Концерти – 85% прибутку музикантів. Як виживати на карантині? Інтерв’ю з продюсером гурту «Бумбокс» — The Village Україна\nІнтерв'юКонцерти – 85% прибутку музикантів. Як виживати на карантині? Інтерв’ю з продюсером гурту «Бумбокс»\nОлексій Согомонов: «За минулі 8 місяців ми відіграли 6-7 концертів. У нормальні часи 6 концертів ми робили за місяць»\nКонцерт гурту «Бумбокс» відбувся у Львові 13 листопада. Увечері 13 листопада Національна поліція у Львівській області повідомила про факт припинення концерту в одному з львівських клубів, що начебто відбувався з порушеннями карантину. Редакція The Village Україна оформила новину з посиланням на повідомлення поліції та інформацію у львівських медіа про те, що порушення зафіксували під час виступу гурту «Бумбокс» у клубі «Малевич», але не звернулася за коментарем до гурту та організаторів концерту. Згодом у коментарі нашому виданню продюсер «Бумбокса» Олексій Согомонов підтвердив, що поліція не припиняла концерт, а приїхала до клубу після його закінчення.\nРедакція вибачилася перед представниками гурту за некоректну подачу інформації, а тепер підготувала інтерв’ю із Согомоновим – про львівський концерт, «катастрофічну» ситуацію з українським музичним бізнесом і нове музичне відео «Бумбокса».\nКонцерт гурт «Бумбокс» у Вінниці © Артур Радько\n– Це перше інтерв’ю The Village Україна, яке починається з публічного вибачення редакції. Цією розмовою ми хотіли б додати контексту – як загалом українська музична індустрія працює в умовах карантину.\n– Дякую, це дуже приємно чути.\n– Коли ми спілкувалися з представниками українського бізнесу під час першого локдауну навесні, ми ставили запитання, чи найбільша це криза в історії країни. Тепер потреби запитувати вже немає, це очевидно. Але як загалом ви б схарактеризували ситуацію, у якій зараз перебуває музична галузь в Україні?\n– Я б назвав її катастрофічною. Принаймні для тих, хто не має відносного великого каталогу робіт, хто не має досвіду роботи протягом тривалого часу або не має правильного оформлення авторських прав на музичні твори. Для тих, хто не має довгострокових контрактів із промоутерами, залами, клубами чи іншими майданчиками. І це загалом величезна проблема для людей, які живуть і заробляють музикою. Інакше й не могло бути, коли тобі закривають джерело доходу.\nМені здається, що ще ніколи не було настільки критичної ситуації, навіть коли почалася війна. Тоді, попри закриття залів і вихід із ринку промоутерів, було інше відчуття: «Ми повинні робити свою справу, тому що повинні». Зараз через абсолютну нестабільність усе значно складніше.\n– Як це загалом – планувати концертну діяльність у час, коли неможливо припустити, яка ситуація з пандемією буде за місяць, а то й за кілька тижнів? Який у цих умовах може бути горизонт планування?\n– Буквально – люди надсилають афішу концерту на затвердження, а через кілька днів передзвонюють і просять відкласти виступ на місяць.\nМи не можемо дозволити собі, як ви кажете, зменшувати горизонт планування, тому що ми великий гурт. Нам треба планувати наперед. Найближчі концерти ми плануємо на лютий. Після цього – повинні вдавати, що все буде нормально, планувати роботу помісячно, аж до червня. Наприклад, у квітні поки плануємо п’ять концертів, але виступи в Німеччині, Іспанії та Польщі, швидше за все, не відбудуться.\nМи не можемо дозволити собі, як ви кажете, зменшувати горизонт планування, тому що ми великий гурт\nДо травня є план поступово вийти на відкриті майданчики, тому що вони зазвичай більші за стандартні зали: якщо стандартна зала в регіонах від 900 до 1 200 людей, то літні майданчики – більші. Наприклад, у Чернівцях це 1 400 місць. Якщо навіть розділити їх надвоє, з виконанням карантинних вимог, вимальовуються хоч якісь цифри.\nЗвичайно, це все потрібно враховувати – і в зобов’язаннях гурту перед промоутерами, і в особистому житті колективу, адже у всіх теж є свої плани.\n«Бумбокс» у Палаці спорту © Надія Белик\n– Домовленості на літні фестивалі, зокрема Atlas Weekend, залишаються в силі?\n– У нас підписаний контракт з Atlas Weekend, який автоматично перенесли з 2020 року на 2021-й. Ми вважаємо, що зобов’язані відіграти цей концерт, я дуже люблю цей фестиваль. «Бумбокс» та O.Torvald – це чи не єдині українські гурти, які відіграли, здається, усі Atlas Weekend, окрім 2019 року.\n– І ви починали співпрацю, ще коли Atlas Weekend був на «Арт-заводі Платформа».\n– Так, ми нещодавно говорили про це з Сідом [організатором AW Дмитром Сидоренком]. Ми такі собі амбасадори «Атласа», це безпрецедентний фестиваль, до того ж, мені здається, що ми завжди класно там граємо. Ну, і це просто весело.\nЛідер гурту «Бумбокс» Андрій Хливнюк на Atlas Weekend © Анна Бобирєва для The Village Україна\n«Концерти – це 80–85% прибутку»\n– Ви можете зараз пригадати останній великий концерт до «локдауну»? Це було під час туру?\n– Не дуже люблю слово «локдаун», давайте так: коли все закінчилося. До початку березня ми грали тур «Таємний код: Рубікон». Встигли зіграти 35 чи 36 міст у турі, усюди був біток-біток. Залишалося відіграти Вінницю та Хмельницький, але довелося кілька разів відкладати виступи. Вінницю після двох перенесень вдалося зіграти. А у Хмельницькому досі нас чекають. Я постійно за це вибачаюся, але дуже вірю, що ми все-таки його зіграємо. Найбільший концерт був у Києві, у Палаці спорту, 10 000 людей.\n– А тепер Палац спорту готуються використовувати як можливий шпиталь. Тут просто важливо пояснити контекст: втрата можливості давати концерти для українського гурту – це втрата основного джерела надходжень. У нас досі не надто розвинені цифрові й фізичні продажі, мало хто заробляє на рекламі чи правах. Якщо говорити про відсоткове співвідношення – яку частину прибутку дають концерти?\n– Думаю, у нашому випадку це відсотків 80–85%. Так, ми стабільно отримуємо роялті, ми вже років п’ять, як замкнули всі права на себе, у нас є агент, який займається інтелектуальною власністю. До того ж ми маємо каталог з альбомів і мініальбомів [на стримінгових сервісах], продаємо пісні в кіно й на ТБ. У масштабах загального заробітку це відносно невеликі кошти, але це стабільні надходження. Тому «Бумбоксу» та іншим топам простіше. До того ж є можливість заробляти на рекламі, що багато хто й робить: не думаю, що ми будемо рекламувати пральні машинки чи креми для засмаги, але ведемо переговори з різними брендами.\nЦе звучить банально, але ми займаємося улюбленою справою; це те, що в нас виходить найкраще\n– Було припущення про те, що локдаун може стати рушієм ще більшого розвитку цифрових продажів музики. З іншого боку, є окрема глобальна проблема з дрібним відсотком відшкодувань музикантам коштів від стримінгових сервісів. Чи бачите ви позитивні зрушення в цьому?\n– На жаль, ми поки не бачимо цього зростання. У нас показники на стримінгах у певний момент навіть просіли. Лише минулого тижня прийшов звіт, за яким ми повернулися на показники, що були три місяці тому. Це стабільна історія, приблизно однакові суми. Причому основну частину прибутків приносять не старі хіти, а новий матеріал.\n© Артур Радько\n– Минулого тижня в нас вийшов подкаст за участі Антона Слєпакова з «Вагоновожатые». Його команда продовжує працювати, випускає новий матеріал, але загалом він каже, що сприймає цей час як можливість перезарядитися й переосмислити якісь речі: «Ніхто не знає, коли ми з цього вийдемо та як далі все буде. Тому треба жити тут і зараз, насолоджуватися моментом. Є змога записати композицію – круто. Є змога дати концерт – круто. Завтра може просто не бути». Ви можете собі дозволити зараз призупинитися?\n– Розумію, що має на увазі Антон, йому все можна, він – легенда. Але ми не можемо зупинитися. Я завжди наводжу такий приклад: «Бумбокс» – як крейсер, що виходить у навколосвітню подорож. Я не можу зупинитися, бо я під це не заточений, власне, як і гурт. Це звучить банально, але ми займаємося улюбленою справою; це те, що в нас виходить найкраще. Я можу помити підлогу чи пофарбувати паркан, але не думаю, що мені хтось платитиме за це гроші, навіть не такі, які я звик чи хотів би отримувати [сміється]. Тому я роблю те, що роблю.\nЄдине, від чого ми позбулися – від офісу\n– Чим довелося пожертвувати за час карантину? Чи скорочували штат? На чому заощаджували?\n– Ми не скорочували штат і нікого не звільняли. Є кілька форматів співпраці з людьми: хтось має часткову участь, хтось працює у штаті, хтось на фрілансі, ще хтось співпрацює з нами на окремих проєктах. Усі отримують зарплату й фінансову допомогу, яку ми виплачуємо раз або двічі на місяць залежно від ситуації. Не можу сказати, що це захмарні суми, але їх достатньо для оплати оренди квартири, транспорту, їжі.\nЄдине, від чого ми позбулися – від офісу. Це було велике приміщення, яке ми орендували на кіностудії Олександра Довженка, утримувати його надалі стало недоцільно.\n«У нас проста позиція – якщо не можна грати, ми не граємо»\n– Історія з організацією концерту у Львові – це історія про те, наскільки взагалі складно організовувати концерти в умовах карантину…\n– Дивіться, я можу розповісти так. 13 листопада ми виступили у Львові, а 18 і 19 вересня в Києві, у Stereo Plaza. В обох випадках ми мали справу з відповідальними організаторами. Два концерти у Stereo Plaza відбуваються абсолютно чудово, ми не отримуємо жодного негативного відгуку. У Львові концерт теж проходить добре, ми отримуємо хороший фідбек від фанів і негативний від медіа. На цих трьох концертах дотримуються приблизно однакових правил: люди проходять температурний контроль; заходять у масках, або отримують їх на вході; сідають із дотримуванням соціальної дистанції. Але завжди є нюанси. У Stereo столи ставлять так, щоб не давати людям можливості танцювати. У Львові ж планування було інакше, тому в певний момент утворилася умовна фан-зона перед сценою. Якщо подивитися відео з концерту, видно, як у певний момент люди встають і починають танцювати.\nНа концерти йдуть дорослі осмислені люди, які не тільки повинні виконувати встановлені правила, але й мають права\nЩо можуть зробити організатори? Нічого, крім того, щоб подбати про безпеку та гігієну заздалегідь, організацію правильного розсадження та попередження про необхідність дотримуватися карантинних заходів. У Stereo Plaza з цим було трохи жорсткіше, тому це не привело до стихійної фан-зони. У Львові ж умови були інакші. Можливо, тому вийшло так, як вийшло.\nАле насправді це дуже тонка історія. Я чув думки, які мені здаються слушними: «Невже вірус обійде тебе, якщо ти будеш сидіти, а не стояти на концерті?» І як узагалі посадити людину, яка почала танцювати на концерті? Це неможливо якось регламентувати. А ще варто пам’ятати, що на концерти йдуть дорослі осмислені люди, які не тільки повинні виконувати встановлені правила, але й мають права.\n© Надія Белик\n– І ще один важливий аспект, який вніс непорозуміння – це заява поліції. У Національній поліції використали формулювання про «припинення концерту, який відбувався з порушенням карантину», хоча насправді концерт відбувся. Чи була у вас взаємодія з поліцією з цього приводу? Чи просили пояснити, чому використали це формулювання?\n– Ми нічого не запитували, хоча б тому, що дізналися про те, що трапилося, постфактум. Знаю, що з промоутерами концерту, BigShow Agency, поліцейські поводилися максимально коректно. Наскільки я розумію, на вихід новини, яку потім додумали й розтиражували, уплинуло словесне кунг-фу між [міським головою Львова] Садовим і [головою комітету Верховної Ради з питань здоров'я нації, медичної допомоги та медичного страхування] Радуцьким] в ефірі «Свободи слова». Очевидно, що люди вирішують якісь свої питання. Я не вірю, що хтось дбає про здоров’я людей на конкретному концерті. Хтось пише народному депутату: «Дивіться, тут «Бумбокс» грає, карантин порушують» – і він відразу бере справу під контроль. І підключає мера. Далі ви знаєте...\n«Бумбокс» i BigShow Agency готові заплатити штраф, якщо таке рішення буде ухвалено, ми про це заявляли. Так, люди встали на концерті. Тоді в мене зустрічне запитання – якби вони сиділи, усе було б нормально?\nКоли не можна було грати, ми не грали – ні великих концертів, ні маленьких, ні приватних\nУ нас проста позиція – якщо не можна грати, ми не граємо. За минулі вісім місяців ми відіграли, здається, шість або сiм концертів. У нормальні часи шість концертів ми робили за місяць. Коли не можна було грати, ми не грали – ні великих концертів, ні маленьких, ні приватних. І це було божевільно складно для музикантів, які звикли грати щотижня. Коли ж розпогодилося, вдалося зіграти кілька концертів, але це однаково якісь окремі випадки.\n– Ви згадували про те, що ця криза вдарила навіть сильніше, ніж криза 2014 року, пов’язана з російсько-українською війною. Скільки орієнтовно часу вам знадобилося для того, щоб повернутися на показники 2014-го?\n– Певно, роки чотири. Так, здається, у 2018 році ми вперше перевищили довоєнні показники. Річ же була не лише в тім, що ми втратили ринок Росії, а й у тому, що нам, «Бумбокс», та індустрії загалом фактично заново довелося будувати концертний ринок в Україні.\nАле вихід на показники 2013-го був для нас предметом гордості – і для мене, і для всієї команди. Це вдалося зробити не завдяки рекламним контрактам чи діджиталу, а передусім «роботою в полі».\n– Насамперед – завдяки турам Україною?\n– Так. Були також тури Європою та Північною Америкою, концерти у країнах Балтії, Білорусі та пострадянських республіках, але роль України – домінує.\n«Ангела, як я»\n– Я хочу поставити останнє запитання про новий кліп «Бумбоксу» на пісню «Ангела»...\n– «Ангела» – кліп, після зйомок якого не хотілося йти з майданчика. Це була ідея Андрія Хливнюка: через символізм натюрмортів показати, що відбувається зараз у країні. Ми з [режисером] Стасом Гуренком вчепилися в цю ідею, як пітбулі, і спробували реалізувати якомога ближче до задуму. Ми зі Стасом визначили перелік речей, які точно повинні були бути у кліпі – власне, кожен предмет, кожне татуювання, які потрапили в кадр.\n– Усе – від справи Андрія Антоненка до паспорта України?\n– Звичайно. Щось було зрозуміло всім, як справа Riff’a, щось народилося у процесі обговорення. Причому ми були настільки захоплені, що синхронно кричали: «І ось це не забудь!». Щось я дописував, вивчаючи натюрморти, або придумав прямо на зйомках, як мапу Донецької області з увіткнутими в неї ножами. На чомусь наполягав Стас – наприклад, автомат Калашникова, бинти, кадило.\n– Перебинтована рана, протигаз у крові, мікрофони в наручниках – усі ці візуальні образи у кліпі складають картинку того, який пиздець насправді відбувається у країні. З огляду на все, що ми щойно з вами проговорили, усі проблеми в українській музичній індустрії – чи не було спокуси додати окремий візуальний образ, який позначав би загрози для музики в Україні? Чи це було б зміщенням акцентів?\n– Саме так. Це серйозна проблема, але це питання іншого порядку, ви правильно сформулювали. Просто є речі вищого порядку. Наш друг Антоша, це я Андрія [Антоненка] так по старій пам’яті називаю, сидить [у слідчому ізоляторі] уже понад рік. У людини двоє дітей, літня матір, а його тримають у в’язниці. Ну які в мене взагалі можуть бути проблеми на цьому тлі? Так, це здешевлювало б меседж.\nПортрет: Дмитро Шитко\nГід The VillageМузикаКонцерти


