Úvod Doporučujeme Katalog 2022 Západní Čechy Ubytování na samotě Letní dovolená 2022 Chaty s bazénem Chaty a chalupy u vody Víkendové pobyty Last minute\nKde jsem: Chaty a chalupy Katalog 2022 Západní Čechy Ubytování na samotě\nVybírejte z chat, chalup, apartmánů a penzionů v Západních Čechách nabízejících ubytování na samotě.\nUpřesnění možností ubytování na samotě v Západních Čechách:\nRekreační oblast: Západní Čechy > ubytování na samotě ve všech oblastech\nTauhaus je neobyčejný rekreační objekt určený k ubytování větších skupin osob, navržený pro maximální míru zážitku. Areál se nachází v srdci Přírodního parku Horní Střela, v ...\nLéto: 97300 Kč / Zima: 77000 Kč\nMimo sezónu: 77000 Kč\nLéto: 39 400 Kč / Zima: neuvedeno\nChalupa pro dobrodruhy na samotě u Bochova, 15 km od Karlových Varů. Bývalý hřebčín. Vytápění kamny na dřevo, dřevo k dispozici, pitná voda v pet lahvích ...\nÚžasná Chaloupka na samotě uprostřed lesa typu OFF - GRID. To je ostrovní typ ubytování - kde jste odkázáni sami na sebe. Ráj nedaleko středověké cesty ...\nÚtulná chata v přírodní rezervaci Sedmihori. Chata je celoročně obyvatelna. Přijeďte si užit uzasny pobyt na nádherném klidném místě, hned na okraji lesů a rybníku. Nabízíme ...\nAtraktivní a prostorná chalupa v klidném prostředí s venkovním bazénem, dětským hřištěm a krytým posezením s krbem. Okrouhlé Hradiště se nachází 4km od Konstantinových Lázní ve ...\nPenzion Starý Dvůr se nachází na polosamotě, nově zrenovovaný rekreační objekt s krbovými kamny, WiFi a možností rybolovu. 3,5 km od Kdyně, 7 km od Domažlic ...\nZažijte glamping v náruči přírody. Na soukromém tábořišti Na Radosti v Pošumaví máte k dispozici 5000 m² květnatých luk, vodní biotop s molem obklopený vzrostlými stromy ...\nDovolujeme si Vám nabídnout k letnímu týdennímu pronájmu objekt bývalé hájovny nacházející se na křižovatce turistický tras v blízkosti loveckého zámku Kozel (cca 1,5 km). Chalupa ...\nCelodřevěná chata ve stylu roubenky, kolaudovaná v květnu 2022.V podkroví se nachází dvě samostatné ložnice. V jedné ložnici je manželská postel a pohovka s přistýlkou vhodná ...\nBuďte mezi prvními návštěvníky v "Domě na kopci" v Českém lese (okr. Domažlice) s kapacitou až 12 osob (ideální pro dvě rodiny s dětmi), který disponuje ...\nPronajímáme na krátkodobé pobyty samostatně stojící plně vybavený domek na velmi klidném místě v obci Chrást u Plzně (dojezdový čas do Plzně je 10 min), pro ...\nChata se nachází v údolí a překrásném prostředí povodí Střely, severozápadně od Plzně u obce Strážiště u Mladotic. Jedná se o nově postavenou chatu (stáří cca ...\nPostupně obnovovaná historická vila komtesy Eleonory Beaufort - Spontin z roku 1928 je postavená ve stylu alpské architektury nedaleko městečka Bečov nad Teplou. Přestože na samotě ...\nChata u kláštera\nPIVOŇ: Malá vesnička uprostřed Českého lesa, cca. 12 km od hranice s Německem. Ne neprávem se obcím Českého lesa přezdívá vzdušné lázně. Prostředí je zde vhodné pro odpočinkovou dovolenou ...\nObjekt se nachází uprostřed lesa, kde je klid a pohoda. Vhodné pro relaxaci a odpočinek od městského rušného života. Vhodné pro rodiny s dětmi. V okolí ...\nChalupa Čestětín je nově, citlivě zrekonstruovaná chalupa, která leží na okraji malé klidné obce. Vyniká nádherným výhledem na okolní lesy a pastviny. Je určená pro návštěvníky ...\nLéto: 1500-2600 Kč / Zima: neuvedeno\nRanč Červený Mlýn se nachází na kraji obce Lisov v rozlehlém údolí, kterým protéká Touškovský potok. Nabízí tak relaxaci uprostřed přírody, obklopený lesy a pastvinami. K ...\nNabízíme krásné ubytování ve mlýně z první poloviny 16.století. Stavení se nachází v CHKO Křivoklátsko, obklopeno malebnou přírodou na absolutní samotě. Místo je určeno především těm ...\nChata nad Úhlavou\nNově vybavená chata se nachází v malebné krajině na Plzni - jihu, na okraji obce Předenice. Chata je moderně vybavená a naleznete v ní vše co ...\nLéto: 2286 Kč / Zima: 1900 Kč\nZrekonstruovaná chata se nachází v krásné chráněné krajinné oblasti Západních Čech, pouhých 20 km od Karlových Varů (krásné historické lázeňské město). Z domu jdete přímo do ...\nLéto: 17500 Kč / Zima: 9500 Kč\nOáza klidu a soukromí s relaxačním bazénem a vlastním malým molem, umístěná na výjimečném místě a zároveň vkusně zakomponovaná do nádherné přírody přímo u Hracholuské přehrady. ...


Jak zálohovat počítač [3 různé způsoby] | WhatsAByte - Blog\nPokud se vám líbí většina lidí, všechny vaše filmy, hudba, data, osobní dokumenty a pracovní projekty jsou uloženy na jednom místě: v počítači.\nDokážete si vůbec představit, že váš pevný disk počítače havaroval, poškodil se nebo byl odcizen?\nNo, hádejte co? Stává se to pořád.\nJediným způsobem, jak chránit vaše data a informace, je zajistit, aby byl váš počítač zálohován.\nZálohování počítače je nesmírně důležité. Všichni o tom mluví, ale děláte to vlastně? Pokud ne, měli byste začít hned.\nJe to jediný způsob, jak obnovit soubory a dokumenty, pokud dojde ke ztrátě, krádeži nebo poškození počítače. Strávili jste spoustu času získáváním a ukládáním všech těchto informací.\nNeriskujte, že ji ztratíte, protože jste nestrávili pár minut zálohováním.\nV průběhu let počítače klesly v ceně, ale množství úložného prostoru, do kterého se vejdou, se dost zvýšilo. Díky tolika důležitým dokumentům a souborům v zařízení se musíte chránit a zálohovat.\nDnes rozebíráme vše, co potřebujete vědět o tom, co znamená zálohování počítače a jak to vlastně udělat.\nČíst článek: Co jsou vlákna v procesoru?\nCo znamená zálohování počítače?\nMohu zálohovat počítač pomocí jednotky Flash?\nJak provedu zálohu?\nZaváděcí / klonované zálohování\nExterní zálohovací jednotka\nJakou metodu zálohování mám zvolit?\nZálohovat počítač znamená vytvořit přesnou kopii jeho dat. Záloha vytvoří kopie všech vašich původních souborů, takže budete mít všechny důležité informace uloženy na dvou místech.\nV případě, že svůj notebook ztratíte, budete mít druhé místo, kam si můžete stáhnout všechny své informace.\nPracovali jste někdy na důležitém pracovním nebo školním projektu a vytvořili jste kopii nebo na ploše pro případ, že by došlo k poškození nebo smazání původního souboru?\nTo je skvělý nápad, ale pokud dojde k chybě vašeho počítače, oba dokumenty ztratíte. Díky záloze v počítači budete mít všechny informace na dvou samostatných místech.\nNejprve se ale musíte rozhodnout, kterou metodu zálohování chcete provést.\nFlash disky (nebo flash disky) jsou jedním z nejpopulárnějších způsobů, jak lidé zabezpečují svá data a soubory. S flash diskem můžete ukládat kopie dokumentů a souborů externě a snadno je přenášet, aniž byste museli přenášet notebook.\nJsou skvělé pro ukládání malého množství dat, zejména projektů, na kterých právě pracujete a nemůžete si je dovolit ztratit.\nJsou také ideální pro projekty spolupráce, protože je snadné je sdílet. Neexistuje však nejlepší způsob zálohování počítače.\nTo, co dělá disky typu palec nedostatečným způsobem zálohování celého počítače, je to, že mohou ukládat pouze určité množství dat. I když jejich malý tvar umožňuje snadné přenášení a sdílení, snadno se také ztratí.\nK zálohování určitých typů souborů můžete použít flash disky, ale je lepší použít a cloudový úložný systém nebo velká externí jednotka.\nExistuje spousta různých způsobů, jak provést zálohu vašeho počítače. Můžeš použít cloudový systém , externí disk nebo klonovaná záloha.\nKaždý vám nabídne způsob, jak obnovit svá data pro případ, že by došlo ke ztrátě, krádeži nebo poškození vašeho počítače. Možná budete chtít otestovat několik různých metod, abyste zjistili, kterou z nich upřednostňujete, nebo můžete použít různé metody současně.\nJak to uděláte, je jen na vás, je důležité, abyste to udělali a pravidelně s tím drželi krok.\nNěkdy se tomu říká klon, můžete si představit zaváděcí zálohu, jako je ta rezervní pneumatika, kterou držíte v kufru svého auta. Tento náhradní díl vás dostane tam, kam potřebujete, nebo vás dostane k někomu, kdo vám může pomoci.\nBez něj byste mohli uvíznout na kraji silnice.\nSpouštěcí záloha nebo klonovaná záloha funguje stejně. Když počítač zemře nebo selže pevný disk, můžete zavést spouštěcí zálohu a načíst vše, co jste ztratili.\nJedná se o přímou a úplnou kopii pevného disku vašeho stávajícího počítače. S ním můžete restartovat počítač, který je mimo provoz.\nKlonovaná záloha dokáže víc než ukládat soubory, data a dokumenty. Zahrnuje kopii veškerého vašeho softwaru, vašich nastavení a konfigurací vašeho počítače.\nMůžete jej aktualizovat tak často, jak si přejete, takže mějte na paměti, že váš bootovatelná záloha bude uchovávat pouze data z vašeho posledního bodu zálohy.\nJe vhodné ji často aktualizovat, abyste nikdy neztratili žádná důležitá data. Je to také snadný způsob, jak načíst soubor, který jste mohli omylem smazat.\nStejně jako náhradní pneumatika není ani záloha klonu zamýšlena jako trvalé řešení. Je to dočasná oprava a efektivní způsob načítání ztracených dat, ale je to jen tak dobré, jak je děláte.\nBez častých aktualizací určitě zažijete frustraci a zármutek, pokud váš počítač selže.\nKlonovaná záloha zkopíruje každý soubor, datový bod, softwarový program a nastavení v počítači, takže vytvoření může trvat poměrně dlouho. Pokud se rozhodnete pro tuto metodu, je nejlepší počítač během vytváření nebo aktualizace klonu nepoužívat.\nExterní zálohovací jednotky se velmi liší od flash disků. Nabízejí mnohem více úložného prostoru a jsou o něco větší, takže není tak snadné je ztratit nebo ztratit.\nMůžete nastavit externí zálohovací jednotku, která bude při práci na počítači spouštět aktualizace, takže budete mít vždy uloženy nejaktuálnější soubory.\nExterní zálohovací jednotky jsou ideální pro ukládání dokumentů, hudebních a video souborů a fotografií. Na rozdíl od zaváděcí zálohy nebude zálohovat vaše nastavení a software.\nMísto toho bude číst soubory na určitých jednotkách a v určitých složkách. V případě, že dojde ke změně, poškození nebo smazání souboru v počítači, můžete tento soubor načíst a obnovit pomocí externí jednotky.\nS externí zálohovací jednotkou můžete přistupovat k souborům z libovolného počítače nebo notebooku. V případě, že vaše primární zařízení zemře, můžete připojit externí disk k jinému počítači (nebo k novému).\nJe to snadný a efektivní způsob, jak přesouvat a přenášet soubory z jednoho počítače nebo notebooku do druhého. Máte přístup ke všem svým souborům a také si můžete prohlédnout historii změn a odstraněných položek.\nPokud se rozhodnete k zálohování počítače použít externí jednotku, podívejte se na jednotku, která je dodávána s vlastním zálohovacím softwarem.\nUživatelé počítačů Mac mohou používat externí disk ve spojení s Stroj času (nachází se v části Předvolby systému -> Time Machine) pro spuštění hodinových aktualizací a vytvoření kopie všech změn.\nTime Machine má některé nevýhody, ale má některé silné výhody. Bude ukládat hodinové zálohy na 24 hodin, denní zálohy na celý měsíc a týdenní zálohy na předchozí měsíce. Je to snadný způsob, jak zálohovat soubory a obnovit je, když potřebujete.\nUživatelům notebooků na cestách se nemusí líbit, že se váš externí pevný disk musí připojit k počítači. Může to být trochu nepohodlné mít připojené samostatné externí zařízení, ale výhody převažují nad negativy.\nMnožství a typ informací, které můžete na externí disk umístit, závisí na jeho velikosti a kapacitě. Velikost určí, kolik historie souborů můžete použít, například zda může ukládat předchozí verze nebo zda může obnovit smazané soubory.\nPokud potřebujete načíst soubor z minulého týdne, měli byste to být schopni. Pokud potřebujete obnovit soubor z doby před několika měsíci, možná nebudete moci. Vše záleží na tom, kolik dalších dat se zálohuje.\nPamatujte, že externí záložní jednotka je pevný disk, což znamená, že může selhat, poškodit se nebo se zlomit.\nPokud máte externí záložní disk, který už nějakou dobu používáte, je dobré jej zkopírovat na jiný disk nebo nahrát data do cloudu.\nJe skvělý nápad mít po boku lokální zálohu (jako klon pevného disku nebo na externí pevný disk), abyste si pravidelně ukládali nejdůležitější soubory a dokumenty.\nPokud se ale externí disk poškodí, ztratí nebo odcizí, budete si přát, abyste svá data uložili někde jinde.\nA dokonalým místem pro to - jedno místo, které nepodléhá krádeži nebo poškození - je mrak.\nCloudové zálohy jsou snadno vytvořitelné, snadno se udržují a snadno se používají. Budete si muset vytvořit účet s vybraným cloudovým úložným systémem (například iCloud, Google Drive nebo DropBox), stáhnout si jeho software a jednou spustit program a vytvořit online zálohu. V závislosti na tom, jaké řešení si vyberete, a velikosti zálohy, možná budete muset dokoupit další online úložný prostor.\nMůžete zadat informace o svém účtu a nastavit své konkrétní preference podle svých potřeb. Jakmile dokončíte počáteční nastavení, zbytek zvládne software.\nPokud je váš počítač zapnutý a připojený k internetu, váš cloudový zálohovací systém automaticky zkontroluje aktualizace. Nemusíte nic dělat, než načíst tyto soubory z cloudu, pokud je budete později potřebovat.\nMáte obavy z toho, že by se cloud mohl hacknout a někdo by mohl získat přístup k vašim souborům? Je to nepravděpodobné. Soubory jsou šifrovány, takže je nemůže číst nikdo jiný, a nejsou kopírovány pouze na jeden disk, ale na mnoho disků.\nDalší výhodou zálohy v cloudu je, že cloud používá mnoho různých počítačů a mnoho různých disků. Pokud jeden selže, budete se muset spolehnout na ostatní, abyste o své soubory nepřijeli.\nPříbuzný: Jak zálohovat iPhone\nJakmile nahrajete soubor, nikdy jej nebudete muset nahrát znovu, pokud jej nezměníte a nebudete chtít uložit novou verzi. Tento software je chytrý, takže uloží pouze změněná data, takže je snadné a snadné uložit změny.\nJednou nevýhodou cloudu je čas potřebný pro počáteční nahrání. V závislosti na rychlosti vašeho připojení a na tom, kolik dat potřebujete uložit, může dokončení trvat týdny nebo měsíce.\nJakmile je ale hotovo, ukládání změn a nahrávání nových souborů je hračka.\nMetoda, kterou používáte, je na vás, ale doporučujeme strategii 3-2-1 . To znamená, že máte tři kopie svých údajů.\nJedna kopie bude zálohování mimo server (například cloud) a dvě kopie budou na místě, ale na různých médiích (například na notebooku a externí jednotce).\nZačněte s externím úložným zařízením nebo klonovanou zálohou doma a poté najděte řešení mimo web, například poskytovatele cloudu online. S daty uloženými na třech samostatných místech byste měli být schopni zachránit se před stresem ze ztráty všech důležitých souborů.\nPokud je metoda 3-2-1 pro vás příliš velká, použijte online cloud. S vašimi soubory v cloudu vám nehrozí riziko ztráty externí jednotky.\nNavíc můžete podle potřeby vždy platit za navýšení úložiště.\nAž přijde čas na nákup nového notebooku nebo počítače, bude velmi snadné stáhnout data do nového počítače.\nNečekejte, až se váš počítač zhroutí, ztratí nebo vám ho někdo ukradne, abyste mohli začít myslet na zálohy. Připravte si plán a ujistěte se, že jsou vaše data v bezpečí. Často zálohujte a obnovujte svá data. Pravidelné zálohování vás ochrání před ztrátou dat.\nPokud počkáte, může být příliš pozdě a můžete přijít o cenná data, která nikdy nemůžete nahradit.\nVytvořte bootovací / klon celého vašeho PC. Investujte do externího disku, do kterého uložíte nejdůležitější soubory, fotografie a dokumenty.\nVyužijte online cloudový systém, který bude při provádění změn automaticky spouštět aktualizace.\nDíky zavedenému systému zabezpečení se už nikdy nebudete muset obávat ztráty dat.


