Sex a alkohol pro potenci: jeho účinek na reprodukční systém - Alkozeron\nPití alkoholu při sexu\nNěkteří sexuologové doporučují před sexem pít alkohol v malých dávkách. To podle jejich názoru „horká krev" zvyšuje přitažlivost, osvobozuje nás a prodlužuje pohlavní styk.\nZ fyziologického hlediska to lze vysvětlit tím, že při sexu tělo spaluje zásoby glukózy z jater a alkoholu z tlustého střeva. Pokud tedy váš sex bude trvat déle než 15 minut, lékaři doporučují sníst před ním něco sladkého. Nebo například pít víno. Alkohol se do krve vstřebává rychleji než cukr, což mu dodává sílu.\nJe však důležité najít stejnou zlatou střední cestu, protože tím, že si na hrudník vezmete trochu více, můžete zahájit opačný proces a nikdo si pak nebude užívat sex. Každý nápoj má své vlastní vlastnosti, zkusme tedy zjistit, který alkohol je lepší zvolit před sexem a jak ovlivňuje sex.\nJak alkohol ovlivňuje potenci?\nJak přesně alkohol ovlivní fungování reprodukčního systému, závisí na tom, jak často a co přesně muž pije. Malé množství alkoholu před sexem mnoho škody nezpůsobí a naopak přispěje k uvolnění nervového systému a mírně otupí ostrost nervových zakončení. Takový účinek je nepostradatelný u psychogenních poruch, kdy se muž nedokáže zcela uvolnit, protože se bojí selhání.\nMalé množství alkoholu navíc brání předčasné ejakulaci, která je dána mírným snížením citlivosti receptoru a rychlosti přenosu signálu do genitálních center. V důsledku toho styk trvá déle, ale závažnost pocitu se mírně sníží. Tento účinek je však pouze v těch případech, pokud je alkohol konzumován ve velmi mírném množství a jen příležitostně.\nPokud si muž „dopřává" alkohol téměř každý den, bude akce úplně jiná. Ethanol je jedním z nejsilnějších psychotropních jedů, který při pravidelné konzumaci snižuje citlivost serotoninových receptorů a mění strukturu nervových zakončení. Částice alkoholu se šíří tělem spolu s krví a pronikají do všech vnitřních orgánů, ovlivňují jejich struktury a způsobují dysfunkci. Totéž se děje s reprodukčním systémem. Pokud pravidelně konzumujete alkohol, pro potenci to dopadne následovně:\nlibido se postupně oslabuje;\nerekce bude čas od času slabší, dokonce i ve střízlivém stavu;\nbude následovat neschopnost dosáhnout ejakulace.\nJe třeba mít na paměti, že postupem času se takové příznaky jen zesílí. Pokud nezměníte svůj životní styl a nevyhledáte odbornou pomoc, orgány reprodukčního systému už nikdy nebudou fungovat jako dříve.\nÚčinek alkoholika na erekci se liší podle druhu alkoholu. Koňak je považován za nejbezpečnější pro potenci. Mluvíme pouze o vysoce kvalitním nápoji, který je vyráběn na bázi přírodních surovin a zraje v dřevěných sudech. Pokud vypijete 30 ml produktu před pohlavním stykem, povede to ke zvýšení krevního oběhu a aktivaci mozkových center. Díky tomu bude pohlavní styk jasnější a delší.\nNa poznámku!Cognac se nedoporučuje u mužů trpících ledvinovými patologiemi a vysokým krevním tlakem.\nTento typ alkoholu rozhodně nepomůže vytvořit romantickou atmosféru, ale z lékařského hlediska je vodka mezi alkoholickými nápoji nejlepší volbou před sexem, protože mluvíme o čistém alkoholu bez chemických přísad. Opilost z vodky přichází pomalu a trvá dlouho. Aby muž po vodce nezkazil sex, může vypít maximálně 150 g. Pití vodky průběžně je přísně zakázáno, protože při pravidelné konzumaci o několik let později je mužská sexuální funkce značně omezena.\nPříznivý účinek na mužskou potenci má takový druh alkoholu, jako je suché červené víno. Kvalitní výrobek obsahuje antioxidanty a složky, které stimulují činnost trávicího traktu, dále podporují ředění krve a eliminaci cholesterolu. Jedna sklenka suchého červeného vína nebude mít škodlivý vliv na účinnost a do určité míry ji dokonce posílí - sex po víně bude jasný a emocionální.