Як прибрати мішки під очима: 5 простих способів | Wunder2\nМішки під очима з'являються з різних причин — від особливостей спадковості організму до проблем з роботою внутрішніх органів. Детальніше про будову шкіри під очима читайте в статті «Шкіра навколо очей — особливості будови і догляду», а про причини читайте тут — «Мішки під очима — чому вони з'являються і як їх прибрати?».\nНезалежно від причин є результат — важкий втомлений погляд в дзеркалі, набряки, які так важко прибрати з допомогу одного тільки макіяжу.\nСпосіб 1. Скористатися спеціальним засобом — консилером від мішків і зморшок під очима Wunderlift. Інноваційний консилер зроблений за унікальною технологією американського бренду Wunder2 - Flex-Tensor. У складі засобу коректори кольору, зволожуючі компоненти і мікро-наповнювачі, які проникають і заповнюють клітини шкіри, в результаті візуально зменшуючи зморшки і набряки, а ще перешкоджаючи поглибленню зморшок в майбутньому.\nWunderlift називають ліфтингом за 60 секунд, і це дійсно так! Зони застосування засобу: під очима, в носогубних складках, на ділянках шкіри з яскраво вираженими глибокими зморшками.\nДивіться короткий відео з нанесенням Wunderlift.\nВідомий український б'юті-блогер Діана Суворова теж тестувала чудо-консилер в своєму відео, дивіться нижче.\nСпосіб 2. Якщо ж вам до душі підручні вдома засоби, то не обійтися без холоду. Холод — природний помічник в зменшення набряклості, тому досить створити свій власний холодний коктейль.\nЗаморозьте в кубиках льоду настої з ромашки чи м'яти, а вранці протирайте обличчя підготовленим кубиком льоду. Подвійна дія!\nМ'ята багата вітамінами і мінералами, які мають на шкіру антисептичний, освіжаючий і заспокійливиц вплив.\nРомашка знімає запалення, пом'якшує і вирівнює тон обличчя.\nСпосіб 3. Використовуйте свіжий огірок. Огірок містить вітаміни і органічні кислоти, овоч відмінно тонізує шкіру, знімає набряклість і зволожує. Наріжте його товстими скибочками і охолодіть в холодильнику протягом 20 хвилин після чого покладіть на очі поки він не нагріється.\nСпосіб 4. Ще один продукт з холодильника / помічник в боротьбі з набряком — молоко. Молоко багате жирними кислотами і вітамінами, які відновлюють, живлять і захищають шкіру. Рецепт молочних компресів простий, змочіть в молоці ватні кульки після чого дайте їм охолонути в холодильнику. Потім покладіть на очі поки вони не нагріються.\nСпосіб 5. Запасіться патчами під очі. Патчі — модний і дієвий спосіб доглядати за шкірою навколо очей, виберіть ті, які найбільше підходять вашій потреби і використовуйте вранці. Додатково патчі добре зволожують і запобігають утворенню зморшок.\nА яким способом прибрати мішки під очима ви віддаєте перевагу? Діліться в коментарях.


УАЗ Hunter, технічні характеристики і ціна, огляд з фото — Людина\nУАЗ Hunter, технічні характеристики і ціна, огляд з фото\nUAZ Hunter — дизель або бензин?\nУАЗ Хантер: ціни і комплектація. Огляд Hunter’а з технічними характеристиками (дизель, бензин) і фото.\nУльяновський позашляховик UAZ Hunter прийшов на зміну легендарному УАЗ-469 в далекому 2003 році. За цей час «Хантер» стало не менш легендарним, ніж попередник, пережив кілька оновлень, завоював чимало нагород на різноманітних конкурсах і перегонах, а також обзавівся спеціальною версією «Trophy». Навколо назви позашляховика точилося чимало суперечок: одні бачили в ньому «мисливця», інші ж воліли з глузуванням вимовляти його ім’я на німецький лад, перетворюючи УАЗ в гарненького «гюнтера». Але, незважаючи ні на що, UAZ Hunter продовжує демонструвати хороший рівень продажів, стаючи найкращим другом для мисливців, рибалок та любителів автомобільного екстриму.\nЗовнішність у УАЗа Хантера по-справжньому брутальна, військова і серйозна. Багато хто називає його «російським Гелендвагеном», але все ж від німецького позашляховика UAZ Hunter відрізняється певним наявністю широкої душі і нотками легендарного радянського автодизайну. Це конструктор для справжніх дорослих чоловіків. Автомобіль не тільки не боїться, але і вимагає різних доробок, а в плані зовнішності, так і в плані поліпшення інтер’єру і технічних можливостей автомобіля. Все це дозволяє зробити ульяновський позашляховик ще більш самобутнім, унікальним і неповторним, створити машину, на свій смак і лад, ідеально підстроївши її під свої уподобання. Як говориться, якщо руки ростуть з правильного місця, то подружитися з УАЗ Хантер’ом можна і навіть потрібно.\nТрохи про габаритах. Довжина UAZ Hunter складає 4100 мм (4170 мм з запаскою), ширина без урахування дзеркал дорівнює 1730 мм, а з дзеркалами – 2010 мм. Висота позашляховика не перевищує 2025 мм, а висота дорожнього просвіту дорівнює 210 мм Колісна база становить 2380 мм, ширина колії передніх і задніх коліс однакова – 1465 мм Споряджена маса автомобіля дорівнює 1845 або 1890 кг в залежності від виконання. Повна маса відповідно дорівнює 2520 і 2550 кг. Загальна місткість паливних баків – 70 літрів.\nСалон позашляховика має п’ять посадочних місць, але при бажанні можна встановити два додаткові відкидних крісла в кормовій частині кузова, довівши місткість салону до 7 пасажирів. Високим рівнем комфорту УАЗ Хантер не відрізняється: вузькі дверні прорізи, так що з посадкою можуть виникати проблеми, діапазон регулювання крісел доволі убогий, а інтер’єр виконаний досить просто, не менш брутально, ніж екстер’єр, але більша частина обробки не боїться вологого прибирання, що помітно полегшує процес чищення салону. Шумоізоляція тут також далеко не на висоті, особливо це відчувається на високих швидкостях руху. Опалювач позашляховика досить потужний, впевнено прогріває салон в сильний мороз, але при цьому голосно шумить вентилятором, так що розумніше встановити нешумную другу піч для заднього ряду, бажано від іномарки. В цілому ж салон, як і екстер’єр, відмінно підходить для широкого спектру різних доробок, так що можна сміливо включати фантазію і ліпити автомобіль-мрію.\nТехнічні характеристики. Лінійка моторів для позашляховика УАЗ Хантер великою кількістю варіантів не блищить, пропонуючи по одному бензинового і дизельного силового агрегату.\nВиконавцем ролі базового двигуна прийнято вважати бензиновий мотор ЗМЗ-409.10. У його розпорядженні 4 циліндра рядного розташування з сукупним робочим об’ємом 2,7 літра або 2693 см?. Двигун встановлюється подовжньо спереду, комплектується 16-клапанним механізмом ГРМ, системою розподіленого уприскування палива і воліє бензин марки не нижче АІ-92. Максимальна потужність мотора заявлена виробником на рівні 128 л. с. або 94,1 кВт, які розвиваються при 4600 об/хвилину. Пік крутного моменту бензинового двигуна припадає на позначку 209,7 Нм і досягається при 2500 об/хвилину. Бензиновий агрегат досить ненажерливий і вимагає не менше 13,2 літра палива в змішаному режимі експлуатації. При цьому видатних динамічних характеристик він також не демонструє, забезпечуючи максимальну швидкість руху не більше 130 км/год. Про час стартового розгону з 0 до 100 км/год взагалі краще не згадувати, так як підйом стрілки займе близько 35 секунд. Повільно, дуже повільно.\nТепер про дизелі. Дизельну версію «Хантера» комплектують двигуном ЗМЗ-5143.20, який прийшов на заміну старенькому і явно не виправдав надій 90-сильного Andoria 4CT90. Двигун ЗМЗ-5143.20 розташовує чотирма циліндрами рядного розташування з сукупним робочим об’ємом 2,2 літра (2235 см?), 16-клапанним ГРМ і системою безпосереднього вприскування палива. Максимальна потужність дизельної силової установки — 113,5 л. с. (83,5 кВт) при 3500 об/хвилину, а пік крутного моменту досягає значення 270 Нм вже при 1800 об/хв і утримується до 2800 об/хвилину. В плані економії палива дизельний Hunter помітно привабливіше – в змішаному циклі йому потрібно близько 10,6 літра. А ось в плані динаміки дизель явно поступається бензиновому побратиму по моторній лінійці – «максималка» складає 120 км/год, а час стартового прискорення «до ста» – близько 37 секунд.\nВідзначимо, що обидва мотори агрегуються тільки з корейської 5-ступінчастою «механікою» Hyundai Dymos, яка на порядок надійніше і якісніше свого вітчизняного варіанту, устанавливавшегося на УАЗ Hunter ще кілька років тому. Звичайно, нинішня коробка теж далеко не ідеал, іноді норовить пошуміти, частенько «брикає» при перемиканнях, але в порівнянні зі старими «болячками» – це все дрібниці життя, особливо для такого брутального позашляховика.\nТепер про надійність моторів. Бензиновий агрегат в цьому питанні нарікань викликає найменше. Дизель ж зрідка може підкинути несподівані проблеми в самий невідповідний момент, так що навички по його екстреного реанімування часом можуть стати в нагоді. Втім, не настільки сумно, як може здатися на перший погляд. При своєчасному і правильному обслуговуванні обидва мотора досить гарні, відмінно переносять російські зими і забезпечують достатній обсяг тяги для позашляхових пригод.\nШасі у Hunter’а по-справжньому позашляхове і, як кажуть поціновувачі «мисливця», неубиваемое. Передня частина суцільнометалевого кузова підтримується залежною пружинною підвіскою з двома поздовжніми важелями, поперечною тягою і стабілізатором поперечної стійкості. Корми спирається на залежну конструкцію на базі двох поздовжніх напівеліптичних малолистових ресор. Спереду і ззаду встановлені гідропневматичні амортизатори телескопічного типу двосторонньої дії. На колесах передньої осі використовуються вентильовані дискові гальмівні механізми з 2-поршневими супортами, а на задніх колесах розробники обмежилися одноцилиндровыми барабанними гальмами з автоматичним регулюванням зазору між накладками і барабаном. Всі комплектації «Хантера» забезпечуються гідропідсилювачем керма.\nУльяновський позашляховик – автомобіль з системою повного приводу на базі 2-ступінчастою роздавальної коробки і нерозрізних мостів. В постійному режимі тяга подається на задню вісь, але при необхідності можна жорстко заблокувати і передню. В плані прохідності обидві версії УАЗ Hunter досить гарні, але дизельний варіант все-таки трохи краще, якщо, звичайно ж, не підведе двигун. Крім того, необхідно пам’ятати, що «Хантер» здатний проїхати практично скрізь, але якщо його «засадити» в бруд або сніг «саме черево», то вибратися вдасться лише за допомогою лебідки або трактора. І ще один нюанс – на заводський дорожньої гумі особливо по бездоріжжю не наїздишся, так що необхідно обов’язково купувати комплект вездеходной гуми.\nНезважаючи на існуючі міфи, цей автомобіль цілком приглядно поводиться і на дорогах загального користування. Зрозуміло, мова йде про сумірних конкурентів (Лада 4х4, Шевроле-Нива), а не про комфортабельних кросоверах. Звичайно, їздити швидко, а тим більше дуже швидко на «Хантере» не вийде, так як на швидкостях понад 100 км/год автомобіль страшно гримить, не скрипить і шумить всім, чим можна і не можна, але в цілому позашляховик досить добре керований, хіба що в крутих поворотах доводиться активніше докручувати кермо, так гальмувати доводиться з огляду на не занадто короткий (понад 60 метрів) гальмівний шлях з 100 до 0 км/годину.\nКомплектації і ціни. В стандартній комплектації UAZ Hunter оснащується 16-дюймовими штампованими сталевими дисками, повнорозмірною запаскою, подкрылками, буксирувальними гаками, галогенними фарами з гидрокорректором, 3-точковими ременями безпеки і тканинним салоном. У виконанні «Trophy» позашляховик оснащується 16-дюймовими легкосплавними дисками, іншими бамперами, захистом рульових тяг, чохлом для запасного колеса і позашляховими шинами Contyre Expedition. Вартість бензинового Уаз Хантер на 2014 рік в базовому виконанні становить 479 500 рублів. За «дизель-версію» доведеться викласти 549 500 рублів. У свою чергу комплектація «Trophy» оцінена в 490 000 і 560 000 рублів.\nЯкщо ви ще тільки роздумуєте над купівлею Hunter’а, то варто поспішити, бо вже в наступному (2015) року позашляховик буде знято з виробництва, а йому на зміну, за планами керівництва УАЗ, прийде міський кросовер, орієнтований на більш масового покупця. На жаль, це означає, що «Хантер» остаточно стане легендою, назавжди залишившись в серцях справжніх цінителів брутальних російських позашляховиків.\nКороткий опис статті: дизель на уаз Порівняльний та огляд дизельного і бензинового UAZ Hunter і фотографії. Вартість УАЗа Хантера та його характеристики.\nДжерело: УАЗ Hunter — технічні характеристики і ціна, огляд з фото\nУаз-469: дизель, особливості його вибору і установки