Jak rozdělit a spojit hudební soubory | Odpovědi.cz\nJak rozdělit a spojit hudební soubory\nKdysi jsem si CD zálohoval amatérsky, že jsem udělal WMA (později mp3) v media playeru ve Win a přepálil. Jak jsem teď zjistil, pár cd je uděláno špatně, některé písně jsou ustřizeny uprostřed a další track začíná tou druhou půlkou, která plynule přechází v další píseň, která je zase roztržena a tak dál. Jde to nějak opravit?\nZajímavá 0 před 3925 dny Sledovat Nahlásit\npokusil bych se přes wmp o zkopírování cd do nějaké složky, tak jak je to rozdělené. Potom bych ve wincomandru dal sloučit soubory a protože je u každé vždy jen přibližně 1/2+1/2+1/2.... vznikla by z toho jedna celá písnička.\n1Kdo udělil odpovědi palec? anonym před 3923 dny\nProgram na rozdělení mp3 souborů (1 odpověď)\nNeznáte nějaký program, který by mi ušetřil práci a rozdělil ve Win 10 obrázky do složek? (3 odpovědi)\nJak rozpůlit video v obraze? (3 odpovědi)\nJak spojit více PDF souboru do jednoho? (2 odpovědi)\nJak spojit soubory? (3 odpovědi)\nJe možné z nahrávky extrahovat jednu vrstvu zvuku? (3 odpovědi)\nJak rozdělím soubor .bin který má 25 GB (+ -) na 2 soubory o velikosti poloviční? (1 odpověď)\nJak uložit soubor ve formátu MP3 v programu "Audacity" ? (1 odpověď)\nPomůžete mi upravit video ? (3 odpovědi)


Home » Tipy na výlety\nJižní Čechy a dovolená – to je ideální kombinace\nV malebném okolí se nachází mnoho historických památek, které stojí za to navštívit – majestátní hrad Rožmberk, památku UNESCO Český Krumlov, nedaleký klášter Vyšší Brod, klášter Zlatá Koruna nebo krajské město České Budějovice a romantický zámek Hluboká nad Vltavou. Poznávat krásy kraje rodu Rožmberků se můžete vydat nejen autem, ale i pěšky, na kole, nebo motorovým vláčkem.\nŠumavská krajina je typická svou sympaticky zvlněnou krajinou, hustými lesy i širokými pláněmi. V jižních Čechách jsou všechny turistické trasy velmi dobře značeny, a tak se můžete bez obav vydat třeba na Medvědí stezku, Schwanzenberský plavební kanál, okolo Lipna nebo pokořit některý z šumavských kopců – Třístoličník nebo Kleť, na které se nachází i hvězdárna. Poctít návštěvou můžete i nedaleké Novohradské hory s proslulým Terčiným údolím nebo malebnou tvrzí Žumberk.\nJestli Vás nelákají dlouhé výlety, zkuste vyrazit třeba jen do blízkého lesa – nadýchat se čerstvého vzduchu, sbírat houby nebo borůvky. S velkou pravděpodobností potkáte srnku, zajíce nebo i lišku.\nOkolí chalupy přímo vybízí k turistice a cykloturistice. Na své si rozhodně přijdou i milovníci in-line skatingu – na Lipně je cca 30 km cyklistické stezky vhodné i pro bruslaře. V létě rozhodně doporučujeme koupání na Lipně nebo návštěvu akvaparku s wellness v Lipně nad Vltavou. Oblíbeným cílem turistů na Lipně je originální Stezka korunami stromů. Můžete se také projet na parníku nebo si půjčit windsurfing, možností je spoustu. Mezi oblíbené sportovní aktivity patří sjezd řeky Vltavy na raftu či kanoi nebo rybaření. Našim hostům zařídíme zapůjčení raftu s 10% slevou.\nPokud nejste zrovna milovníky vodních sportů, využijte tenisový kurt, který se nachází cca 250m od chalupy, obdivujte okolní přírodu ze hřbetu koně nebo vyrazte na golfové hřiště k Českému Krumlovu.\nJihočeské hrady a zámky hostí často hudební festivaly, na Rožmberku provází v noci Bílá paní, která Vám ukáže i místní mučírnu, v Českém Krumlově zase můžete navštívit proslulé divadlo s otáčivým hledištěm a až budete kulturně unaveni, osvěžte se tradičním jihočeským pivem v některé z mnoha hospůdek a restaurací, které se nachází v okolí - v nich rozhodně ochutnejte i rybí speciality. Skvělou zvěřinu a vynikající gulášovou polévku si můžete dát v blízkém hotelu Studenec. Navštívit rozhodně doporučujeme také minipivovar ve Vyšším Brodě, kde ochutnejte vynikající pivo Jakub připravené podle tradičních receptur.\n· © 2021 Chalupa U Posledního Rožmberka · Designed by Press Customizr · Powered by ·


Jak volit internet na doma | Náš dům\nDomů Interiér Jak volit internet na doma\nJak volit internet na doma\nPočet zobrazení článku: 1 041\nDomácí internet je neskutečně důležitý a vy sami byste se měli rozhodnout pro toho správného poskytovatele. Těch je v současnosti hned několik a rozhodně se vyplatí vsadit na toho správného. Často se sice setkáte s nejrůznějšími nabídkami, které jsou ale většinou nevýhodné a nabízejí příliš levné produkty, které kvalitativně neobstojí. Pokusme se tedy podívat, podle kterých aspektů je optimální vybírat internet na doma. Jak se sami přesvědčíme, kritérií je celá řada a není od věci brát na ně velký ohled.\nVelmi důležitá je zejména cena za internet na doma. Nejčastěji se pohybuje okolo 300 korun za jeden měsíc. Většina společností se snaží tento standardní tarif za nejnižší rychlost internetu dodržet. Ty, které jsou pod ni, zpravidla neposkytují kvalitní a rychlý internet. Setkat se můžete i s celou řadou nejrůznějších akcí. Ty mohou a nemusí být výhodné. Výborné jsou především ty, které slibují při platbě na rok předem měsíc internetu zcela zdarma.\nVelmi důležitá je i rychlost internetu. Konkrétní společnost nabízející tyto služby by měla garantovat konkrétní rychlost připojení. Neučiní-li tak, je vhodnější obrátit se na jiného poskytovatele. Klasiku představuje rychlost 4 MB za vteřinu. Stojí za to vybírat poněkud rychlejší připojení, a to minimálně od 6 MB za vteřinu. Na prohlížení tato rychlost bohatě stačí. Pro tvorbu webů anebo nějakou pokročilou činnost či stahování se vyplatí rychlejší připojení. Ostatně měření rychlosti internetu je k dispozici i online.\nVyberte pouze pevné připojení\nRozhodně se vyplatí pevné rychlé připojení s konkrétní společností nabízející pouze internet. Možné je volit internet i v rámci balíčku služeb některého provozovatele satelitu nebo kabelové televize. Typický je například UPC internet. Momentálně nabízí připojení i O2 Tv a mnohé ostatní společnosti. Jejich připojení je často lepší než mobilní internet, nicméně i tak není příliš vysoké…\nZjistili jsme, pro koho je určená kuchyně na míru?\tPředchozí příspěvek\nJak vybrat sušičku prádla\tNásledující příspěvek\nRostou vaše větve k sousedovi? Zřejmě budete nuceni jednat (101 985)\nVýhody a nevýhody podlahového vytápění (60 704)


Údolní vesnice vrcholného středověku | Usedlosti ve svahu a na terase, domky a chalupy u potoka\nÚdolní lánové vsi vrcholně středověkého založení převažují v horských oblastech a podhůří. Základem jsou usedlosti stojící dále a výše od potoka nebo až na terase. Mladšího původu jsou domky či chalupy dole při potoce.\nObsah: Přípotoční (nivní) prostor mezi usedlostmi  Poloha zemědělských usedlostí na terase  Poloha domků a chalup u potoka \nPřípotoční (nivní) prostor\nVesnice tohoto typu vlastně nemají náves a zemědělské usedlosti vymezují jen jakýsi dlouhý prostor podél potoka, který v závislosti na vzdálenosti obou protějších řad a členitosti terénu může vzbuzovat dojem alespoň zčásti uzavřeného prostoru.\nPoloha zemědělských usedlostí\nNa vytvoření skutečného návesního prostoru ve skutečnosti nezáleželo, čemuž nasvědčuje i skutečnost, že pokud při břehu potoka ležela vyšší terasa, na které teprve mohla být zřízena pole, situovaly se zemědělské usedlosti až do této vyšší polohy a to i za cenu úplného odtržení od společného prostoru údolní nivy.\nTato koncepce je snadno pochopitelná, když si uvědomíme, že v původní sídelní situaci mohla být více či méně široká niva (prostor kolem potoka) v podstatě neprůchodná, zarostlá, s mokřinami a meandrujícím potokem znamenajícím často vysoké povoďnové riziko.\nPoloha domků a chalup\nV současné době může být původní situace již méně čitelná, neboť i prostor údolní nivy byl postupně kultivován a zastavován mladšími objekty. Oproti velkým zemědělským usedlostem se však jedná o stavby podstatně menších rozměrů a bez velkých hospodářských objektů, pokud samostatné hospodářské stavby nechybí zcela.\nStejně jako v případě návesních vesnic je z období vrcholného středověku dochována pouze půdorysná struktura, zatímco drtivá většina dochovaných staveb je mladšího původu a zbudována na místě starších.\nSe souhlasem autora převzato s vyjímkou úvodního a posledního bodu z publikace


