Реферат: Особливості розмноження птахів різних видів на прикладі гусака сірого, журавля та великого строкатого дятла - Xreferat.com - Банк рефератов, сочинений, докладов, курсовых и дипломных работ\nXreferat.com » Рефераты по биологии » Особливості розмноження птахів різних видів на прикладі гусака сірого, журавля та великого строкатого дятла\nОрнітологічні екскурсії захоплюють своєю неповторністю. Кожен виїзд на природу дає нові враження навіть спеціалісту. Це пояснюється перш за все особливістю самих птахів. Серед тварин птахи – найбільш показова група. На зоологічних екскурсіях вони частіше інших потрапляють на очі і наглядно демонструють багато явищ природи. Тому знання птахів необхідні кожному зоологу.\nБудування гнізд – характерна особливість розмноження птахів. Знайдене гніздо – документ, що підтверджує факт існування в даній місцевості певного виду птахів. За характером гнізда і місцю його розташування можна створити уявлення про ряд важливих сторін біології птахів. Вивчення конструкції гнізда, його будівельного матеріалу, способу кріплення гнізда до опори, характеру самої опори, допомагає ясно уявити дані, необхідні для створення нових штучних гнізд з метою приваблення корисних птахів.\nМета дослідження – розглянути та проаналізувати особливості розмноження декількох видів птахів досліджуваного району.\nрозглянути особливості та дати загальний опис досліджуваних видів птахів;\nз`ясувати особливості перельотів та гніздування досліджуваних видів птахів;\nохарактеризувати особливості будови яйця птахів;\nдати характеристику кладки яєць, висиджування та вигодовування пташенят у різних представників класу птахів.\nПредметдослідження – представники різних родин класу Птахи.\nОб`єкт дослідження – особливості розмноження птахів у досліджуваному районі.\n1. Загальний опис птахів, що вивчаються\n1.1 Загальний опис гусака сірого\nСірий гусак (Anser anser) – великий птах, із щільною статурою, щодо довгою шиєю, невеликою головою, товстим дзьобом і помірною довжиною ногами, постаченими плавальними перетинками. Маса його коливається від 2,5 до 4,4 кг, зрідка до 6 кг.\nСамці і самки мають однакове буро-сіро-біле забарвлення. Молоді птахи відрізняються від дорослих відсутністю на череві і грудях темних плям. Раніше сірі гуси були дуже поширені майже по всій помірній смузі Євразії. Нині область поширення значно скоротилася внаслідок багаторічних переслідувань і зміни ландшафтів.\nСірі гуси гніздяться в окремих районах, де збереглися умови для їхнього існування. Зимують у південних районах Євразії і в Північній Африці. В УРСР гніздяться постійно в плавнях Дунаю, Дністра і в незначній кількості в пониззях Дніпра, а також на окремих великих болотах у Полтавській і Черкаській областях. Улюблені місця – багаті водяною рослинністю великі площі заболочених земель, плавні в пониззях великих річок.\nЧисельність птахів невелика і поступово зменшується. Лише під час весняних і осінніх перельотів великі зграї цих птахів пролітають через територію країни, зупиняючись лише на короткий час для відпочинку й живлення.\nУ природі виділяються характерним виглядом, забарвленням і голосом (ґелґотіння), що дуже подібний до крику свійської гуски. Під час перельотів утворюють у повітрі характерні трикутники або шеренги.\nЖивляться майже виключно рослинною їжею – зеленими частинами, корінцями, плодами і насінням переважно рослин, що ростуть біля води, але можуть годуватися і на культурних полях. Як птах, що збирає корм значною мірою на суші, добре ходить і швидко бігає по землі. Чудово плаває і пірнає, але рятується пірнанням тільки в період чи линяння будучи пораненим. Узагалі це дуже сильний, хоча до крайності обережний птах; поранений і переслідуваний гусак захищається з дивною силою і спритністю і наносить крилами такі сильні удари мисливським собакам, що хто спробував бояться кидатися до гусаків. Сильний і швидкий, хоча змахи крил рідкі. Піднімається високо тільки під час перельоту, в інший же час літає низько.\nДзьоб блідо-тілесного чи рожевого кольору, ноги – м'ясо-червоного. Самка не відрізняється від самця, але трохи дрібніша.\n1.2 Сірий журавель, його загальна характеристика\nСірий журавель (G. grus) – це саме той самий журавель, чиї дзвінкі лементи ми чуємо високо в небі навесні і восени. Це великий птах ростом близько 125 см і масою 4-5,5 кг. Розмах крил більш 2 м. Загальне забарвлення журавля сіре, більш темне, майже чорне на кінцях крил. Від очей з боків шиї спускається помітна біла смуга; інша частина голови і шиї чорна, а на потилиці і тімені ділянка голої червоної шкіри, слабко покритий тонкими і твердими волосоподібними перами.\nП'ятсот років тому сірий журавель жив майже по всій Європі і північній частині Азії. Зараз він зберігся в помітних кількостях тільки в Скандинавських країнах, а в інших або зник, або, як, наприклад, у ГДР, Польщі, ФРН, гніздиться ліченими парами. У нашій країні популяція сірого журавля знаходиться у відносно гарному стані і займає величезну територію від Литви і Білорусії на заході до басейну Колими і Забайкалля на сході. На північ сірий журавель практично не виходить у тундри, а на південь – у зону напівпустель, хоча окремі пари гніздяться і тут по приозерних улоговинах і долинам рік.\nЧисельність сірого журавля не скрізь однакова і найбільш висока в Естонії, у північно-західних областях і в Барабинському озерному лісостепу. В всіх інших районах сірий журавель відносно рідкий, і чисельність його знижується поступово. Зимують сірі журавлі в Північній Африці, в Ірану й інших країнах Передньої Азії, в Індії й у Китаї.\nВідліт сірих журавлів на зимівлю триває весь жовтень, а іноді затягується до листопада. Журавлі летять зграями, вишикувавшись клином, у денний час і звичайно на великій висоті. Зграї під час осіннього перельоту значно більш численні, ніж навесні. На зимових «квартирах» журавлі ночують звичайно на відкритих ділянках річкових мілководь чи на плоских наносних островах, де почувають себе в безпеці, а вдень розлітаються на годівлю в найближчі полючи.\nЇжа сірих журавлів різноманітна. У гніздовий період вони значною мірою твариноїдні і харчуються в основному великими комахами, водяними безхребетними, жабами, дрібною рибою, мишоподібними гризунами, поїдають пташенят і яйця горобиних птахів. Разом з тим серйозне значення в раціоні мають і різні частини рослин. Провесною головним кормом є журавлина, що залишилася з зими, ягоди й інші ягоди. Із серпня – вересня основу харчування складають уже рослини – насіння злаків на погано прибраних полях, горох, овес і інші культури. На болотах журавлі починають у цей час поїдати ягоди, що достигають. Пташенят вони вигодовують винятково комахами, молюсками й іншими безхребетними тваринами. Тисячні зграї сірих журавлів на зимівлях можуть заподіювати істотний збиток полям.\nЛиняють сірі журавлі 2 рази на рік – по закінченні гніздового періоду в них відбувається повне линяння, а узимку, на місцях зимівель, – часткове. Махові пера змінюються раз у 2 роки і випадають майже усі відразу, так що птаха на якийсь час втрачають здатність до польоту.\nКілька слів потрібно сказати про так званих «танці» журавлів. У літературі можна зустріти опис колективних «танців», коли журавлі нібито збираються на визначених місцях цілими компаніями, утворюють коло і по черзі парами чи поодинці роблять різні рухи: стрибають, розгорнувши крила, кланяються, пробігаються зиґзаґом, прогулюються, високо піднімаючи ноги («гусячий крок»), і т.д. Вважалося, що ці рухи є елементом шлюбної церемонії. У дійсності справа обстоїть трохи інакше. Колективні «танці» – узагалі плід вигадки. До розмноження вони ніякого відношення не мають. Всі описані рухи журавлі, і не тільки сірі, а усі взагалі, проробляють протягом усього року, особливо на зимівлях, і найбільше часто – молоді птахи. Вважається, що цими рухами журавлі виражають і занепокоєння, і задоволення. Одним словом, «танці» журавлів, як говорять зоологи, є елементом поведінки і мають різне значення.\nНезважаючи на те що в нашій країні сірих журавлів ще досить багато (по самих приблизних підрахунках до 100 тис., полювання на цього журавля заборонені, а існує потреба в особливій охороні. Чисельність його скорочується.\n1.3 Особливості життєдіяльності великого строкатого дятла\nВеликий строкатий дятел (Dendrocopos major) – досить красивий, дійсно дуже строкатий птах. Переважна забарвлення його складається зі сполучення чорних і білих тонів. Верх голови і шиї, спинна сторона і надхвістя синьо – черні, плечі, щоки, боки шиї білі, черево грязно-білого кольору, підхвістя яскраво-червоне. Махові пера чорні з білими плямами, що утворюють на чорному тлі складеного крила 5 білих поперечних смуг. Хвіст чорний, за винятком 2 крайніх кермових пер, білого кольору. Очі бурувато-червоні, дзьоб свинцево-чорний, ноги темно-бурі. Самець відрізняється від самки червоною плямою на тімені. Молоді птахи подібні по забарвленню з дорослими, але на чолі в них червона пляма. Хвіст у великого строкатого дятла середньої довжини, загострений і дуже твердий, тому що служить головним чином опорою при лазінні птаха по стовбуру дерева. Наскільки важлива ця опорна роль хвоста, можна судити по тому, що за період до наступної линьки кермові пера, стираючись, коротшають на 10 мм і більше. Але ж загальна довжина хвоста всього 100 мм. Великий строкатий дятел – птах середніх розмірів: довжина тіла його 23–26 см, маса близько 100 г.\nЛітають дятли добре і швидко, однак у всіх випадках переважно лазять по стовбуру дерева, користаючись крилами лише для перельоту на сусіднє дерево. Навіть тоді, коли птаху грозить небезпека, він не поспішає летіти. Помітивши, наприклад, наближення людини, дятел як би нічим не видаючи того, що помітив небезпеку, переповзає, продовжуючи щось шукати в нерівностях кори, на протилежну сторону стовбура і, піднімаючись по стовбуру нагору, лише зрідка визирає із-за нього, як би ненавмисне спостерігаючи за людиною. Якщо спробувати обійти дерево, то птах знову переміститься так, що між ним і людиною виявиться стовбур. Якщо людина спробує наблизитися до птаха, він перелітає на сусіднє дерево, виражаючи своє невдоволення голосним різким лементом. Голос дятла розноситься далеко по лісу і нагадує щось начебто уривчастого «гик», повторюваного то окремо, то кілька разів підряд, коли птах хвилюється.\nВелику частину часу дятел проводить у пошуках їжі. Влітку і на початку осені дятла можна спостерігати на стовбурі дерева. Звичайний птах сідає на стовбур і починає, спираючись на свій твердий хвіст, стрибками підніматися вгору, роблячи при цьому спіральні обороти навколо стовбура. Піднімаючи вгору, дятел уважно оглядає кожну щілину, кожну нерівність кори. Якщо птах помітить щось на бічних товстих гілках, то він оглядає і їх, звичайно знизу, підвішуючись до гілки і знов-таки спираючись на хвіст. Оглянувши в такий спосіб стовбур і великі бічні суки до висоти 12 –16 м, а іноді і вище, дятел перелітає на інше дерево. Якщо, оглядаючи дерево, дятел знайде живих під корою комах, він пускає в хід дзьоб; голосне «тук-тук-тук» далеко розноситься по лісу. Сильними ударами дятел розбиває кору чи проробляє в ній лійку, оголюючи ходи жуків-підкірників, а липким довгим язиком, що легко проникає в ці ходи, птах витягає з-під кори личинок і дорослих комах. У значних кількостях великий строкатий дятел поїдає мурах: у шлунках деяких убитих птахів знаходили по 300 –5 00 екземплярів цих комах. Досить часто дятли поїдають різних жуків, що особливо живуть під корою, – короїдів і вусанів, а також довгоносиків, листоїдів і ін.\nВосени спосіб добування їжі в дятла змінюється: птах не оглядає стовбури дерев у пошуках комах, а зриває з хвойного дерева шишку, затискає її в природну чи видовбану ним у вершині сухого стовбура дерева і із силою вдаряє по ній дзьобом. Ударами дзьоба дятел розкриває лусочки шишки, витягає і поїдає насіння. Звичайно під такою «кузнею» дятла до кінця зими накопичується гора шишок: під окремими кузнями знаходили по 5–7 тис. розбитих шишок. Щодня дятел розбиває до 100 шишок, а тому, щоб забезпечити себе кормом узимку, кожен птах уже з осені захоплює індивідуальну ділянку, площу якого в залежності від врожаю насінь хвойних порід і числа хвойних дерев на ділянці коливається від 5 до 15 га. На кожній з таких ділянок буває кілька десятків кузень. Свої індивідуальні ділянки птаха захищають і не допускають у них інших дятлів.\nПровесною дятли нарівні з насіннями починають поїдати комах, що вийшли після зимівлі. А в період початку руху соку в беріз дятел часто робить дзьобом на стовбурах і на галках дерев горизонтальні ряди пробоїн у корі і, почекавши, поки з'явиться сік, по черзі прикладає дзьоб до кожного отвору і п'є. Таким чином, у харчуванні дятлів спостерігається чітко виражена сезонна зміна кормів. Восени й узимку дятли харчуються насіннями хвойних дерев, навесні і влітку – тваринною їжею.\nУсе життя великого строкатого дятла найтіснішим образом зв'язаний з лісом – не будь його, бори лісу виглядали б інакше. Видовбуючи дупла, що самими дятлами повторно звичайно не використаються, вони тим самим створюють «житловий фонд» для багатьох інших птахів (наприклад, синиць і мухоловок), що влаштовують гнізда в готових дуплах. Дятли здатні витягати і знищувати дуже небезпечних для лісу комах-ксилофагів (короїдів, вусачів і т. п.). Довбає дятел тільки заражені шкідниками дерева, а тому сліди цієї його діяльності є як би сигналами, що вказують на те, що дерево уражене і його треба зрубати. Поїдаючи в зимовий період насіння хвойних дерев, великий строкатий дятел не перешкоджає самопоновленню цих порід, тому що за зиму він з'їдає усього кілька відсотків врожаю насінь.\n2. Строки прильоту і будівництва гнізд\n2.1 Особливості життя птахів, їх кочування та методи дослідження цього процесу\nПісля спарювання птахи розпочинають влаштовувати гнізда, їх має більшість птахів. Конструкція гнізд та місце їхнього влаштування у різних видів птахів різні. У багатьох видів птахів гніздо нагадує сплетений із гілочок кошик. Влаштувати таке гніздо вони можуть на деревах, у кущах, в ущелинах скель тощо. Деякі з птахів гніздяться у норах, які вони роблять в обривах чи в дуплах.\nДрібні птахи живуть у середньому 3–6 років, великі – до 30–50 років і більше. І кожного року в їхньому житті повторюються однакові явища. За умов сезонного клімату птахи опиняються протягом року в різних погодних умовах і залежно від своєї організації по-різному можуть їх переживати. У житті птахів, які весь рік перебувають в одній і тій самій місцевості, виділяють два основних періоди: гніздування та зимівля. Птахів із зазначеним способом життя називають осілими. У перелітних птахів річний цикл складається з таких періодів: весняний перелітп-гніздування-осінній переліт-зимівля.\nОсілі, кочові та перелітні птахи. Всіх птахів залежно від їхнього реагування на зміни пір року поділяють на три основні групи: осілі, кочові та перелітні. Осілі птахи, як було вже зазначено, незалежно від змін сезонів залишаються назавжди на одному і тому самому місці. Кочові птахи займають проміжне положення між осілими та перелітними птахами. Характерним для них є те, що зі зміною сезонів вони починають мандрувати, шукаючи для себе корм і не відлітаючи далеко від місць свого гніздування.\nПерелітні птахи відлітають зі своїх гнізд на зимівлю і повертаються до них для гніздування. Вони мають певні терміни відльоту та прильоту, сталі маршрути перельотів та постійні місця зимівлі.\nДальність перельотів буває різною. Тому серед перельотних розрізняють ближніх мігрантів та дальніх мігрантів. Наприклад, сільські ластівки, які гніздяться в Україні, зимують на півдні Африки. Це – дальні мігранти. А ось граки, що виводяться в нашій країні, зимують у Середземномор'ї. Це – ближні мігранти. До речі, може здатися, що граки не відлітають із України. Це не так, оскільки на їхнє місце прилітають ті, що гніздувалися північніше від України. Тому здається, що граки, які вивелися в Україні, перебувають у нас цілий рік. Ближні мігранти, як правило, раніше прилітають і пізніше від усіх птахів відлітають. Терміни їхнього прильоту та відльоту коливаються кожного року залежно від погодних умов. У дальніх мігрантів терміни прильоту навесні та відльоту восени щороку більш-менш однакові.\nПерелітних птахів залежно від того, де їх спостерігають на шляху їхнього перельоту, поділяють на пролітних та зимуючих.\nСпособи дослідження перельотів. Явище перельотів птахів давно хвилювало людину. Воно і зараз залишається ще загадковим, хоча ми вже багато знаємо про міграції. Не з'ясовано до кінця, як виникли міграції птахів, залишається невідомим, як орієнтуються птахи під час своїх мандрівок, як вони безпомилково знаходять місця зимівлі та як за тисячі кілометрів точно визначають шлях і час повернення до своєї батьківщини. Адже більшість птахів після зимівлі в далеких краях повертається знову на ті самі місця, де вони вивелися.\nВивчаючи міграції птахів, вчені користуються сучасними методами досліджень із застосуванням складної техніки (напр., радарів, космічних кораблів). Проте найпоширенішими методами вивчення цього явища залишаються методи візуального спостереження та методи мічення птахів. Спостерігаючи за мігруючими птахами за допомогою бінокля чи просто неозброєним оком, можна багато чого дізнатися нового щодо міграції птахів, напрямку перельоту, висоти польоту, чисельності зграй тощо. Дуже корисними є фенологічні спостереження за термінами міграції птахів (тобто визначення термінів прильоту чи відльоту птахів). Серед методів мічення птахів є багато тих, що використовуються для вивчення їхніх міграцій. Найпопулярнішими з них е кільцювання птахів. Цей метод полягає у тому, що на ногу птаха одягається легке металеве кільце, на якому обов'язково мають бути вказані номер та адреса центру кільцювання. Існують певні правила, яких потрібно дотримуватися при кільцюванні птахів. Із цими правилами можна ознайомитися в Українському центрі. Може статися таке, друзі, що до вас потрапить птах із кільцем на лапці, який живий і може далі летіти. Отож, якщо таке трапиться, обов'язково прочитайте надпис на кільці, не знімаючи його, перепишіть все, що зазначено на ньому, на окремий аркуш паперу, спробуйте визначити вид птаха. Цю інформацію надішліть до Українського центру кільцювання, додавши ще такі відомості: де і коли ви побачили птаха, а також свою адресу. Вам згодом надішлють відповідь про те, де й коли цей птах був окільцьований. Птаха з кільцем слід випустити, щоб експеримент продовжувався у природі. Якщо вам трапиться окільцьований поранений або мертвий птах, чи птах із кільцем, добутий на полюванні, треба спробувати визначити його вид і зняти з нього кільце. Кільце разом із вашою адресою та повідомленням про те, де і коли було знайдено птаха, перешліть до Українського центру кільцювання. За цього випадку ви теж тримаєте відповідь із центру кільцювання.\nМетод кільцювання передбачає те, щоб птах потрапив до рук дослідника А ось метод кольорового мічення дозволяє зчитувати інформацію, не відловлюючи птахів, тільки за допомогою бінокля. В Україні часом можна побачити лебедів, які мають кольорові ошийники з буквами чи цифрами. Це – мічені птахи. Якщо комусь пощастить побачити таких птахів, спробуйте прочитати те, що зазначено на ошийнику,\nМетод кільцювання птахів існує вже понад 100 років. Винахідником його був датський шкільний вчитель Мортенсон. Цікавлячись міграціями пернатих, він прикріплював до ніг птахів тонку металеву пластинку, на якій було вибито його адресу. Коли до людей потрапляли мічені таким чином птахи, Мортенсону надсилали відповідь. Такий метод кільцювання птахів та отримання інформації щодо їхньої міграції швидко поширився в Європі на початку XX сторіччя і досі використовується вченими.\nАле слід згадати, що майже за півстоліття до Мортенсона в Україні було проведено вдалий експеримент із міченням журавлів. Його автором був відомий барон Ф. Фальц-Фейн, чиє ім'я носить степовий природний заповідник «Асканія-Нова» на Херсонщині. Ф. Фальц-Фейн вирішив помітити журавлів, що гніздувалися в його маєтку, надівши їм на шию мотузок із невеликою металевою трубочкою. Мотузок проходив через трубку, обидва кінці якої заклепувалися. Усередину Фальц-Фейн вкладав листа, в якому чотирма європейськими мовами звертався з проханням повідомити про знахідку мічених птахів.\nМіграції птахів. Із настанням осені мігруючі птахи збираються у вирій. При цьому в багатьох із них змінюється оперення. У хижих птахів, у горобиних зміна старого оперення на нове відбувається поступово і малопомітно. У качок, гусей та лебедів линяння здійснюється таким чином, що всі махові та рульові пера замінюються одразу. А це означає, що поки не виростуть нові пера, птахи не в змозі літати. От і збираються вони на період линяння в певних місцях. Птахи вибирають такі місця, де можна прогодуватися і де їм ніщо не загрожує. Для качок це можуть бути очерети, для лебедів – відкриті водні простори з мілинами. Після линяння птахам легше перелітати під час міграції.\nОсілі та кочові птахи також змінюють своє оперення. Новий пір'євий покрив пристосованіший до зимівлі: він густіший і має добре розвинений пуховий прошарок.\nОсіння міграція у пернатих схожа на їхню весняну міграцію. Але вона більш масова, оскільки в ній беруть участь і молоді птахи, які народилися влітку. Першими відлітають ті птахи, що весною прилетіли пізніше від усіх, і навпаки, ті, що прилетіли першими навесні, відлітають восени пізніше за всіх. Восени птахи можуть перелітати іншими шляхами, ніж вони летіли весною на місця свого гніздування. Восени цих птахів можна побачити у значній кількості на великих річках, озерах. Летять вони у напрямку до Середземномор'я через Чорне море. Навесні гагари перелітають із Середземномор'я через країни Західної Європи до півночі. Птахи України зимують у різних країнах, здебільшого в Середземномор'ї, на Африканському континенті або на Близькому Сході. Сільські ластівки чи, наприклад, білі лелеки зимують у Центральній та Південній Африці. Ближні мігранти мають недалекі місця зимівлі. Граки, що виводяться на півдні України, на зиму перелітають до Румунії, Греції. Качки-крижні можуть залишатися зимувати в Україні, але, якщо зима холодна і всі водойми вкриваються кригою, вони відлітають на південь до Чорного моря. Зима для птахів небезпечна не холодом, а голодом. Птахи можуть витримувати великі морози тільки тоді, коли у них є достатньо їжі.\n2.2 Приліт та гніздування гусака сірого\nГніздиться сірий гусак по всій Європі, у значній частині Сибіру, на Далекому Сході, у Середній і Передній Азії, у Кашгарії, Джунгарії, МНР і північної частини Китаю. Будучи колись усюди численним, у даний час він у багатьох місцях став рідким чи зник взагалі. У межах великої гніздової області селиться ізольованими колоніями. Падіння чисельності і повне зникнення особливе помітно в західній половині ареалу.\nНайбільш типовими місцями перебування сірого гусака є річкові заплави, озера і лимани з густими заростями очерету й іншої водяної рослинності, трав'янисті болота, мокрі луги. Усюди для гніздування вибирає лише самі недоступні і непролазні місця і притім по сусідству з заболоченими трав'янистими лугами, на яких він годується.\nОписуваний вид – перелітний птах. Зимує на Британських островах, на європейському й африканському узбережжях Середземномор`я, в Ірану, Афганістану, Індії, Індокитаї й у південній частині Китаю. У межах нашої країни на зимівлях зустрічається на Каспії, у невеликому числі на Чорному морі, у Середній Азії.\nНавесні сірі гусаки прилітають дуже рано, коли величезна більшість водойм ще під льодом, багато снігу і є лише невеликі проталини. У південних районах гніздової області це спостерігається приблизно в першій половині березня, у північних у квітні. На прольоті птаха тримаються зграями, вибудовуючись клином, шеренгою. Чисельність птахів у зграї дуже різна, від декількох штук до декількох сотень. Під час зупинок на відпочинок і годівлю зграї збираються разом, і тоді утворяться тисячні скупчення птахів, що представляють дуже ефектне видовище, що і дотепер можна спостерігати подекуди в глухих степових районах Казахстану.\nНа місця гніздування гусаки прилітають, уже розбившись на пари, і тільки в частини птахів пари утворяться на місці. До розмноження приступають тільки на третьому, а деякі, може бути, і на четвертому році життя, при досягненні статевозрілості.\nВідразу після прильоту пари займають гніздові місця, але до будівлі самого гнізда приступають тоді, коли сніг уже майже цілком зійде і більшість водойм звільниться від льоду. Для гнізд вибирають сухі гриви, бугри, купини, купи старого очерету, сплавини і т.п. Гніздо будує одна самка, переважно зі стебел і листів очерету й інших водяних рослин, хоча місцями використовуються деревні гілки і суки.\nСаме гніздо являє собою циліндричну купу з рослинних матеріалів, більш грубих і недбало складених зовні, більш м'яких і ретельно звитих зсередини. Лоток круглої форми, ретельно вистелений м'якими листами і пухом, яким обкладаються і краю гнізда. Розміри гнізда в різних умовах сильно варіюють, досягаючи 60–100 см в основі, 40–100 і навіть 120 см висоти; діаметр лотка від 18 до 30 см, глибина лотка від 6 до 20 см.\n2.3 Строки прильоту та будування гнізд у сірого журавля\nГніздові біотопи сірого журавля різноманітні, але завжди зв'язані з болотистими ділянками. На півночі це верхівкові і сфагнові болота з пригнобленою сосною й очеретом, у середній смузі – заболочені, що поростили вільшняком, осокою й очеретом долини рік, на півдні – болотисті приозерні луги з високою рослинністю.\nНа місця гніздування сірі журавлі прилітають рано, наприкінці березня – першій половині квітня і майже відразу приступають до пристрою гнізда. Воно являє собою щільно утрамбовану купу стебел осоки й очерету, часто з домішкою шматочків моху, з невеликим поглибленням посередині. Журавлі щорічно займають ту саму ділянку й іноді використовують повторно старе гніздо, однак частіше будують нове по сусідству зі старим. Гніздо може розташовуватися як на деякім підвищенні, так і прямо серед води, і дуже часто в самому глухому, захаращеному і зарослому місці. Гніздові ділянки птахи охороняють, однак не так ревно, як деякі інші види журавлів. Відстань між сусідніми гніздами можуть бути усього біля кілометра, однак звичайно значно більше.\n2.4. Будування гнізда у великого строкатого дятла\nВеде дятел осілий спосіб життя, але в холодний час при неврожаї насінь хвойних дерев робить кочові перельоти.\nНавесні (у лютому, березні, квітні) дятли стають особливо крикливими і\nХарактеристика родини Воронові - Corvіdae. Ознайомлення із природно-територіальними та метеорологічними умовами Ріпкинського району Чернігівської області. Поширення, спосіб життя, харчування та розмноження сороки звичайної. Опис конструкції гнізда сороки.