Кредитний рейтинг України зріс - Патріот Донбасу\nКредитний рейтинг України зріс\nу Гроші, Новини, Україна\nТакі дані оприлюднило японське рейтингове агентство Rating and Investment Information (R&I). Оцінка для України була переглянута на дві позиції: з «CCC+» до «B». Прогноз рейтингу стабільний. Про це йдеться в пресрелізі рейтингового агентства.\n«Попри наявність складних завдань, як-от врегулювання конфлікту на сході країни та сприяння в проведенні структурних реформ, наявність політичної стабільності за результатами виборів дасть змогу уряду зосередитися на своїх політичних програмах, які можуть бути високо оцінені. Беручи це до уваги, R&I підвищило рейтинг емітента в іноземній валюті до рівня “B”», — йдеться в повідомленні.\nДовіру викликає зростання внутрішнього валового продукту, сповільнення темпів інфляції, а ефект від тимчасового збільшення дефіциту платіжного балансу до 3-4% не вплине на кредитоспроможність України.\nАналітики агентства також зазначили, що показник державного боргу до ВВП зменшився з 69,2% на кінець 2016 року до 52,3% на кінець 2018 року.\nПриєднання до мережі Clearstream дало змогу Україні збільшити ліквідність на внутрішньому ринку капіталу і розширити базу інвесторів.\nВажливою для України є підтримка з боку МВФ. Допомога необхідна через потреби в рефінансуванні боргу та для підтримання здорового фінансового середовища.\nТеги: ВВПекономіказростаннякредитний рейтинг


Авіакомпанії, що пропонують квитки на рейси до аеропорту Аклавік\nНижче наведено список авіакомпаній, що здійснюють рейси до аеропорту Аклавік. Тут можна переглянути інформацію про маршрути авіакомпаній, що здійснюють рейси до аеропорту Аклавік, порівняти ціни бюджетних і традиційних авіакомпаній, що виконують авіаперевезення до аеропорту Аклавік, та забронювати авіаквитки, клацнувши на посилання нижче\nЗа допомогою служби Skyscanner також можна знайти найдешевші авіаквитки до аеропорту Аклавік (із сотень авіакомпаній, включаючи Air Canada, United, WestJet) без вказання конкретних дат і пунктів призначення. Саме тому це найзручніший веб-сайт для пошуку дешевих квитків для вашої подорожі.\nЩоб забронювати дешевий квиток до Аклавік, виберіть потрібний рейс у списку рейсів до аеропорту Аклавік нижче або клацніть на посилання збоку на сторінці, щоб переглянути додаткові відомості про рейс. Щоб почати новий пошук авіаквитків, скористайтесь елементами керування вище.\nЦіни на квитки до Аклавік\nДешеві авіаквитки до Аклавік\nДешеві авіаквитки з Аклавік\nАеропорт міста Аклавік


Клавіатура на ноутбуці досить часто піддається різних забруднень. Це може бути як звичайна пил, так і пролиті напої або крихти. Після цього користування пристроєм стає некомфортно. Клавіші можуть не реагувати на натискання. Крім того, пролита рідина може проникнути всередину лептопа і вплинути на його апаратне стан.\nЯк почистити клавіатуру ноутбука в домашніх умовах від пилу\nЗабруднення під клавішами накопичуються протягом довгого часу: від декількох місяців до декількох років. Тому позбутися від них за допомогою серветки не вийде.\nЩоб очистити клавіатуру потрібно зняти всі кнопки, попередньо запам’ятавши або сфотографувавши їх розташування:\nДля роботи знадобиться плоска викрутка або тонкий ніж.\nВидалити бруд можна за допомогою м’якої щітки або ватного диска, на який нанесений спирт. При складних забрудненнях краще використовувати компактний автомобільний пилосос. Також підійде балон зі стисненим повітрям.\nПісля закінчення процедури, всі клавіші слід помістити на колишнє місце. Для їх фіксації потрібно трохи натиснути на кожну деталь до клацання. Довгі клавіші мають додаткові кріплення в металевих штифтів, які теж необхідно коректно встановити.\nЦей варіант очищення підходить для незначних забруднень. Коли мова йде про велику кількість пролитої липкою рідини, то приймаються зовсім інші заходи.\nЯк почистити клавіатуру ноутбука в домашніх умовах при попаданні рідини\nДля того щоб повністю видалити сліди кави або чаю необхідний повний розбір пристрою. Цю маніпуляцію користувач так само може здійснити в домашніх умовах. Після потрапляння рідини на клавіатуру, ноутбук потрібно відключити і витягти з нього акумулятор. Після цього можна приступати до демонтажу і чищення:\nПошукайте кріпильні елементи, які утримують клавіатуру в корпусі ноутбука.\nПідготуйте необхідні для роботи інструменти: тонку плоску викрутку або інший подібний пристрій.\nПочинати слід з верхнього лівого кута.\nДалі піддягніть край панелі в цьому ж кутку. Потім можна приступати до наступного фіксатора.\nДуже важливо виконувати ці дії за допомогою інструментів. Пластик дуже крихкий і руками його можна пошкодити.\nДалі потрібно переходити до від’єднання шлейфу. Він зафіксований спеціальним замком. При цьому його кріплення може відрізнятися на різних моделях ноутбуків.\nЩоб запобігти окисленню контактів, їх потрібно витерти змоченою водою ваткою. Тепер залишиться ретельно просушити девайс, краще потримати деталі під сонячними променями.\nЯк почистити клавіатуру ноутбука в домашніх умовах | PCed Ссылка на основную публикацию


ДОБРОБАТИ | Официальный сайт - Арсен Аваков\nОфициальный сайт - Арсен Аваков / Фейсбук / ДОБРОБАТИ\nЦе зараз журналісти і публіцисти грають асоціаціями, вкладаючи додатковий зміст у складне словосполучення «добровольчі батальйони», в якому, кажуть, ДОБРО — найвагоміша складова. Напевно так і є…\nДобровольці прийшли до добровольчих батальйонів спеціального призначення Міністерства внутрішніх справ України — підрозділи, які ми змушені були створити, відповідаючи викликам часу — і зазвичай з добром!\n.. Розпочалася анексія Криму, сепаратисти почали розгойдувати український схід.\nСтало зрозуміло, що Збройні сили України, практично зруйновані владою Януковича, перебувають у жалюгідному стані, внутрішні війська і міліція деморалізовані — чинити опір агресору і сепаратистам мали змогу лише лічені підрозділи.\n— Реагувати на загрози практично нічим, все тріщить по швах, — розпочав нараду\nТурчинов. —Будемо формувати батальйони територіальної оборони — потрібно різко збільшити кількість боєздатних підрозділів, розкривайте резерви, викликайте на службу досвідчених офіцерів із запасу, рахунок йде на дні!\nАрсенію, — звернувся він до прем’єра, — знаю, що скарбниця порожня, але все має бути забезпечено — гроші, паливо… Думайте!\n— Арсене, — звернувся він до мене, — нарощуй спецпідрозділи, оперативно.\nПодії розвивалися стрімко. Дуже швидко стало зрозуміло, що ставка на батальйони територіальної оборони, що формуються за рахунок призову на службу у військкоматах, повною мірою себе не виправдала — бойові підрозділи дуже складно і довго формувалися, були не достатньо боєздатні.\nСаме тоді і виникла ідея формування нових спецпідрозділів МВС — тільки з добровольців. Отже, і службовці, і міліціонери, які пішли в запас, і хлопці з Самооборони Майдану, і просто патріоти з «гражданки» — тільки на добровільній основі!\nПо всій країні я розіслав відповідні інструкції та накази. Робота розпочалася, при цьому дуже оперативна і незадокументована. Геть архаїчні бюрократичні процедури і фільтри — так ризикуємо, але час того вимагав!\nПерший добровольчий батальйон Нацгвардії було сформовано безпосередньо на Майдані — поставили намет для вербування і через два дні в Нових Петрівцях уже запрацював тренувальний табір. Неабияк тут спрацювали Андрій Парубій та Микола Величкович, величезну роботу виконали чимало інших наших майданівців.\nУ цій книзі зібрано багато фактів, спогадів і міркувань — звичайно не повних, подекуди і неточних ще повною мірою. Занадто гаряче ще, немає часу ні на ретельний аналіз, ні на вивірені деталі цього феномена, якими стали добровольчі батальйони в Україні.\nЧас усе розставить по місцях. Ще будуть і дослідження та монографії, проте це видання важливе й актуальне сьогодні, як ніколи — у наш все ще непростий час…\nНе потрібно обожнювати чи ідеалізувати добробатовців — вони не боги і не судді, не фахівці всіх сфер і не моралізатори.\nВони просто хлопці і дівчата, які, незважаючи на смертельні погрози, не відаючи, чим закінчиться для них та чи інша бойова операція, не сховалися, а в найважчий момент — встали на захист України! Вони заслуговують на повагу всі — і ті, хто загинув, і ті, хто поранений, і ті, хто повернувся неушкодженим!\nНе всі в багатотисячній армії добровольців були врешті-решт героями. Це теж правда. Були розформовані «Шахтарськ» і «Торнадо». Взагалі було різне. Така природа людини, такий її світ. Він не чорно-білий, і не завжди переважають світлі й сонячні фарби. Але незважаючи нінащо — нікому не дозволю огульно засуджувати той самий розформований мною ж «Шахтарськ»! Тим, хто не пам’ятає або не знає, нагадаю — а я ніколи цього не забуду! — в атаці під Іловайськом загинуло 17 «шахтарців». Віддамо честь і належне бійцям!\nМені не подобається, коли під добробатовців, одягнувши камуфляж, маскуються крикуни, фарисеї. Мені не подобається, коли по одному вчинку одного добробатівця, судять про всіх. Мені хочеться, щоб якомога більше людей знало правду, а не міфи — правду і реальні факти про подвиг добробатовців. Вони на це заслуговують!