Můj ukrajinskej deník:MHD 2 – Co mrzí Zrzi\nMůj ukrajinskej deník:MHD 2\nPosted On 16. 10. 2019 17. 10. 2019\nPrvní článek o ukrajinské MHD vznikl během mých prvních dnů ve Lvově. Po měsíci se ale nastřádaly další zážitky, které si zaslouží pozornost. Co mě tedy ještě ohromilo?\nShodou okolností jsem zrovna dnes četla článek o tom, jak někdo pomohl v českém MHD ženě s cvaknutím lístku, protože byl automat jen v přední části autobusu. Tady je tahle semknutost běžná. Dokonce tu můžete po ostatních cestujících poslat peníze řidiči. A nevadí, že nemáte přesně. Řidič vám pošle “reštu” zpátky a nikoho ani ve snu nenapadne si peníze nechat.\nZvláštní, že se na Ukrajinu často díváme skrz prsty, přitom bychom se od ní mohli mnohé učit. Tady se totiž nikdo lidskosti a semknutosti nediví. Tady je ještě pořád normální.\nMatně si vzpomínám na to, jak si lidé v Česku často stěžovali na přetížené spoje. Tady to není jiné, ba je to snad ještě horší. Tím spíš, že jsou autobusy kolikrát ve velmi špatném technickém stavu a stát řidičovi za zády není zrovna ráj komfortu a bezpečí. Místní to ale berou s klidem a humorem.\nNa internetu se občas objeví vtipy zvěčňující východní řidiče se svatými airbagy. Na tomhle místě se sluší podotknout, že je to skutečně tak. Autobus bez ikon snad ani nenajdete. Doufejme, že fungují.\nZastaví, či nezastaví. To je, oč tu běží! Autobus totiž vůbec zastavit nemusí. Nezastaví, když je už plný k prasknutí. Nezastaví, když je dopravní situace kolem zastávky příliš složitá na to, aby se do ní vměšoval. A nemusí ani zastavit, když na něj nemávnete rukou. Takže úsměv a mávat!\nExistují tu snad jen dva druhy řidičů autobusu. První jedou jako pomatení, druzí jako s hnojem. Nic mezi tím. Vzhledem k technickému stavu vozidel jsem začala preferovat řidiče s hnojem. V ukrajinské verzi Rychle a zběsile se kolikrát nedá ani vystoupit. Fakt. Řidič otevře dveře a už se zase rozjíždí. Člověk by řekl, že je jim čas totálně volnej, ale někdo už asi chytá západní vlny či co.\nTrojelbus ani zadarmo\nTo se mi to tu vykládá o té ukrajinské MHD, když jezdím jen autobusem. Nebojte, pečlivě sleduji dění kolem. Jako nejméně spolehlivý dopravní prostředek jsem vyhodnotila trolejbus. Cestou si všímám, že mu neustále padají “kšandy”, popřípadě stojí kolonu kvůli spadlým trolejím. Nic příjemného. Ale mají Wi-Fi, to zase jo.\nKladem může být, že si lístek na tramvaj a trolejbus můžete koupit pomocí SMS. To zas nemůžu říct ani fň 😀\nVýstraha černým pasažérům\nVčera jsem si v jednom ze lvovských autobusů všimla oznámení pro černé pasažéry. Těm ve lvovských autobusech hrozí pokuta celých 60 hřiven! Připomenu, že cena lístku je 7 hřiven a že se hřivna zhruba rovná české koruně. No, moc si to nedovedu představit. Za dva měsíce ve Lvově jsem za a) nepotkala kontrolu, b) dostala jen jednou jedinkrát po zaplacení lístek, c) nastupovala u řidiče, takže to bez placení moc nešlo.\nPrávě v MHD často přemýšlím nad tím, jak Ukrajinu zvládá někdo, kdo neumí žádný východní jazyk. V autobuse se lidé často ptají třeba na to, jestli budete vystupovat. Nejsem si jistá, že bych jejich otázku bez znalosti některého z podobných jazyků pochopila.\nVybavuji si ještě situaci, kdy sjel autobus z určené trasy. Řidič na nás jen rychle křikl, že je před námi kolona a musí ji objet bokem. Kdybych mu alespoň 70 % výkřiku do tmy nerozuměla, jsem pravděpodobně dávno šedá hrůzou.\nŠtítky: cestování, lvov, můj ukrajinskej deník, na cestách, ukrajina\nMoskevský zápisky: Maslenica\nPosted On 27. 2. 2020 27. 2. 2020\nMůj ukrajinskej deník: Supermarkety a trhy\nPosted On 19. 2. 2020\nMůj ukrajinskej deník: Pidhirtsi\nPosted On 7. 2. 2020\n🇺🇦Další část z naší výpravy za Lvov.\nAsi nejvíc jsem si v Ukrajině 🇺🇦 oblíbila\nŽivel: Trochu jiná detektivka 📚Není tomu tak\nBožena Němcová slaví 200! A jaká je ta Vaše\n🍽A protože ráda jím, rozhodla jsem se Vá\n📘Dneska Vám představím něco pro náročněj\nMám tu někoho, kdo je na tom stejně? 😀 #com\n🇺🇦Jedno z mých opravdu oblíbených "lvovsk\nNo schválně, řekli byste, že i tohle je Ukraji\nTakovou zimu já teda můžu 😍 Měla jsem strac\nStalo se to včera 🤷Spletla jsem si ho s chuchv\nTotálně mě dostala!😍 ☑Honzlová je živ\nVzpomínky na Kaliningrad. V létě jsme využili\nWarning: The account for comrzizrzi needs to be reconnected.


Orto Plus Dámská obuv kotníčková 42 světle hnědá (6543542478) - Aukro - největší obchodní portál\npřidat kategorii do oblíbených prodat v této kategorii Orto Plus Dámská obuv kotníčková 42 světle hnědá (6543542478)\nskončeno (Středa, 12 října, 17:11:22)\nnabídka č. 6543542478\nJiná značka O nás Ohlasy zákazníků Do oblíbených Kontakt Bytový textilDětiElektroNářadíVybavení do kuchyněZahradaVšechny nabídky Máte dotaz? Zavolejte nám! infolinka: 498 511 611 (Po - Pá: 7:00 - 18:00) Napište nám! e-mail: servis@4home.cz Orto Plus Dámská obuv kotníčková vel. 42 světle hnědá Katalogové číslo: 411926 DOPRAVA ZDARMA | SKLADEM IHNED K ODESLÁNÍ Celoroční vycházková obuv s ručně šitým svrškem z měkčených usní, speciálním profi lem kožené stélky a velmi lehkou a pružnou podešví splnuje nejpřísnější zdravotní a hygienická hlediska. Při její konstrukci byly uplatněny poznatky z anatomie a biomechaniky chůze. Svršek z přírodních usní je konstruovaný s ohledem na minimalizování možnosti vzniku statických a dynamických tlaků a umožňující přizpůsobení se (šněrování, suchý zip, gumičky) měnícímu se objemu nohou během dne. Horní okraj je bandážovaný a při správném uzavření optimálně zabraňuje vnikání tvrdých těles, např. kamínků, do obuvi. Tato pohodlná, komfortní, zdravotně nezávadná obuv je v dámském provedení určena téměř pro celou populaci, včetně těhotných žen a diabetiků. Je osvědčená především jako vycházková, volnočasová obuv. Materiál: svršek přírodní useň, podešev přírodní krepa Zdravotní obuv standardně nedržíme skladem. Je vyráběna českou obuvnickou firmou až na konkrétní objednávky od zákazníka. Proto je pro tuto obuv termín dodání 3 - 4 týdny. ParametryBarva: světle hnědáMateriál: kůžeVelikost: 42 Proč nakupovat právě u nás? Doprava zdarmanad 1 000 Kč 17 výdejních místv České republice Kvalitní zákaznickýservis Záruka vrácenípeněz 12 let na trhu Dále nabízíme Verze pro tisk


Infra sauna Marimex Picollo | Obchody24.cz\nInfra sauna Marimex Picollo\nHlavní strana › Dům, zahrada › Dům a bydlení › Domácí sauny › Marimex Picollo\nDomácí sauny Marimex\nPočet osob v infra sauně: 1\nRozměry: 74 x 83 x 170 cm\nRozměry balení: 162 x 80 x 37 cm\nTeplotní senzor : ano\nTvar infra sauny: čtverec\nTyp ohřevu infra sauny: Karbon\nPicollo patří mezi nejmenší typy infra saun, které jsou v současné době na našem trhu k dostání. Představuje nejlevnější způsob saunování v pohodlí domova. Při výrobě bylo použitokvalitního dřeva cedru a kanadského jedlovce - hemlocku. Tento typ infra sauny je určený pro saunování jedné osoby. Malé rozměry dovolují umístění téměř do každého interiéru. Skleněné dveře dokonale ladí s designem a zároveň umožňují výhled saunované osoby po okolí. Součástí výbavy je ionizér, konektor pro rádio/mp3 přehrávač a zařízení pro světelnou terapii.\nV infra sauně jsou rozmístěny čtyři karbonová topidla. Ve srovnání s jinými typy karbonové zářiče tvoří tenké pásy, které vyvinou povrchovou teplotu 70 - 170 stupňů Celsia. Karbonové zářiče dosáhnou maximální teploty pomaleji, naproti tomu mají delší životnost (při saunování 3x týdně cca 90 let). Tento typ zářičů prohřeje lidské tělo rovnoměrně a do hloubky.\nPravidelné používání infra saun pozitivně ovlivňuje lidské zdraví. Saunování snižuje bolest, omezuje ztuhlost kloubů, zvyšuje prokrvení a působí protizánětlivě. V neposlední řaděnavozuje psychickou pohodu, snižuje svalový spasmus a posiluje kardiovasklulární kondici. Infra saunu je možné používat i v případech, kde zdravotní stav nedovoluje použití klasické sauny. Samotné saunování navozuje příjemný pocit pohody, uvolnění a relaxace. Infra sauny jsou natolik bezpečné, že se jejich technologie používá i v dětských inkubátorech.\nProvoz infra saun je ve srovnání s klasickými saunami výrazně úspornější. Hlavním důvodem je nižší provozní teplota. Infračervené záření proniká hluboko do tkáně, proto není třeba saunovací proceduru opakovat v několika cyklech za sebou, jako tomu je u finské sauny.\nMáte ke zboží Infra sauna Marimex Picollo nějakou otázku? Zajímá Vás nějaký detail?\nRadim Leidolf, 15.02.2015 11:30\nProsím o informaci o balení. Je to rozložené na menší díly? 105 kg neunesu.\nJan Macura - Obchody24.cz, 16.02.2015 16:53\ntato infrasauna se dodává bohužel v jednom balíku.


Přední brzdový kit D2 Racing pro BMW řady 3 (E30) 318, r.v. od 82 do 91, 8pístkové brzdiče, velikost kotoučů: plovoucí 380X32 mm | Escape6\nPřední brzdový kit D2 Racing pro BMW řady 3 (E30) 318, r.v. od 82 do 91, 8pístkové brzdiče, velikost kotoučů: plovoucí 380X32 mm\nDotaz k produktu: Přední brzdový kit D2 Racing pro BMW řady 3 (E30) 318, r.v. od 82 do 91, 8pístkové brzdiče, velikost kotoučů: plovoucí 380X32 mm\nKompletní brzdový kit D2 Racing pro přední nápravu pro vůz BMW řady 3 (E30) 318, rok výroby od 82 do 91, s roztečí kol 4x100, 8pístkové brzdiče, velikost kotoučů: 380X32 mmKombinace větších brzdičů s celkově větší plochou pístků v kombinaci se zvětšeným průměrem kotouče vám zajistí kratší brzdnou dráhu, nevadnoucí účinek a také výrazně atraktivnější vzhled vozu.\nKód produktu: BM67-1-380PL Značka: D2 Racing\nVysoce výkonný brzdový kit přední nápravy pro vůz BMW řady 3 (E30) 318Typ vozu: BMW řady 3 (E30) 318Rok výroby: od 82 do 91Typ brzdičů: 8pístkovéVelikost kotoučů: 380X32 mmTyp kotoučů: plovoucí děrovaný (v případě zájmu o drážkováné provedení kotoučů nás neváhejte kontaktovat)Minimální velikost kol: 19 palcůTyp brzdových desek: varianta Sport pro silniční použití nebo varianta Race pro závodní použití (specifikujte v poznámce k objednávce)Technické poznámky: Tento brzdový systém D2 Racing je možné dodat v provedení Street, s prachovkami jednotlivých pístků, nebo v provedení Sport, bez prachovek. Verze Sport je určena pouze pro závodní účely.Společnost D2 Racing nabízí za možnost individuálního lakovaní brzdičů do vámi zvoleného odstínu ze široké palety barev. Standardní barvy (bez příplatku): černá / červená / fialová / žlutá.Speciální barvy (za příplatek): leštěná červená / leštěná oranžová / leštěná modrá / leštěná černá / leštěná zelená / chrom / zlato / Neochrom titan look.Jeďte rychle a zastavte ještě rychleji díky vysoce výkonným brzdovým kitům D2 Racing. Ať už potřebujete zvýšit brzdný účinek v běžném provozu, nebo hledáte vysoký a nevadnoucí výkon na závodní okruh, D2 Racing má pro Vás řešení. V naší nabídce naleznete širokou nabídku 4 až 6 pístkových hliníkových brzdičů v kombinaci s kotouči o průměru 286 mm až 444 mm.Brzdiče D2 Racing jsou precizně vyráběné z leteckého hliníku a osazeny vysoce odolnými pístky, které jsou pro silniční využití opatřeny prachovkami. Tyto brzdiče se vyznačují nízkou hmotností a vysokou brzdnou účinností. Zároveň máte široké možnosti barevného provedení od základních barev, přes individuální odstíny až po speciální druhy lakování. Dodávané kotouče si můžete zvolit v drážkovaném nebo děrovaném provedení.Společnost Escape6 je přímým dovozcem produktů D2 Racing do ČR.Plovoucí střed brzdového kotouče je možné objednat za příplatek v provedení Neochrome Titan look.


Domů / Obchod / LINDA MEREDITH / Masky / Oxygen Mask\nTato maska je alternativním řešením kyslíkového ošetření v salonu Linda Meredith. Je vyrobena z jemné bavlny, která se používá při léčbě popálenin v lékařství. Tato maska je napuštěna dávkou kyslíku a vitamínového proti-vráskového séra. Rozjasní, intenzivně hydratuje, a působí proti stárnutí pokožky. Je vhodná před důležitými akcemi pro ještě krásnější a svěží pleť.\nOxygen Mask množství\nKategorie: LINDA MEREDITH, Masky\nPoužití: Naneste 1x týdně (nebo příležitostně) bavlněnou masku na vyčištěný obličej a nechte ji v klidu působit 15 – 20 minut. Po sejmutí neoplachujte, pouze použijte zbytek oxygen séra z balíčku a vmasírujte do pokožky obličeje, krku a dekoltu.\nBuďte první, kdo ohodnotí „Oxygen Mask“ Zrušit odpověď na komentář\nOdesláním formuláře souhlasíte se zpracováním osobních údajů. *\n3 580 Kč Přidat do košíku\n1 795 Kč Přidat do košíku\n2 180 Kč – 3 090 Kč Výběr možností


dobový historický kostým rytíře - Maxi-karneval.cz\nMaxi-karneval.czKostýmy Pánské kostýmy Kostým Červený křižák\nKostýmy a masky na karneval - Kostým Červený křižák.\nKód zboží: VI02313x\nM/L 50-52 - 750,00 Kč (skladem)\nSoučástí dobového maškarního kostýmu rytíře je róba s pláštěm a kapuce s korunou. Červená sametová róba křižáka má dlouhé rukávy imitující drátěnou košili. Pod lokty je zlatý proužek od kterého pokračuje k zápěstí černý rukáv. Na ramenou jsou trojvrstvé zlaté nárameníky. Na hrudníku je velký žlutý rytířský znak. Spodní část róby má v přední části rozparek až k černému pásku se zlatou sponou a cvočky. Spodní lem je krémový, stejně jako čtyři svislé pruhy ve spodní přední části róby. Na zádech je přišit krémový plášť. Kostým rytíře doplňuje zlatá kapuce se zlatou korunou.\nPánský kostým Skřítek\nPánský kostým Nero\nPánský kostým Tygr Medvídek pú\nod 2 225,00 Kč\nPánský kostým Gangster III