Базовий рівень - Репетитори для дітей та дорослих Гра на гітарі, Херсон - Репетитор\nУроки гри на гітарі - навчання грі на гітарі Херсон, Базовий рівень\nРепетитор - Гра на гітарі, Базовий рівень. Херсон\nЩо бажаєте вивчати? Виберіть предметПрограмуванняМолодші класиКаталонська моваЖивописМалюванняУроки вокалуГра на фортепіаноГра на гітаріГра на баяні, акордеоніМузикаРежисураАкторська майстерністьХореографія і танціФізичне вихованняІнтернет-маркетингУроки фотошопа (Photoshop)ЖурналістикаКаліграфіяРозвиток пам'ятіРиторикаОраторське мистецтвоШахиЛогопедПсихолог (практик-терапевт)\nМузикант, граю на гітарі більше 6-ти років, також граю на бас гітарі, електрогітарі, займаюся написанням музики і звукорежисурою. Добрий день, мене звати Амет і я займаюся музикою вже більше 6-ти років. Закінчив музичну школу екстерном за 3 роки, володію нотною грамотою. Також грав і граю в музичних групах різних напрямків. Граю на гітарі, бас гітарі, електрогітарі, укулеле. Пишу свою музику, аранжування, володію на високому рівні програмами для створення музики (Reaper, FL Studio). Займаюся студійної і концертної звукорежис...\nНативний курс по музиці. Навчання вокалу і гітарі. Беру участь в музичних проектах як гітарист, вокаліст, і музичний автор. Брав участь в музичній групі в стилі акустичного року, був музикантом-імпровізатором в плейбек-театрі. Якщо не хочете заучувати грамоту і йти довгим шляхом, для новачків є курс, який пройшов я, головна основа і тренування, щоб навчитися грати на гітарі, і співати.\nБазовий рівень - Репетитори для дітей та дорослих Гра на гітарі Херсон - Репетитори\nУроки гри на гітарі Базовий рівень Херсон - Ваш репетитор на сайті Букі. Кращі репетитори, відгуки клієнтів, рейтинг вчителів