Сергій Лабазюк підбив підсумки розгляду аграрного блоку в парламенті | Депутатська група "ВОЛЯ НАРОДУ" - офіційний сайт\nСергій Лабазюк підбив підсумки розгляду аграрного блоку в парламенті\n19 Травень, 2017 - 19:21\nНа цьому тижні Верховною Радою прийнято рад важливих аграрних законопроектів. За словами народного депутата від групи «Воля народу» Сергія Лабазюка, особливо очікуваним стало прийняття у повторному другому читанні проекту закону №0906 «Про державний контроль, що здійснюється з метою перевірки відповідності законодавству про безпечність та якість харчових продуктів і кормів, здоров'я та благополуччя тварин».\n«Ми довго працювали над цим законопроектом, ним вносяться зміни у формі поправок ще до 44 законів про якість і поводження з продуктами харчування, – говорить він. – Водночас, на жаль, був провалений законопроект 4922 про врегулювання функцій державної продовольчої служби, яка станом на сьогодні є недієвою. Півтора роки тому була ліквідована державна сільськогосподарська інспекція, нову службу створили, але повноважень цій службі не надали. Ми на сьогоднішній день маємо катастрофічну ситуацію з якістю сільськогосподарської продукції, з якістю продовольчих товарів, з ветеринарним питанням і так далі. І даний законопроект був абсолютно технічним, але на нього не вистачило голосів».\nКрім того, як зазначає Сергій Лабазюк, на порядок денний у четвер так і не було поставлено законопроект 4955 про передачу земель за межами населених пунктів в розпорядження територіальних громад. «Надзвичайно важливий законопроект, обіцяний громадам, обіцяний при реформі децентралізації, який має на меті передати землі за межами населених пунктів громадам, щоб вони на місці ними розпоряджалися, і щоб дохід від цих земель йшов у місцеві бюджети. Цей законопроект із незрозумілих причин не потрапив у порядок денний», – повідомив народний депутат.


Букмекери більше вірять у Шевченка, ніж у Вороніна | Новини на Gazeta.ua\nВівторок, 04 вересня 2007 10:33\nПровідні букмекерські компанії приймають ставки на кращого бомбардира чемпіонату Англії. Наших співвітчизників серед головних претендентів немає. Тим не менш, не зважаючи на чудовий старт Андрія Вороніна у "Ліверпулі", більше віри все ж у Андрія Шевченка з "Челсі", повідомляє Футбол.ua.\n"Уільям Хілл" дає на Шеву 20/1 (так як і на Обу Мартінса, Френка Лемпарда, Едуардо і Кріштіану Роналду), на Вороніна - 40/1 (Крейг Белламі, Стівен Джеррард, Рональд Бьянкі, Девід Хілл та Джермейн Дефо). Фаворит - Дідьє Дрогба.\nSky Bet - На Шевченка - 40/1 (Відука, Адебайор), на Вороніна - 66/1 (Дефо, Дойл, Дербішир, Кану, Ньюджент, Форсселл). Фаворити - Торрес, ван Персі, Дрогба\nBet365 - Шевченко 20/1 (Лемпард, Оуен), Воронін 50/1 (Крауч, Малуда, Мідо, Роббі Кін). Фаворити - ван Персі, Торрес, Дрогба.\nLadbrokes - Шевченко 40/1 (Мварувари, Пісарро, Якубу), Воронін 80/1 (вище Андерсона, Діомансі Камара, Літа, але нижче Куйта, Дойла, Утакі). Фаворити - ван Персі, Дрогба, Торрес.\nКурс долара третій день поспіль радує українців 1 Переглядів: 31716


В Одеській області створили навчально-практичний центр з механічної обробки металу\nНа базі Одеського професійного ліцею морського транспорту відкрився навчально-практичний центр. У ньому за новітніми технологіями проходитиме підготовка токарів, шліфувальників та фрезерувальників. Про це повідомили у департаменті освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації.\n«Створений центр дозволить навчати спеціалістів за дефіцитними професіями. Адже наразі існує нестача кадрів та проблема трудової міграції. Центр дозволить отримати якісну освіту та професійні навички за робітничими професіями з механічної обробки металу. Його оснащено новим професійним обладнанням. З державного бюджету на придбання необхідного устаткування було спрямовано 2,5 мільйона гривень», — повідомив директор департаменту освіти і науки Одеської ОДА Олександр Лончак.\nЗазначимо, у навчально-виробничому центрі спеціалісти з різних закладів зможуть навчатися, отримувати кваліфікацію та перекваліфікацію за професією «Токар. Верстатник широкого профілю. Фрезерувальник. Шліфувальник. Свердлувальник».


Стадіон житомирської СДЮСШОР з футболу пропонують назвати «Спартак Арена»\n17.08.2017 16:46Футбол в Житомирі\nОбласна рада передала житомирський стадіон «Спартак» у власність міста\nЗимовий турнір з футболу 2016 року в Житомирі. Календар і результати матчів\nТрадиційний відкритий зимовий турнір з футболу серед команд КФК міста і області, збірних команд ЖДЮСШ з футболу «Полісся» старших вікових груп стартував в Житомирі, на запасному полі стадіону "Спартак" в суботу, 16 січня 2016 року.\n19.01.2016 11:03Футбол в Житомирі\nУ Житомирі стартував зимовий турнір з футболу. Результати 1 туру. ФОТО\nТрадиційний зимовий турнір з футболу розпочався в Житомирі на засніженому запасному полі стадіону "Спартак" минулої суботи, 16 січня. У стартовому поєдинку андрушівська "Фортуна" змогла без особливих проблем обіграти команду ДЮСШ "Полісся" 97-98 р.н.\n18.01.2016 11:00Футбол в Житомирі\nЛевківський \_"Промінь\_" виграв кубок Житомира з футболу\nФінал кубку Житомира з футболу відбувся в Житомирі на стадіоні \_"Спартак\_" у неділю, 13 вересня\n16.09.2015 12:30Футбол в Житомирі\nВ Житомирі відбудеться центральний матч ветеранського чемпіонату. \_"Полісся\_" прийматиме \_"Попільню\_"\n17.07.2015 11:42Футбол в області\nКоманди житомирської ДЮСШ «Полісся» та Коростеня стали чемпіонами області з футболу. ФОТО\nФінал чемпіонату Житомирської області з футболу серед команд дитячо-юнацьких шкіл відбувся у вівторок, 23 червня, в Житомирі на стадіоні \_"Спартак\_" та зібрав декілька сотень вболівальників


20-річний хлопець обдурив довірливого закарпатця – Новини криміналу | PMG.ua\nКримінал • 6 вересня 2018 року, 15:19594 ФОТОФАКТ\n20-річний хлопець обдурив довірливого закарпатця\nНещодавно до Хустського відділу поліції із заявою про викрадення автомобіля "Chrysler" звернувся місцевий мешканець. В угоні транспортного засобу потерпілий запідозрив чоловіка, який мав намір купити в нього машину.\nВ результаті проведених оперативно-розшукових заходів, правоохоронці вирахували особу, причетну до угону. Ним виявився 20-річний мешканець Івано-Франківської області, – зазначили у відділі комунікації поліції Закарпатської області.\nЧитайте також: У чоловіка вкрали вантажівку\nАвтомобіль доставили на арештмайданчик Хустського відділу поліції. Кримінальне провадження розслідується за частиною 1 статті 289 Кримінального кодексу України. Іванофранківцю вже повідомили про підозру у скоєному ним кримінальному правопорушенні. У ході досудового розслідування поліцейські з’ясують усі обставини події.