Nečekané drama v Benešově Žabiny ustály - Žabiny Brno\n13.3.2022 13.3.2022 Barbora Peštálová\nKonečně již v plné sestavě, vyjma stále zraněné Kateřiny Galíčkové, přijely Žabiny do Benešova na druhé kolo čtvrtfinále RENOMIA ŽBL. Znovu se však trápily se ztrátami a se Slovankou odehrály vyrovnané utkání. Nakonec soupeřkám nepovolily překvapivý zvrat využít a zvítězily 83:78. Doma ve středu 16. března tak mají příležitost tuto sérii uzavřít a postoupit do semifinále české nejvyšší ligy.\nBasketbalistky Žabin a Slovanky se v letošním play off ženské extraligy poprvé utkaly ve středu na Rosničce. Tehdy podle očekávání vyhrály domácí hráčky. Rozhodly však až v druhé části duelu. Celý zápas se totiž potýkaly s nevyrovnaným výkonem a poměrně vysokým číslem ztracených míčů. Podobně se svěřenkyně Viktora Pruši předvedly i v neděli v Benešově.\nI přes neproměněné koše ze zcela volných pozic první čtvrtina skočila vysoko 21:30 pro hostující Žabiny. Ty se střelecky trápily i v následující desetiminutovce. Navíc svými zbytečnými ztrátami a mezerami v obraně dovolily soupeřkám dotáhnout se na rozdíl pouhého bodu. Do šaten o poločasu Žabiny odcházely s osmibodovým náskokem 37:45.\nTen po pár minutách v druhé části zápasu navýšily na čtrnáct. Jejich soupeřky však Žabinské chyby na útočné i obranné straně hřiště dokázaly potrestat a snížily na rozdíl šesti bodů. Po nesportovní chybě a následných dvou proměněných šestkách nejlepší střelkyně Slovanky Kateřině Zeithammerové (26 bodů celkem) světelná tabule hlásila skóre 66:68. Zeithammerová navíc trefila tříbodovou střelu a stejně ji v dalším útoku následovala i Daniela Harapesová. Slovanka se tak poprvé v utkání dostala do vedení o čtyři body (72:68).\nV dresu hostí však pohotově zareagovala Natálie Stoupalová a obrátila stav na stranu Žabin. Nehledě na vyfaulování Elišky Hamzové a zmiňované Stoupalové si mírný náskok v dramatické koncovce Žabiny pohlídaly. Do Brna si tak vezou výhru 83:78 a ve středu před domácím publikem mohou čtvrtfinálovou sérii ukončit. „Zápas byl jak na horské dráze. Z naší strany jsme nepodaly konstantní výkon a znovu se trápily se ztrátami. Na nich musíme do dalšího utkání zapracovat, aby nás to s těžšími týmy nestálo výhru. Každé naše zaváhání Slovanka potrestala a my jsme se o to více nadřely, abychom to dneska dokázaly dotáhnout do vítězného konce,“ okomentovala utkání Stoupalová.\nSlovanka vs. Žabiny Brno 78:83 (21:30, 16:15, 21:18, 20:20)\nBody: Vondráčková 17, Stoupalová 16, Hamzová 11, Holmes 10 (+ 7 doskoků a 7 asistencí), Grigalauskyté 9, Jurčenková 7, Šoukalová 6, Vacková 5, Kopecká 2, Beránková 0, Záplatová (nenastoupila), Buřtová (nenastoupila)


Zoo ve Staré Vsi má nový přírůstek — ČT24 — Česká televize\nJosef Judas chová výry velké už deset let. Samičku i samečka získal z odchovu ze zoologických zahrad a dočkal se už několika mláďat. Letos se ale jeho výři zapsali do pomyslné knihy rekordů. „Asi jsme našli pár, který si sedí. Máme mladé už počtvrté, raritní je to v tom, že letos jsou to čtyři kusy,“ uvedl pan Judas a ornitolog Otakar Závalský doplnil: „Nejčastěji to jsou dvě mláďata, tři jsou už vzácné a čtyři velmi vzácné. Pouze jen jednou v historii bylo pět mláďat.“ Každý z malých opeřenců dostal na nohu kroužek s identifikačním číslem, aby bylo zřejmé, že není kradený. „Kdybychom to odložili o několik dní, tak už jim ty kroužky nenasadíme, jelikož přibývají strašně rychle na váze a kroužky bychom nenastrčili přes drápek,“ dodal chovatel.\nV Beskydech se podle ornitologů výři téměř vůbec nevyskytují a ani tato mláďata se do volné přírody nepodívají. „Jsou zvyklí na lidský kontakt, na krmení. Je to běh na dlouhou trať, naučit ty ptáky, aby si odvykli, aby byli plaší, aby se naučili lovit,“ vysvětlil Josef Judas a Otakar Závalský podotkl: „Výři byli u nás na přelomu 19. a 20. století téměř vyhubeni. Pak ale byla zavedena přísná ochrana a výrů postupně přibývalo až na dnešních 600 až 700 párů na republiku.“ Pan Judas má ve Staré Vsi nad Ondřejnicí takovou menší zoologickou zahradu. Kromě výrů chová i mývaly nebo například osla.


www.assko.cz - Sportovní soustředění\nZimní i letní příprava právě na Ašsku! Město Aš je ideálním místem k vašim sportovním soustředěním, a nabízí kompletní zázemí pro sportovní oddíly, organizace a školy.\nV zimním období nabízíme právě nově zrekonstruovaný Lyžařský vrch Háj, který má 3 sjezdovky s možností i večerního lyžování. Pro běžecké lyžování jsou kolem vrchu Háje připraveny běžecké tratě v délce 3,5 km a 7 km a je zde možné využít i osvětlený okruh v délce 1088 m.\nDále jsou dispozici vnitřní sportoviště, jako je víceúčelová sportovní hala v Geiplově ul., Fitnes studo Life, Plavecký bazén či v nedalekém okolí Aquaforum ve Františkových lázní nebo Eldorado v Bad Elstru.Pro příjemnou relaxaci je možné využít masáží nebo např. solnou jeskyni Pamír.\nChtěli bychom vám ulehčit přípravu a organizaci lyžařských kurzů pro školy či sportovní skupiny, kluby a proto jsme připravili kompletní balíčky služeb a ubytování. V nabídce jsou ubytovací zařízení jako hotel Goethe, restaurace U sluníčka, hotel Lev nebo škola v přírodě v Doubravě. Pro lyžařské skupiny či výcviky nabízíme výhodné balíčky s nabídkou:\n+denně návštěva bazénu (1 h)\nCena 3.190,- Kč/os\nNově zrekonstruovaný hotel Goethe se nachází 300 metrů od centra města poblíž městského parku a nabízí svým návštěvníkům jedno, dvou, tří a čtyřlůžkové pokoje se sociálním vybavením – tj. vanou či sprchovým koutem, WC, TV se satelitním příjmem a ledničkou. Dále jsou v nabídce dva apartmány vybavené kuchyní, obývacím pokojem a ložnicí. V komplexu hotelu se nachází též italská restaurace, kde je možno dostat nejen italské speciality, ale i českou a mezinárodní kuchyni.\nRodinná restaurace s nekuřáckým koutem, venkovní terasou a příjemný penzionem Vás srdečně zve k příjemnému posezení v restauraci s českou i mezinárodní kuchyní.\nZajímavá architektonicky ztvárněná stavba nabízí našim návštěvníkům příjemné ubytování s plně vybavenými pokoji. Hotel má k dispozici vlastní parkoviště, restauraci a nekuřácký salonek. Leží v samotném centru města.\nŠkola v přírodě je místem vzdáleném 6 km od Aše. Malá vesnička s bohatou nabídkou. Turisté ocení např. místní léčivý pramen, mnoho zajímavých turistických míst, potok Bílý Halštrov, zámek a přilehlé německé lázně Bad Elster. V této obci je nabídka ubytování s celkovou kapacitou 55 lůžek – 19 pokojů od 2 do 5 lůžek, sociální zařízení společné pro všechny pokoje. Dále jsou v nabídce apartmány s kapacitou 16 lůžek - 8 pokojů od 1 do 3 lůžek, sociální zařízení bud společné pro určité pokoje anebo samostatné. V objektu je k dispozici pronájem kuchyně.\nViz foto letní tábory


Lowa Emma gtx Hi EU31 anthracite\nZimní bota EMMA GTX HI dětem pomáhá užít si každý typ dobrodružství ve sněhu. Má vysoce přilnavou podešev LOWA AL-G se zimním dezénem, žádný problém na jakémkoli kluzkém sáňkařském kopci. A pohodlně měkká podšívka GORE-TEX Partelana udržuje dětské nohy teplé a suché i v chladných a vlhkých dnech. Konstrukce: vstřikovaná s technologií MONOWRAP® Svršek: hydrofobní semiš, textil (Cordura) Šněrování: klasické šněrování v kombinaci se zipem na vnitřní straně boty Podšívka: GORE-TEX Partelana Podešev: multikomponentní, vstřikovaná MONOWRAP®, LOWA® AL-G Hmotnost (EU 31): 520 g/pár\nLowa Emma gtx EU31 clove\nZimní bota EMMA GTX dětem pomáhá užít si každý typ dobrodružství ve sněhu. Má vysoce přilnavou podešev LOWA AL-G se zimním dezénem, žádný problém na jakémkoli kluzkém sáňkařském kopci. A pohodlně měkká podšívka GORE-TEX Partelana udržuje dětské nohy teplé a suché i v chladných a vlhkých dnech. Konstrukce: vstřikovaná s technologií MONOWRAP® Svršek: hydrofobní semiš, textil (Cordura) Šněrování: klasické šněrování v kombinaci se zipem na vnitřní straně boty Podšívka: GORE-TEX Partelana Podešev: multikomponentní, vstřikovaná MONOWRAP®, LOWA® AL-G Hmotnost (EU 31): 520 g/pár\nLowa Diego II gtx lo EU31 graphite\nDIEGO GTX LO Lehká a odolná dětská sportovní bota polobotkového střihu, vhodná pro každodenní nošeníKonstrukce:Svršek: kombinace semiše a textilu / CorduraPodšívka: GORE-TEX footwearPodešev: vstřikovaná MONOWRAP, LOWA Multi Trac KidsHmotnost: 450 g/pár vel. EU31\nLowa Diego gtx lo EU31 anthracite/orange\nDIEGO GTX LO anthracite Lehká a odolná dětská sportovní bota polobotkového střihu, vhodná pro každodenní nošeníKonstrukce:Svršek: kombinace semiše a textilu / CorduraPodšívka: GORE-TEX footwearPodešev: vstřikovaná MONOWRAP, LOWA AL-KIIIHmotnost: 400 g/pár vel. EU31\nLowa Calcetina gtx mid EU31 anthracite\nZimní bota CALCETINA GTX MID dětem pomáhá užít si každý typ dobrodružství ve sněhu. Má vysoce přilnavou podešev LOWA AL-G se zimním dezénem, žádný problém na jakémkoli kluzkém sáňkařském kopci. A pohodlně měkká podšívka GORE-TEX Partelana udržuje dětské nohy teplé a suché i v chladných a vlhkých dnech. Konstrukce: vstřikovaná s technologií MONOWRAP® Svršek: hydrofobní semiš, textil (Cordura) Šněrování: klasické šněrování v kombinaci textilních oček a kovových háčků Podšívka: GORE-TEX Partelana Podešev: multikomponentní, vstřikovaná MONOWRAP®, LOWA® AL-G Hmotnost (EU 31): 520 g/pár\nLowa Approach gtx mid JR EU39 navy\nTyto sportovní dětské outdoorové boty byly navrženy pro jednodušší túry na zpevněných cestách. Jsou připraveny zvládnout každodenní výzvy, kterým děti čelí. Jejich dynamický vzhled silně připomíná styl obuvi pro dospělé, ale bota je speciálně konstruována pro dětskou vyvíjející se nohu. Svršek z vysoce kvalitních syntetických materiálů minimalizuje hmotnost obuvi a poskytuje botě mimořádnou odolnost. Podšívka GORE-TEX footwear zajišťuje dokonalý klimatický komfort i ve velmi mokrých podmínkách. Podešev LOWA „Trac Lite Junior“ nabízí dokonalou trakci a optimální odpružení. Patentovaná technologie MONOWRAP® vytváří rám, který výrazně zvyšuje stabilitu a bezpečnost chůze. Použití: outdoorové aktivity, mírně exponovaná turistika Konstrukce: vstřikovaná s technologií MONOWRAP® s vícenásobným vstřikem (DuraPU/DynaPU) Svršek: syntetická useň, textil Šněrování: nylonová poutka, horní háček. Podšívka: GORE-TEX footwear Podešev: multikomponentní, vstřikovaná MONOWRAP®, LOWA® Trac® Lite Junior Hmotnost (EU 31): 430 g/pár\n2 990,00 Kč Přidat do košíku\nLowa Approach gtx mid JR EU38 navy\nLowa Approach gtx mid JR EU37 navy\nLowa Approach gtx mid JR EU36 navy\nLowa Approach gtx mid JR EU35 navy\nLowa Approach gtx mid JR EU34 navy\nLowa Approach gtx mid JR EU33 petrol