Франція не планує розгортати на своїй території виробництво російської вакцини проти COVID-19 - MediaSapiens.\nЗаяву голови Російського фонду прямих інвестицій про домовленості розгорнути виробництво заперечив французький уряд.\nНа території Франції наразі не планують розгортати виробництво російської вакцини проти коронавірусу Sputnik V. Про те, що на території Франції виготовлятимуть російську вакцину раніше заявляв голова Російського фонду прямих інвестицій. Тоді ж повідомлялося, що Росія має домовленості на створення виробництва вакцини й в Італії, Іспанії, Німеччині. Про це повідомляє Reuters.\nОднак у Франції заявляють, що наразі не укладали жодних контрактів із виробниками російської вакцини на виробництво Sputnik V.\n«Наскільки ми знаємо, жодного контракту на виробництво вакцини Sputnik V компанія у Франції не уклала», — заявив речник заступника міністра економіки Франції з питань промисловості.\nНаразі ж у Франції є три зареєстровані вакцини проти COVID - 19: Pfizer/BioNTech, Moderna і AstraZeneca.\nНагадаємо, раніше в Європейському агентстві з лікарських засобів (EMA) застерегли національні уряди країн ЄС від схваленням російської вакцини проти коронавірусу «Супутник V» для екстреного використання, порівнявши з російською рулеткою. Також повідомлялося, що у Європі розпочали досліджувати російську вакцину «Спутник V».


Скоцику закортіло УКРОПу: Аграрна партія «лягла» під Коломойського? — КУРКУЛЬ\n14 грудня 2016 175 0\nsport.bigmir.netІгор Коломойський, олігарх\nДніпропетровський олігарх Ігор Коломойський «заходить» в Аграрну партію України, повідомляє AgroPolit.com з посиланням на RegioNews.\n«Це стало очевидно після Х з’їзду в Києві, коли на сцену «Палацу України» зі словом від «УКРОП» вийшов Тарас Кривенко. Він – людина Ігоря Коломойського. Від такого кроку багато хто не в захваті», — цитує видання слова джерела.\nRegioNews нагадує, що на з’їзді партії Кривенко виступив з привітальним словом. Втім, чому раптом він там з’явився, лідер АПУ Віталій Скоцик не пояснив. Як зазначено на офіційному сайті «УКРОП», Тарас Кривенко з жовтня 2015 року працює керівником департаменту організаційної роботи та партійного розвитку.\nНагадаємо, що 25 листопада 2016 року бізнесмена Ігоря Коломойського практично одноголосно обрали керівником комісії партійного контролю «Українського об'єднання патріотів — УКРОП» на XI з'їзді партії в Києві.\n2020-07-24 16:20:252019-05-31 10:11:542018-08-30 15:12:402017-03-21 09:24:312017-01-17 18:11:452016-12-29 08:10:552016-12-19 15:50:422016-12-08 09:40:422016-11-08 11:36:192016-07-29 15:00:16


Про це йдеться у дослідженні NewClimate Institute, Germanwatch та Climate Action Network.\nУкраїна отримала 60.09 балів цьогоріч.\nОцінка країни (максимальна – 100) складається з обсягу викидів парникових газів, рівня розвитку відновлюваної енергетики, рівня споживання електроенергії, загальних запасів первинної енергії, загальної зовнішньої та внутрішньої політики в сфері протидії змінам клімату.\nЧетверте місце – в рейтингу посідає Швеція, яка отримала 76,28 балів, останнє, 60-те – Саудівська Аравія, в неї 8,82 бали.\nЧитайте також: Україна піднялась на 16 пунктів у рейтингу свободи людини\nПерші три місця в рейтингу порожні. Як пояснюють дослідники, жодна країна не робить достатньо, щоб посісти перше, друге чи третє місце.


Вчені винайшли розумні тампони. - Mamedsat\nДодому Медицина Здоров'я Вчені винайшли розумні тампони.\nГігієна в критичні дні – питання, заботящий кожну жінку. Різноманітність засобів для цих інтимних моментів вражає, проте вчені шукають нові підходи, згадати, хоча б, менструальну чашу з штучним інтелектом. За схожим принципом буде діяти і новий винахід команди фахівців – система my.Flow, яка захистить від всіх неприємностей під час менструації.\nКожна жінка у своєму житті хоча б раз потрапляв у неприємну ситуацію, коли засоби гігієни в критичні дні не впоралися зі своїм завданням. Конфуз, чи не правда? Такий же конфуз одного разу трапився з Амандою Бриф – американським інженером з Університету Каліфорнії. Тоді вона була змушена прикривати плями на одязі светром, зав’язаним на стегна, при розмові зі своїми співробітниками.\nЯк заявляють фахівці, 70% жінок в критичні дні користуються тампонами, але мало хто розуміє, в який момент потрібно їх змінити. Саме це призводить до різних незручних ситуацій і навіть псує жіноче здоров’я.\nУ квітні поточного року Аманда особисто випробувала новий винахід – систему my.Flow, яка створювалася командою з чотирьох осіб у співпраці з китайською компанією.\nСистема складається з тампона, провідного кабелю датчика, який кріпиться на поясі. Вся інформація по каналу Bluetooth передається на смартфон власниці my.Flow. Тепер господиня системи буде знати, наскільки наповнений тампон, а сама система, за запевненнями розробників, допоможе краще зрозуміти своє тіло.\nДодатком теж можна буде управляти на свій розсуд: щоб оточуючі не бачили пікантні подробиці життя жінки, на екран виводиться будь-яка нейтральна напис за її бажанням: “Випий кави”, “Збери їжу” і так далі.\nСистема також допоможе знизити ризик токсичного шоку в результаті тривалого використання одного і того ж тампона. Нагадаємо, що лікарі не рекомендують використовувати один і той же тампон більше 8 годин.\nПродукція надійде на ринок у 2017 році спочатку в США, потім у Європі.\nКоманда вчених вже думає над створенням другого покоління тампонів, які в додаток до вже наявних функцій, зможуть попереджати власницю про наявність бактеріальних і дріжджових інфекцій, а так само інфекцій, що передаються статевим шляхом.\nпопередня статтяЮвілейне Свято морозива пройде в Москві.\nнаступна статтяПрийом їжі в їдальні або кухні дозволяє не переїдати.\nМосквичів будуть лікувати професора медвузів.


Головні новини 20 березня: Атака на поліцейських, падіння літака та "нещаслива" Україна - 112.ua\nГоловні новини 20 березня: Атака на поліцейських, падіння літака та "нещаслива" Україна\n18:03, 20 березня 2017\nУ світовому рейтингу щастя наша країна опинилася в аутсайдерах\nСьогодні відзначається Міжнародний день щастя, але українці, як виявилося, не дуже задоволені своїм життям. У світовому рейтингу щастя наша країна посіла лише 135-е місце, в самому кінці.\nУ Рівному з РПГ стріляли по вікнах начальника місцевого управління патрульної поліції Сергія Мерчука. Граната потрапила в спортзал, ніхто не постраждав. Основна версія - дестабілізація обстановки в області і в країні. З метою затримання зловмисників в області введено план "Перехоплення" і посилені заходи щодо забезпечення громадської безпеки і порядку. Ще один інцидент із стріляниною і поліцейськими стався в Черкаській області: там під час спецоперації застрелили чоловіка, який відкрив вогонь по поліцейських.\nСБУ перевірила інформацію про перебування в Криму політиків з європейських та інших країн, які прибули на запрошення окупаційної влади "святкувати" третю річницю псевдореферендума. З'ясувалося, що на території АР Крим незаконно знаходяться чотири громадянина Сербії і один громадянин Чехії. СБУ прийняла рішення про заборону їм виїзду в Україну терміном на п'ять років. При цьому інформація про громадян України в цій делегації в даний час не підтвердилася.\nБойовики накрили "Градами" позиції українських військових поблизу Водяного на маріупольському напрямку. Ворог випустив 40 снарядів калібром 152 мм, 40 снарядів калібром 122 мм та 65 пострілів із системи "Град". Семеро військовослужбовців отримали поранення і двоє – загинули.\nВ аеропорту "Вау" у Південному Судані розбився пасажирський літак, який прямував зі столиці Джуба. Точних даних про потерпілих немає: AFP повідомило про 14 травмованих, тоді як місцеві ЗМІ писали, що на борту було 44 пасажири.\nУкраїна посіла 132-е місце з 155 у світовому рейтингу щастя, підготовленому на замовлення ООН організацією Sustainable Development Network Solutions. Україна розташувалася між Угандою і Ганою і знаходиться у хвості рейтингу. Найщасливішою країною в світі опинилася Норвегія.\nУ Нью-Йорку помер американський мільярдер Девід Рокфеллер у віці 101 року. Рокфеллер був найстарішим мільярдером рейтингу журналу Forbes. Його статок оцінювався в 3,3 мільярда доларів. Він був останнім онуком Рокфеллера-старшого — першого американського мільярдера і засновника нафтової компанії Standard Oil.\n#Головне за добу #СБУ #Крим #поліція #АТО #авіакатастрофа #Водяне #обстріл\n21 березня 2017, 00:21\nНужно все банки и заводы и пароходы бетоном залить и будет в Украине счастье!!!