Історія Успіху Ангели Меркель | Біографії\nІ хоча у світовій історії жінки не раз опинялися біля керма держави, все ж у сучасній великій політиці це швидше виняток, ніж правило. Одним з таких яскравих прикладів на світовому Олімпі сьогодні, безумовно, є Ангела Меркель, що потіснила на шляху свого сходження десяток серйозних суперників.\nУ післявоєнній історії Німеччини ще не було, здається, жодного політика, якого недооцінювали б так сильно — невиразне обличчя, безглузда стрижка і тужливий гардероб, позбавлена харизми і видатних ораторських здібностей – яскравий приклад не яскравого політика, який ні за що не зможе домогтися успіху. А вона змогла, подолавши стереотипи, і сьогодні впевнено керує однією з провідних економік світу, тримаючи під контролем свою партію і коаліційний уряд. Журнал «Forbes» неодноразово називав цю жінку найвпливовішої у світі, а в Німеччині часто задаються питанням, як їй це вдається.\nІсторія Успіху, Біографія Ангели Меркель\nАнгела Меркель (у дівоцтві Каснер) народилася 17 липня 1954 року в Гамбурзі (Німеччина), в сім’ї Хорста і Герлинды Каснеров. Хорст Каснер вивчав теологію в університетах Гейдельберга і Гамбурга, його дружина працювала вчителькою латинської та англійської мов. Через кілька тижнів після народження Ангели її сім’я, в розпал холодної війни, добровільно переїхав з благополучної ФРН в прорадянську Східну Німеччину. В НДР, де дуже насторожено ставилися до перебіжчикам і служителям церкви, Хорст Каснер відразу очолив семінарію.. Сім’я отримала великий будинок і аж два автомобіля.\nЧерез три роки, в 1957 році, Каснеры переїхали в Уккермарк, місто Темплін. Там Хорст Каснер брав участь у створенні внутрішньоцерковного освітнього центру. У Темплине батько Ангели вже не служив пастором, а протягом тривалого часу керував коледжем для пасторів і займав видне положення в лютеранської церкви Берліна-Бранденбурга. 7 липня 1957 року народився брат Ангели Маркус Каснер, а 19 серпня 1964 року — сестра Ірена.\nБатько Ангели Меркель ставився до представників тієї частини церкви, яка не перебувала в опозиції до уряду НДР, тому його сім’я користувалася певними привілеями, їм дозволялися виїзди на захід. Однак Герлінде Каснер було відмовлено у роботі за фахом у системі шкільної освіти НДР. Колишня вчителька присвятила себе дітям, тому Ангела не відвідувала ні дитячий садок, ні групу продовженого дня в школі.\nДитинство та юнацькі роки Ангели Меркель\nУ 1961 році Ангела Каснер пішла в перший клас середньої політехнічної школи в Темплине. В шкільні роки, за спогадами однокласників і вчителів, Ангела була непримітною, але при цьому добре соціально адаптованої дівчинкою. Примітними були її видатні успіхи в навчанні, особливо з російської мови та математики. У 1973 році Ангела здала на відмінно випускні іспити за повну середню школу.\nВ юності Ангела брала активну участь у діяльності Спілки вільної німецької молоді і замість того, щоб «боротися з тоталітарним режимом», якийсь час навіть займала в Інституті фізичної хімії при Академії наук НДР посаду комсорга, відповідального за агітацію і пропаганду. Проте в партію не вступила. Відмовилася вона і співпрацювати зі «Штазі». «Я пояснила їм, що абсолютно не впораюся з роботою, тому що за характером жахлива базікало», — пояснювала пізніше Ангела Меркель, чому співробітники «Штазі» від неї відстали.\nУ 1973 році Ангела Каснер переїхала в Лейпциг, щоб вчитися в місцевому університеті на фізичний факультет. Тут вона теж була першою. Причому не тільки у профільних предметах — вона взяла участь у загальнонаціональній олімпіаді з російської мови (за її словами, російську мову самостійно вчити вона почала ще в школі, вранці чекаючи автобуса) і, перемігши, отримала в нагороду поїздку в СРСР. Так що по-російськи Меркель говорить не гірше, ніж Путін по-німецьки.\nСаме в студентські роки Ангела познайомилася зі своїм майбутнім чоловіком, студентом Ульріхом Меркелем, теж вивчав фізику. Третього вересня 1977 року вони повінчалися.\nУ 1978 році Меркель захистила дипломну роботу, а в 1981 році розлучилася з чоловіком. У Центральному інституті фізичної хімії при Академії наук НДР у Берліні, куди дипломований фізик Меркель переїхала працювати, в 1984 році вона познайомилася зі своїм майбутнім чоловіком Йоахімом Зауером, за якого вийшла заміж у 1998 році.\nШтат Центрального інституту становив близько 650 осіб, з них вченими були близько 350. Ангела Меркель працювала у відділі теоретичної хімії. 8 січня 1986 року вона захистила дисертацію по темі «Дослідження механізму реакцій розпаду з простим розривом зв’язків і розрахунок їх швидкісних констант на підставі квантово-хімічного та статистичного методів». У цьому ж році Ангела Меркель провела кілька днів у ФРН, що для громадян НДР було пов’язане з попередньою перевіркою на вірність державі. Ці факти в біографії Ангели Меркель вже пізніше виробляли ефект червоної ганчірки на ліберальна більшість.\nТому-то усвідомлюючи свої біографічні «вади», Меркель намагається обходити цю делікатну тему, скупо ділячись спогадами. Випереджаючи можливі звинувачення, вона зізнається журналістам у що мав місце вербувальному підході до неї з боку НДР-івських чекістів, що пропонували взамін сприяння в працевлаштуванні у Вищій технічній школі Ільменау. Само собою, вона відмовилася і це обернулося для неї втратою престижного місця (що, втім, не завадило їй зайняти більш відповідальну посаду). Але всі ці виправдання звучали набагато пізніше, коли Меркель прийшла в публічну політику, про яку ніколи не думала, так як серйозно займалася наукою.\nПеретворення вченого-фізика в політика-демократа\nУ політику вона прийшла після падіння Берлінської стіни. Події, що відбувалися в Німеччині в кінці вісімдесятих — початку дев’яностих, захопили її повністю.\nВосени 1989 року на тлі відбувалися радикальних змін стало очевидним, що в НДР з одного боку починається процес утворення нових демократичних партій, а з іншого боку Академія наук НДР у тій своїй формі перестане існувати (фактично вона була розпущена 31 грудня 1991 року).\nУ цей момент Ангела Меркель поступила на роботу в нову партію «Демократичний прорив», спочатку, з грудня 1989 року, в якості тимчасового адміністратора ЕОМ, а з лютого 1990 року вона отримала ставку референта в штаті голови партії Вольфганга Шнура. Пізніше їй була доручена розробка партійних листівок, а потім вона отримала посаду фактично прес-секретаря.\nПісля невдалих для «Демократичного прориву» виборів в Народну палату у березні 1990 року позачерговий з’їзд партії більшістю голосів прийняв рішення про входження її до складу західнонімецького Християнсько-демократичного союзу (ХДС), Меркель була в числі трьох делегатів від «Демократичного прориву» на об’єднавчому з’їзді ХДС в Гамбурзі.\nПісля цього політична кар’єра Меркель почала стрімко розвиватися. Спочатку в 1990 році вона отримала місце заступника прес-секретаря уряду, в цьому ж році стала депутатом бундестагу, пізніше секретарем ХДС і міністром у справах жінок і молоді, а в 1994 році очолила міністерство у справах навколишнього середовища. Багато хто вважав, що швидке сходження по кар’єрних сходах у Меркель сталося завдяки протекції бундесканцлера і навіть прозвали її «дівчинкою Коля» (біограф Ангели Меркель Герд Ланггут зазначає, що її численні друзі і знайомі по 70-80-х років були дуже здивовані її політичною кар’єрою в ХДС, оскільки за своїм світоглядом Меркель була швидше близька до «зелених»).\nКрім того, їй на руку зіграла низка гучних викриттів, призвели до того, що вона залишилася в ХДС у числі небагатьох політиків-вихідців з НДР, що зберегли незаплямовану біографію. Міністерські роки Ангели мало кому запам’яталися – ніяких різких рухів вона не скоювала і до пори до часу демонструвала відданість могутнього покровителя. Значущою віхою в її кар’єрі став корупційний скандал за звинуваченням Гельмута Коля в змісті «чорної» партійної каси. Тоді практично вся верхівка німецьких консерваторів пішла в тінь, а доктор Меркель взяла активну участь у зміщенні свого боса і зайняла пост генсека ХДС. У полеміці з екс-канцлером Колем виявився дискредитованим і наступний голова партії Вольфганг Шойбле, відмежування від якого предначертало Ангелі Меркель шлях на саму вершину ХДС.\nПерша в історії Німеччини жінка канцлер\nПізніше початок політичної кар’єри, ще нещодавно розглядалася як непереборний недолік, стало свого роду козирною картою Ангели Меркель: в очах членів партії вона не була замішана у фінансових аферах і абсолютною більшістю голосів обрано головою ХДС. Однак для висунення її кандидатури на посаду федерального канцлера цього виявилося недостатньо і Меркель проявила стратегічну мудрість і мистецтво закулісних ігор, погодившись на ряд тактичних поступок своїм конкурентам, які, програвши вибори, зійшли зі сцени. Крім того, вона заручилася підтримкою зовнішнього союзника, коли, на відміну від правлячої партії, однозначно і демонстративно підтримала дії адміністрації Дж. Буша в Іраку.\nУ своїй промові в Німецькому бундестазі 19 березня 2003 року Меркель заявила про те, що ХДС підтримує пред’явлення ультиматуму Саддаму Хусейну, який став «останнім шансом зберегти мир», і закликала федеральний уряд послідувати цьому прикладу, щоб «реально запобігти війні в Іраку». Принципові погляди Ангели Меркель на врегулювання військових конфліктів виявляються з публікацій цього періоду. Як ultima ratio Меркель взяла участь НАТО в Косовському конфлікті 1999 року і провела при цьому паралелі з історією своєї країни.\n«Наше власне історичне минуле нагадує нам про необхідність збереження миру як найбільшої цінності і використання всіх можливостей для того, щоб уникнути воєнних конфліктів. Однак воно ж змушує нас пам’ятати про те, що неправильно зрозумілий, радикальний пацифізм може призвести до погибелі, а використання сили, незважаючи на заподіяні страждання, неминуче на останній стадії для того, щоб уникнути ще більшого зла. І новітня історія Європи показує, що війна з диктаторами може бути «останнім доводом». У війні В Косово застосування сили «коаліцією приголосних» запобігло ще більші страждання.»\nТак чи інакше, навіть програвши вибори своєму суперникові Герхарду Шрьодеру, в листопаді 2005 року Ангела Меркель стала першою жінкою і одночасно у свої 51 наймолодшим федеральним канцлером за всю історію ФРН, першою представницею колишньої НДР на цій посаді і першим головою уряду з природничих освітою. І взагалі другий (після жила в X столітті імператриці Феофанії) жінкою на чолі Німеччини.\nУ короткі терміни Меркель вдалося досягти рекордно високого рейтингу популярності – у лютому 2006 року її політикою були задоволені 80 відсотків німців. Коаліційний уряд досяг ряду позитивних зрушень в економіці, зокрема скорочення числа безробітних.\nІ ось вже 12 років Ангела Меркель керує християнськими демократами і сім років працює канцлером ФРН. За цей час їй вдалося або вивести з гри всіх своїх внутрішньопартійних конкурентів-чоловіків, або вмонтувати їх у свою систему. І все це — тихо, без скандалів. «Вона переставляє фігурки на шахівниці так, щоб ніхто не був для неї небезпечним», — каже її біограф, журналістка Жаклін Бойсен.\nЗ початку фінансової кризи 2008 року канцлер Меркель все більше грає на міжнародній арені роль кризового менеджера. Звичайно, в Греції її не люблять, але більшість в Євросоюзі підтримують її дії, спрямовані на вихід із кризи і порятунок єврозони. При цьому канцлеру ФРН куди важливіше успіх справи, а не її імідж, говорить давній соратник по партії Ханс-Герт Пьоттерінг, що займав свого часу посаду голови Європарламенту.\nЖурнал «Форбс» три роки поспіль у 2006-2008 рр. називав Ангелу Меркель найвпливовішою жінкою світу, а журнал «Тайм» в 2006 і 2007 році включив її в список ста найвпливовіших людей планети. У 2008 році федеральний президент Горст Келер нагородив Ангелу Меркель Великим хрестом ордена «За заслуги перед Німеччиною», а Єврокомісія присудила їй премію імені Карла Великого.\nСекрети успіху Ангели Меркель\nБіографи і журналісти дають різну оцінку діяльність Ангели Меркель на посаді канцлера Німеччини і так само по різному оцінюють її сильні і слабкі сторони. Наприклад, ось у чому бачить секрети успіху фрау Меркель, аналітичний оглядач тижневика «Дело», Андрій Боген:\n«У неї немає скільки-небудь нових оригінальних ідей. У неї немає яскравого образу, іміджу. Вона досить посередній оратор. Назвати яскравим політичним діячем важко з будь-якої точки зору. Біографія Ангели Меркель — це біографія типового номенклатурного працівника, який тримався до пори до часу осторонь від політики, що прийшов у неї, коли настав підходящий момент, і продвигавшегося вгору по партійно-бюрократичній драбині завдяки своїй старанності і зв’язків.»\nТакої ж думки дотримуються і багато аналітиків, вважаючи, що секрет успіху Ангели Меркель полягає в її непримітної зовнішності і уявній відсутності харизми – все це стало для неї відмінним маскуванням від небезпечних конкурентів на шляху до посту канцлера. Незважаючи на очевидні успіхи, Ангелу Меркель нерідко відмовлялися сприймати всерйоз, вважаючи «ні рибою, ні м’ясом», занадто м’якою, надто блідою, без лідерських якостей. Один з німецьких журналістів назвав її «сірої перлиною», пояснивши, що «весь секрет успіху Меркель лише в тому, що вона майже ідеально відповідає існуючому глобально сірому фону, в той же час вдало виділяючись на тлі нескінченного ряду непоказних чоловіків».\nІнший західний журнал стверджує, що її єдиний козир – «скромна чарівність звичайної жінки, яка нічого не хоче для себе». Але злі язики називають Ангелу Меркель невинною овечкою, під білою і пухнастою шкуркою якою ховається безжалісний вовк. Її покровителю на одному з етапів політичної кар’єри – Гюнтеру Краузе, який займав посаду парламентського секретаря і яким Меркель зобов’язана обранням депутатом бундестагу, приписується фраза: «Вона мила, приємна жінка, від якої тільки відвернись, тут же отримаєш стусана під зад».\nГазета Berliner Morgenpost в одній із статей висунула гіпотезу про те, що справжньою Ангели Меркель не існує. Її слід характеризувати в контексті тієї ролі, яку вона виконує в даний момент часу. Часи і ролі міняються, а разом з ними змінюється і Ангела Меркель. Сама Меркель згадує свого класного керівника, який з уроку в урок постійно повторював: «Ваш обов’язок – досягти успіху у житті». Тим не менш, Ангелі як політичному діячеві властива дуже важлива риса характеру – вона вміє показати себе незамінною і сьогодні колишню «дівчинку Коля», раскрывшую талант політичної інтриги, вже ніхто не дорікне відсутність політичного досвіду і впевненості у своїх діях.\nКоли у одного з її біографів запитали, що в біографії Ангели Меркель йому сподобалося найбільше, він відповів: «То, коли вона, будучи школяркою, повинна була стрибнути з триметрової вишки в басейні. Коли вона зійшла на дошку, її здолав страх. Вона битих три чверті години боялася стрибнути. Пролунав дзвінок, який сповіщає про закінчення заняття. І в цей момент, прийнявши остаточне рішення, вона сиганула у воду. Для мене, — каже він, — це є свідченням того, що Ангела Меркель важка на підйом, для прийняття рішень їй потрібен час. Але якщо вона прийняла рішення, то вже не відступить від його виконання. На мій погляд, в цьому ж полягає секрет її політичного успіху. Вона нічого не робить без тривалої підготовки. Але коли рішення прийнято, то Рубікон перейдено, і вона бореться до останнього».\nПро прагматизм Ангели Меркель ходять легенди. «Вона приймає рішення на підставі цифр, даних і фактів, легко забуваючи про ідеологічних установках своєї партії, якщо аргументи говорять на користь якогось кроку», — каже Жаклін Бойсен. Можливо, найвідоміший приклад прагматичної політики Меркель — це висновки, зроблені з аварії на японській АЕС «Фукусіма». Колишня прихильниця атомної енергії, канцлер швидко перетворилася в її супротивницю, і ось уже Німеччина поступово закриває свої атомні електростанції. І хоча багато партійці не вважають її «душею» Християнсько-демократичного союзу і дорікають у відході від ідеалів партії, не можна сказати, що прагматизм колишньої «дівчинки Коля», давно перетворилася на «матусю» (так зараз називають її за очі), коли-небудь їй дуже шкодив.\nОдного разу хтось з її найближчого оточення, вирішивши полестити канцлеру Німеччини, порівняв її з Маргарет Тетчер, Меркель мило посміхнулася і сказала: «Є одна суттєва різниця: вона була хіміком, а я фізик». Різниця між ними дійсно значна, але вона в іншому. Залізна Меггі і виглядала залізниці, а Ангела Меркель раніше нагадує таку собі просту овечку. Але під білою і пухнастою шкуркою цієї овечки, схоже, ховається дуже небезпечний і безжальний вовк.\nСтиль Ангели Меркель\nПісля того як в 2005 році Ангела Меркель стала восьмим канцлером сучасної Німеччини, про імідж найвпливовішої жінки Європи прийнято було писати критично, але досить нудно. Наприклад, що вона носить старомодну зачіску «під горщик» і приховують недоліки фігури брючні костюми.\nЧерез п’ять років критики з задоволенням відзначають, що зачіска стала краще, з’явився макіяж і яскраві кольори в одязі, але при цьому багатьом читати ці коментарі і раніше якось тоскно. Меркель поступилася своїм PR-консультантам лише в деталях, а в цілому залишила все, як було.\nКанцлер вкрай рідко носить сукні та спідниці, в основному звичний одяг Меркель — брючний костюм. Як правило, ці костюми — чорні брюки в поєднанні з блейзером на трьох або чотирьох кнопках або на ґудзиках — їх шиє дизайнер з Гамбурга Беттіна Шенбах.\nДуже рідко канцлер дозволяє собі щось більш вільне або глибоке декольте. До того ж Меркель не велика шанувальниця прикрас, не має кілець, браслетів і сережок.\nГоворячи в загальному про образ цієї жінки, слід зауважити, що її не можна назвати стильною або цікавою. Все її вбрання нудні й одноманітні, але, що досить цікаво, її не хочеться обговорювати. Вона вперше за всю історію жінки в політиці не акцентує уваги на своєму полі. Вона чоловік в чоловічому світі і вигадує з цього приводу зайвого. Частково, це і є один із секретів її успіху.\nА німці ж обожнюють свого лідера. Нещодавно журнал Best Fashion опитав німецьких експертів в області моди на предмет найстильніших політиків, і Ангела Меркель зайняла друге (!) місце в їх Топі. Згідно думку компетентного журі, Меркель «завжди одягнена належним чином». Звичайно, вони нагадують дітей, які вважають свою маму найкрасивішою, яка б вона не була. Однак так думають не всі — знаменитий німецький модельєр Карл Лагерфельд порадив Федеральному канцлеру змінити кравця. Модельєр вважає, що покрій штанів глави уряду ФРН не дуже вдалий. «Пані Меркель слід носити менш яскравий одяг, а також штани іншого покрою», — зауважив він.\nКоли Ангела Меркель вдруге вийшла заміж, злі язики стверджували, ніби вона зробила це виключно для того, щоб підправити свій імідж, але, як би те ні було, її чоловік Йоахим Зауер — дуже гідна людина. Його наукові заслуги, мабуть, не менше, ніж політичні досягнення його дружини. Він — вчений з ім’ям, і те, що він в тіні, — його вибір. Іноді колеги називають пана Зауера «пан Меркель», але він спокійно реагує на це, як ніби це справді його прізвище. В сім’ї, за твердженням друзів, головний — Йоахім. Більше того, ходять чутки, що він частенько консультує Ангелу та з питань політики.\nАнгела Меркель Йоахім Зауер живуть в центрі Берліна, але їх не можна назвати столичними жителями. Фрау Меркель зізнається, що не змогла б весь час жити в місті. На вихідні вони з чоловіком воліють виїжджати на природу. Ангела любить поратися в саду, готувати. За її власними словами, найкраще їй вдаються картопляний суп, бульйони, шніцелі, страви з риби. Вона із задоволенням пече пироги і стверджує, що ще жодного разу гості не відходили від неї голодними. Іноді вони з чоловіком вибираються в театр, іноді з друзями на концерт. Дітей у них немає. Втім, дітей Ангели не було і в першому заміжжі. «Я не виключав такої можливості, але не вийшло. А коли я зайнялася політикою, мені було 35 років, і я вже не задавала собі це питання», — розповідала вона журналістам.\nНа сніданок замість звичного для багатьох кави найвпливовіша жінка світу п’є м’ятний чай, службова машина у канцлера — марки Audi, а особиста — Volkswagen Golf.\nРозуміючи, який вплив має музика на людину, Ангела слухає в основному тільки класику, особливо, опери Ріхарда Вагнера. З іноземних мов Меркель знає англійську мову і російську.\nМеркель користується СМС для відправки повідомлень колегам, і саме вона ввела такий спосіб спілкування між вищими державними чинами ФРН. Окрім мобільного телефону, в ридикюлі канцлера обов’язково є олівець з блокнотом, пудрениця і окуляри — у Меркель невелика короткозорість.\nВ період роботи міністром у справах молоді Меркель курила по пачці сигарет на день, але потім усвідомивши шкоду куріння кинула. Канцлер сама ходить за продуктами в розташований неподалік від будинку магазин, боїться собак і не користується парфумами. На письмовому столі Меркель — зображення російської імператриці, німкені за походженням, Катерини Великої.


