Ватутіне та Умань, Драбівський, Жашківський, Золотоніський, Кам’янський, Катеринопільський, Лисянський, Маньківський, Уманський та Черкаський райони Черкаської області;\nЧернігів і Прилуки, Варвинський, Городнянський, Ічнянський, Козелецький, Прилуцький, Сновський, Срібнянський, Талалаївський та Чернігівський райони Чернігівської області.\nУсі інші регіони перебувають у «зеленій» зоні. Таке зонування діятиме 14 днів.\nВ областях і містах, які потрапили до «жовтої» зони на карті хворих на коронавірус, повинні дотримуватися тих же правил, що і в «зеленій». А ще там заборонено відвідувати установи соцзахисту, де перебувають люди похилого віку.\nУ «помаранчевій» зоні, крім обмежень, що передбачені для «жовтої», заборонено роботу хостелів, туристичних баз, фітнес-центрів. Крім того, у нічний час заборонено роботу розважальних закладів і ресторанів. Масові заходи можна проводити тільки за умови перебування не більш як однієї людини на площі 20 кв. м і не більш як 100 осіб у приміщенні або на вулиці.\nУ «червоній» зоні заборонено роботу громадського транспорту, навчальних закладів, ресторанів і ТРЦ. У разі в'їзду з «червоної» до інших зон проходити тестування не потрібно, але перетин кордонів «червоної» зони можливий тільки на власному автомобілі.\nКонтекст. З 3 серпня почав діяти поділ країни на зони залежно від епідемічної ситуації в регіоні, що означає послаблення або посилення карантинних заходів у кожному регіоні окремо з огляду на ситуацію з COVID-19.\nКиїв Бориспіль Вінниця Львів Харків бурштин коронавірус COVID-19 автомобілі Хмельницький Олег Немчінов одеса чернівці Тернопіль Луцьк


На Харківщині патрульні поліцейські вимагали гроші у водіїв (доповнено) | Харків Тimes\nНа Харківщині патрульні поліцейські вимагали гроші у водіїв (доповнено)\nПравоохоронці викрили вимагання хабарів інспекторами сектору реагування патрульної поліції одного з районних відділів Головного управління Національної поліції в Харківській області.\nПро це ХарківTimes дізнався з повідомлення речника Управління Служби безпеки України в Харківській області Владислава Абдули у Facebook.\nОперативники спецслужби встановили, що поліцейські налагодили механізм одержання неправомірної вигоди від водіїв за непритягнення до відповідальності за нібито керування автомобілем у стані алкогольного сп’яніння. Погрожуючи відібрати водійські посвідчення, інспектори поліції вимагали від громадян 10 тис. гривень з транспортного засобу під виглядом сплати штрафу на місці.\nПід час слідчих дій правоохоронці виявили за місцями роботи та проживання фігурантів провадження гроші та інші речові докази, які підтверджують незаконні дії.\nНаразі зловмисникам оголошено підозри в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу (одержання неправомірної вигоди службовою особою), та вирішується питання щодо обрання мір запобіжних заходів. Тривають слідчо-оперативні дії для притягнення до відповідальності інших поліцейських, причетних до протиправної діяльності.\nПрес-служба прокуратури Харківської області повідомила, що прокуратура затвердила підозри двом співробітникам Вовчанського відділу поліції ГУ НП за фактом одержання неправомірної вигоди – старшому сержанту та сержанту поліції.\nПід час виконання своїх службових обов’язків на службовому автомобілі вони зупиняли місцевих водіїв та провокували їх на дачу хабара. В одному з таких випадків поліцейські зупинили автівку та почали “перевірку”. Потім повідомили водію, що він керує автомобілем у нетверезому стані, водій це заперечив. “Далі правоохоронці скористалися правовою необізнаністю власника машини і розповіли, що вони складуть протокол. Це потягне за собою і великий штраф, і позбавлення водійських прав. Вирішити це питання можна лише одним способом: віддати 10 тис. грн. одразу ж на місці. Знервований та заляканий чоловік віддав вказану суму”, – йдеться у повідомленні.