Єрмак обговорив із головами ОДА та мерами міст ситуацію з коронавірусом після Великодня\nКерівник Офісу Президента України провів селекторну нараду з мерами міст та головами ОДА щодо ситуації з поширенням епідемії COVID-19 після Великодніх свят та забезпечення лікарень.\n"Керівник Офісу Президента України Андрій Єрмак за дорученням глави держави провів селекторну нараду з міськими головами та головами обласних державних адміністрацій. Учасники обговорили ситуацію з поширенням епідемії COVID-19 у регіонах після Великодніх свят, забезпечення лікарень медичними приладами та препаратами, а також співпрацю місцевої влади для ефективного проходження карантину та періоду епідемії", - йдеться у повідомленні.\nКерівник Офісу Президента закликав очільників міст та областей контролювати дотримання карантинних обмежень, адже, за оцінками, Україна ще не пройшла піку захворюваності на COVID-19.\n«І ви як місцева влада, і ми – відповідальні за життя та здоров'я наших громадян. Зараз украй необхідним є збереження карантинних заходів. Щойно з’явиться перша можливість послабити ці заходи – відкрити ринки чи транспорт, дати можливість бізнесам працювати – ми обов’язково одразу це зробимо. Стан людей та економіки сьогодні – ключове питання і для Президента, і для Кабінету міністрів. Однак ми ще навіть не пройшли піку захворювання й не хочемо повторити найгірші сценарії інших країн», – наголосив Єрмак.\nЧитайте також: Зеленський змінив заступника керівника ОП - ним став Машовець\nЄрмак також наголосив на важливості злагодженої співпраці та комунікацій місцевої, обласної та центральної влади для вирішення всіх нагальних проблем.\n«Життя та здоров’я наших людей має стояти над будь-якими політичними питаннями. Усі політичні питання – другого плану, порівняно зі збереженням нації», – зазначив керівник Офісу Президента.\nЧитайте також: Правоохоронці встановлюють осіб, які прийшли на службу у Святогірську лавру\nВеликдень Єрмак Офіс Президента Коронавірус


Йодистий калій: інструкція, застосування\nАктуальне 13 жовтня 2021\t Перегляди: 22\nПри захворюваннях щитоподібної залози, грибкових ураженнях очей і багатьох інших недугах, пов 'язаних з дефіцитом йоду, багатьом призначають дорогу медикаментозну терапію. Хворі купують ліки, залишаючи в аптеках непосильні для сімейного бюджету суми. Але тільки одиниці знають, що альтернативою таким медикаментам є доступний вітчизняний аналог - "Калія йодід", або йодистий калій.\nЯкі можуть бути побічні дії?\nСпробуємо розібратися більш детально, при яких недугах можна використовувати цей медикамент.\nКристалічний гіркий і солоний одночасно порошок, який не має вираженого запаху. Умови зберігання йодистого калію передбачають використання закритих скляних ємностей, оскільки він активно вбирає вологу із зовнішнього середовища. Добре розчиняється як у воді та спирті, так і в рідкому гліцерині.\nНа сьогодні препарат випускають у трьох основних формах. У будь-якій аптеці можна придбати таблетки (0,5, 0,25, 0,125 і 0,04 г), розчин у скляних флаконах і в контейнерах по 10 мл (очні краплі).\nЗасіб має хорошу антисклеротичну і резорбційну дію, тому широко застосовується в офтальмології. Його призначають при цукровому діабеті, гіпертонії, а також дегенеративній міопії для розсмоктування субконьюктивітних крововиливів. При місцевому використанні ліки "Йодистий калій" діє як антисептичний і протигрибковий препарат. Варто також відзначити ще одну важливу його функцію - запобігання накопичення радіоактивного йоду в щитовидку.\nКрім діючої речовини, ліки складаються з натрію хлориду, хлоргексидіну діацетату, очищеної води і натрію тіосульфату. Завдяки цим компонентам після потрапляння кошти в очний мішок, йодіди активно поширюються по всій структурі органу зору. Трохи пізніше вони абсорбуються, внаслідок чого досягається потрібний рівень концентрації. Через носові протоки йодиди потрапляють у кров 'яне русло. Що стосується виведення лікарського засобу з організму, то варто зазначити, що даний процес відбувається дуже повільно, так як діюча речовина не метаболізується.\nДосить часто ці ліки призначають людям, які страждають гіпертиреозом і ендемічним зобом, а також іншими йододефіцитними недугами щитовидної залози. Крім того, препарат використовують у процесі підготовки до операцій при тиреотоксикозі. Також його застосовують як профілактику радіоактивного впливу на щитовидну залозу.\nЯк допоміжний компонент комплексної терапії ліки "Йодистий калій" призначають при сифілісі. Переважно роль ліків полягає в антисептичному і протибактеріальному впливі на патогенні мікроорганізми. При використанні даного медикаменту одужання настає значно швидше.\nОскільки йод є незамінним мікроелементом для правильного функціонування всіх систем життєдіяльності організму, препарат "Йодистий калій" застосування знайшов у багатьох напрямках медицини. Його призначають при захворюваннях щитовидки, запаленні дихальних шляхів і навіть при бронхіальній астмі.\nЩо стосується очних крапель, то їх застосування показано при різних недугах органів зору, таких як катаракта, помутніння рогівки, крововиливи, кон 'юнктиви та грибкові хвороби рогівки.\nЛікарський засіб у вигляді розчинів, таблеток і мікстур приймають всередину. Незалежно від форми медикаменту, рекомендується запивати його рясною кількістю рідини. Щоб запобігти роздратуванню шлунково-кишкового тракту, замість води краще використовувати кисіль, молоко або просто солодкий чай.\nОскільки таблетки і розчин йодистого калію не мають вікових протипоказань, їх часто призначають дітям. Однак перш ніж почати прийом препарату, батьки повинні подбати про безпеку дитини і отримати рекомендації лікаря. Фахівець детально роз 'яснить особливості застосування ліків і призначить допоміжні медикаменти для підтримки флори кишечника.\nОскільки препарат "Йодистий калій" має широкий спектр застосування, його дозування в кожному конкретному випадку може мати суттєві відмінності. Так, при ендемічному зобі хворим рекомендують приймати 1 раз на тиждень по 0,04 г. Для ефективного лікування дифузного зобу призначають 0,12 г, розділених на три прийоми, щодня або по 0,125 двічі на день.\nДля розрідження мокротиння при захворюваннях дихальних шляхів використовують ліки у формі розчину. Його приймають за 2-3 ст. ложки 2-4 рази на добу.\nПри лікуванні сифілісу також застосовують "Йодистий калій". Інструкція містить інформацію про те, що препарат сприяє зменшенню болів і розсмоктує інфільтрати. Хворим рекомендують приймати ліки тричі на день після їжі за 1 ст. ложки.\nПри грибкових захворюваннях легенів (актиномікозі) показані відносно великі дозування. 4 рази на день хворі повинні приймати по 1 ст. ложці 20% розчину.\nЩо стосується офтальмологічної практики, в цій сфері застосовують препарат в якості "розсмоктуючого" засобу. Так, "Йодистий калій" (краплі) закопують безпосередньо в кон 'юнктивальний мішок тричі на день по 2 краплі. Курс лікування становить 14-15 днів, але в деяких випадках може бути продовжений.\nЯкщо говорити про загрозу опромінення щитоподібної залози, то лікарський засіб застосовується як профілактична терапія. При цьому як дітям, так і дорослим призначають по 0,125 г щодня. Якщо подібна профілактика потрібна крихтам до двох років, то їм потрібно давати по 0,04 г ліків один раз на день. Курс лікування слід продовжувати до зникнення загрози.\nЙодистий калій може позбавити багатьох захворювань, але, не дивлячись на це, застосовувати його можна не всім. Так, наприклад, не рекомендують використовувати ліки в період лактації і вагітності, тому що немає даних про вплив активної речовини на розвиток крихти.\nНе призначають препарат при нефрозах, нефритах, туберкульозі легеневих тканин, підвищеної чутливості до йоду, під забороною в цих випадках навіть очні краплі. "Йодистий калій" також протипоказаний при геморагічному діатезі і захворюваннях шкіри, таких як піодермія, вугріваючи висип, фурункульоз і крапивниця.\nОднак варто відзначити, що дані протипоказання не враховуються, якщо існує загроза активного впливу радіоактивних ізотопів йоду.\nПри системному прийомі препарату ризик прояву різних реакцій організму дуже високий. Так, якщо ліки приймаються всередину, може з 'явитися дискомфорт у підкладковій області. Можливі прояви йодизму: запалення слизових оболонок.\nУ випадках передозування або індивідуальної непереносимості йоду може з 'явитися крапивниця, нежить і навіть набряк Квінке. При появі будь-якого з перерахованих вище симптомів потрібно відразу звернутися в медичний заклад і отримати консультацію фахівця.\nЯк домогтися ідеальних стегон: комплекси вправ\nЯк позбутися дрозофіл: безпечні та ефективні способи\nЯк вирощувати дину\nНайбільший метелик у світі\nДієта з шоколадом злимо. Як пити коктейль шоколад злим для схуднення? Як виглядає шоколад злім chocolate slim?\nСоннік. До чого сняться гниди?


Морозно та до 7 см снігу: що відбувається на дорогах України. Ua24.pro — Українські новини щодня чесно і оперативно 24/7\nМорозно та до 7 см снігу: що відбувається на дорогах України\nУкраїнські новини | 11 березня, 09:42\nСтаном на ранок 11 березня опади у вигляді невеликого снігу (розпочалися в нічний час) спостерігаються у західних областях. На Львівщині, Буковині та Рівненщині випало 1-3 см снігу, на Хмельниччині та Тернопільщині - 5-7 см, пише 0372.ua. Нагадуємо, ми писали раніше, що Експрес Чернівці-Львів тимчасово не курсуватиме через обмеження "червоної" зони Про це повідомляє пресслужба Укравтодору. Так, стан покриття на а/д державного значення в більшості областей сухе, на заході мокре, у Тернопільській та Хмельницькій областях засніжене.  Отримуйте головні новини дня - Telegram абоViber. На перевальних ділянках доріг невеликий сніг. Стан покриття доріг мокре, на Яблунецькому перевалі засніжене. Температура повітря -5-7°С. На дорогах державного значення проводяться роботи з розчистки проїзної частини доріг від снігу та обробка покриття доріг протиожеледними матеріалами. Проїзд на автодорогах державного значення забезпечено. Температура повітря в північних та східних областях -9-11°С, центральних -4-6°С, західних -2-7°С, на півдні -1-4°С. Читайте також: Порфирій пізній: свято на Буковині сьогодні На Буковині бюджети громад за два місяці отримали 590 млн грн Джерело: 0372.ua