PEPÉ LETEC :: MOTOR - PARAGLIDING .cz\nÚvodní stránka > PEPÉ LETEC\nTento krásný dokument jsem někdy dávno stáhl u Proksíka. Dnes jsem u něho našel již jednu kapitolku, tak si dovoluji otisknout všech 15dílů i s úvodem. Je psaný od srdce, z touhy být nahoře, přemoct vlastní hmotnost a cítit se jako pták. Pepé letec je zdravé pobavení s notnou dávku sarkastického humoru. Ať chceme, nebo ne, pisatel dal na papír to co jsme prožívali my všichni v začátcích a stále prožíváme při létání pod křídlem ...\nPEPE_LETECppg.doc (479,5 kB)\nZKUSTE SI UDĚLAT CHVILKU ČASU, SEDNĚTE DO KŘESLA A LEHCE ČTĚTE KTEROUKOLIV KAPITOLKU. PŘÍJEMNOU ZÁBAVU :-)\nPříběh asi někdy z června 2002\nJak Pepé Letec začal uskutečňovat svůj dětský sen a naučil se létat.\nV průběhu kurzu jsem si vytvořil osobní stupnici dementů ve které jsem se pravidelně zařazoval na poslední a předposlední místo. Na posledním místě (z mého pohledu) byl jistý pan X. S vědomím, že nejsem největší vemeno se mi lépe žilo a mohl jsem se nad výkony pana X pyšně naparovat. S pochopitelných příčin zde nehodlám uvádět pravé jméno pana X, mohl by mi totiž rozbít držku :-)\nPan X nám i sobě neustále připravoval horké chvíle, jako když třeba při jednom startu z cvičného kopce a letu ve výšce asi 50 metrů nad zemí letěl nejdříve rovně, pak na pokyn instruktora do vysílačky zatočil doprava a letěl správně podél kopce, jenže jaksi zapomněl vrátit řidičku do předchozí pozice aby svůj let srovnal v důsledku čehož neustále zatáčel směrem do kopce. Instruktor řval do vysílačky (nevím na co ji měl, když ho bylo slyšet i tak), že má točit doleva, avšak pan X s nesrozumitelnými výkřiky na rtech (bylo to daleko) řval něco ve smyslu: „Higlander, přežít může jen jeden“, a pak čelně nabral kopec. Všichni jsme mysleli, že pan X je mrtev, neboť přestal udržovat rádiové spojení (na vysílačce bylo moc tlačítek a sice jedno takové obrovské). Tento se však po chvíli probral z bezvědomí, oprášil odřená kolena a vylezl zpět na kopec. Od této chvíle mi bylo jasné, že v rámci zachování své lidské důstojnosti nesmím být větší osel než pan X, což se mi nakonec podařilo, když jsem po všech útrapách dostal piloťák Heč.\nZpočátku to tak sice nevypadalo a já zvesela dotahoval pana X na poslední příčce stupnice mého bodového ohodnocení, neboť mi nešly starty. Start je jednoduchá záležitost, ale když to umíš. Jinak je do složitý manévr a to proto, že v rukou držíš řidičky, Á-čkové popruhy za které taháš, aby se padák natlakoval přičemž popruhy B, C, D máš přehozeny přes ruku. Do toho ještě musíš běžet, tahat ruce symetricky nad hlavu, potom přibrzdit, odbrzdit a makat. Pro sadomasochisty, to znamená pro nás pro všechny bylo připraveno běhání po ostružiní, na jehož šlahounech nebyl ani jeden trn. V zájmu záchrany tepláků jsem raději běhal v kraťasích, protože kůže mi zatím dorůstá, ale kalhoty jsem to ještě nenaučil.\nMůj první start na druhý den, když jsme se naučili nadhazovat padák (dále již jen hadr, má to míň písmen) nad hlavu vypadal dost trapně (rozuměj, pan X odstartoval s tím samým padákem na poprvé a já až na čtvrtý pokus). Při běhu z kopce jsem zvolil neprošlapanou trasu a v důsledku úbytku tkáně na svých lýtkách z důvodu uvedeného ostružiní jsem nemohl dostatečně akcelerovat. Při běhu jsem sice hadr dostal na hlavu, avšak vzhledem k nízké rychlosti tento nevztlakoval. Dalším průserem byla rychle se blížící se stěna stromů a samozřejmě šípkových keřů o výšce dvou metrů. Z mého pohledu to bylo docela blízko a tak jsem raději zvolil taktický ústup a v poslední chvíli zastavil, takže padák flákl přede mnou do země, tak dvacet čísel od trní. Hodil jsem ho do květáku a vyšlápl si kopec. Teplota ten den nešla ve stínu pod 35°C, takže pohoda. Podruhé jsem hadr nahodil pro změnu nesymetricky, takže z toho zase nic nebylo a já už se pomalu hanbou propadal a začínal pomýšlet na nápoj jenž zvyšuje image a sice „Sprite ®“ od společnosti Coca Cola. Třetí start byl obzvlášť působivý tím, že jsem divokým během přes ostružiní dostal hadr do letové polohy a když mi začal přes popruhy tahat za sedačku, tak v domnění, že už letím jsem do této nasedl. Jak později zjistila má kostrč, byla to klasická finta padáku na piloty začátečníky, kteří bláhově v nedostatečné rychlosti naskakují do sedačky. Padák sice chvíli letěl a já už se viděl na trůně slávy, avšak asi po dvou metrech se padák prosednul (malá rychlost) a já prdelí skrze pěnový chránič nabral mez u cesty a spadl do mamutí díry. Ještě hodinu poté mne brněla kostrč. Protože jsem již psychicky nevydržel „chápavé“ pohledy dalších kurzíků, čekajících netrpělivě na padák, tak jsem jim raději předal žezlo a kochal se pohledem jak všichni na poprvé bezvadně startují. Řadu těchto startů překazil až jiný kurzík, takže i on po chvíli vzdal svou snahu o start a já, již s jiným padákem, odstartoval na poprvé. Jak jsem později zjistil, jeden z padáků byl již asi dva roky starý a toto bylo důvodem jeho špatného nadhazování (vždycky za to může někdo, nebo něco jiného než já :-))\nPoté co se instruktor ujistil, že máme dost odvahy a umíme bravurně ovládat řídící mechanismy tohoto složitého zařízení, tak nás všechny vzal na odviják. Odviják je zařízení, které se zapojí na závěs (střechu) vozidla, jeden řídí vozidlo a instruktor řídí tah lana tak, že na druhém konci připojený pilot se dostane odvíjením lana a jízdou vozidla v důsledku působení pro mne nepochopitelných fyzikálních veličin do vzduchu.\nSamozřejmě, když na mne přišla řada, tak jsem to dvakrát zprasil. Na potřetí (znatelné vylepšení o jeden pokus) jsem se dostal do vzduchu. Velmi nemilé však bylo to, že jsem si příliš povolil popruhy na nohou, takže jsem se při startu svezl ze sedací části sedačky a pověsil se za slabiny. Mezi slabinami a nožními popruhy však byl můj mužský vercajk, který byl po celou dobu letu lisován působením gravitace na mých 85 Kg živé váhy. Když instruktor viděl, že má letová pozice není zcela normální, tak mi poskytl několik užitečných rad, které však vedly k tomu, že jsem svou situaci ještě zhoršil. Po přistání, jsem byl sice polomrtvý, ale funkčnost uvedených nástrojů jsem ověřil a zůstala zachována.\nV průběhu celého kurzu k žádným mimořádným událostem nedošlo, nikdo se nezabil a ani nezlámal. Což je jistě škoda, aspoň by bylo o čem povídat :-))\nAstala Vista – Pepé Letec\nSepsal jsem něco málo zážitků, které se mi podařilo osobně nasbírat za jeden rok mého létání. Že by z toho mohlo být na několik úmrtních listů je jasné, ale dosud žiji a jen tak s létáním nepraštím. I nadále však tvrdím, že 99 % z toho nepříjemného se stalo díky mé dementní makovici a neochotě přiznat, že větru a dešti neporučím. Nejhorší nebo do budoucna snad nejlepší na tom všem bylo, že jsem dospěl k závěru o své vlastní smrtelnosti. To zbývající jedno procento věnuji svým kamarádům, kteří pro trochu srandy obětují i kolegu pilota, ale to je taky cenná zkušenost. I nadále se po všech těch prožitcích (zde jsou uvedeny pouze nepříjemné a doufám, že pro mnoho z vás i poučné či vtipné) domnívám, že létání na padákovém kluzáku je velmi bezpečné při použití padáku kategorie A, případně certifikovaného pro kategorii A+B. Důkazem toho je, že ještě žiji. Snažil jsem se pokud možno vyhnout konkrétním jménům a názvům, a to z toho důvodu, aby šťouralové neměli v čem šťourat. Vždyť toto létání je o dobrých kamarádech a radosti z létání a doufám, že to tak i zůstane. Pakliže by jste náhodou narazili na nějaké jméno či konkrétní název věřte, že se jedná jen o pseudonym a v případě podobnosti je shoda pouze náhodná. Dále se všem omlouvám za neposloupnost některých časových údajů, neboť jsem čerpal ze svých nepřesných poznámek. Sice jsem mohl čerpat i z letového deníku padáku, případně krosny, ale to by bylo zpětně kontrolovatelné, po čemž samozřejmě netoužím.\nToho času mám již piloťák i na motor, kdy na kurzu mi mimo jiné poskytli množství cenných rad a zkušeností, jejichž získání by mne zcela jistě stálo hromadu peněz, případně nějakou tu újmu na zdraví. Proto všem vřele doporučuji začít nejdříve kurzem a poté se rozhodnout zda investovat našetřené peníze do létací výbavy a jaké.\nPřeji Všem mnoho krásných zážitků při létání– Pepé Letec & Rampa Mc Kvák.\nPříběh č. 1 - Začínáme\npříběh z listopadu 2002\nJak Pepé Letec zakoupil fungl nový padák.\nPředně bych chtěl upozornit, že paragliding je při dodržování základních a jednoduchých zásad zcela bezpečný sport, pokud ovšem není pilot naprostý idiot (jako občas já) a nevrhá se ve vichřici či uragánu do vzdušných proudů.\nNejdřív trochu předehry pro zahřátí:\nO létání jsem se zajímal již jako malý, avšak skončil jsem pouze u modelaření. Opravdový zájem ve mně vzbudil až kolega, který se mně optal, zda-li bych si nechtěl zalítat na rogale. S jeho návrhem jsem souhlasil, avšak mne díky bohu nekontaktoval v den, když šel ještě s dalším kolegou létat. Jak jsem se později dověděl, jejich kamarád, který se je pokoušel naučit létat na tomto zařízení je před letem upozorňoval na to, aby se naučili startovat nejprve na malém kopci a pak vylezli na ten větší. Oba kolegové však na něj s opovržením pohlédli, že to není jako řídit Boeing a proto ihned vylezli na vrchol kopce a vrhli se z něj dolů. Prvý startující kolega sice odstartoval, avšak vzhledem k tomu, že neuměl přistávat rozoral místním zemědělcům pole a poté co si z huby vytáhl (doslova) hlínu a kusy drnů, tak zjistil že mu z ní teče krev, kývou se mu zuby, ale jinak je celkem v pohodě. Až na vyražený dech, naražené žebra, odřený ksicht a zbytek těla. Druhý kolega se mu samozřejmě vysmál a hodlal mu ukázat jak létají opravdoví borci. Dopadl naprosto stejně, avšak s tím rozdílem, že rogalo rozlámal a ten den již nikdo nelétal. Od té doby oba perspektivní piloti naprosto zanevřeli na jakékoliv létání.\nJá povzbuzen úspěchem svých kolegů a jejich neochotným vyprávěním jsem se rozhodl, že rogalo nebude to pravé a rozhodl jsem se (správně) pro paragliding. Padák sám o sobě váží asi 6 kg a i se sedačkou, záložákem a dalším vybavením nepřesáhne 17 kg a vleze se do většího batohu a tento i do kufru vozidla. V případě přisání do pšeničného pole vše v pohodě sbalíte a důstojně odkráčíte dříve, než by jste museli prchat před rozzuřeným zemědělcem.\nTak tedy, na kurzu jsem si nádherně zalétal a zjistil, že tento sport je naprosto v pohodě, že nejde o adrenalin ale skutečnou pohodu, zážitek z pocitu opravdové svobody, volnosti a čisté radosti. Kdo nezažil neuvěří. I když se necítím zrovna bezpečně na balkonech výškových budov a musím se několikrát osmělit abych se mohl podívat dolů, při létání je to naprosto jiné. Je to jako létat ve velmi pohodlném křesle a dívat se na mravence a krabičky pod vámi. (lidi a budovy)\nTak dost úvodu a k věci: Nějakou dobu po kurzu jsem byl úplně v pohodě, avšak asi po měsíci jsem zjistil, že mi chybí létání a začal jsem pociťovat abstinenční příznaky (opravdu). Vzhledem k tomu, že nervozita se stupňovala a touha po létání rostla, tak jsem rozbil prasátko, něco málo si půjčil a rozhodl si koupit nový padák. Po složitém vybírání jsem se rozhodl pro firmu jejíž název neuvedu a její skvělý padák který si rovněž ponechám pro sebe, který je vhodný jak pro začátečníky, tak i pro "ostřílené" borce, jako jsem i já, když je certifikován v kategorii A i B a v testech jednoho dnes již bohužel neexistujícího časopisu obstál na výbornou.\nPo objednávce mi někdy v měsíci listopad roku 2002 přišel můj nový mazel. Ihned jsem zavolal kolegovi, se kterým jsme si dělali piloťák a aniž jsem dosnídal, uháněl jsem na proslavený kopec zvaný též 7 lánů. Po příjezdu na místo jsme zjistili, že fouká hodně a místy až moc. Toto nás však neodradilo a vylezli jsme na kopec. Zde však foukalo ještě víc a proto jsem se rozhodl, že jako majitel poletím první, avšak chvíli vyčkám až se vítr uklidní a pak odstartuji. Za tímto účelem jsem si rozložil padák a to až na několikátý pokus, protože vítr si s ním mírně pohrával, pak jsem se upnul do sedačky a rozhodl vyčkávat na zklidnění větru, ke kterému občas docházelo. Asi po dvou minutách sezení v sedačce, když jsem si prozřetelně nasadil přilbu přišel takový závan větru, že se mi padák nafoukl a rozhodl se odstartovat sám bez mého přičinění. Toto mne zcela překvapilo, takže jsem pro jistotu ani nedržel řídící šňůry, takže začal start dle normy "Harier", tedy kolmo vzhůru. Díky tomuto jsem ihned otestoval pevnost přilby a zjistil, že docela dobře funguje, a to v momentě když jsem se převrátil na záda a hlavou praštil o zem. Následovala rychlá reakce a já stihl odepnout jednu ze dvou hlavních karabin padáku, čímž jsem jej učinil neletuschopným a ihned poté otestoval kvalitu chrániče páteře a zjistil, že při pádu z výšky asi 1,5 metu je naprosto nepřekonatelný, ani jsem nic necítil. Po tomto akrobatickém představení jsme dospěli k závěru, že se ještě dnes nechceme zabít a proto jsme slezli pod kopec a zkoušeli nadhazování padáku různými způsoby, jeho reakce na zásahy do řízení a uměle navozované deformace. Při tom jsme zjistili, že tento je naprosto stabilní, pevně usazený a i při zaklopení 1/2 drží nad hlavou s velmi pomalou tendencí naklánět se na zaklopenou stranu a velmi rychle se regenerující při přibrždění na straně zdravé. V průběhu našeho cvičení však vítr zesílil natolik, že pilot sám o sobě neměl šanci padák dostat nad hlavu bez toho, aby nebyl smýkán zpět. Proto jsme začali uvažovat o tom, že nadvážeme tažné lano k autu různými lanky, které sebou občas vozím a pak se budeme pouštět jako draci. Protože jsme však strašně líní, nechtělo se nám úmorně navazovat špagáty a tak jsme se rozhodli, že jeden podrží toho druhého při startu za popruhy na sedačce a tím mu pomůže dostat se do vzduchu. Protože kolega byl zrovna ustrojen, tak jsem jej uchopil za popruhy, on nadhodil padák a pak začal opravdový tanec. V tom samém momentu jsme oba byli vyzdviženi do vzduchu, kolega v sedačce a já pod ním bezvládně vysící za ruce. (Ještě že je nemám kratší, vypadalo by to jako bych mu kouřil péro). Asi ve dvou metrech, když jme bez ustání rychle stoupali, uvědomil jsem si, že když se takto oba zabijeme, tak nám ani nikdo nezavolá havrany. Proto jsem se z této výšky pustil a zanechal kolegu svému osudu. Jestliže jsme stoupali a nikam se nepohybovali, tak v momentu odlehčení padáku kolega zařadil šestý rychlostní stupeň, avšak na zpátečku a rozhodl-se, že si procvičí couvání. Šlo mu to perfektně a odcouval asi 15 metrů. Měl jsem z něj radost. Ta však byla záhy zkalena vzdušnou turbulencí, která jej v mžiku dostala asi z 5 metrů na zem v důsledku čehož si nacvičil přistávání pozpátku kombinované s parakotouly zpět a opakovaným proskočením šňůr od padáku. Chránič páteře opět obstál na výbornou. Kolega však ještě neměl v úmyslu ukončit své představení a proto se rozhodl, že si procvičí vyorávání trávy a zapřažený za padák se v poloze ležícího střelce nechával vláčet k místní komunikaci, kde v té době jezdilo množství osobních, ale i nákladních vozidel. Ihned mi došlo, že si nevšiml provozu na pozemní komunikaci a v úmyslu ukončit tuto šou jsem jej doběhl a chytil. Ihned poté jsem se na zemi válel i já a nezmenšenou rychlostí s kolegou uháněl k cestě. Jediným řešením bylo deformovat pomocí šňůr padák (vrchlík) a učinit jej netahu schopným. Toto se mi po chvíli podařilo a exhibici ukončil. Možná to bylo i tím, že se vítr zmírnil. Po nějaké chvíli, až se nám přestala třást kolena, jsme padák v nastalém bezvětří zabalili (zmuchlali) a uháněli vstříc svým ženám a já i dětem. Tímto dodatečně děkuji bohu větru, že se nad námi slitoval.\nZnovu upozorňuji, že paragliding je bezpečný, ovšem nesmíte být vemeno tak jako já a z důvodu (lítací) abstinence provádět riskantní kraviny. Pokud nechápavě kroutíte hlavou, mohu Vás ujistit, že mám v rukávu ještě několik podobných zábavných zážitků, tentokrát však již opravdu při létání, které byly opětovně zaviněny mou tupostí a neochotou přiznat, že větru a dešti neporučím.\nČest a někdy ve vzduchu..... :-)\nPříběh č. 2 - první samostatný sletík\nPříběh z března 2003\nPrvní samostatný sletík.\nJe zajímavé, že z létání si člověk nejvíce zapamatuje ty okamžiky, které nelze v žádném případě označovat jako standardní letový režim, nebo pohoda letního.