Сергей Осканич (45) 01 Октября'09\nЧому СПД не хоче дружити з Державою.\nСімдесят з лишнім років Радянської влади з нас методично витравлювали бажання працювати на себе. Привласнення плодів нашої праці за безцінь було прерогативою Держави. Поодинокі спроби деяких сміливців вистрибнути із загального потоку громадян, які звитяжно працювали свої затверджені профспілками та КЗпП години на тиждень, призводили до вельми негативних наслідків. Поняття «нетрудові доходи» почасти поширювалося навіть на проданий пучок городини: дачники на своїх шести сотках мали вирощувати врожай виключно для власних потреб і споживати самостійно. Навіть численні анкети, які нас змушували заповнювати із затятою регулярністю, містили лише три варіанти відповідей на запитання про соціальне походження: ми могли бути лише із родини робітника, селянина або службовця. Іншого в країні Рад не існувало – приватного підприємництва, перш за все. Навіть інтелігенція була лише прошарком і маскувала себе під евфемізмом радянської доби - «службовець».\nДобре, що так звана «крученість» нашого народу виявилася незнищенною. І торгували різним збіжжям з-під поли, і виробляли товари широкого вжитку (рух підпільних «цеховиків»), і домовлялися про шляхи кооперації з представниками інших республік Союзу… На противагу плановій економіці, на теренах колишнього СРСР працювала потужна машина економіки тіньової. Саме цей чинник виявився ключовим тоді, коли Радянський Союз наказав довго жити: макро- та мікроекономічні зв’язки допомогли незалежним республікам досить швидко подолати наслідки як політичного, так й економічного колапсу. Тіньова економіка вийшла з тіні і перетворилася на економіку ринкову. Перший крок до капіталізації відносин у незалежній Україні зробили саме напівлегальні на той момент приватні підприємці.\nЯ щиро поважаю цих людей. Про те, що випало на їхню долю, думаю, варто написати підручник з історії підприємницького руху в Україні. Тільки не обмежуватися сухими викладками аналітики, діаграмами, таблицями. А написати про живе, наболіле, зі спогадами та фотографіями. Про бейсбольні бити, якими розбивалися кіоски та голови нещасних підприємців – так у них намагалися відібрати кревно зароблене хлопці з кооперативу «Рекет»; наприкінці 90-х на їхню зміну прийшли такі самі, але в міліцейських мундирах. Про протигрижові бандажі на жіночках, які тягли на собі до Польщі непідйомні сумки з товаром. Про недолугість і мінливість вітчизняного законодавства, що ставило багатьох підприємців раз у раз поза законом…\nЗрозуміти сучасних СПД в їхньому бажанні відмежуватися від усього, що пов’язано з державним втручанням, є вельми зрозумілим. В представників цієї когорти є ментальна антидержавна пам’ять.\nСуб’єкт підприємницької діяльності (СПД) – це продукт рафінування Колобка (колобківської теми я торкався в кількох минулих блогах). Він і від бабусі, і від дідуся, і від держави втік зі своїми прибутками (я маю на увазі смішний єдиний податок), але лисиця (жебрацька старість в нашому випадку) може наздогнати СПД-Колобка, а він до цього ставиться поки що нехлюйно.\nСПД бувають різні. Одні створили невеличкий бізнес і працюють на свій страх і ризик, маючи доходи від нього, як єдине джерело для існування. Є більш забезпечені СПД – вони мають місце роботи за наймом, відповідно, зарплату, а їхній бізнес – лише додаток до зарплати. Є СПД-«схеми», через які магазини або гуртовні, рекламні фірми та політпартії перед виборами проганяють свої кошти. А є СПД, що мають штат найманих працівників, виплачують їм бодай мінімальну зарплату, з якої – і мінімальні внески до Пенсійного фонду.\nДовідка: з 1 жовтня мінімальна зарплата становить 650 гривень, і всі розрахунки «пляшуть» від неї.\nБільшість СПД «сидять» на єдиному податку, що складає від 20 до 200 гривень в залежності від виду діяльності. Ставка відрахувань до державного Пенсійного фонду - 42% від розміру єдиного податку. Тож, неважко порахувати, що сума внесків до Пенсійного фонду для СПД становить від 8 гривень 40 копійок до 84 гривень на місяць. Період, що включається до страхового стажу, за таких умов становить лише 12 днів на місяць. Тобто, з відпрацьованих протягом року 12 місяців СПДшнику «зараховується» лише 5 повних «пенсійних» місяців. У сухому залишку це означає, що СПДшник, досягнувши непрацездатного віку, отримуватиме 40% від мінімальної пенсії. Сказати, що Держава такого стану справ зовсім не помічала, не можна. Постанова Кабміну визначила «рафінованим» Колобкам–СПД здійснювати доплати до державного Пенсійного фонду. Але вони повстали проти такого рішення і відсудили своє право не бути нікому нічого винними. Про це я вже згадував на самому початку блогу…\nБагато хто з СПД мають великі заробітки, сплачуючи лише 200 гривень податку на місяць. Вони дуже захопилися і не згадують сьогодні про ймовірність бідної старості, рівно як і про можливості використання суспільно-організованих форм пенсійного забезпечення. Хоча як мінімум, два варіанти державою надаються: 1) здійснювати добровільно відповідні доплати до державного Пенсійного фонду (суд скасував рішення про обов’язковість таких дій); 2) відкривати свій рахунок в недержавному ПФ.\nПриклад на правах реклами. Вкладаючи до недержавного ПФ протягом 30 років кошти на рівні пенсійних відрахувань від мінімальної зарплати (за умови, що мінімальна зарплата щораз збільшується), СПД отримує 784 000 гривень накопичень, які складаються з пенсійних внесків та інвестиційного доходу. Вийшовши на пенсію і отримуючи її протягом наступних 20 років, СПД отримає на руки 2 356 000 гривень. Його середня пенсія перевищить 9 000 гривень на місяць. У порівнянні з 40% від мінімальної пенсії, на які він прирікає себе сьогодні, це, як говорив Свирид Петрович Голохвастов, вам не что-либо как, а как-либо что!\nАле СПД прагне бути Колобком до переможного кінця. На жаль, він ще не готовий подумати про забезпечення себе - приватного підприємця - приватною пенсією. Він ще не йде до недержавного пенсійного фонду. Колобок, за інерцією, нікому не вірить…\nШкода, що в нашій державі відсутні практично всі види публічних освіт. СПД елементарно не знають своїх перспектив щодо пенсії. Численні соціологічні дослідження свідчать, що люди навіть з кількома вищими освітами в різних галузях не те що не розбираються в деталях, вони не знають своїх прав і можливостей в сферах пенсійного забезпечення, медичного та соціального страхування, банківської та інвестиційної діяльності тощо. Вельми розповсюдженою серед респондентів також є думка, що всі, хто пропонують їм віднести кудись і покласти зароблені кревні – в кращому випадку, нахабні коти Базиліо, мета яких – надурити бідолашок та пустити по світу. Обґрунтування для таких думок завжди знайдеться. Але…\nПроцес формування нації колобків триває. Нація колобків – це нація самостійних, далекоглядних, сміливих і хитрих. Задача – не перехитрити самих себе. Інакше колобківство втратить сенс.\n- Пам’ятаєш, яким крутим підприємцем був цей Колобок? Брюліки, Бумери, Багами… А старість прийшла – навіть на хлєбушек не вистачає…