Viva Italia! або Мрія до Італії доведе\nПро Італію рік назад. Про те, що змінило життя.\nА ви знаєте, як це, коли те, про що ти довго мріяв, уявляв, бачив у снах і прагнув всією душею - здійснюється? Знаєте? Я тепер теж знаю. І це відчуття називаєтья - свобода, нестримність, кайф або одним словом щ а с т я.\nЯ завжди мріяла про Італію..Країна пасти і сирів, вина і тосканського сонця, Джотто і Ботічеллі була такою далекою і такою нереальною для мене. Це було щось більше, чим просто захоплення країною. Я знаходила часточку Італії в усьому, що люблю, в кожній колекції від Дольче Габбана, в музиці Людовіко Ейнауді, в серіалі "Демони Давінчі", та, яке там, на парах з історії мистецтв, на яких нам часто показували фільми із визначними місцями Флоренції чи Венеції, (там ще така бабулька-монашка розповідає про все) я подумки дивилась на собор Санта Марія де Фйоре і плавала на гондолі..:D\n..мрія по тихеньку почала реалізуватись, коли ми з друзями, одного зимового вечора почали планувати подорож. Обрали маршрут та забронювали перші квитки. Я не вірила, що це виявилось не так і складно. А ще цілком реально. Ми навіть чат свій створили - "Viva Italia". Там обговорвали всі питання по квиткам, візам, витратам, ну і просто ділились своїми мріями і думками, пов"язаними із мандрівкою, а ще робили такі фотожаби))))\nУ вільний (і не зовсім вільний) від роботи час я вчила італійську, дивилась всілякі відосики про італійські міста, ліпила стікери із різними фразами. Робочий день в нас із Сашею починався о 8 і з "тарантели" або якоїсь італійської пісні ) На роботі, в маршрутці, на парах- зі мною завжди були аудіоуроки італійської. Розуміючи якесь нове слово чи діалог, я ще яскравіше ( ну типу як на тих колажах)) уявляла себе в Італії..\n...я лягала спати і не могла повірити, що завтра я буду вже далеко від дому. А чи все вийде? Чи не буде проблем на перетині кордону, в аеропорті, чи дістанемось ми благополучно до всіх точок на карті. Це була моя перша закордонна тріп. самостійна тріп, де тільки я і Саша, ніяких тобі екскурсійних автобусів та програм.\nПрокинулась не спавши, почали роздруковувати маршрути, броні, складати все до купи ( ага, це в день відїзду) Я лишила Сашу із прінтером, а сама побігла в банк, по валюту (ага, це в день подорожі) Коли поернулась, Саша вже вкладала всю нашу друканину і пакувала бутери. Пару ковтків кави, наплічники в руки і вперед! За декілька хвилин ми вже сиділи в маршрутці "Черкаси - Харків" і слухали мій українсько-польсько-італійський плейлист, в передчутті мандрівки.\nЗа музикою і розмовами минуло 6 годин!Як швидко плине час в мандрах.В Харкові нас зустрів Льоша, друг Саші, який згодився прихостити нас на ночівлю. Літак Варшава - Больонья був наступого ранку, по переду був вечір та ніч в Харкові. Льоша запропонував поїхати до місцевого парку, куди ми і подались. Харківський парк- це мабуть один з най яскравіших парків, які мені доводилось бачити в Україні. Від всіляких атракціонів просто мерехтіло в очах, хотілось "прокататись" на всьому."Вітрячка " і "Літачків" вистачило, щоб отримати заряд адреналіну та перевірити силу свого голосу (крику скоріше)) Ми верещали як невгамовні від викрутасів літачків, які то зривались вгору, то перевертались і щосили летіли до низу. Друзі сказали, що це такий собі тест-драйв перед моїм першим авіаперельотом. Що ж, його було пройдено ;) Решту вечора ми продовжили смажучи шашлик, в одному із спальних райончиків Харкова та попиваючи сидр. Засинаючи, я думала, що пригоди тільки но починаються..\n...то був мій перший в житті політ! Відчуття невагомості, легкості, відчуття того, що ти високо в небі і можеш простягти руку до хмаринок - то було цілковите щастя!\n...з вікна автобусу, що прямував до Warzawa - Centralna я розглядала Польщу, і смакувала нею на повну. Лишивши валізку в камері схову, ми натрапили на Starbuks, проходити повз якого ніхто не збирався. Саша казала, що цю мандрівку треба обов'язково починати саме із цієї кави. Я й не дума, що може бути кращий варіант. Прохолодний, сонячний ранок, ми, дві мандрівниці з квітчастими наплічниками та паперовими горнятками кави в руках плентаємось вулицями Варшави - ну просто ідеальний сюжет для фільму.\nКонкретного маршруту по місту в нас не було, а за ранок ми не встигли його скласти, то ж, довірившись Сашиному навігатору пішли шукати Stare miasto. Зробивши декілька кіл повз палац культури та мистецтв ми все ж таки вирулили на правильний шлях. Вузенькі, європейські вулички так і затягували нас. Ми виходили то з однієї то з іншої, заглядали до крамниць з сувенірами, фотографувались біля дверей (то в мене така пристрасть є, зфоткатись на фоні крутих дверей) і заходили до книгарень.\nПогода раптово змінилась, і почав накрапати дощ. Та це додало Варшаві ше більше якогось старовинного шарму, чи що. Смачна польська випічка, несмачна але гарна кава в Сарому місті, фотосесії на кожному кроці, та безкоштовні (!) біотуалети підняли нам ще більше настрій( якщо можна було його підняти ще більше). Вечоріло, тому ми вирушили по валізку, що чекала на нас в камері зхову. Ми б її благополучно забрали та пішли далі, якби не польскі крамниці із всілякими шнягами і букшопи які оминати геть не хотілось.Оговтались ми, коли вже зтемніло не на жарт, а потрібно було ще дістатись готелю. От тут ми вперше трохи запанікували. Перехожі якогось дітька не знають що таке Студмєщє і де його шукать!Схоже, що ламану польську та невпевнену англійску тут адекватно ніхто сприймати не хоче. Потім якась добра жіночка глянула на наш папірець із маршрутом та номером електрички, сказала що нам потрібно спуститись до залізнодорожнього руху, тут ж бо автобусна запинка і їхати на потязі в сторону Штрудмєчє. Отут можна було давати першу лохівську п'ятюню. Якимось дивом дотягнули нашу валізку до колій (ех, знала б вона що на неї чекає..) і познайомились із Пшемиком (ім"я вигадане, бо ми тєлєги не змогла запам"ятати його імені, але воно було точнго польське і точно з "пше") який якраз їхав до того містечка, що й ми, і згодився підказати нам із зупинкою. Пшемик виявився дуже цікавим хлопчиною, розповів нам що працює в ІТ сфері як і ми, і що щодня їздить з Юзефуфа до Варшави на працю.\n..вечірні пейзажі за вікном змінювались, доки на вулиці стало геть темно і ми віддалились від Варшави на добрих 20 км..Пшемек не дав нам розгубитись на поодинокій (я б сказала забутій Богом зупинці Юзефуф). Він домовився з таксистом, щоб той довіз нас до готелю, сходив з нами до крамниці( під вечір ми згадали, що поїсти було б дуже доречно) допоміг мені визначитись із пивом і навіть показав, в якій стороні живе. В мене склалось тоді важення, що всі поляки саме такі - доброзичливі та привітні, як Пшемек.\nНа радощах, що живі і здорові, що не запанікували і таки знайшли готель, що знайшлась добра людина, яка допомогла, ми, з повною торбою їжі, щасливі і стомлені крокували нічною вулецею Юзефуфа, і навіть не підозрювали, що наші пригоди тільки но починаються..\nБолонья, яка нас не чекала\n-Саш, це не тебе оголошують? - Та не, ты шо. Ну ок. Сидимо собі далі, в гайді, очікуючи посадки. "Pani Alexandra Dikaia, zapraszam do securiti controlu" Вдруге не розчулось. Блін!\nСтрах і паніка, два дядька кажуть Саші пройти з ними і оглянути багаж. Фак. Такого ми точно не чекали!А що, якщо нам скажуть доплачувати за багаж? А що, якщо доплата за багаж буде капець якою великою?! А що, якщо нас не пустять на рейс? Я ламала голову як могла, доки Саші не було. Вона повернулась хвилин за 10. Сміється. Я спускаюсь на землю і ржу разом з нею. Наш багаж переважував, тому його вирішили додатково оглянути. Ми як економні, розсудливі (!) дівчатка залишки вчорашньої вечері вирішили запхати в валізку. Так як залишалось трохи менше, чим пів пачки прінглз (може викинемо- та нє, ти що, це ж прінглз, з"їмо ще по дорозі) а габарити коробки були завеликі, ми запхали туди крем для обличчя (тюбик ідеально вписався в коробку) і мисливські ковбаски, які по розміру так і просились в коробку до крему і чіпсів. Ще в нас була пляшка Трускавкової водички ( хто її куштував, точно знає, що вона кльова)яку ми перелили її в пляшку з під бонакви (може викинемо-та нє, ти що, це ж трускавкова!) Мені довелось тільки уявляти обличчя тих секюріті, що знайшли серед нашого багажу ці скарби)) Останньою (мабуть після цього вони відпустили Сашу) для них каплею стали наші мокрі шкарпетки в прозорому пакетику ( за ніч в готелі вони не висохли, а ми дівчата розсудливі(!) і не викинули їх). І сміх і гріх :)\n...турбулентність над морем і я вже забула про те, як вчора літала в хмарах від щастя від першого польоту. Хотілось скоріше приземлитись. Краще б не хотілось скоріше. Пілот я б сказала аматор, вирішив розважити трохи серйозну польське панство і не надто скидаючи швидкість почав посадку.Ми скраво відчули як шості гепнулось об асфальт і разом з літаком потягнулис в перед. Видавивши всі соки з крісла сіли.\n..вийшовши із літака я очікувала почути тарантелу, чи хоча б якесь бонжорно... Замість цього, натовп людей витягнув нас із Сашею з аеропорту і ми, впевнені і відчайдушні поперлись слідом за нашим роздрукованим маршрутом. Трансфер?-Нє, не чули. Таксі- та ні, тут НЄФІГ ІТИ! Все б ок, якби не відсутність тротуарів. Ми подумали, що це така собі особливість Італії- відсутність тротуарів на дорозі.\n..Нарешті, зупинка! Нарешті - люди! Живі ІТАЛІЙЦІ! Але фак, чому вони не розуміють англійської? І де в біса подівались ті слова і уроки, що я слухала?! Жестикуляція- замість тисячі слів :) Я вже було побігла в незрозумілому напрямку шукати білетну касу, як Саша гукнула мене назад. Жіночка ( років за 60), що стояла неподалік від нас та курила свою цигарку почала було щось в нас розпитувати та пояснювати. Якимось чином, зрозумівши що ми шукаємо де купити квиток та почувши, що ми з України (певно то був вагомий аргумент) дістала із гаманця проїзний та простягнула його нам. вона пояснила, що його вистачить на 10 проїздів. Немає слів! В той момент, коли ми не могли повірити своєму щастю і вдачі, підїхав потрібний нам автобус. На радощах ми заскочили до нього. Бабулька-італійка ще щось розповідала нам, потім обняла нас обох і поцілувала. Розчулені добротою бабульки, ми не могли прийти до тями від радості аж поки до мене не підійшов смуглявий хлопчина (циганської зовнішності) і почав було щось гелготати на італійській. Я ще дужче притягнула до себе рюкзак та тримала валізку, намагаючись, не звертати увагу на хлопця. Та він ще активніше почав гелготати, а потім показав рукою на мій рюкзак і в ту мить ми зрозуміли, до чого він хилить..Рюкзак Саші лишився на зупинці. Броні готелів, паспорти , гроші, фотик і айпед лишились на зупинці. Фак!ФАК!ФААК! Тільки но автобус зупинився на першій зупинці ми миттю вилетіли із нього. Італієць циганської зовнішності вибіг із нами. Він було кинувся бігти із Сашею, як від її духу лишилась лише курява спекотної болонської вулиці..Ве ар ю фром?-Га? Я ще приходила до тями і уявлла як ми, два безхатька йдемо до українського посольства в Італії і просимо нас депортувати до дому..-Ве ар ю фром? - Юкреін. З гіркотою кажу я. Хлопець посміхнувся. Я молилась і виглядала Сашу..За кілька хвилин білява постать вже майоріла квітчастим наплічником вдалині. Фух. Ми врятовані. Хлопець циганскої зовнішності, засвідчившись що з нами все ок, попрощався і пішов собі далі. Я їхала в автобусі і думала про людську доброту. Думала, що більше ніколи не буду думати погано про людей циганської зовнішності..\n....- Саш, а це точно тут?Може нам пора виходити? Дивись, он якийсь готель, може то наш? Мені так хотілось думати про кожен готель, який ми зустрічали по дорозі, але навігатор вперто показував їхати далі.Міські мальовничі пейзажі вже давно змвнились на приміські, невиразні будинки і було таке враження, що ми покидаємо Італію...-Вроде тут.Выходим. Знову немає тротуарів. Окай, чешемо по траві. Колесика валізки сумно скреготять по камінцях і набиваються травою. Не знаю чому, але в той момент мені захотілось впасти в соковиту, високу травичку і повалятись трохи. Я так і зробила. Тарантела на моєму телефоні робила наше наближення до готелю ще більш епічним."Ну нарешті!" Фєєрична вивіска "Космополітан Больонья" нарешті з'явилась на нашому горизонті і на крилах радості ми потягнулись до готелю.\n...- Саш, мене щось накриває. Мабуть, я простудилась.- Та не, спи спи, завтра все пройдет. Тебе кажется. Вот увидишь, утром все как рукой снимет, ты просто устала. Ну ок, думаю я, і засинаючи відчуваю як хрипне в горлі та мандражить все тіло..\n..Закутавшись в Сашин шарф по протоптаній валізкою траві ми чешемо на зустріч Болоньї. Подолавши успішно вчорашній шлях до міста (ми тепер круті, в нас проїздна картка) ми поринаємо у історичне місто Больонья..Перше враження - туристи. Їх дофігіща просто. Саровина архітектура, італійскі прапори, мопеди, колони це додавалось якоїсь помпезності місту. Але в той час магазини, безліччі вивісок H&M, Bershka, Pull and Bear миттю повертають від захоплення старовизною та вишуканістю то сучасної реальності. От уявіть собі, заходте ви такі в старезний храм, де грає орган, де лунає церковний спів, з блаженством дивитесь на розкішні стіни, розетки, на лики святих, на полотна, на всю цю бароківську розкіш, і в такому ж піднесено-божественному настрої виходите з храму..Перше, на що ви натикаєтесь, що просто ріже вам в очі - це величезна вивіска Н&M. Всю велич і піднесення як рукою зняло. Велкам ту реаліті. Цікаво, скільки аш енд ем платять за аренду..?!\n..пафос, багато пафосу. Молодики, італійці, яких так яскраво малюють дівчатка у своїх фантазіях, смугляві та мужні, такі, як скажімо Андріано Челентано, виглядають ну просто як справжні (цензура). "Саш, глянь, у чувака брови якравіше підведені чим мої!" Складалось враження, що хлопці проводять часу більше перед дзеркалом, аніж дівчата. А що казати про зовнішній вигляд дівчат - то це несмак, цілковитий несмак як і в макіяжі так і в одязі. Різнокольорове вбрання, леопардові штанці і довгі, рожеві нігтики аж ніяк не прикрашали. А ще, айфони, без айфона в руках можна було б зустріти хіба що не поважаючого себе болонця..\n...книжкові шопи, шок від цін і фіаско, при спробі знайти макдональдс ( епічна табличка із написом 5 м досі викликає в нас сміх) привели нас до якогось придорожнього кафе. Думаєте, ми вмирали зголоду і пішли їстив не таке й дешеве італійське кафе? Нє-а, природа просто кликала, і шукати ще годину макдональдс ми були не в змозі. Ну так, потринькали ми по 10 є на десерт і що? Відчуття того, що ти насолоджуєшся кавою та смакуєш якесь брауні на вулиці Італії скажу вам того варте! Так, були і Маки, із платними туалетами ( уявіть собі турнікети в маці) була і славнозвісна "Маргарита", вулична піцца здавалась нам нереально смачною і реально італійською ..:)\n...ми просто блукали велицями, заходячи то в храм, то в крамничку, відкриваючи нові і старі місця насолоджувалися своєю безтурботністю...\n(я не хотіла, щоб в цій розповіді було щось негативне або хмуре, та те, що зі мною сталось стало частиною мого "виживання" в подорожжі..)\n..блін, температура. в мене просто палало обличчя.в горлі нестерпно горіло і гарячка ставала ще дужчою. в відчутті безвиході я пішла до рецепшину нашого офігенного, чотирьох зіркового готелю де очікувала отримати підтримку. На моє невпевнене, відчайдушно-ламане англійське проханняшко допомогти мені з термометром, білозубий консєрж сказав, що принесе його в кімнату. Пройшло пів години. Блін, ну що за нафіг, вони що, забули про мене? А хріново було мені не на жарт. Коротше, на друге моє прохання відреагувала якась дівчинка, і знайшовши (після третього, наполегливого прохання ) термометр, простягнула його мені, вмить сказавши, щоб я його відразу принесла. Немає слів. Складалось враження, що ми, такі дві відчайдушні дівчинки вкрадемо термометр, бо ж ми прилетіли з України, а там все так кепсько, що дозволити собі купити термометр складно, мабуть так складно, як і жити в чотирьох зірковому готелі..Виснажена і роздратована таким ставленням я заходилась збиратись в аптеку.Температура схоже що від моєї злості піднімалась ще швидше.\nНерозуміння і розчарування вмить зіграли зі мною поганий жарт. Аптеки звичайно що були зачинені, на рецепшині, куди я відносила термометр про це не сказали. Вперше, я відчула себе надзвичайно чужою і непотрібною в цій чужій країні. Вперше я зрозуміла, на скільки в такій ситуації потрібна підтримка і вперше я збагнула, як важливо щоб поруч був хтось..\nЕпік фейл або одним словом Пістоя\n...Третій день в Болоньї був останнім. Ми, вже добре орієнтуючись в місті,легко дістались Больонського вокзалу звідки,мали квитки на потяг до Флоренції, нашого наступного пункуту подорожі. Накрапав дощ, і схоже що Больонья вирішила осаточно зпаскудити всі ті хороші (ну їх було значно більше, чим поганих) враження від міста. Очікування потягу здавалось, тягнулось вічність. Відсутність лавок чи сидінь на вокзалі ми вже сприйняли як потрібне (після відсутності тротуарів це здавалось нормою) і наступні п"ять годин ми сиділи на битонному мурі, втупившись в екран однієї з крамничок, по якому безперервно крутилась реклама морозива...То були довгі, холодні години очікування і ми вже з нетерпінням чекали, коли вже покинемо непривітну Болонью і побачимо привітну Флоренцію.\n...-Дивись, оці чуваки мабуть теж їдуть до Флоренції. -Ага. Стоїмо, впевнені, що стоїмо в тому місці і в той час, поруч з нами пара, що як виявилось їде в нашому напрямку теж чекає на наш потяг.Щось оголосили. Оголосили ще раз, і ці чуваки, крикнувши нам щось типу "Non, non, ragazzi !( щось типу, "ні, не те, друзі"- прим. ред) починають тупо летіти вперед. Я невстигаю оговтатись від швидкого перебігу подій і лечу щодуху (а звалізкою то було анріал просто) за Сашею, яка мотнулась слідом за нашою парочкою. Ескалатор, коридор, східці на верх і.......епічний від'їзд потяга, прямо перед носм!Тут можна було дати сто лохівських п"ятюнь. Як? Як блін так вишло?Як ми могли провтикати потяг, прямо перед носом прочекавши 6 бляха годин? Всі відповіді на питання поїхали слідом за поїздом, а ми, розуміючи яке все таки життя несправедливе, нарікаючи на свою карму, на непривітність Болоньї, на довбаний Болонський вокзал без сидінь, без чіткого розмезування із номерацією "прибуття" та "відправлення"(ми якраз чекали на прибуття потягу із колії "відправлення") нарікаючи на відсутність тротуарів, на куплені квитки, які провтикали, на гроші на вітер, нарікаючи і не падаючи духом ми поперлись до квиткової каси, купуючи нові квитки на потяг до Флоренції..\n...-Може виходимо? Дивись, наступна станція наша!Ось тут, на папірці написано ж назву цієї зупинки. -Ну смотри, навигатор показывает,что еще надо ехать! Сходимось на думці, що папірець із роздрукованим маршрутом каже правду чим якийсь там навігатор і виходимо на наступній станції. Ніч. Колії. забута Богом станція (про варшавську станцію я ще гучно сказала) Ні душі. Не вистачає перекотиполя, щоб передати всю "глибину глибини" цієї яскравої, белюдної хрін-знає-якої станції хрін-знає-де. Ну ок, йдемо. Все ж правильно. Ми ж все зробили правильно. Впевнені що все ок з нашим місцем прибуття ми вирішуємо йти пішки до готелю. Щоб пересвідчитись в правильності напрямку питаємося в поодинокого таксиста біля станції. Відповідь була трохи приголомшливою: це не те місто, яке нам потрібне. Типу ви не туди заїхали. Сказати що ми офігіли то нічого не сказати! Та ну,то якась фігня,певно він щось переплутав..Такого повороту подій ніхто неочікував! Подумавши, що це таксист щось недоганяє ми побігли шукати ще якихось людей.Ще один перехожий підтверджує слова таксиста...В деякій паніці вибігаємо до колій і натикаємось на самотнього афроамериканця. Він пояснив нам, що свою зупинку ми прогавили і що наступний потяг вже навряд чи буде в такий пізній час, каже, що прихостив би нас, та сам студент і з гуртожитком трабли можуть бути (я подумки уявляю, як ми мостиось спати на краєчку цієї лавки, де сидить наш афроамериканець і обійнявши валізку чекаємо на схід сонця). - О, а таксі, ви можете взяти таксі, але це буде дуже дорого. З огляду на те, що це наша остання надія сьогодні дістатись готелю ми на радощах біжемо за афроамериканцем, який вже домовлявся з таксистом. -100 євро, каже. Їдете?\n...Нічні вогні змінювались одні за одними і відчуття тревоги ще ніяк не відпускало. Ми сиділи на задньому сидінні авто, яке котило нас до Калензано і,тримаючись за руки, молились аби скоріше цей день закінчився..Таксист щось жваво забелькотав і наше авто загальмувало. Схоже що приїхали. Блукаючи хв 15 по довгих коридорах готелю, ми, мабуть ще в стані аффекту ніяк не могли знайти наш номер. Нарешті. Стомлені й мабуть голодні ми завалились спати, підбадьорюючи одна одну мріями про завтрішню Флоренцію, про те, що завтра все буде круто, про те, що завтра ми будемо святкувати Великдень разом із сотнями флорентійців..\nКадер і люлякебаб\nРанній сніданок в безлюдному готелі додав нам сил і гарного настрою. В передчутті хорошого дня ми пішли до рецепшину питатись, як дістатись до Флоренції ( ми зараз в Калензано, 20 км від міста) Та консєрж недуже нас втішив. Сказав, що сьогодні, ймовірно, ніякого транспорту до Флоренції не буде, адже Великдень як не як!І що є варіант з потягом, але не факт що щось їхатеме до міста. Не втрачаючи оптимізму ми поперлись до залізничних колій. На щастя, вони були неподалік. Наступні хвилин сорок ми, в очікуванні потяга розважали себе фотографіями та обдивлялись красу навкуги. Яскрава весняна зелень, що розтягнулась навколо Калензано робила це місце казково красивим.\n...-Я щас быстренько спрошу, едит ли поезд в сторону Флоренции, а ты если что запрыгнешь потом. -Ага. Потяг наближався до нас, Саша прийняла позицію плигати до потягу та питатись про маршрут, я, стиснувши рюкзак, чекаю на команду Саші. Срібна цятка потягу насувала на нас і Саша вже було налаштувалась заскочити в потяг, як...той несамовито швидко пронісся повз нас, лишаючи слідом куряву та наші розбиті надії.\nМи поржали із свого оптимізму і вдачі і пішли вже було ловити якесь таксі(розуміючи, як неймовірно дорого обійдеться нам поїздка до Флоренції) як в моїй голові майнула ідея "А давай стопити!". 15 хв блукання автосрадою і ми, два дівчиська із папірцем "Firenze" в руках ловимо свою вдачу на запиленій дорозі Калензано. Прямуючі нам на зустріч автівки трохи приторможували, певно намагаючись роздивитись наш папірець із написом або якраво жовту сукенку Саші і віночок на голові ;) та підвезти нас ніхто не барився. Із деяким відчаєм ми вирішили рахувати до 10 автівок і йти шукати таксі, бо часу гаяти на дорозі, коли на Флоренцію в нас відведено один день аж ніяк не хотілось. 7, 8, 9 - ніхто не гальмує. І.... якимось магічном чином, наше 10 авто, як наш лотерейний квиток- загальмувало! - Ту Фірензе???!!!-питаюсь -Si! каже наш італієць албанської зовнішності і ми, з трохи тремтячими чи то від страху чи то від радості колінцями мостимось в автівку до Кадера...\n-Гранде Фортуначе!-каже нам Кадер .Вам дуже поталанило-розумію я. Кадер, наш не розмовляючий англійською водій, розповів нам, що сьогодні нічого не їде із громадського транспорту до міста, і що він повертатиметься сьогодні назад, до Калензано, і якщо ми захочемо то він забере нас із Флоренції. Ми не могли повірити своїй Фортуначе! Наш перший в житті закордонний автостоп і такий вдалий! Наступних 40 хвилин ми слухали Кадера, розуміючи і не зовсім про що він говорить, переповідали йому про свої мандри і просто сміялись.Відкинувшись на сидінні авто, я думала, що як чудово, коли можна порозумітись з людьми по при знання мови, по при національні та етнічні відмінності. Як чудово зустрічати хороших людей на своєму шляху!\n- Я заберу вас о 6. Чудово!Чао, амігос! Кажемо ми Кадеру, і, захлопнувши дверцята автівки йдемо роздивлятись омріяну Флоренцію. З перших хвилин в цьому місті нам сподобалось все. Здавалось, що дух великих творців літає в повітрі, і кожен камінчик та клаптик землі просягнуті захоплюючою історію розквіту і падіння цього величного італійського міста..\nПоблукавши повз блошиний ринок, вщент забитий всіляким антикваріатом, ми, попрямували до величного Собору Санта Марія дель Фйоре. Проходячи повз вузесенькі вулички та квартали ми бачили фрагменти Собору, що майорів вдалині.Щоразу, коли купол собору ставав ближчим до нас, хотілось просто затамувати подих і насолоджуватись його величчю та красою.\n...О ф і г е т ь ! Бракувало слів, щоб передати ті емоції, які викликала в мене ця архітектура пам"ятка. Я бачилацей собор у фільмах, на фотографіях, малювала в своїй уяві але побачивши в живу та доторкнувшись до увіковічненої історії в мене забракло слів, щоб передати його красу. Я роздивлялась кожну засічку, кожен листочок, торкалась холодного мрамуру собору і подуки переносилась в часи Джотто і Шекспіра. То було прекрасне відчуття прекрасного. Добряче нафоткавшись на фоні собору і потоптавшись разом із сотнею туристів ми пішл далі, залишаючи могутньо-магічну постать собору позаду..\nЗолотава вивіска магазину "Lindt", люди, з кошиками величезних шоколадних яєць, загорнутих в яскраві упаковки заманили нас до крамниці із солодощами, де ми "пропали" на добру годину..\nНакупивши шоколаду, задоволені і щасливі ми порямували до ще одного маст сі місця у Флоренції - мосту Пуенто Веккьо, оминаючи лавки із морозивом та не оминаючи магазини з листівками та книгами..\nЗвичайно ми читали про купу всяких там туристичних місць, навіть була карта з маршрутом та бажання заходити до музеїв, втрачати купу часу, стоячи в черзі ну зовсім не хотілось. Тому ми просто гуляли. Ми бродили. Було просто чудово бродити вулицями і заходячи час від часу то до якоїсь вежі, то до площі то ще до якоїсь пам"ятки.\nФлоренція прекрасна. Вона така, яку я так яскраво малювала в своїй голові.Чаруюча і загадкова, переповнена історією і красою. Це місто в якому хочеться забутись і знайтись десь на залитій сонцем терасі, попиваючи келих прохолодного вина і насолоджуватись навколишньою красою. Це місто з душею. Воно закохує і кохає.\n...Наші кілька незабутніх годин вже вичерпувались і голинник котив стрілку до шостої, а це означало що ми маємо йти до нашого друга Кадера, що мав чекати нас на домовленому місці. З гіркотою в душі, що не встигли побачити неймовірну понораму міста ми поспішили до нашого друга-водія. Рівно о 6 білозуба посмішка цього італійця зустріла нас на парковці\n...По дорозі в Калензано виявилось, що Кадер, наш люб"язний водій просто захотів нас відвезти, і що він повертатиметься знову у Флоренцію коли нас підвезе. Я не перестаю дивуватись з людей. З їхньої доброти та безкорисності..\nЗробивши пару фоток на прощання, ми махаємо Кадеру і йдемо на вивіску Carefour, в надії купити там все, бо ми згадали, що саме доречно було б поїсти щось. "Поцілувавши" замок маркета ми пшли до другого, а потім третього, а потім добрі люди сказали що сьогоні свято і магазини зачинені :) Але шлункові це не пояснниш то ж при вивісці Open на якійсь придорожній забігайлівці ми пішли на запах поживи. 5 євро і пластикові коробки, із майонезно-салатно- м"ясною сумішшю лежали в наших рюкзаках.\nЛюлякебаб із придорожнього кафе в Калензано відкрив список "Найгидотніше що я колись їв у Європі" і став останнім що я колись зкуштувала із кавказької чи якої там кухні :) - Хорошо, что хоть булочка есть- оптимістично сказала Саша,і ми, щоб врятувати залишки цього чудового дня, нарядившись у все найкраще що було у валізці пішли до готельної терраси.\n...Насолоджуючись келихом вина та вдихаючи весняне прохолодне повітря я відчувала смак життя.П"яніючи від думки про те, що мрії збуваються, я відчувала себе по справжньому щасливою.\nЩо за фігня! Туалет 3 євро! Ну це ж блін грабіж якийсь. Ми дивувались і сміялись із скланих дверцят в туалеті, що так дивно відчинялись і зачинялись, а потім сиділи довгих дві години на металевих лавках вокзалу смакуючи несмачне морозиво, яке як по іронії долі переслідувало нас ще з болонського возкалу ( рекламу, яку ми дивились, чекаючи потяг, пам"ятатимемо ще довго)).\nЩе один епік фейл і ми дізнаємось, що до містечка Вігазьйо (15 км. від Верони) ніякий транспорт сьогодні не ходить, ну свято ж!) В деякій паніці починаємо бігати по вокзалу, в пошуках хоч чогось на колесах, та все марно.\n-Ви сестри? - запитує в нас молоде темношкіре подружжя на зупинці.Пара сприйняла нас за сестричок-школярок, які тікають кудись із наплічниками за спиною)) Ще трохи порозмовляли з ними, вони навіть запрошували нас до себе в гості. Я все ж не перестаю дивуватись із людської простоти та доброти.\n...-далі доведеться йти пішки- каже нам водій автобусу, який на привеличезне щастя їхав сьогодні в сторону Вігазьйо. -Ну ок. Виходимо.- Да тут нефиг идти! - заявляє як завжди оптимістично Саша і ми чешемо вперед. Червона парасолька Саші майорить як жезл працівника ДАІ, сповіщаючи про перешкоду на дорозі. Навігатор сповіщає падруженці про напрямок, я тягнусь позаду, разом із помаранчевою валізкою, що ледь тримається на своїх хитких колесиках, від скреготу яких, мені болить в серці, як подумаю, що от от і вони відваляться...\n-Юпиии!Пришли!!-сповіщає Саша про наше наближення до готелю, і тремтячі ноги, пройшовши щойно 6 км радіють найбільше..\nТо було розчарування. Розчарування в перемішку з втомою. Знову день змарнували в дорозі. Знову щось пішло не так. Через відсутність транспорту доведеться провести решту дня в готельному номері, і Верону ми побачимо вже завтра. Не хотілось нічого. Окрім їжі. Ми знову забули що нічого не їли, ще після вчорашнього люля кебаба..Зібравши залишки сил ми пішли шукати їжу..Адміністратор готелю невішно заявив, що ще хв. 30 і всі магазинчики, яких в цьому містечку не так багато- зачиняться. -Давай возмем велики!- заявляє Саша, і ми вже котимось по вузесиньким велодоріжкам містечка в пошуках поживи. Проїжджаючи повз різнокольорові будиночки, маленькі парканчики, затишні подвір'я я здаэться вже забула про втому і голод. - Яка ж тут краса!Я ледь стримувала свій захват. Кожних 10 метрів ми зупинялись щоб подивитись, чи то на чійсь дворик, чи то просто подивитись на чийсь будинок.Знайшовши певно єдине відчинене кафе ми взяли піцу та колу, і вже через 10 хв. смакували життя на старому подвірї, вид із якого виходив на безкраї виноградники...То був один із таких моментів, коли ти забуваєш про все на світі. Про все. Тобі просто добре, тобі просто комфортно. Тобі просто...\nНе знаю скільки ще часу ми їздили по містечку, хотілось не думати про те, що година оренди велосипеда закінчується, хотілось просто летіти. На мить мить мені здалось, що я зможу просто їхати не зупиняючись, їхати впред і не думати ні про що. Зупинившись біля поля з теплицями, від яких відкривався вид на захід сонця я на мить уявила своє життя тут. Уявила своє мальовниче подвір'я, свій чепурний помаранчевий будинок, своїх дітей, сім'ю, великого лахматого собаку, двох собак, уявила як я вирощую щось на цих полях і як зустрічаю та проводжаю схід і захід сонця, як зустрічаю і прводжаю тут свою старість, своє життя..Посміхаючись від свої сміливих мрій я попрямувала до готелю, думаючи, що колись ще повернусь сюди, повернусь, щоб почати нове або провести решту життя тут..\nБідна, бідна Джульєтта..\n...наступний день почався досить рано. Наша тріп закінчувалась, вже завтра ми будемо прямувати до дому, та поки що думати про це не хотілось, хотілось вже оглянути нове місто- Верону. -Бонджорно! -зустрів нас посмішкою і привітанням водій автобусу, і ми. вмостившись в зручні сидіння автобусу, наступну годину слухали італійське радіо та насолоджувались мальовничими краєвидами, що щоразу відкривались перед нами.\nВраховуючи всі останні події, всі міста і пригоди, від останнього міста Верона ми нічого особливого не очікували. Хотілось просто блукати,не поспішаючи, що ми власне і зробили. Відмітивши на мапі маст сі місця ми почали огляд міста із величних храмів та історичних місць міста, які здавалось були на кожному кроці. -Полууниціі- запищали ми із падруженькою, побачивши фруктові лавки, на яких красувалась ця ягода. Мені здається що бувають такі моменти, коли не залежно від того, скільки грошей в кишені ти можеш дозволити собі витратити їх на щось більше, чим просто поїсти, чи купити якусь непотрібну річ. Так, ми купили ті суниці,і пофігу, що можа було б купити за ці гроші щось поживніше, пофігу, ми просто смакували ними на сходах якоїсь будівлі, бо так хотілось, бо хотілось просто насолоджуватись життям ;)\nОрганна музика в храмі викликала море мурашок та естатичного задоволення. Ніщо не додає мені більше асоціацій і яскравих спогадів як мелодія та запахи. Це те, що миттєво повертає мене в те чи інше місце, миттєво, це якась магія, алхімія, не можу пояснити.\nВирішуємо здійнтись на вежу Ламберті, і, подолавши 263 сходинки перед нами відкрилась незабутня понорама міста. Безкрає небо, всі ті маленькі будиночки і споруди навіювали якісь історичні думки і відносили мене кудись, в середні віки...\nПро Дім Джульєтти я наслухалась від Саші ще до поїздки, це певно було одне із найбільш бажаніших місць, які так хотіла побачити падруженька. Романтична історія із фільму "Листи\nдо Джульєтти" викликала в Саші купу вражень, тому ми поспішали до цього казкового місця. Перше що Саша сказала було " Вот е фак?" Із за спин туристів я ледь розгледіла статую бідолашної шекспірвіської героїні, із якою здавалось безперервно роблять селфі..Це так сумно якщо чесно.А ще сумніше виглядало саме місце.де увіковічнили Джульєтту. Купа, куууупа жуйок обліпила всі доступні керпічики і камінчики навколо. Я коли тільки но зайшла, не могла збагнути що то таке. Не знаю, із якою метою роблять це туристи, але виглядає це дуже дуже жалюгідно. Ми навіть не фоткались, не знаю, чи просила щось Саша в Джульєтти , як в легенді, я лише подумала, що бідолашній Джульєтті і так дісталось...\n..ввечері ми знову вирушили гуляти по Вігазйо. Зустрічаючи поодиноких жителів, привітного дідуся, що помахав нам рукою, зустрвчаючи усміхнених людей, я вірила в те, що це містечко особливе, що це містечко, в якому живуть щасливі люди.\nКінець або початок\nДорогу із Вігазьйо до Тревізо, звідки в нас був літак до дому пам'ятаю смутно. Вже їдучи в автобусі до аеропорту ми зустріли бабцю, яка зруйнувала мій нещодавно сформований стереотип про привітних, доброзичливих італійців. Бабця щось сварилась, сварилась на нашу валізку, яка певно забрала її простір, гримала на водія, на туристів і просто так. Ми лише посміхались, не розуміючи ні бельмеса про що вона там белькоче. Смішний випадок, ми подумали що "пахне домівкою", що скоро до дому))\n..Вже в літаку я подумала про відмінність націй. Подумала, чого бракує нам, українцям, щоб посміхатись та вітатись в автобусі незнайомим людям, щоб зробити просто комплімент на вулиці( У Болоньї жіночка серед вулиці зупинила Сашу і сказала що їй подобається як вона одягнена ), щоб робити добрі справи безкорисно, просто так. Це ж така проста річ, яка робила б нас на крок ближчими до європейців, проста річ, для якої не потрібні реформи, хіба що в своїй голові.\nЧому я все це пишу?Нічого корисного, з точки зору туризму із моєї розповіді не отримаєш. Я не розповідаю про те, як поїхати мега бюджетно за кордон, не кажу про круті туристичні лайфхаки. Та й не в цьому суть. Суть в тому, що я не забула. Не забула за рік того, що змінило життя. Кожна дрібниця, кожен спогад закарбувався в моїй голові назавжди. Це моя згадка про те, як одного разу я почала мріяти про Італію, як я закохалась в цю кріїну і про те, як ця, здавалось мені чомусь нездійсненна мрія здійснилась.\nДумаєте, я жалкую, що провела більшість часу в переїздах, що пропускала потяг, що заїжджала туди куди не потрібно було, що "попадала" на гроші, що захворіла, що виникали труднощі із мовою, що були непорозуміння із подругою і що "тирчала" ще гроші після поїздки - та н і ф і г а! Я б із задоволенням пережила всі ці події ще раз, всі ці трабли, міста, місця, всі ці люди, обличчя і фрази. Я згадую ті моменти життя, як щось неймовірне, як щось таке, від чого тремтять коліна і стають вологими долоні. Рік пройшов, а адреналін ще досі в моїй крові:) Це крутий період мого життя, це мій спогад про те, моє нагадування, як важливо про щось мріяти, чогось дуже хотіти. Це мій челлендж і мій чендж ! ( може й звучить пафосно, та то перше, що прийшло в голову).\nМрійте, мрійте і ще раз мрійте! Відривайтесь іноді в своїх думках і мріях. Чим сміливіше тим краще;) І робіть, здійснюйте, змінюйте і живіть на повну, бо блін життя таке неймовірне, варто тільки повірти і перевірити це ;)\nП.С. Я вдячна всім всім добрим людям, що підтримували мене і вірили в мене, зокрема своїй падруженці, за "копняка під зад"", за те, що повірила і була на одній хвилі зі мною <3, Олександру О., за допомогу і маршрут ;),Льоші, за те,що гостинно прийняв нас в Харкові, вдячна Пшемику, бабці із зупинки в Болоньї, смуглявому хлопцю із автобусу, темношкірому хлопцю із Пістойї, водієві таксі, Кадеру, працівникам готелю в Калензано, та всім всім добрим людям, що зустрічались на нашому шляху. Якщо існує карма, то всім вам буде по +100500;)\nНаш маршрут: Черкаси-Харків-Варшава-Юзефуф-Болонья-Пістоя-Калензано-Флоренція-Верона-Вігазьйо-Тревізо-Київ\nЦікава емоційна розповідь. Добра інструкція для таких, як я туристів. Ви молодці!\n4 червня 2015 р. о 02:43