\nPřestože je pivo považováno za slabý alkohol, je to právě toto pivo, které má nejnegativnější dopad na reprodukční zdraví muže. Tento účinek je způsoben vysokým obsahem fytoestrogenů v produktu - rostlinných analogích ženských pohlavních hormonů. Při požití blokují produkci hlavního mužského hormonu testosteronu, v důsledku čehož se potence výrazně zhoršuje.\n"A ty nejsi nic"\nVědci z University of Nebraska-Lincoln se zabývali okolnostmi a faktory, které ovlivňují muže a jak jsou objektivně posuzovány ženami.\nStudie se zúčastnilo 49 mužů ve věku 20 let. 29 účastníků experimentu dostalo dva alkoholické nápoje a zbytek dostal placebo (v tomto případě údajně alkoholické).\nÚčastníkům byly ukázány fotografie 80 dívek, poté byly požádány, aby ohodnotily vzhled a úroveň atraktivity vyobrazených. Technologie sledování očí byla použita k posouzení, na které části ženského těla se muži dívají.\nFotografie žen dříve hodnotila nezávislá komise, jak teplo, dobrou povahu, přátelskost, kompetentnost, inteligenci, důvěru a přitažlivost vyzařují.\nVýsledky ukázaly, že když muži pili, strávili méně času prohlížením jejich tváří a více se soustředili na svoji postavu. Ti, kteří byli odborníky hodnoceni jako „vřelí a laskaví", si opilí muži prakticky nevšimli. Vědci věří, že tato zjištění budou účinným důkazem, který změní způsob, jakým muži vidí ženy.\nMohu pít alkohol před pohlavním stykem?\nV průběhu mnoha studií a experimentů bylo prokázáno, že za účelem minimalizace rizika dysfunkce reprodukčního systému lze vypít maximálně 1, 5 polévkové lžíce alkoholu denně. Většina odborníků přitom radí konzumovat až 70 ml vysoce kvalitního koňaku. Předpokládá se, že tento nápoj rozšiřuje cévy a nevede k jejich zúžení po krátkém časovém intervalu, na rozdíl od jiných druhů alkoholu. Elitní koňak slouží jako profylaktické činidlo, které brání rozvoji patologií kardiovaskulárního systému.\nNa druhou stranu je třeba mít na paměti, že častá konzumace alkoholu vede k produkci vadných spermií, protože ethylalkohol proniká do varlat a má škodlivý účinek na produkci mužského spermatu. To vše může vést k potížím s početím a zvýšit riziko porodu dítěte s tělesným nebo mentálním postižením.\nPozornost!Je povoleno užívat malé množství alkoholu před sexem, aby se zvýšila potence,ale pouze v případě, že se partneři neplánují v blízké budoucnosti stát rodiči.\nMýtus, že po sklenici nebo pár koktejlů na hrudi získáte šílený vzrušení vzrušení, je v lidech vychováván díky kinematografii. Koneckonců právě tam často najdete scény, kde se hrdinové baví, popíjejí alkohol a pak si v záchvatu vášně dopřávají tělesné radovánky. Možná to funguje v praxi. Je zcela přirozené zažít po opojných nápojích něco jako vzrušení. Pouze to nemá nic společného se skutečnou touhou. Předně proto, že alkohol není schopen jej dobře ovlivnit.\nStojí za to pochopit, že i sklenka vína může ovlivnit mozek. To mění vnímání, snižuje citlivost a někdy se dokonce zbavuje pudu sebezáchovy. Čím více člověk pije, tím větší je pravděpodobnost, že bude zklamaný místo intimity. Vždyť téměř každý mladý muž zažívá ráno jen pocit studu a nechce si smutný zážitek zopakovat. Při konzumaci alkoholu klesá i hodnocení potenciálních partnerů. Na vzhledu a intelektuálních schopnostech už nezáleží. Nejdůležitější je souhlas se sexem. Tímto zarovnáním zároveň trpí obě pohlaví.