\nПрокуратура звернулася до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу та відсторонення поліцейських від займаних посад на час проведення досудового розслідування.\nПрес-служба теруправління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, повідомила, що до суду внесено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та відсторонення від займаної посади. Слідчі перевіряють інформацію щодо причетності до цього злочину інших співробітників Вовчанського відділу поліції.\nЯк повідомляв Харків Times, співробітники Служби безпеки України викрили та блокували протиправну діяльність групи працівників Головного управління Національної поліції в Харківській області, які систематично отримували хабарі з наркоторговців.\nБіля Держпрому сталася сутичка між прихільниками двох кандидатів в нардепи (відео)


sumy.sm.gov.ua - ЗА ОСТАННІ 3 РОКИ ЗРОБЛЕНО ПОТУЖНИЙ РИВОК У ПОКРАЩЕННІ ІНВЕСТИЦІЙНОГО ПОЛЯ У СФЕРІ ЕНЕРГОЕФЕКТИВНОСТІ ТА ВІДНОВЛЮВАНОЇ ЕНЕРГЕТИКИ\nГоловна Поточна діяльність Енергозбереження ЗА ОСТАННІ 3 РОКИ ЗРОБЛЕНО ПОТУЖНИЙ РИВОК У ПОКРАЩЕННІ ІНВЕСТИЦІЙНОГО ПОЛЯ У СФЕРІ ЕНЕРГОЕФЕКТИВНОСТІ ТА ВІДНОВЛЮВАНОЇ ЕНЕРГЕТИКИ\nСтворено: Середа, 13 червня 2018, 05:36\nІнвестиційну привабливість проектів з енергоефективності, «чистої» енергетики та переробки сміття розглянули Голова Держенергоефективності Сергій Савчук разом із Головою Державної інноваційної фінансово-кредитної установи Володимиром Ставнюком та заступником голови Фонду державного майна України Юрієм Нікітіним на відкритті «Invest Energy Day» у Торгово-промисловій палаті України.\nПочинаючи із 2014 р., Держенергоефективності спільно з урядовцями, парламентарями та експертами запроваджує кардинально нові підходи щодо інвестування та співфінансування проектів «чистої» енергетики та сфери енергоефективності.\nЗокрема, механізм співфінансування, покладений в основу програми «теплих кредитів», дозволив заохотити більше 400 тис. родин до енергоефективності та стимулювати залучення близько 6,3 млрд грн. в економіку України.\nЩе одним ефективним інструментом, який запроваджено для утеплення саме бюджетної сфери, є ЕСКО. Після створення у 2016-2017 рр. відповідної законодавчої бази у цій сфері сьогодні вже реалізуються проекти за понад 140 ЕСКО-договорами на суму більше 120 млн гривень. Це лише старт, адже впродовж лише кількох місяців 2018 р. кількість оголошених ЕСКО-тендерів у Системі електронних публічних закупівель «Prozorro» зросла із 100 до понад 400 таких аукціонів.\nКрім цього, тісна співпраця із місцевою владою дозволила створити єдину інформаційну базу потенційних ЕСКО-об’єктів, яка налічує вже понад 16 тис. будівель (http://saee.gov.ua/sites/default/files/documents/ESCO_objects_04_06_2018.xlsx). Тому компанії мають чималий вибір об’єктів для інвестування.\nКрім цього, Агентство розпочало партнерство у питаннях ЕСКО із центральними органами влади: Міноборони, Міносвіти, Держводагентством, Держстатом, Держпродспоживслужба, Нацкомфінпослуг.\nЯкщо говорити про «чисту» енергетику, то створення сприятливої законодавчої бази та стимулів активізувало інвесторів. За три роки в українські «зелені» проекти залучено понад 1,1 млрд євро інвестицій. На привабливості «зеленої» енергетики також наголошував особисто Президент України Петро Порошенко на засіданні Національної інвестиційної ради.