Першого засудженого по справі 9.03.2001 звільнено з-за грат!\n03/14/2003 | Майдан-ІНФОРМ\nЗвільнення Андрія Косенка, засудженого на 2 роки в зв’язку з подіями 9 березня 2001 року у Києві, відбулося не без проблем.\nВідомий своєю оригінальністю суддя Волік намагався затримати хлопця за гратами під тим приводом, що вирок про засудження Андрія не вступив у законну силу, оскільки ще немає реакції Апеляційного суду на винесене цим же Воліком рішення. І, хоча скаргу до Апеляційного суду подали самі засуджені, Волік стверджував, що, оскільки вирок ще не набув законної сили, то хлопець має посидіти ще місяць-другий, незважаючи на те, що А. Косенко відбув всі відведені йому Воліком 2 роки.\nВрешті решт, як заявив на прес-конференції лідер УНА-УНСО народний депутат Андрій Шкіль, переміг здоровий глузд, хоча добитися цього було нелегко. Однак Волік все одно не звільнив Андрія Косенка, а лише змінив запобіжний захід на підписку про невиїзд.\nАдвокат Євген Ніколенко заявив, що в Україні назріла необхідність внесення змін до Кримінально-процесуального кодексу, щоб унеможливити подібні абсурдні рішення. Також Є. Ніколенко зазначив, що є потреба внести зміни у Кодекс про адміністративні правопорушення, щоб заарештовані мали можливість безперешкодно користуватися послугами адвокатів, як це прийнято у всьому цивілізованому світі.\nСам звільнений розповів, що при виході з Лук’янівки його зустріли побратими. З поверненням на волю його привітали народні депутати Юлія Тимошенко і Олександр Турчинов.\nАндрій Косенко відповів на питання журналістів, відповіді на які ви можете прочитати на сайті “Майдан”, оскільки ті самі питання були задані й на інтернет-конференції. Сама прес-конференція почалась саме з відповідей на питання відвідувачів "Майдану" і теплих слів на адресу нашого сайту.\n2003.03.14 | Андерсен\nКиївська команда вітає звільненого з полону Героя!!!!!