\nU dívek je takové frivolní chování plné mnoha špatných věcí. Může to být příležitostný sex s osobou, se kterou byste neměli spát (například přítel přítele) nebo dokonce smutný zážitek ze skupinového sexu. Někdy je těžké tomu říkat dobrovolná intimita, protože někteří kluci mohou dobře využít stavu opilé a slabé vůle.\nFakt je zřejmý - pokud rádi pravidelně sedíte ve velké společnosti, kde se s každým dobře neznáte, a zároveň neovládáte, co pijete, jste v ohrožení. Přitom je velmi těžké dokázat, že toto opilé pohlaví bylo znásilněním. Proto všechny dámy, kterým nějak záleží na jejich pověsti a zdraví, musí upustit od opilosti, není jasné, kde a není jasné, s kým.\nChlapi se také nevyhýbají smutnému osudu. Opilý stav stejným způsobem zbavuje jakýchkoli výčitek, morálních zásad a dalších sociálních slupek. Instinkt zbývá jen jeden - najít si partnera. A často tyto milenky nejsou tím nejlepším „druhem". Pravděpodobnost přenosu sexuálně přenosných chorob z takovýchto společníků na cestách není malá. Stojí to za pár minut trapného plachtění, aby se poté rozložila úhledná částka na ošetření u lékaře?\nRozhodně to nemá cenu. Kromě toho nezapomeňte na takový okamžik, jako je těhotenství. A je dobré, když dívka nemá žádné stížnosti a vyřeší tento problém sama (i když je to spíše otázka mužské odpovědnosti), ale existují tací, kteří jsou schopni zařídit své „milované" skutečné peklo.\nVšechny tyto nevýhody nejsou úplným seznamem toho, jak negativní může být konzumace alkoholu před sexem. Můžete sem přidat také skutečnost, že milovníci alkoholu časem ztrácejí citlivost. To platí zejména pro muže. Erekce bude přicházet méně a méně, méně vydržet a potěšení vůbec nemusí být. A pak není impotence daleko a je to - sbohem bohatému sexuálnímu životu. Samozřejmě se to nestane, pokud si dovolíte vypít pár koktejlů nebo piva jednou za měsíc. Pokud se to však stane s depresivní frekvencí, pak se doporučuje přehodnotit své špatné návyky.\nPro mnoho mladých lidí, kteří právě vstupují do sexuálního života, je sex bez alkoholu obtížný, což je nejčastěji spojeno s ostychem a pochybnostmi o sobě. Mnoho párů konzumuje alkohol před sexem a během sexu, aby se uvolnili a nechali své touhy vyjít najevo.\nV některých situacích tento přístup skutečně zlepšuje kvalitu soulože. To se však děje pouze tehdy, pokud je konzumován vysoce kvalitní alkohol a v malých množstvích. Pokud před kontaktem konzumujete příliš mnoho alkoholu, může to způsobit nejen potíže s erekcí, ale také problémy s nástupem orgasmu.\nIntenzita kontaktu navíc nemusí být tak silná jako ta „střízlivá". Alkohol, jako je pivo, je zvláště škodlivý pro kvalitu sexu. Ve většině případů se muži a ženy neomezují na vypití jedné sklenice a vypití několika hrnků najednou. Protože pěna má silný diuretický účinek, aktivuje se fungování močového systému, díky čemuž se zvyšuje potřeba partnerů jít na toaletu, což je v intimních chvílích krajně nepohodlné.\nProč lidé tak rádi pijí víno nebo pivo? Proč chodí do barů a objednávají si krásné, kouřící nebo ledové koktejly? Jak panák whisky působí na tělo? Odpovědi na otázku jsou celkem zřejmé. Alkohol pomáhá mnoha lidem dostat se ze své ulity a stát se mnohem otevřenější komunikaci. Lidé, kteří si někdy mohou dovolit posedět s přáteli, si všimnou skutečnosti, že po pití jsou konverzace otevřenější a zábavnější. Člověk má potěšení, ale to vše je skutečné jen do určitého bodu.\nTělo je to nejmenší, co může žena muži dát.\nPokud topná podložka překáží, znamená to, že jste již zahřátí. Pokud vaše žena překáží, pak už vám je zima.\nPro muže není nic urážlivějšího, než ho označit za blázna, aby žena řekla, že je ošklivá.