\nOnehdá jsem se domluvil s padáčkářem vlastnícím čistokrevný „Béčkový brus“, ještě diagonální kostrukce, tak 10 let stáří, jenž má šňůry padáku nadvázány tkaničkami od bot, že spolu půjdeme létat na Mračnou horu. V poslední chvíli mi tento odřekl a já se vydal létat sám, což činím jen velmi nerad, avšak měl jsem již vybavenu propustku od manželky a toho jsem musel využít. Po vývoz na Čerňavu a dále pak na Šerák, což mne stálo 50+50,- Kč, jsem slezl zpět mezi tyto stanoviště lanové dráhy a podle umrzlých zajíců, srnek a jednoho Krakonoše? (v létě ho najdu podle smradu) jsem se dostal na kýžené startoviště. Zde jsem propadl naprosté bezmocnosti, protože jsem nevěděl kam mám jako odstartovat. Vlevo lanovka, přede mnou na úrovni les, vpravo průsek o kterém mi nebylo známo kam vede (jestli vůbec) a dále vpravo smrčky a za mimi díra v zemi o níž mi jmenovaný pilot řekl, že nad tuto raději nemám létat, protože jsou tam pořád turbulence a že mně to tam „sežere“. Potěšen těmito informacemi a obvoláním dalších kolegů kam startovat jsem zjistil, že nikdo nemá ani páru kde jsem, natož pak kam mám letět, takže jsem propadl depresi, oželel investované peníze a z báglem na zádech se jal scházet sjezdovku. Naštěstí jsem si zapl vário, takže když jsem po chvíli mrknul na jeho ciferník, tak jsem zjistil, že vzhledem k ušlé vzdálenosti má tato trať celkem slušné převýšení a proto jsem se vydal zpět a rozhodl se, že to risknu. Obvzlášť poté, co jsem se přesvědčil o průseku jako krajní možnosti přistání. (příště povím, jak jsem se v něm málem zrakvil) Rozložil jsem hadr a najednou začali jezdit lyžaři snad ze všech končin. Zastavil se u mne jeden takový a jak jsem později zjistil, byl to člen horské služby, který mne ubezpečil o správnosti mého počínání a já jsem jej požádal o řízení provozu s čímž souhlasil a odkláněl nezbedné lyžaře, kteří se rozhodli přežehlit mi skluznicemi svých lyží můj fungl nový padák za hromadu peněz. Start proběhl naprosto v pohodě a já se po chvíli vznášel ve výšce 10 metrů nad stromy pod startovištěm z nichž jsem měl před startem obavu a poté co jsem dolétl na dolní stanici lanovky, tak jsem měl přebytečných 230 výškových metrů. Nezbylo nic jiného, než pořádně vyzkoušet co můj nový mazel umí, takže jsem procvičil klapání uší a sešlápnutí speedu, který jde docela ztuha (bodejť by ne, když zvedám svou prasečí váhu). Pak ještě turistům zakroužit nad hlavama a po pár wingoverech jsem bez problémů přistál do vymezeného prostoru. Celý let trval asi 15 minut a já se opět po delší době kochal těmi příjemnými pocity volnosti a svobody, podpořené ten den mimořádnou dohlednosti což večer potvrdili i na Nově. Když připočítám 45 minut, než jsem se dostal na startoviště, další půl hodinové rozmýšlení o životě a smrti, tak již mi nezbylo nic jiného než zabalit a jít pracovat, neboť na další výšlap nebyl čas :-(\nNo, to by pro dnešek mohlo stačit, ať nevyčerpám svou studnici moudrosti a nechám také něco na příště. Ještě jedna radostná novina, již zítra t.j. 21.4.2003 jdu koupit kolegovi jenž je časově zaneprázdněn motor na padák, takže létání bude mnohem víc a zcela jistě i zážitků. Moc se těším na šum vrtule, rachot sekaných prstů a šňůr. Panečku to bude povídání :-)))\nPříběh č. 3 - aneb není nad dobrou radu zkušeného kolegy\nPříběh někdy z února 2003\nAneb není nad dobrou radu zkušeného kolegy\nJak jsem se již zmínil v některém ze svých předchozích příspěvků, tak za nehody spojené s létáním si pilot může sám, když si myslí, že je pánem větru. I já jsem již prošel rychlokurzem přežití. Bylo to někdy v únoru roku 2003, když jsem šel se svými dvěma kolegy „lítači“ slétnou z Mračné hory. Já s prvním kolegou (volím raději pracovní názvy) jsem jel lanovkou až na Šerák s tím, že mi ukáže startoviště (jestli se to tak dá nazvat, podle mne je to místo stvořené pro letce Kamikadze, ale to tom někdy příště), které se na něm nachází a poté sejdeme pěšky na Mračnou, kam šel mezi tím druhý kolega pěšky v rámci zvýšení své kondice. My jsme tedy vyjeli nahoru, mrkli na startoviště a zjistili, že docela fučí. Dali jsme si pivo na uklidněnou a sešli na Mračnou, kde nás už netrpělivě čekal kolega s tím, že ještě chvíli počká, protože se mu nelíbí ten vítr nahoře (mraky pořádaly závody). Prvý kolega, který měl do té doby mou naprostou důvěru jakožto zkušený a starší pilot, však řekl:“Ser na to, to je v pohodě“. Já jeho tvrzení uvěřil, čehož jsem však po chvíli litoval. Rozložení křídla bylo poněkud problematické, neboť při závanech větru se toto sbalovalo. Doslal jsem však cennou radu jak jej rozložit, aby se toto nedělo. Když bylo vše přichystáno odstartoval jsem. Protože jsem odsud již jednou letěl, bylo mi divné, že hadr nechce nějak letět. Výšky ubývalo a já letěl přímo do smrčků pod startovištěm. Bylo mi jasné, že to bude průser. Proto jsem padák odbrzdil co to šlo, abych nabral nějakou rychlost a těsně před nimi přibrzdil, čímž jsem se nad ně vyhoupl. Let ve výšce dvou metrů nad stromy však nenaplňoval mé představy o létání a proto jsem zatočil doprava nad průsek, nad kterým jsem se hodlal udržet zuby nehty, abych měl v případě, že již nenaberu výšku kde přistát. Toto se mi podařilo, avšak náhle jsem začal být přefukován do díry, nad kterou se nemá létat z důvodů turbulencí. Já jsem tedy otočil padák do leva, abych se vrátil zpět nad průsek a pak to přišlo. Dostal jsem se do nějakých sraček a počal se kývat pod padákem jako kyvadlo z jedné strany průseku k druhé. Toto bylo ještě podpořeno mou snahou o udržení se nad průsekem o šířce cca. 10 metrů, čímž jsem se dostával do neuvěřitelných náklonů. V těchto kmitech jsem se dostal až pod úroveň hrany stromů. Bylo mi jasné, že sebou fláknu na zem a už jsem se těšil, až dosednu na mnou oblíbený pěnový chránič. Jaké však bylo mé překvapení, když jsem zjistil, že mířím přímo na nádherný 20-ti metrový smrk, který byl mimořádně vzrostlý a přečníval nad ostatní zákrsky (zřejmě dárek revolucionářů ze Sibiře). Protože jsem nechtěl svůj nový padák rozvěsit v koruně tohoto stromu, stáhl jsem levou řidičku až pod prdel (což se mimo přistání v zájmu zdraví nedělá!!), čímž jsem se dostal do dalšího kmitu, kdy se pravá polovina padáku vyhoupla nad koruny stromů a levá strana začala drhnout o zem. To by nebylo tak hrozné, avšak pod zmíněnými korunami se nacházel vzdušný bordel číslo 2 , který mi uvedenou dolní polovinu hadru vyfoukl, takže mi klapla 1/2 padáku. Ihed jsem zareagoval a padák za pomocí řízení (prostě to mám v rukách) dofouknul, avšak na náběžné hraně se již nevytvořil dostatečný vztlak a padák se začal nádherně rolovat po bahně a jehličí. V této chvíli mi již bylo jasné, že více než chránič páteře bych potřeboval chránič kyčlí, který jsem z důvodu úsporných opatření nekoupil (na co bych ho asi tak potřeboval, že?) a z výšky 4 metrů jsem na zbytku křídla upadl na zem. Klasické zřícení dle vzoru Rampa mek Kvák. Mým velkým štěstím bylo, že svah na zmíněném místě je hodně strmý a navíc jsem se trefil (náhoda) do hromady sněhu. I přesto mne týden bolela levá kyčel a stehno. Poté, co jsem z hadru odstranil nejhrubší nečistoty, jsem jej zabalil a společně se zmíněným kolegou, který mi doporučil odstartovat, sešel pěkně po svých z kopce dolů, neboť i on sám řekl, že „když mne viděl, tak raději na té své hujdě nepoletí, protože by dopadl mnohem hůř“ (má starý Béčkový hadr a já nový Áčkový). Jak mne dále informoval, když viděl co semnou dělá ta turbulence, tak se divil, že padák po celou dobu držel pohromadě a ani jednou neklapnul.\nOd té doby spoléhám jen sám na sebe a na kecy ostatních házím boba. Protože jsem nevěděl z jakého důvodu jsem prošel uvedeným rychlokurzem přežití, tak jsem zavolal svému instruktorovi a ten po zhlédnutí počasí na interfernetu zjistil, že ve výškové oblasti z níž jsem startoval dochází ke silnému střihu větru v důsledku čehož vznikají velmi silné turbulence, kdy jedna z nich mne dostala až na zem. Proto si raději před každým letem ověřuji meteorologickou situaci a to alespoň pohledem, jestli ty mraky nahoře zase nezávodí a dále mám nastavenu bezplatnou službu „vítr na mobil“ z www.SkyFly.cz serveru, kdy mi je dvakrát denně zasílána meteo situace z vybraných oblastí.\nAbych ten příběh dovyprávěl, druhý kolega posečkal asi 40 minut a pak v klidu sletěl i když měl problémy s přiblížením na přistání, když díky silnému protivětru vyklesával, avšak stál neustále na místě. Jen tak pro pobavení, bylo to nad krásnými buky za nimiž je točící se lanovka. Když však slétl o kus níž, tak se již proti větru prosadil a mohl jako jediný toho dne machrovat, jakže si to krásně nezalétal.\nPříště možná napíši něco o tom, jak jsme lítali s kolegou na mém hadru za použití jeho motoru (bylo to i na mne poněkud drsné).\nAť nám přeje počasí ...... Pepé Letec. :o)\nPříběh č. 4 - pilot ten tvrdej chleba má\nPříběh ze 4. května 2003\nPilot ten tvrdej chleba má\nTak jsem si byl včera opět zalétat. Je až paradoxní, že většinu času člověk při létání strávní vlastně na zemi a to výšlapy do kopce a někdy i z kopce. :-((\nPro svůj plán jsem si zvolil kopec s převýšením asi 80 metrů, což je docela o ničem, protože je to tak na dvě minuty letu, avšak při poměru cena/výkon to docela jde - 15 minut šlapání do hrbu/ cca.- 2 minuty letu. Z dlouhodobého pohledu se doba výšlapu do kopce postupně prodlužuje, zatímco doba letu zůstává neměnná. Když jsem šel asi po sedmé při poledním vedru do onoho kopce, tak rodinní příslušníci nechápavě kroutili hlavami s tím, že jsem se pomátl. Obdivovali však mou fyzickou kondici (já ji obdivuji ještě teď), což mne dostatečně psychicky podporovalo k uvedenému úsilí. Někdy k večeru jsem se rozhodl, že nemíním upadnout naprostým vyčerpáním a uskutečním tedy svůj poslední sletík. Start i samotný let byl nejlepší z celého dne, neboť jsem raději počkal na protivítr, protože pobíhání za bezvětří bych již nezvládl. Jak se ukázalo bylo to velmi moudré rozhodnutí a po pár krocích jsem letěl. Rozhodl jsem se, že přistanu u chaty svých známých, kteří v té době lopotně zpracovávali dřevo. Po přiblížení k jejich pozicím bylo výšky dost a tak jsem se rozhodl, že nad nimi provedu nálet. Toto se mi povedlo, avšak když jsem zjistil, že se řítím na střechu jejich domečku, raději jsem zostra zatočil doprava s tím, že přistanu. Ve výšce dvou metrů mi bylo jasné, že jsem padák nechal moc rozjet a teď už to neubrzdím. Louka vypadala v pohodě a tak jsem vysunul podvozek a čekal na náraz. Náraz se nekonal, protože do podvozku jsem dostal takovou šupu, že jsem se rozloučil se svým pravým kotníkem. Samozřejmě jsem to neustál a práskl sebou do země. Nic moc efektního. Nejdřív jsem si myslel, že je kotník v pr..... Po chvíli však začal brnět, pak bolet a nakonec jsem to rozchodil. Dnes už je to docela OK. Celý problém spočíval v tom, že jsem přistával ve velké rychlosti do mírného protisvahu, který si ke svým hrátkám vybrala i místní hrabavá drůbež, která zde za účelem popelení vyhloubila spoustu děr a já do jedné z nich vrazil svou pravou haksnu. Shora jsem nic neviděl, neboť tyto zákopy jsou již staršího data a tudíž efektivně zamaskovány trávou.\nNo nic, příště si dám bacha a hlavně se musím pojistit, protože asi nejsem nesmrtelný, jak jsem se původně domníval.\nJeště k tomu poměru cena/výkon. To mi takhle minulý týden volal kámoš, že ve výšce asi 500 metrů nad Mračnou vidí lítat nějaký hadr, tak ať hned přijedu. Ani jsem nedoutíral nádobí a už jsem valil. Po příjezdu na místo se však na obloze objevil takový větší mrak, který zakryl slunce. Říkám tedy kolegovi, že se mi to nelíbí a že z toho asi nic nebude. Tento odpověděl: „To neřeš, než vylezem nahoru, tak se to rozpustí“. Skutečně, než jsme za hodinu a půl!!!! vylezli pěšky na Mračnou (lanovka je po zimě v rekonstrukci), tak se zbývající nebeský blankyt zatáhl příkrovem šedivých mraků. Protože se mi krátil čas vystavený na propustce od manželky začínal jsem mít trochu obavy. Kolega však zkušeně zavelel, že se mrknem po okolí a chvíli počkáme. A skutečně. Než jsme se nadáli, tak začalo fučet naprosto nehorázným způsobem. Proto u nás zvítězil pud sebezáchovy (nikoli zdravý rozum) a kopec jsme sešli s báglama na zádech dolů, tentokrát již v kratším časovém intervalu i když mohu zodpovědně prohlásit, že do kopce se jde s plnou polní mnohem lépe než s kopce. Co se týče toho hadru, který tam měl lítat, jednalo se evidentně o halucinaci způsobenou dlouhou nelétací abstinencí. (Alkoholici vidí myši a lítači zase padáky.)\nZ toho plyne poučení: „Kdo nemá v hlavě, ten má v nohách“ a to doslova.\nČest – Pepé Letec.\nPříběh č. 5 - my a motor\nPříběh někdy z dubna 2003\nMy a motor\nTak jsem se konečně odhodlal, napsat příběh o tom, jak jsme byli létat na padáku s motorem. Jak jsem zjistil, motorový paragliding je skutečně adrenalinový sport a je určen pouze pro silné povahy, které hned tak něco nerozhází. Jedná se o to, že jsme z důvodu úsporných opatření (neměli jsme na startér) koupili krosnu se startováním na hajzl šňůru. Proto je nutné obrnit se trpělivostí, neboť slabí jedinci odpadají již po pěti minutách fyzickým a psychickým vyčerpáním, přičemž adrenalin jim kape i z čela. Protože mne hned tak něco nerozhází vydržel jsem až do konce a po několika (mnoha) marných pokusech se dílo podařilo. Nebylo to však zadarmo. Krásně jsem si rozbil svou pravou ruku o kovový rám. Ještě že mi dorůstá kůže. Nepotřebné přebytky mé tělesné integrity jsem byl nucen odtrhnou a ponechat na místě hlodavcům, aby i oni po zimě doplnili zásoby. Předtím, než se pokusíte o nastartování aparátu tažením za hajzl šňůru je opravdu nutné pootočit vrtuli tak, aby se píst dostal do horní úvratě. Já jsem toto jednou neprovedl a motor se mi při zpětném kopnutí pokusil vytrhnout obě paže z ramen. (Je to docela bolestivé) Dále je nutno dávat si pozor na zmíněnou hajzl šňůru, která při zpětném navíjení nebere vůbec ohledy na Vaše prsty.\nPo výčtu předností našeho ventilátoru bych se začal věnovat samotnému létání.\nJistě se mi nebudete posmívat a ani divit, když jsem bez prstů a málem bez rukou dal „gentlemansky“ přednost k prvnímu letu kolegovi. Omluvou před bohem zůstává to, že já mám rodinu a on nikoliv. Po tom, co jsme provedli několik suchých startů s vypnutým motorem jsme nahodili sekačku a rozhodli se jít do toho. Pro případ nechtěného, či náhlého úmrtí jsem měl přizvaného kolegu, který vše dokumentoval na videokameru. Jen tak pro informaci, krosna sama váží asi 30 Kg a když do ní nalijete benzín, tak je samozřejmě ještě těžší. Takže pokud se Vám nepodvedou první dva starty, tak již máte akorát tolik sil, aby jste se vymanili ze sevření popruhů.\nKolega startoval s roztočenou sekačkou jako první. Při prvním startu mu boční vítr sfoukl padák tak, že mu půlka upadla a šňůry se začaly namotávat na již „naštěstí“ vypnutý motor, kdy však vrtule setrvačností ještě rotovala. Bylo velkým štěstím, že se nic nestalo. Následovalo zdlouhavé vymotávání špagátů z vrtule. Při druhém startu kolega přidal plyn rychle na plný výkon, takže se mu krosna přetočila díky rotačnímu momentu a neutaženému křížovému popruhu ze zad na levý bok. Naprosto vyčerpán mi předal tento epochální vynález na má polámaná záda. (Po celou dobu jsem fungoval jako vrchní startér).\nMé pocity z tohoto zařízení byly velmi nepříjemné (pokud opomenu samotný let, který je super). Před startem máte opravu velké obavy, aby si Vás ta sekačka nepodala ke snídani. Abych se neztrapnil musel jsem startovat. Rozběhl jsem se, nadhodil padák a běžel s rukama nad hlavou. Kolega ukazoval, že mám hadr v pořádku nad hlavou a já proto v běhu pokračoval a postupně přidával plyn, aby si mne krosna nenamotala tak jako mého kolegu. Už jsem běžel pěkný kus a nohy začaly vypovídat službu, nehledě k tomu, že jsem utíkal směrem do houští na které jsem před startem ani nedohlédl. Protože už mi nic jiného nezbývalo, stiskl jsem plyn na plno, udělal ještě dva kroky a pak mne nějaký slon kopl do zad a já letěl. Trochu to se mnou kývlo, takže jsem provedl nechtěnou otočku o 90° doprava, avšak let se po chvíli ustálil a já si již vychutnával pohodu létání. Škoda jen, že jsem na zemi zanechal variometr a foťák, když jsem nepočítal s tím, že odstartuji. Po dvaceti minutách jsem se rozhodl přistát, neboť začínala fungovat termika a já chtěl, aby si zalétal i kolega. Samozřejmě, že jsem nevěděl roupama co dělat a tak jsem se rozhodl demonstrovat sílu tohoto sekacího-ventilačního zařízení. Přiblížil jsem se na přistání pravou odstředivkou, když jsem držel motor na plných obrátkách. Ve chvíli, když se mi oči začaly poněkud těsnat v lebce, jsem raději ubral plyn, neboť jsem se obával poškození šňůr na svém mazlíku. Po potřebném vyklesání jsem před skupinou stromů přidal plyn, po němž následovalo popsané zhoupnutí a já se přes stromy přenesl nádherným obloukem a šel na přistání dle mého odhadu v dostatečné výšce. Poněkud jsem opomněl váhu krosny a dále kinetickou energii, kterou jsem tímto manévrem udělil celému létacímu aparátu, včetně své maličkosti a ve výšce 5 metrů vypnul motor. Neuvědomil jsem si rovněž, že s tímto závažím má padák i větší opadání a rovněž se nedalo říct, že bych přistával proti větru. Situaci jsem vyhodnotil jako velmi mizernou, ale protože jsem měl motor již vypnutý nezbývalo než přistát. Abych nespadl jinam než na zem, stáhl jsem pro jistotu řízení až pod prdel, když mi jaksi z důvodu euforie nedošlo, že bych to neměl dělat a padák mi spadl za záda. Naštěstí jsem měl dvě možnosti a to že přitanu buď na hubu a nebo do kolen. Po rychlém vyhodnocení situace jsem si vybral druhou možnost a nádherně upadl na zem. Matka země byla milostivá a bylo to rovnou do hlíny. Za to jí patří mé velké poděkování. Když si představíte, že máte na zádech 130 cm dlouhou vrtuli kolem níž je o něco větší ochranný koš musí být všem zcela jasné, že jsem spodní částí tohoto trubkového rámu zkontroloval stav svých Achylových šlach. Naštěstí to bylo více na pravou nohu, takže se vůbec nic nestalo a má nesmrtelnost zůstala nepoškozena.