Беремо в борг. Дорого. На яких умовах Україна бере кредити? | VoxUkraine\nБеремо в борг. Дорого. На яких умовах Україна бере кредити?\nPhoto: depositphotos / v.snitovets\nНаш аналіз показав, що умови, на яких Україна розміщувала облігації, у тому числі приватне дорозміщення та випуск єврооблігацій в євро, в цілому відповідали ринковим умовам, якщо брати за порівняння котирування паперів країн зі співставними рейтингами (а це досить широкий коридор). Але при цьому за екстрений характер приватного розміщення було сплачено свою ціну, а випуск в євро ринок одразу після розміщення оцінив набагато краще, ніж рівні, близько до яких розміщувалася Україна. Основна причина високої ставки за українськими боргами – низька кредитоспроможність країни.\nЗа останні 12 місяців Україна виходила на ринок із випусками єврооблігацій тричі. Усі три рази уряд розмістив папери за умовами, характерними для країн з низьким рейтингом. Щоб оцінити, чи ринковими були умови, на яких Україна залучала кошти, аналітики порівняли розміщення єврооблігацій, номінованих в доларах та євро, з ринковими випусками інших країн з подібним кредитним рейтингом.\nТаблиця 1. Деякі умови випусків єврооблігацій України\nДата розміщення Сума, млн Дата погашення Дохідність при розміщенні, % річних\nУкраїна-24 (USD) 25/10/2018 750 01/02/2024 8.994\nУкраїна-28 (USD) 25/10/2018 1,250 01/11/2028 9.750\nУкраїна-28 (USD) 13/03/2019 350 01/11/2028 9.93\nУкраїна-26 (EUR) 13/06/2019 1,000 01/09/2026 6.75\nДжерело: проспекти емісій, Інтерфакс, розрахунки ЦЕС\nПерше і друге розміщення, 25 жовтня 2018 року і 13 березня 2019 року, відбулися в доларах. У жовтні Україна розмістила дві серії єврооблігацій: семирічні на 750 млн дол під 8,994% річних та десятирічні на 1,25 млрд дол з купоном 9,75% річних.\nБерезневе розміщення особливе тим, що це було приватне додаткове розміщення попереднього випуску. Десятирічні папери на 350 млн дол з такими ж умовами, як і випуск у жовтні 2018 року, були продані компанії JP Morgan.\nОблігації продали за 98,88% від номінальної вартості, тобто по 98,88 центів за долар номіналу. Це означає, що дохідність розміщення, тобто ставка, за якою Мінфін залучив борг, була вищою за купонну ставку і становила 9,93% річних. (Таблиця 2).\nСума, млн дол Дата погашення Дохідність при розміщенні, %\nУкраїна-24 750 1.02.2024 8,994\nУкраїна-28 1 250 1.11.2028 9,750\nУкраїна-28 350 1.11.2028 9,930\nби проаналізувати, чи могла Україна взяти у борг дешевше, тобто чи ринковими були умови розміщення, аналітики повинні дивитися передусім не на дохідність розміщення, а на так званий спред, тобто на різницю між доходністю розміщення та відсотковою ставкою безризикових активів.\nТаким чином з аналізу прибирається вплив змін відсоткових ставок у світі. Для єврооблігацій, деномінованих в доларах, безризиковий актив — це казначейські облігації (КО) США. Ставки за українськими облігаціями, вочевидь, будуть вищими, ніж ставки за облігаціями США, через вищий ризик країни.\nДля порівняння експерти взяли єврооблігації України з погашенням у 2027 році, бо вони мають близький термін погашення. Це важливо, бо ставки та спреди у короткостроковому періоді зазвичай відрізняються від ставок та спредів за довгостроковими паперами на величину премії за довший строк.\nТака премія існує навіть тоді, коли різниця між датами погашення становить лише рік. На графіку нижче видно, що розміщення та додаткове розміщення десятирічних паперів відбувалися із стабільною премією до дохідності українських паперів, які були випущені раніше та давно торгуються на ринку.\nДинаміка спреду українських єврооблігацій з погашенням у 2027 році до КО США представлена синім кольором. Зеленим кольором позначені спреди десятирічних паперів України при розміщенні — вони відповідають коливанням спредів більш короткострокової облігації на ринку.\nРисунок 1. Спреди за облігаціями України із погашенням в 2027 та 2028 роках до КО США\nДжерело: Драгон Капітал\nЩоб помістити українські розміщення в ширший контекст, експерти порівняли дані країн. Для коректних висновків вони повинні були очистити спред єврооблігацій до казначейських облігацій США під час розміщення від впливу інших факторів, зокрема, ставлення інвесторів до всієї групи країн — аналогів України.\nІнвестори оцінюють ризиковість не лише окремих країн, а й груп країн, наприклад, розвинених країн, країн, що розвиваються, країн Латинської Америки. Тому якщо інвестори починають “тікати” з певної групи держав, то страждають усі країни такої групи, незалежно від економічної ситуації в кожній окремій країні.\nУкраїна належить до групикраїн, що розвиваються, і для них ці тенденції вимірюють індексом EMBI Global Diversified від інвестиційного банку JP Morgan.\nЕксперти порівняли десятирічні українські єврооблігації з розміщеннями десятирічних єврооблігацій інших країн, що розвиваються.\nОскільки величина спредів залежить від кредитної якості країни, аналітики помістили ці дані на графіку з кредитними рейтингами країн (горизонтальна шкала на графіку вище). Адже кредитний рейтинг є інтегральним показником кредитоспроможності, який враховує багато показників, переважно економічних.\nЩоб очистити дані від коливань, характерних для висхідних ринків, і сконцентруватися на ризику України, фахівці подивилися на різницю спреду єврооблігацій та індексу EMBI на дату розміщення (вертикальна шкала на Рис. 1).\nРисунок 2. Зв’язок між (1) кредитним рейтингом та (2) різницею між спредом при розміщенні облігацій країни та індексом EMBI Global Diversified*\n* червоним виділені українські розміщення, жовтим – розміщення країн, де наявні воєнні дії чи надзвичайний стан\nДжерело: Cbonds; Міністерство фінансів США; J.P. Morgan\nНа рисунку 2\nвидно, що приватне додаткове розміщення десятирічних паперів у березні 2019 року відбулося на гірших умовах, ніж ринкове розміщення цих облігацій у 2018 році, яке було майже на лінії тренду. При цьому з жовтня по березень істотних фундаментальних змін на гірше в економіці не відбулося.\nСкоріше за все, причинами погіршення умов були розпал політичної боротьби, невпевненість щодо співпраці з МВФ, а головне — очевидна для іноземних трейдерів термінова потреба України у фінансових ресурсах: українському уряду були дуже потрібні кошти для погашення зовнішніх боргів.\nЦе була плата за суто політичні ризики, зволікання з реформами, необхідними для програми МВФ та екстреність розміщення. Мінфін був поставлений в умови, коли розміститися дешевше було неможливо.\nРозміщення в євро\n13 червня стало відомо, що Україна розмістила семирічні єврооблігації на 1 млрд євро. Спочатку індикативна ставка за випуском очікувалася на рівні 7,125% річних, але п’ятикратне перевищення попиту над планованим обсягом розміщення дозволило знизити її до 6,75% річних при розміщенні, а за тиждень на ринку дохідність випуску знизилася до 5.99% річних.\nВипусків у євро на ринку менше, ніж в доларах, він не такий ліквідний (менше покупців та нижчі обсяги торгів), облігації розміщуються не так часто, і тому умови випусків навіть однакових за рейтингами країн мають дуже суттєві розбіжності.\nКрім того, у “сміттєвому” сегменті, де торгуються папери України, дуже часті різкі рухи цін на облігації, тож точність оцінок страждає. За безризикову ставку в євро зазвичай замість КО США беруть ставку за єврооблігаціями Німеччини.\nЕксперти порівняли розміщення України з котируваннями на вторинному ринку єврооблігацій інших країн рейтингової групи “В”.\nРисунок 3. Карта дохідності єврооблігацій країн, що розвиваються, номінованих в євро\nДжерело: Cbonds, tradingeconomics.com, Investing.com\nУкраїна розмістила семирічні папери з дохідністю на 160 б. п. вище семирічних паперів Єгипту, який на одну сходинку рейтингу вищий за Україну. Це приблизно відповідає ціні за одну рейтингову сходинку між рівнями В та В-, якщо порахувати її на даних за доларовими розміщеннями.\nЩоб порівняти умови випуску єврооблігацій в євро та доларах, коли у країн є випуски в обох валютах, порівнюють різниці їхніх спредів до безризикових кривих в доларах та євро. Арифметично це означає, що різниця в дохідності між українським випуском в доларах та українським випуском в євро порівнюється з різницею ставок за КО США та облігаціями Німеччини.\nНа семирічний строк різниця ставок між безризиковими паперами становить 220 б. п. Різниця в таких ставках приблизно відповідає ціні свопа — переходу з однієї валюти в іншу, тому на ліквідних ринках приблизно така ж різниця і між рівнями доходу паперів у євро та доларах.\nТобто спред доларового випуску до казначейських облігацій США мав би дорівнювати спреду випуску в євро до облігацій Німеччини. Для України це означало б, що відповідна дохідність становила би 5,87% річних.\nПроте на реальному ринку в сегменті, де торгуються “сміттєві” облігації, ця різниця коливається. Спред українського семирічного випуску в доларах над кривою США на дату розміщення був 592 б. п., а спред випуску в євро над кривою Німеччини становив 711 б. п. на дату розміщення випуску — ширше, ніж доларовий.\nТака ж ситуація характерна і для інших паперів на ринку: спреди для інших “сміттєвих” паперів (Аргентина, Єгипет, Кот-д’Івуар, Сенегал) в євро теж ширші, ніж у доларі. Ця різниця зумовлена особливостями ринкового попиту та пропозиції.\nЯкщо у двох випусків збігаються терміни погашення, тоді арифметично операцію порівняння їхніх спредів (дохідність випуску мінус дохідність безризикових паперів двох країн в різних валютах) можна спростити до порівняння безпосередньої різниці випусків у дохідності за облігаціями двох країн у євро та доларах.\nСаме так у України з Єгиптом: обидва емітенти мають широкий спектр єврооблігацій у доларах та семирічні випуски в доларах та євро. Майже збігаються різниці між доходністю обох випусків у євро та доларах. До того ж, майже збігається премія України над Єгиптом в доларах та відповідна премія у євро.\nТаблиця 2. Деякі умови випусків семирічних єврооблігацій України та Єгипту (станом на 13 червня)\nДохідність в доларах Дохідність в євро Різниця між дохідністю в доларах та в євро, б.п.\nУкраїна 8,07% 6,75% (8,07-6,75)*100=132\nЄгипет 6,48%* 5,15% (6,50-5,15)*100=133\nПремія України над Єгиптом, б.п. (8,07-6,48)*100=159 (6,75-5,51)*100=160\n*Синтетичний папір, що відповідає строку 7 років\nЯкщо так порівнювати Україну і Туреччину (рейтинг ВВ), різниця між дохідністю в доларах і євро в України на 23 пункти менша, ніж у Туреччини, для єврового випуску (таблиця 3).\nТаблиця 3. Деякі умови випусків семирічних єврооблігацій України та Туреччини (станом на 13 червня)\nУкраїна-26 8.07 6.75 132\nТуреччина-26 7.334 5.78 155\nПремія України над Туреччиною, б.п. 74 97\nПісля розміщення єврооблігації України майже одразу суттєво зросли у ціні. Вже наступного дня вона становила 102% від номінальної вартості, дохідність знизилася до 6,4% річних. Це означає, що уряд при розміщенні заплатив на 35 б.п. більше, ніж ринок оцінив цей папір наступного дня.\nЗа тиждень після розміщення ціна паперів піднялася до 104.25% від номінальної вартості, а дохідність впала до 5.99% річних (на 76 б.п. нижче, ніж при розміщенні), дохідність доларових семирічних єврооблігацій при цьому теж впала із 8,07% на 13 червня до 7.59% станом на 20 червня – на 48 б.п..\nТаблиця 4. Динаміка дохідності та спредів українських облігацій через тиждень після розміщення\nДохідність семирічних паперів При розміщенні Через тиждень після розміщення\nПід час розміщення України Через тиждень після розміщення Дохідність (BID) Спред до безризикових паперів Дохідність (BID) Спред до безризикових паперів\nСША 1,96 1,93 Україна (дол.) 8,07 611 7,59 566\nНімеччина -0,496 -0,559 Україна (євро) 6,75 724,6 5,99 654,9\nРізниця між спредами 113,6 88,9\nДжерело: Драгон Капітал, treasury.gov, worldgovernmentbonds.com\nЗ одного боку, це погано, бо уряд “переплатив”, з іншого — це створює позитивні очікування щодо наступних випусків, і Україні буде легше розмістити нові облігації.\nРізкі рухи характерні для ринків, що розвиваються, але це ралі одночасно і в євро, і в доларах демонструє великий позитив щодо України після розміщення — як на хвилі інтересу до випуску, так і через те, що Україна, залучивши кошти, знизила ризик рефінансування своїх боргів та покращила свою макроекономічну ситуацію.\nНа питання, чи такі позитивні зрушення були варті переплати, чи вдасться залучити нові кошти та зекономити на процентних ставках надалі, можна буде відповісти, коли Україна вийде з новим розміщенням.\nУ короткостроковому періоді Україні для уникнення неприємностей на борговому ринку не варто робити екстрених приватних розміщень для перекриття касових розривів. Приклади таких невдалих кроків — додаткове розміщення облігацій у березні 2019 року та приватне бридж-фінансування у серпні 2018 року, яке ринок охрестив “позикою до зарплати”.\nТим більше це важливо для побудови довіри до української влади — зовні та всередині країни.\nЦе цілком можливо за вчасного проведення структурних реформ згідно з угодами з МВФ та іншими інституційними кредиторами. (Що означатиме вчасне отримання траншів та можливість для Мінфіну виходити з ринковими розміщеннями заздалегідь.)\nУ довгостроковому періоді для того, щоб позичати на вигідніших умовах, Україна повинна будувати тісніші відносини з інвесторами — так вона краще відчуватиме настрої ринку. Також їй потрібно підвищувати свій кредитний рейтинг.\nЯкби в України був рейтинг ВВ (Грузія, Гватемала, Сербія, Туреччина, В’єтнам), вона могла би позичати кошти в доларах на 2,5% дешевше, ніж зараз.\nДля цього треба поширювати верховенство права в Україні та зміцнювати інституції. Це дасть змогу залучити нові інвестиції та вивести значну частину економіки з тіні.\nЯк наслідок, країна отримає міцніше економічне зростання, що зменшить ризиковість держави та підвищить кредитний рейтинг.\nПерспективи для кредитного рейтингу на 2020 рік стримано позитивні. Якщо Україна успішно пройде випробування піковими погашеннями боргів, парламентськими виборами, формуванням коаліційного уряду та відновленням стосунків з МВФ, може бути підвищений прогноз за рейтингом.\nЯкщо ж миттєві політичні чи особисті вигоди політиків переважать довгострокові вигоди для держави, й ухвалені рішення зашкодять макроекономічній стабільності, Україна ризикує надовго залишитися із “сміттєвим” статусом.\n Спред – це різниця між процентними ставками за паперами з однаковим строком до погашення, одиниця виміру 1 базисний пункт = 0,01 відсоткового пункта. Зазвичай КО США позиціонують як найменш ризикові цінні папери, а ставку за ними – як безризикову. Спред за цінними паперами інших країн до КО США залежить від їхньої ризиковості. Чим більша ризиковість, тим ширший спред. Коливання ж ставки за облігаціями США – індикатор ринкової ціни грошей, що змінюється в залежності від різних факторів. Ризик окремої країни (крім США) на неї не впливає.\n Загалом у 2018 році та І кварталі 2019 року 26 країн, що розвиваються, здійснили 39 розміщень доларових облігацій на 10 років.\n Ми використали для аналізу рейтинг від агентства Fitch. Крім нього, існують так само визнавані у світі рейтинги S&P та Moody’s. Інші показники, які ми використовували для аналізу замість рейтингу – ВВП на душу населення, ковзна середня інфляція за 2015-2017 рр., волатильність курсу національної валюти за пвроку до розміщення та відношення державного боргу до ВВП. За ними кореляція набагато слабша, ніж за інтегральним показником.\n Для побудови кривої ми використали квадратичну функцію, оскільки вона краще за лінійну описує дані. Водночас підвищення степеня до 3-го не дає статистично значущих коефіцієнтів. Тому ми зупинилися на 2-ому степені.\n На даних, описаних в Рис.1, ми взяли середнє, медіанне та розраховане за формулою тренда значення для рейтингів В та В-, порахували в кожному випадку різницю – премію за одну рейтингову сходинку – та усереднили показник. Ми отримали 152 б.п.\nМарія Репко,гостьовий редактор «Вокс Україна», Центр економічної стратегії\nОлексій Гаманюк,дослідник Київської школи економіки\nЯк ЄС може допомогти українській економіці вижити в умовах війни\nКомпенсація пошкодженого чи знищеного окупантами майна: грошима, а не квартирами\n15 травня 2022 року\nЯк допомогти економіці пережити зовнішній шок