\nJsou tací, pro které je alkohol jakýmsi elixírem na všechny jejich vlastní slabosti. Pil jsem - a ty už jsi neodolatelná, sexy a žádaná. A v tomto stavu je mnohem jednodušší navazovat nezávazné romantické známosti. Zajímavý je samotný mechanismus účinku alkoholu.\nNemění samotného člověka, pouze opravuje jeho vnímání. A nejen on, ale všichni kolem něj. Až do nedávna nemohli věnovat pozornost těm nejobyčejnějším chlapům nebo dívkám, ale po několika skleničkách vína se jim zdá, že nemohou najít krásnějšího životního partnera. Někdo má rád tuto iluzi, takže pití alkoholu se stává pravidelným.\nLidé někdy pijí, aby se jednoduše rozveselili. Ostatně, když je opilý, samotný svět působí přívětivěji. A když je svět tak dobrý, tak proč se neuvolnit a nepřijmout štěstí, které na vás padlo? Jak se říká, opilí a po kolena v moři. Ale v intimním životě, pokud je plný a zdravý, není místo pro jednoduché vtipy a chvilkové touhy. Koneckonců, abyste se bavili, musíte se na to umět soustředit. A pokud je vědomí zakalené, je mnohem obtížnější to udělat. Ukazuje se tedy, že alkohol na jedné straně pomáhá zbavit se rozpaků a na druhé straně zasahuje do dosažení orgasmu.\nÚčinky závislosti na alkoholu na mužské síle\nAlkoholismus nepříznivě ovlivňuje stav všech vnitřních orgánů a systémů, včetně reprodukční funkce.\nMnoho zástupců silnějšího pohlaví, kteří několik let trpí závislostí na alkoholu, následně čelí následujícím problémům:\npokud je v těle neustále přítomen ethylalkohol, jsou nádoby ve zúženém stavu. Krev kvůli tomu stagnuje a neteče ve správném objemu do genitálií - zvyšuje se riziko rozvoje prostatitidy;\nlibido klesá, erekce se zhoršuje nebo úplně zmizí;\npravidelné pití alkoholických nápojů zhoršuje nervový stav a vede k depresi, která také snižuje libido.\nZneužívání alkoholu má navíc škodlivý účinek na játra, srdce a další orgány, což vede k rozvoji různých chronických onemocnění.\nSkupina vědců z Kanadského centra pro výzkum návykových návyků a jejich účinků na duševní zdraví dospěla k závěru, že konzumace alkoholu nás často provokuje k nechráněnému sexu. Čím více pijete, tím větší je připravenost.\nExperti provedli 12 experimentů, během kterých rozdělili účastníky do dvou skupin: „pijáci" a „teetotalers". Průzkumy a rozhovory jednoznačně ukázaly, že kdo častěji nepil, přemýšlel o antikoncepci. Jak bylo zjištěno, ve skupině „pití" se ukázalo, že zvýšení koncentrace alkoholu v krvi o 0, 1 mg / ml zvyšuje připravenost na „nebezpečný" sex asi o 5%.\nPotence po ukončení alkoholu\nPro většinu mužů je vzdání se pravidelné konzumace alkoholu poměrně obtížné. V důsledku toho se psycho-emocionální stav zhoršuje a energie se ještě zhoršuje. Ve většině případů je však možné znovu získat mužskou sílu. Chcete -li to provést, musíte pochopit, že obnova bude nějakou dobu trvat.\nK obnovení potence a plodnosti po dlouhodobém příjmu alkoholu se doporučuje tato doporučení dodržovat\nje nutné se domluvit s urologem, který vám po provedení anamnézy a vyhodnocení výsledků testů řekne, jak postupovat. Ve většině případů jsou pacientům předepsány léky;\nmuž, který se vzdal alkoholu, musí vést zdravý životní styl a zaregistrovat se do posilovny, protože fyzická aktivita přispívá k produkci testosteronu;\nje nutné upravit stravu a odmítnout škodlivé produkty. Ořechy, mrkev, med a mořské plody by měly být ve stravě přítomny každý den, protože zvyšují účinnost.\nVědec z New York University Joseph Palamar a jeho kolegové publikovali studii, podle které konzumace alkoholu pravděpodobně povede k neplánovanému sexu, za který se poté stydíte. Výsledky jsou zveřejněny v časopise.\nVědci šli do nočních klubů a na taneční festivaly v New Yorku, aby provedli průzkum 679 účastníků o užívání alkoholu a drog. Respondentům bylo 18–25 let.