\nKe konci našeho výletu, který se z důvodu zhoršených povětrnostních podmínek odehrával na jiném místě a kde se už ani jednomu z nás nepodařilo odstartovat předvedl kolega ještě „let“ na který budeme všichni vzpomínat s krůpěji studeného potu po těle. Bylo to tak, že kolegovi se podařilo ideálně nahodit padák, to doplnil působivým během s roztočenou vrtulí a když už padák začal vztlakovat, tak z naprosto nepochopitelných příčin naskočil do sedačky. (Později se sice hájil tím, že šlápl na ježka, ale to jsme mu nesežrali.) Po naskočení do sedačky se padák pochopitelně prosedl a krosna spodní částí rámu narazila na zem. Od této se odrazila, kdy kolega byl otočen na mého kamaráda, který do té doby seděl v kufru mého zánovního vozidla a docela se bavil při pomyšlení, že tu kameru má v Neváhej a Toč jistou. Úsměv na tváři mu však ztuhl v okamžiku kdy zjistil, že onen závistivý kolega s vrtulí na zádech mu jeho záměr úmyslně zkazí tím, že po dopadu na zem se rozběhl s roztočenou sekačkou na zádech proti němu a mému vozidlu. Kameraman zbaběle a zcela nepochopitelně vyskočil z kufru a utíkal co mu síly stačily z dosahu sekačky řízené masovým vrahem. Já už počítal kolik bude stát oprava, když tu kolega ze sekačkou se rozhodl, že ještě ukáže co v něm je a proto zavrávoral, upadl na záda a pak se ve výšce asi 50 cm vznášel nad zemí, jako létající sekačky Flymo. Po pár vteřinách si to rozmyslel, nebo lépe řečeno byl vymrštěn z vodorovné roviny a upadl na prdel, kdy ještě v luftě stihl vypnout motor. Možná mi to nebudete věřit, ale opravdu se to tak stalo, avšak k mému velkému údivu nedošlo k vůbec žádnému poškození a vrtule byla netknutá. Sice jsme museli chvíli hledat suchý zip k uchycení rámu, ale jinak vůbec nic, až na psychické trauma nás všech. Toto bylo znamením, že v nejlepším je dobré přestat a proto jsme se naprosto vyčerpáni odebrali do svých domovů.\nNezbývá než dodat, když do vzduchu, tak jedině s ventilátorem :-))\nP.S.: Protože jsem si včera vyvrtnul kotník, loučím se s Vámi na dobu čtyř týdnů – Pepé Letec.\nPříběh č. 6 - jak se zabít snadno a rychle\nPříběh z 24. června 2003\nJak se zabít snadno a rychle\nVčera mne vytáhl jeden kamarád z domova na kopec se slovy: „Rychle přijeď, je to tam“. Do půl hodiny jsem tam byl, ale byl tam akorát tak pěkný průvan. Dole foukalo dobrých 6 m/s a v nárazech i víc. Nahoru se mi nechtělo, protože mi bylo jasné, že je to ztráta času. Kamarád mne však svým: „To neřeš, to bude v pohodě“ zlomil a tak jsem si koupil lístek na lanovku za 50,- Kč a po dalším 30-ti minutovém zrychleném přesunu s 20 Kg na zádech jsem byl na startovišti. Jaké bylo překvapení, když nahoře foukalo ještě víc a po telefonickém ověření u kámoše, který dělá dole v údolí na vrtulích jsme zjistili, že tam už fouká 10 m/s, takže přistání by se konalo leda tak na zpátečku, nehledě na rotor, který se vždy tvoří před Mračnou nad přestupní stanicí Čerňava. Na to jsem neměl chuť a po hodině sezení (déle jsem nemohl setrvat, protože nebyl čas - manželka, děcka) jsem to vzdal a kopec seběhl za krásných 25 minut. Od toho mám taky ten vypečený puchýř na palci levé nohy. Kamarád mi pak po dalších třech hodinách volal, že na to sere, protože nahoře se prý už nedá ani stát.\nNabuzen fyzickou námahou jsem ihned jakmile mi to okolnosti dovolily (manželka) popadl bágl a valil na kopec nad barákem s tím, že si procvičím starty. Musím poznamenat, že tento kopec je při jakémkoliv směru větru vždy v rotoru. Je to taková místní specialita pro opravdového magora jako jsem já. Foukalo pěkných 6 m/s a místy i víc a k mému naprostému uspokojení ze všech stran. Bylo to tím, že zrovna přecházela slabší studená fronta. Při nácviku mne přestalo bavit neustále pobíhat pozpátku s hadrem nad hlavou a proto jsem se rozhodl, že se do toho opřu (od toho mám ty krásné modráky na obou pažích) a pokusím se odstartovat. K mému překvapení se to podařilo a já se začal rozhlížet po okolí s ptačí perspektivy. Bylo to sice v obavě, že mi hadr v tom bordelu každou chvíli klapne ale pád z 20 metrů bych stejně nerozchodil, takže jsem se uklidnil a pokoušel se proniknout do tajů svahování. Místy jsem sice při otáčení proti větru stál a občas si i couvnul, ale stromy byly daleko ?? a navíc jsem byl přece donedávna nesmrtelný, takže se mi nemohlo vůbec nic stát. Nebylo to nic příjemného, protože za takového počasí vlítnete do výtahu, kterému se co chvíli utrhne lano. Naštěstí bylo kam padat, protože zemědělci mi posekali druhou půlku "letiště", které je více strmější. Pochroumaný kotník byl pevně zabandážován. Neustále mi na hadroletu měklo řízení, střídavě na obou stranách. Pak však znenadání chcípl vítr a já byl nucen přistát v první polovině mého „letiště“, totiž na neposekané louce, kde jsem měl trávu po bradavky a to prosím nejsem žádný trpaslík. V tomto porostu se mi speed zaplandal do trávy, já o něj zakopl a pak už jen hubou ochutnal šťovíky a jiný plevel. Prostě pohoda.\nAž bude příště pořádný duňák (vypadá, že dnes by to mohlo vyjít), tak vím kam jít. No přece na hrb nad barák.\nP.S. Ve chvílích, když mi z čela stéká mrtvolný pot používám nejraděj Pemrs. Sajou fakt dost dobře a co se do nich vleze ......\nLítejte a hlavně žije - Pepé Letec\nPříběh č. 7 - jak jsem zjistil, že asi nejsem nesmrtelný\nPříběh z 27. června 2003\nJak jsem zjistil, že asi nejsem nesmrtelný\nNazval bych jej výstižně : Jak jsem se málem zabil.\nVčera jsem se rozhodl, že už nebudu leštit vrtuli na zapůjčené krosně a že tuto v podvečer vyzkouším, abych nevyšel ze cviku. Chtěl jsem na ní sice ještě nainstalovat kladky a speed systém. Z netrpělivosti jsem však toto neprovedl a raději se vydal s bratrancem na kopec jakožto s pomocným mechanikem. Po chvíli přišla i manželka se zapůjčenou kamerou, ve které v nejlepší okamžik došly baterky. Vše šlo jako po drátkách a po chvíli jsem odstartoval. Ještě bych měl uvést, že startoviště ze kterého jsem se vznesl je tvořeno mírným kopcem se dvěma vrcholy po stranách a svou nižší částí je orientován do obydleného údolí. V době startu a i při přípravě k němu foukal mírný vítr 1 - 2 m/s kolmo k místu startu. Pohoda. Po startu mne to otočilo trochu doprava, ale s tím jsem počítal a tak jsem v úrovní vrcholu stromů ubral plyn a otočil doleva. Ihned po otočení jsem zjistil, že fouká docela protivítr (údolní proudění) a já jsem tlačen zády přímo na stromy. Mohl jsem sice klapnout uši a vyklesat, ale na toto jsem již vzhledem k blížícím se stromům neměl čas (navíc bych na šňůry od padáku díky špatně seřízené sedačce nedosáhl) a proto rada starších tento manévr zavrhla a bylo mi přikázáno abych zatočil doprava nad údolí s tím, že toto na plný výkon krosny přeletím. Manželka mi poté řekla, že po zatočení bokem na vítr padák „zabral“ a jal se mne vláčet za sebou v nehezkém náklonu. Já jsem se již radoval, že to údolí přeletím, ale náhle mne začaly ramenní popruhy tisknout kolem krku a ruce mi něco přitáhlo k sobě. Hádejte co se stalo. Protočil jsem se v popruzích a začal nehezky klesat. Jak mi později řekl strýc, který dole kosil trávu, že když mne viděl, jak se motám v popruzích a padák ztrácí své původní tvary, tak si myslel, že budu brzo potřebovat dřevěnou bednu. Když jsem si uvědomil co se děje, tak jsem ubral plyn a došlo k samovolnému roztočení. Trochu se to kývlo a já se pokusil náklonem v sedačce a tažením za řidičku zatočit a přelétnout údolí. Toto se však nezdařilo a já valil plnou rychlostí zužujícím se údolím s větrem v zádech. Doleva jsem již zatočit nemohl, protože jsem příliš vyklesal a nepřeletěl bych údolí rovněž tak cesta vpravo byla nemožná kvůli stromům a dole v údolí tekla místní řeka. Proto jsem se snažil nabrat výšku přidáním plynu, ale hadr začal nebezpečně zatáčet do stromů vpravo. Jak jsem později zjistil, to bylo umocněno tím, že jsem měl křivě seřízenou sedačku. Musel jsem tedy ubrat a letět jen na polovinu výkonu motoru. Chtěl jsem to sladit s variometrem, abych zjistil zda klesám nebo stoupám, ale vário se mi zamotalo, takže jeho displej nebyl vidět. Kde se vzalo tu se vzalo, přes údolí se najednou vynořily natažené dráty a hle, bylo to vedení vysokého napětí 22 000 Voltů. Velmi nepříjemné bylo to, že jsem byl na jeho úrovni a nemohl vůbec nic dělat. Když jsem přidal plyn situace se ještě zhoršovala a proto mi nezbývalo, než pokračovat na polovinu výkonu dále a doufat že to vyjde. Do poslední chvíle jsem nevěděl jestli se to povede nebo ne. Na drátech stála zubatá s napřaženou kosou a už se rozmachovala. Nad dráty jsem přiletěl ve dvoumetrové výšce a kopl tu hodnou paní přímo do tlamy, až se jí zajiskřilo od zubů. Stačila se však ještě zaháknou a držela se zubem a pařátem. Nad dráty padák samovolně zatočil doprava a pokračoval v letu nad nimi. Jakou vzdálenost jsem takto uletěl nevím, protože jsem měl plné ruce a oči práce kam s tím praštím. Znenadání to opět samo zatočilo doprava, dráty samy uhly do leva a já se řítil do protisvahu na louku. Protože už vím co takové přistání obnáší (vyvrtnutý kotník a nemocenskou na 4 týdny) rozhodl jsem se pro únik a zvolení vhodnější přistávací plochy a proto jsem asi tak na 20 % přibrzdil a přidal plyn na plný knedlík. Nic se nestalo a já vesele pokračoval k zemi. Proto jsem odbrzdil a v následném kyvu se pokusil přechcat gravitaci, ale neměl jsem svůj den a pád se ještě zrychlil. V 5 metrech mi bylo jasné, že souboj s gravitací dnešní den nevyhraju a proto následovalo vypnutí motoru. Co čert nechtěl, motor se z plných otáček dotáčel velmi pozvolna, takže poté co jsem upadl na všechny čtyři, jsem zřejmě trochu drcnul rámem krosny o zem a roztočená vrtule o tento pinkla, takže na jedné straně jí chybí polovina a na druhé čtvrtina. Hadru se naštěstí nestalo nic a já mám jen jednu modřinu, ale na ty se v tomto sportu nehraje.\nSuma sumárum - jak dlouho let trval nevím, protože jsem jej celý prožil v jiné časové rovině, ale dle mého odhadu do tří minut a když opomenu benzín, tak mne stál něco kolem třech tisíc korun českých a to za polámanou vrtuli, kterou budu muset koupit. Stejně jsem už nevěděl co dělat s prachama, tak koupím aspoň novou vrtuli. Co z toho, že tato byla v provozu necelou hodinu. Už se mi stejně nelíbila.\nZ toho celého mám ještě teď, na druhý den nevalnou náladu. Alespoň jsem zjistil, že v těch našich opičích horách je mi krosna k ničemu, když je tu všude rotor, nebo údolní proudění a to i ve večerních hodinách. Můj příběh se odehrával kolem 19.00 hod. Nyní se v zájmu vlastní bezpečnosti domlouvám přes známého, že bych s krosnou a novou vrtulí létal na místním letišti, kde je poněkud rovnější terén a podobné zážitky by se neměly opakovat. Když jsem své zážitky vylíčil kolegům v práci a ukázal jim zničenou vrtuli, tak se smáli, až se za břicho popadali a stejně mi nikdo z nich nevěřil i když jsem si tento příběh ani trochu nepřibarvil, vyjma té báby na drátech, kde jsem se mohl poněkud ožehnutý houpat já.\nP.S.: Kdybych se náhodou na delší dobu odmlčel, tak mne nehledejte, protože budu pravděpodobně dva metry pod zemí. Soudím tak z toho, že poslední dobou mám více leteckých nehod než je zdrávo a taky se říká, že do třetice všeho dobrého a zlého. Takže čekám kdy ten třetí zážitek přijde a zda o něm budu ještě moct něco napsat.\nSumárum: Když si zpětně čtu tento článek, tak zjišťuji spoustu zbytečných chyb, kterých jsem se dopustil. Předně start do údolního proudění, navíc do obydlené oblasti bez možností nouzového přistání – vždyť se přece nemůže vůbec nic stát. Nezapnutý speed i když je (až teď) jasné, že se bude konat údolní proudění. Špatně seřízená sedačka, kdy neustále docházelo k samovolnému zatáčení do prava. Dále, přidání plynu na plno, při špatně seřízené sedačce a velkém bočním náklonu padáku. atd. atd..... Dnes již takovéto věci nedělám, protože jsem „dozrál“ a snad i zmoudřel. Zmoudřete též a to dříve, než si ublížíte.\nZdravím všechny. Pepé Letec\nPříběh č. 8 - začátky jsou vždycky těžké\nPříběh asi někdy z konce května 2003\nNevím přesně kdy, ale nějaký čas před tím, než se mi podařilo zlomit vrtuli jsem byl s kamarády bezmotorově létat ze Šeráku. V 10.00 hod. jsme se domluvili a v 11.00 hod již seděli na lanovce a za nekřesťanský peníz se nechali vyvést k Šeráku. Pěší túra na rozdýchání a už jsme byli na startovišti. Startoviště se nachází po levé straně přístupové cesty a jedná se o palouk, nebo lépe řečeno výsek ve stráni do kterého se rozloží padák. Pilot kamikadze se postaví na cestu a v zájmu svého zdraví musí padák dostat do letové pozice maximálně na tři kroky, jinak je totiž velká pravděpodobnost, že se shledá se svými již nežijícími předky. Je to proto, že pod cestou je menší prostranství kde sedí turisté a kochají se krásami přírody, příp. točí na kameru piloty v naději, že něco vyhrají v Neváhej a Toč, přičemž hlavní problém spočívá v tom, že pod tímto prostranstvím je jenom díra v zemi s občas rozesetými smrčky a obrovskými kameny z doby ledové. Přistát není kde, protože na protilehlé straně této díry je opětovně svah (jak překvapivé) o zhruba stejném sklonu a sice moc velkém. Zbytek pokrývá les a šutry. Z těchto důvodů je rozumné, počkat na protivítr a nebo jako mi na termický závan. Tyto jsou však občas zrádné, když zdechnou v ten nejméně vhodný okamžik a sice ihned po startu. Co Vám budu vykládat, měl jsem opravdový strach a proto roli pokusného králíka převzal prvý kolega. Ten se jej zhostil naprosto bravurně a to tak, že se dvakrát pokusil odstartovat na kříž, což se mu kvůli slabému větru nepodařilo, avšak třetí pokus se již „povedl“ a odstartoval. Ihned po startu však zmizel v díře, protože to „chcíplo“ (vítr). Za chvíli se však vynořil a asi o dva metry minul levým uchem zde postavenou chatu. Následně naletěl dle jeho slov „čtyřmetrový šprajc“ ve kterém však nezačal točit v domnění, že najde něco lepšího a jako obvykle se zmýlil, protože všude byly už jen vydatné klesáky.\nSamozřejmě, že jsem neodolal a když mi kolega číslo dva řekl, kam mám letět na přistávačku (o které jsem do momentu přistání nevěděl, protože za hřeben není vidět), tak jsem odstartoval s vědomím, že mám po startu hned točit do leva, přesvahovat to nad Obří skály, kde to prý vždy dává, pak přeletět asi 1 km nad protější svah, kde je výsek v lese a kde to prý dává i v zimě a pak letět údolím a přistát za kopcem (kam jsem neviděl) na nějaké louce. A když prý se mi nad „Obřákama“ podaří něco vytočit, nebo nad nimi budu mít výšku aspoň 150 metrů, tak mám pokračovat v letu zpět na Ostružnou k vozidlu a zajistit svoz. Start byl v pohodě a já se řídil výše popsaným návodem. Bohužel jsem se však vzhledem ke své nezkušenosti příliš neodvažoval letět ke kopci a z tohoto důvodu jsem letěl v nule, nebo spíše klesal. Nad Obřáky jsem přiletěl ve výšce asi 50 metrů a když jsem se podíval dále vlevo směrem nad Ostružnou, tak mi bylo jasné že tam nedoletím a přistávat v lese, kde ještě lidská noha nevkročila se mi taky nechtělo. Proto jsem se odpoutal od kopce a pokusil se přeletět údolí, tam jsem však nalítnul klesání o síle 3 m/s a proto jsem raději stoupl do speedu a letěl pryč. Tím se však mé klesání zvedlo na 5,2 m/s. Výšky ubývalo a klesání bylo pořád vydatné. Po nějaké době když už výšky nebylo moc jsem vyhodnotil situaci a došel k závěru, že nad výsek nemá cenu letět a riskovat přistání do stromů a proto jsem pokračoval dále k přistávačce. Před přistávačkou a dále pak středem napříč ní vede vysoké napětí, které jsem v pohodě přeletěl a přitom zjistil, že ze spodu stoupá nějaký smrad připomínající močůvku. Vlevo byla louka a vpravo nějaký hnědý flek (pole). Vydedukoval jsem, že zemědělci asi hnojili to pole a rozhodl se přistát na louce asi 20 metrů od kolegy, který startoval přede mnou. Jaké bylo však mé překvapení, když jsem zjistil, že v místech mého přistání se nacházela rozházená kejda (prostě sračky od prasat), naštěstí však již v mírně zaschnutém stavu. V zájmu záchrany padáku jsem tento udržov ........................................................SORRY SORRY - VÍC SE SEM NEVEJDE. DALŠÍ KAPITOLY AŽ DO 15té JSOU V SOUBORU KE STAŽENÍ :-)