» Франківчанка, бажаючи вилікувати онкологію, віддала псевдолікарям 10 тисяч гривень та 6700 доларівВільне.ІНФО\nФранківчанка, бажаючи вилікувати онкологію, віддала псевдолікарям 10 тисяч гривень та 6700 доларів\nВ ході слідчих дій поліцейськими було встановлено, що пенсіонерка в серпні поточного року по радіо почула про інститут біотехнологій, який знаходиться в м. Києві, в якому лікують онкологічні захворювання. Потерпіла зателефонувала по вказаному номеру, який почула в оголошенні та розповіла про своє захворювання. Після чого, з нею тривалий час почала проводити сеанс-лікування в телефонному режимі жінка, нібито лікар, яка призначала пацієнту різні необхідні лікарські препарати. Ліки пенсіонерка отримувала через кур’єрів, котрі під керівництвом «лікаря» підвозили препарати їй додому,та за які жінка впродовж двох тижнів у загальному заплатила 10 тисяч гривень та 6700 доларів США, – інфомрує СК ГУ НП в Івано-Франківській області.\nШахраї, обдуривши жінку з Калущини, збагатилися на...\nШахраї атакують рахунки користувачів Приватбанку з...\nНа ремонт доріг Надвірнянщини хочуть виділити майж...\nНа Франківщині підприємець переказав гроші неісную...\nТеги: кошти, шахраї