\nBylo zjištěno, že alkohol je pravděpodobněji spojen s lítostí po neplánovaném sexu než dokonce drogy.\nZměňte polohy a odpočívejte\nBěhem sexu můžete změnit držení těla, což vám umožní si odpočinout a zároveň snížit vzrušení. Je to také pro zpestření sexu, což je ještě jasnější a intenzivnější.\nJak se blíží orgasmus, můžete si jednoduše dát pauzu a ležet s partnerem v posteli, objímat ho a mazlit se s ním. Bude to pro ni velmi příjemné a budete sbírat sílu a snižovat vzrušení, což vám umožní vyrazit do boje s obnovenou silou.\nMasturbace nebo masturbace\nUplynul čas, kdy masturbace nebo masturbace, ať už je příjemnější, byla ostudná a odsouzena lidmi kolem vás. Ve 21. století věda dokázala, že být zlobivý na svou malou kamarádku jí nejen škodí, ale naopak je užitečný! Hlavní věcí ve všem je vědět, kdy přestat a udržovat rovnováhu.\nJedním z hlavních důvodů rychlé ejakulace u muže je nedostatek sexu u muže po dlouhou dobu. Proto, aby nedošlo k opuštění před ženou, je lepší provést akt masturbace den před pohlavním stykem nebo bezprostředně před ním. Prodloužíte tak čas sexu se ženou zcela jednoduchým a příjemným způsobem.\nNeustálá masturbace vás také naučí, jak řídit svůj sexuální apetit. V procesu masturbace se můžete naučit rozpoznávat své pocity zvýšením tempa, zvýšením tlaku na hlavu a samotný penis. Všechna tato cvičení vám pomohou ovládat proces, i když máte sex se ženou.\nNěkteré svalové skupiny jsou zodpovědné za erekci, výtok semene a orgasmus. Odborníci proto vyvinuli určitá cvičení na ovlivnění požadovaných svalů, aby tak naučili muže sebekontrole během pohlavního styku. Hlavní důraz je kladen na napumpování pubococcygeálního svalu.\nExistují dva způsoby, jak najít sval LK:\nBěhem močení musí muž několikrát zastavit proud moči. Sval, který bude zapojen během této akce, je sval PC.\nPři ranní erekci musí muž rozhýbat penis, natáhnout a uvolnit PC sval.\nDále musí muž během dne tento sval střídavě napínat a uvolňovat. Abyste dosáhli významných výsledků, musíte cvičit alespoň měsíc. To lze provést tak, že nejprve zmáčknete na 4–5 sekund a po stejnou dobu relaxujete, poté se stáhnete a uvolníte na 15–20 sekund a na několik sekund střídáte s krátkými stlačeními.


Uhádnete, co je tohle za kočičku? Tahle vítězka jedné televizní show může konkurovat modelkám – eXtra.cz\n08. 12. 2015 20:20 | Autor sal\nStala se nejmladší výherkyní talentové soutěže u nás a přišla si na pořádný balík. Svým andělským hlasem totálně odrovnala porotu a stala se jasnou favoritkou. Předpovídala se jí famózní budoucnost. Ano, samozřejmě je řeč o tehdy dvanáctileté holčičce Patricii Janečkové (17), která přišla, zazpívala a vyhrála 4 miliony korun.\nJenže pak jakoby se pod ní propadla zem a nikde o talentované holčičce nebylo vidu ani slechu. Jenže naštěstí se Patricia neztratila, studuje operní zpěv a vyrostla z ní obrovská kočka.\nVůbec nevypadá jako operní diva, které jsou většinou oplácané se širokým hrudníkem. Stále si drží drobnou postavu a svou nevinnou tvářičkou dostane do kolen snad každého. Tohle opravdu není typická puberťačka, která by běhala za kluky a opíjela se na diskotékách do němoty.\nJde si tvrdě za svým cílem, maká na sobě, a když o sobě nedá vědět svým fenomenálním hlasem, tak i samotný pohled na ni má blahodárné účinky.\nvítězka vzhled opera Talentmania Patricia Janečková