Ексклюзивні золоті каблучки з дорогоцінним камінням NVOVK jewelry у Києві\nІнтернет-магазин натурального дорогоцінного каміння та золотих прикрас\nГранат зі зміною кольору\nОпал різні види\nСапфір зі зміною кольору\nЖовтий турмалін Савана\nЗелений турмалін Верделіт\nПомаранчевий турмалін Дравіт\nРожевий турмалін Рубеліт\nСиній турмалін Індіголіт\nЧорний турмалін Шерл\nХалцедон різних видів\nЦиркон блакитний Старліт\nЦиркон жовтий Імперіал\nЦиркон помаранчевий Жаргон\nЦиркон червоний Гіацинт\nНатуральне коштовне каміння\nКоробки для зберігання каменів\nКаталогПро насУмови замовленняОплата і доставкаКонтактна інформаціяГемологічна експертизаБлог\nКаблучки, в якості прикрас, займають провідне місце в списку бажань будь-якої людини.\nДля дарувальника або власника вони несуть певний сенс, для оточуючих говорять про смак та статус носія.\nЗолоті каблучки можуть бути жіночі, чоловічі, унісекс, дитячі, підліткові - любов до прикрас з дорогоцінними каменями закладена в нас на генетичному рівні.\nВсе більшої популярності набувають кільця з білого родированного та жовтого (лимонного) золота 585 проби.\nДеякі види каблучок мають своє призначення, що визначається самим дарувальником або власником, але в цьому питанні немає правил і мода несе нам широкі можливості і не обмежує нашу фантазію - важливий особисто ваш вибір!\nПриведемо приклади деяких видів обручок:\nдля заручин печатка гороскопічне коктейльне\nКаблучка для заручин.\nЦя каблучка - подарунок нареченого нареченій для пропозиції вийти заміж. Наречена носить його, прийнявши пропозицію, до весілля на безіменному пальці, а після весілля або разом з обручкою або окремо.\nКаблучка для заручин може бути будь-якого дизайну, головне - це вибір чоловіка, знак його оцінки та розуміння бажань та смаків нареченої.\nНайчастіше наречений вибирає колечко з одним центральним каменем.\nКожна дівчина мріє про каблучку для заручин в стилі Тіффані з великим природним дорогоцінним каменем! Це кільце після весілля може бути об'єднано з обручкою - такі два види кілець модно носити разом.\nЇх ще називають вінчальними, весільними, це два кільця для подружжя в однаковому стилі. Все частіше парні золоті обручки інкрустують кольоровими дорогоцінними каменями невеликого розміру, зазвичай робляться такі весільні кільця на замовлення. Обручка може бути з сапфіром, рубіном, топазом, діамантом та іншими мінералами.\nЦя незвичайна назва відноситься до виробу з обов'язково натуральним дорогоцінним каменем, відповідним знаку зодіаку того, хто його носить.\nЦе такий «персоналізований» талісман для носія, а якщо золоту прикрасу з мінералом, подаровано, це підсилює енергетичний ефект!\nЗверніть увагу, що штучні (синтетичні) дорогоцінні камені не володіють енергетичною силою та не надають необхідного впливу.\nТому купуйте дорогоцінні камені тільки в надійних магазинах, які мають хорошу репутацію та кваліфікованих геммологов в штаті.\nЦе масивне кільце обов'язково з кольоровим дорогоцінним каменем, часто центральний камінь доповнюють розсипом дрібних каменів. Зазвичай використовуються мінерали яскравих відтінків і ці золоті кільця ексклюзивні, дизайнерські, тобто робляться на замовлення.\nСпочатку, в давнину, такі персні служили в якості печатки для цінних листів.\nНа ній було зображення родового герба або ініціали власника, які служили своєрідним «підписом» і підтвердженням оригінальності послання.\nУ сучасному світі ця традиція втрачена і персні служать прикрасою та демонстрацією статусу власника.\nІснують не тільки чоловічі кільця-печатки, а й жіночі.\nЗолоте чоловіче кільце-печатка зазвичай має акцент на центральній частині - вставку з натуральним гранатом, топазом, цирконом, опалом, рубіном, зірчастим сапфіром або іншими самоцвітами.\nЦе жіночі тонкі золоті каблучки з невеликими каменями,які обов'язково йдуть по всьому колу не перериваючи його.\nКупити таке жіноче кільце можна з рубіном, сапфіром, блакитним топазом, з танзанитом, султанітом, хризолітом, цитрином, аметистом ....\nЦе подарунок на ювілей весілля в знак подружньої вірності і любові! Дарувати може не тільки чоловік дружині, а й любляча дружина чоловікові!\nДизайн виробу може бути будь-яким, часто дарують вироби зі щасливими каменями до пам'ятної річниці.\nВибирайте в N.VOVK jewelry золоті кільця з натуральними вставками в Києві та з доставкою по Україні:\nблакитним і імперіал топазом, танзанитом, рубіном, зеленим гранатом цаворітом, демантоідом, апатитом, морганітом, діамантом кольору шампань, волошковим сапфіром, зеленим турмаліном, аквамарином, шпінел'ю, іолітом.\nЗолота каблучка з блакитним топазом та апатитами\nКаблучка з сапфіром\nКаблучка з турмаліном\nКаблучка з гранатом цаворитом\nКаблучка з гранатом демантоїдом\nЗолота каблучка з топазом та цаворитами\nКаблучка з шпінелью\nКаблучка з танзанітом та сапфірами\nКаблучка з морганітом в стилі Тифані\nЗолота каблучка з аквамарином у стилі Тифані\nЗолота каблучка зі смарагдом та сапфірами\nЗолота каблучка з гранатом Родолітом\nЗолота каблучка змія з рубіном\n37 620 грн\nЗолота каблучка з танзанітом та топазами\nЗолота каблучка з благородною рожевою шпинеллю\nбіле золото 58511\nжовте золото 5851\nЗа місяцем народження\nІнтернет-магазин натурального дорогоцінного каміння\nКиїв, вул.Іоанна Павла II, 4/6 корпус А, офіс 316