Будівельне кріплення купити в Києві, низька ціна — СТРОЙМАТ\nKnauf1 Kompozit1 Metalvis3 Semin5 Wkret-met6 Бельгия3 Китай34 Коельнер7\nДовговічність і надійність конструкції багато в чому залежить від міцності елементів кріплення. Якісний високоміцне кріплення гарантує надійне з'єднання елементів на десятиліття. Враховуючи, що він використовується у процесі зведення сучасних об'єктів, і під час ремонтних робіт,купити будівельний крепежможно без проблем. Для цього навіть не обов'язково виходити з дому, офісу або виробництва, досить мати гаджет з можливістю виходу в інтернет. Грамотно підібраний кріплення дасть можливість не тільки надійно з'єднати конструкції, але ще й дозволить покращити функціональні можливості об'єкта. Розглянемо найбільш поширені кріплення.\nЖоден ремонт і будівництво різних споруд, не проводиться без використання кріпильного елемента такого типу. Цвяхи застосовуються будівельниками і ремонтниками вже не одну сотню років. Хоч він і примітивний, відрізняється високим рівнем надійності. Це металевий стержень, на одному кінці якого знаходиться вістря, а на іншому плоска головка. Його форма може бути різною (пірамідальної, конусоподібної і параллелепипедной).\nЦвяхи ідеально виконують функцію скріплення різних дерев'яних конструкцій. Але щоб з'єднання деталей було надійним і довговічним, потрібно застосовувати лише вироби найвищої якості, тільки так можна домогтися гарних результатів.\nСамонарізні шурупи схожі на цвяхи, тільки на них нанесена гвинтова різьба по зовнішній стороні. Вони підійдуть для виконання ремонтних і будівельних робіт різного плану. Для закручування саморізів знадобиться шуруповерт або звичайна викрутка. Найбільш популярними вважаються вироби з вуглецевої сталі, латуні та нержавійки.\nНа ринку існують варіанти з напиленням (оксидує-ванним, фосфатним, оцинкованим). Залежно від покриття, формується забарвлення кріпильного елемента, в основному він чорний, жовтий або білий. Незважаючи на зовнішні показники, напилення гарантує стійкість до виникнення корозії.\nСаме цей кріплення вважається найбільш затребуваним серед сучасних будівельників. Виготовляється з металевого або пластикового сировини. Широке поширення дюбелів обґрунтовано простотою кріплення різних конструкцій з невеликою вагою, за допомогою вкручування шурупів/металовиробів необхідного виду. Для монтування дюбеля, потрібно просвердлити необхідного розміру отвір у стіні. Потім встановити шуруп для фіксації. Після цього металева або пластикова конструкція максимально розшириться, і створить необхідний додатковий тиск.\nКупити кріпильні вироби в Києві\nЯкщо вам необхідні кріплення оптом і в роздріб, обов'язково зв'язуйтеся з нашими менеджерами! Чому так категорично? Ось наші переваги:\nВся продукція, представлена на віртуальних полицях, відповідає нормам безпеки та стандартам якості.\nПродукція для монтажних і ремонтних робіт завжди в наявності.\nКріплення відрізняються стійкістю до високих навантажень і підвищеною міцністю.\nУ нас тільки високоякісний товар.\nНезважаючи на широкий вибір, асортимент регулярно поповнюється новинками і розширюється.\nДоставка в обумовлені терміни. Відправляємо продукцію в день оформлення покупки або на наступний день. Залежно від завантаженості транспортної компанії, яку ви обрали, доставка здійснюється протягом 1-3 робочих днів.\nКонкурентні ціни. За рахунок прямого співробітництва з постачальниками і виробниками, вартість представлених на сайті кріплень максимально доступна.\nДюбелі для теплоізоляції Дюбеля монтажні Саморізи по дереву Саморізи по металу Стрічки, сітки Цвяхи будівельні\nBotament Герметизуюча стрічка SB 78, 10м\nЕластична герметизуюча стрічка\nСфера застосування: для внутрішніх і зовнішніх приміщень\nBotament Герметизуюча стрічка SB 78, 50м\n2 693.25 грн\nCERESIT CL-82 Хімічно стійка гидроизяцийна стрічка, 10м\nСтрічка Ceresit CL 82 для з'єднання шарів гідроізолюючих\nСфера застосування: для з'єднання шарів гідроізолюючих\n1 445.14 грн\nSEMIN BANDE JOINT Стрічка паперова 50 мм, рул. 150 м. п.\nАрмуюча паперова стрічка застосовується під шпаклівку для обробки стиків гіпсокартону. Стрічка значно зміцнює стики і захищає їх іт тріщин.\nРулон 150 м/п. Ширина50 мм.\nАрмуюча паперова стрічка рекомендована до використання при вологих оздоблювальних роботах тільки всередині приміщень із застосуванням гіпсокартонних листів (ГКЛ).\nSEMIN бандажна Стрічка з аллюм. вкладником BANDE ARMEE 30 м\nСтрічка на паперовій основі металізована для обробки кутів. Застосовується під шпаклівку для формування геометрично правильних будь-яких кутових поверхонь. Значно знижує час і трудовитрати на формування кутів, а також значно зміцнює їх.\nМеталізована стрічка кутозахисна рекомендована до використання при оздоблювальних роботах із застосуванням гіпсокартонних листів (ГКЛ), гіпсоволокнистих листів (ГВЛВ), пазогребневих блоків і т. д.\nДемпферна стрічка SANPOL ширина 15см 8мм 50м / п\nЗастосовується демпферна стрічка для стяжки підлоги і виконує при цьому ряд функцій.Основне її призначення -компенсація температурних коливань, поглинання звукових хвиль і вібрації. Крім того, грає роль ущільнювача і додаткової теплоізоляції підлоги від прилеглих зовнішніх стін.\nДюбель для ізоляції / металевих сіт.прут 10/100\nДюбель-зонт з металевим стержнем для кріплення мінеральної вати, розмір 10Х100 мм. Також в наявності є довжина 120, 140, 160, 180, 200, 220 мм...\nДюбель для ізоляції / металевих сіт.прут 10/120\nДюбель-зонт з металевим стержнем для кріплення мінеральної вати, розмір 10Х120 мм. Також в наявності є довжина 120, 140, 160, 180, 200, 220 мм.\nДюбель для ізоляції / металевих сіт.прут 10/140\nДюбель-зонт з металевим стержнем для кріплення мінеральної вати, розмір 10Х140 мм. Також в наявності є довжина 120, 140, 160, 180, 200, 220 мм.\nДюбель для ізоляції / металевих сіт.прут 10/160\nДюбель-зонт з металевим стержнем для кріплення мінеральної вати, розмір 10Х160 мм. Також в наявності є довжина 120, 140, 160, 180, 200, 220 мм.\nДюбель для ізоляції / металевих сіт.прут 10/180\nДюбель-зонт з металевим стержнем для кріплення мінеральної вати, розмір 10Х180 мм. Також в наявності є довжина 120, 140, 160, 180, 200, 220 мм.\nДюбель для ізоляції / металевих сіт.прут 10/200\nДюбель-зонт з металевим стержнем для кріплення мінеральної вати, розмір 10Х200 мм. Також в наявності є довжина 120, 140, 160, 180, 200, 220 мм.\nДюбель для ізоляції / металевих сіт.прут 10/80\nДюбель-зонт з металевим стержнем для кріплення мінеральної вати, розмір 10Х80 мм. Також в наявності є довжина 120, 140, 160, 180, 200, 220 мм.\nДюбель для ізоляції / металевих сіт.прут LMD10 / 160\nДюбель для ізоляції з металевим стрижнем 10/160\nДюбель-цвях для ізоляції – це кріпильний елемент, необхідний для кріплення термоізоляційних матеріалів (мінеральна вата, скловата, пінопласт) до каменю, бетону або цегли.\nДюбель для ізоляції / металевих сіт.прут LMD10 / 200\nДюбель для ізоляції з металевим стрижнем 10/200\nПоказано з 1 по 15 із 196 (всього 14 сторінок)


Запрошуємо на Майдан. Колядувати!..\nВівторок, 16 січня 2018, 17:05\nЯк підсумок новорічно-різдвяних святкувань, 21 січня у Володимирці відбудеться районне свято «Володимиреччина колядує». Воно вже стало традиційним і одним з найбільш масових заходів у нашому Поліському регіоні.\nАдже це свято єднання всіх церковних конфесій, які в піснях, колядках та щедрівках підносять славу Спасителю Людства – Ісусу Христу.\nДетальніше... Додати коментар Перегляди: 625\nКультура повернулася з нагородами\nЧетвер, 07 грудня 2017, 13:28\n«Зоряним шляхом» пройшли аматори Володимиреччини культурної.\nСаме таку оптимістичну назву має обласний відкритий фестиваль-конкурс молодих виконавців сучасної української естрадної пісні та танцю. Він раз у два роки проходить у Дубно з метою виявлення та розкриття творчих здібностей талановитої молоді, популяризації сучасної української естрадної пісні і танцю.\nДетальніше... 1 коментар Перегляди: 652\nСучасна мистецька школа\nВівторок, 05 грудня 2017, 17:03\nРеформування освітньої сфери, яке сьогодні увійшло в свою найактивнішу фазу, безпосередньо впливає на майбутнє мистецької освіти в Україні, яку без перебільшення можна назвати нашим національним надбанням.\nТуристичні родзинки Володимиреччини (+фото)\nП'ятниця, 17 листопада 2017, 09:29\nТуристично-інформаційний офіс-музей відкритий не так давно, але ми з впевненістю можемо говорити, що ті послуги, які надає туристичний офіс, дійсно необхідні тим, хто цікавиться туристичною діяльністю, зокрема, в нашому поліському краї.\nТІО щодня запрошує на екскурсії. Музей бурштину допоможе дізнатися багато цікавого про «сонячний камінь», а також самому спробувати себе в ролі шукача скарбів, споглядати різноманітні вироби із бурштину, картини, панно.\nЖнива Володимиреччини культурної (+фото)\nЧетвер, 16 листопада 2017, 09:40\nНоткою, піснею, словом теплим чи словом друкованим в книзі сіяно, але жнивується одним врожаєм: снопами-копами досягнень на культурній ниві. Сьогоднішня галузь культури, це насамперед, установи, що забезпечують мистецьку освіту, самоосвіту, дозвілля та збереження спадщини.\nМожна подавати багато статистики, але зупинюсь на найцікавіших моментах діяльності 2017 року.\nДетальніше... Додати коментар Перегляди: 1117


У Донецькій області з початку передвиборчої кампанії зареєстровано 938 повідомлень про порушення, пов'язані з виборами, з них третина надійшла до поліції саме в день проведення перегонів.\nПро це 22 липня повідомили в поліції Донецької області.\n«З початку передвиборчої кампанії в регіоні зареєстровано 938 повідомлень про порушення, пов’язані з виборами. Третина з них – 358 повідомлень – надійшли до поліції за минулу добу», - йдеться у повідомленні.\nЗазначається, що у день голосування слідчими підрозділами відкрито 20 кримінальних проваджень, складено 2 адміністративні протоколи. За весь період виборчого процесу розпочато 53 кримінальні провадження щодо порушення виборчого законодавства. З них 9 – перешкоджання здійсненню виборчого права, 15 – фальсифікація виборчих документів, 9 – підкуп виборців.\nПовідомлено про підозру особі, причетної до нападу на агітаційний намет в Маріуполі (ч.2 ст. 296 Кримінального кодексу України (хуліганство).\nЧитайте також: До поліції надійшло понад 2 тисячі повідомлень у день виборів\nНагадаємо: 21 липня в Україні відбулися позачергові вибори до Верховної Ради. В Донецькій області було створено 12 окружних виборчих комісій та 1132 виборчі дільниці. Поліціянти забезпечували цілодобову охорону об’єктів.\nДонеччина Поліція Вибори