Plexisklo, polykarbonát - Česká Lípa | idatabaze.cz\nPlexisklo, polykarbonát - Česká Lípa\nRek Pavel - RD-mont Pavel Rek\nČeská Lípa, Jižní 1822/57 +420 602 973 107\nZasklívání balkónů a lodžií. Výroba i výměna balkónového zábradlí. Prodej a montáž polykarbonátových desek a systémů. Bezrámový otočný systém Optimi, rámový posuvný systém Aluplus a Thermalux i bezrámový posuvný systém Thermalux. Výměny panelákového zábradlí.\nDaniel Lubomír - RD-mont Lubomír Daniel\nČeská Lípa, Jižní 1822/57 +420 602 476 357\nNový Oldřichov, Nový Oldřichov 22 +420 739 516 992\nTesařské, pokrývačské a klempířské práce. Kompletní realizace a montáž dřevěných altánů a pergol, střech, krovů i stání pro auta. Hoblování, frézování, ozdobné konce a impregnace, pokládání šindelí, tašek, makrolonu i polykarbonátu.


"Holky z gymplu" Vanessy nalítly albánskýmu ksindlu - musicserver.cz\nVydáno: 04.10.2014 09:29 v sekci Video - Jaroslav Hrách\n"Holky z gymplu mají ve všem trochu zmatek," zpívá Vítězslav Vávra. Vanessa si od něj text vypůjčila a předělala do trochu modernější verze. Takže teď už v tom holky nejenom mají zmatek, ale taky "nalítly albánskýmu ksindlu". Alespoň takhle zní skladba "Holky z gymplu" z posledního alba "Antidotum", ke které byl naprosto neplánovaně natočen videoklip při focení k chystanému turné. Proto v něm neuvidíme žádný příběh, o který si text přímo říká, což je na jednu stranu sice škoda, ale i jednoduché studiové záběry členů skupiny mají něco do sebe a rozhodně si zaslouží pochvalu za dobré zpracování a střih.\n"Holky z gymplu" patří na desce mezi ty nejchytlavější věci. Mnozí přitom ani netuší, že hudební podklad pochází ze skladby "The Angel" elektronické formace Gun Dream, za kterou stojí současný člen Vanessy Moimira Papalesca.\nKapela v současnosti pracuje na novém EP, které bude obsahovat čtyři speciální tracky - coververzi skladby "Podivuhodný mandarin" od pražské undergroundové legendy The Plastic People Of The Universe, novou verzi písně "Mikronaut" (originální verze), remix skladby "Holky z gymplu" od Schwarzprior a remix "Krve teenagerů" od The Tchendos. Datum vydání ještě není známé. Vanessa také chystá začátkem příštího roku jarní turné, během kterého navštíví Prahu, Plzeň, Ostravu, Bratislavu, Brno a Pardubice.\nZív zív (Kraken, 11.10.2014 14:28) Reagovat\nNudnej klip, čekal bych něco lepšího než záběry na kapelu. Radši měli ušetřit prachy na něco pořádnýho. Když si vzpomenu na klipy k Ahoj chcípni nebo Fízl na speedu, případně Dobře organizovanou tlupu, nechápu, proč tady straší s nějakou ženskou v latexu.