Jak proběhl rok 2020 u dobrovolných hasičů? | Oudoleň.cz\nHlavní stránka » Spolky » Sbor dobrovolných hasičů » Jak proběhl rok 2020 u dobrovolných hasičů?\nJak proběhl rok 2020 u dobrovolných hasičů?\nV uplynulém roce jsme se těšili na soutěže, společné akce a další aktivity, ale bohužel jako všude i zde nám naše plány překazil koronavirus. Ale něco jsme přeci jen stihli.\nV lednu jsme společně s TJ Sokol Oudoleň pořádali oblíbený lyžařský zájezd, tentokrát na Dolní Moravu. Další akcí byl únorový masopustní průvod. Dále se hasičům podařilo umístit se v akci Recyklujte s hasiči s firmou Elektrowin. SDH Oudoleň byl nejlepší z okresu Havlíčkův Brod podle množství sebraných spotřebičů. Za toto umístění obdržel sbor peněžní odměnu.\nNa přelomu března a dubna začínaly děti cvičit na jarní kolo hry Plamen, ale bohužel přišel koronavirus a s ním i značná omezení, a proto jsme nemohli nacvičovat, ani se účastnit soutěží. Toto platilo i pro dospělé hasiče a okrskové kolo bylo také zrušeno. Koncem května bylo trochu lépe a podařilo se nám vyčistit koupaliště, bohužel za měsíc přišly vydatné deště a museli jsme čistit znovu.\nV červnu se nám podařilo pro děti zrealizovat alespoň malý výlet do hasičského muzea v Přibyslavi a do kostnice v Nížkově.\nV srpnu se družstvo mužů a žen účastnilo noční soutěže ve Vortové.\nZačátkem září se děti začaly připravovat na závod požární všestrannosti v Sobíňově, kterého jsme se zúčastnili. Koncem září jsme uspořádali výlet pro děti a dospělé na jižní Moravu – zámek Lednice, Svatý Kopeček u Mikulova, exkurze Sonnentor Čejkovice. Září se také neslo v přípravě družstva dorostu, žen a mužů na soutěž do Sobíňova – Memoriál Pavla Matalíka.\nPoslední akcí byla listopadová svatomartinská lampionová stezka pro děti a rodiče.\nV roce 2020 jsme požádali o dotaci na sport pro děti a mládež do 23 let od MŠMT – MŮJ KLUB 2020. Tuto dotaci jsme získali a pořídili jsme za ni přilby, překážky na požární sport, stan a počítač. Z OSH jsme obdrželi dotaci na volnočas, která nám přispěla na výlety s dětmi.\nV současné době má sbor 108 členů, z toho 59 mužů, 16 žen a 33 dětí do 18 let.\nVzhledem k současné epidemiologické situaci jsme nemohli uspořádat výroční členskou schůzi, ani začít rok akcemi jako lyžařský zájezd a masopust. Pokud to časem situace dovolí, chtěli bychom opět trénovat na soutěže jak dětské, tak pro dospělé, jít nebo jet společně na výlet a pořádat další akce, na které jsme zvyklí. Pevně věřím, že se situace zlepší a budeme se moci zase věnovat „hasičině“ a setkávat se spolu při tréninku a akcích. Za SDH Oudoleň Eva Rosická


Představuji: AIRWINE! | www.coolbrnoblog.cz\nŘíj 26 2016 by Míša\nPokud mě od malička něco vždy vyloženě fascinovalo, byla to letadla a vše kolem létání obecně. Už jako dítě jsem létání milovala – byl to pro mě vždy výjimečný zážitek. A můj obdiv k létání trvá v podstatě dodnes…\nOvšem, abych svůj vztah k letadlům a létání popsala trochu víc podrobně a konkrétně, musím Vám prozradit pár skutečností…:) Ano, jako malá jsem se na každý svůj let vyloženě těšila – ovšem, nelétala jsem nijak často, asi jako mnoho lidí – sem tam, jednou, dvakrát do roka, s rodiči na dovolenou.\nMoje budoucí profese mě ovšem přivedla k tomu, že jsem začala létat skutečně často. A to tak často, že letadlo bylo hned po autě pro mě nejvíce využívaným dopravním prostředkem.\nBylo to v době, kdy mi bylo kolem 22 let a já se začala aktivně věnovat práci DJky. Začala mě zastupovat německá bookingová agentura a já víkendy trávila po světě. Hrála jsem tenkrát po celé Evropě – a moje víkendy byly, zkrátka řečeno, někdy dosti šílené…:) V pátek jsem hrála třeba v Lisabonu, v Portugalsku a v sobotu v Aténách. A další víkend mě čekal pátek – Ostrava, sobota Malaga. A takto to bylo téměř pořád. Neustále na cestách…a v letadle. Můj vztah k letadlům se začal měnit. Na lety jsem se už tolik netěšila, brala jsem je, spíš jako cestu autobusem – tedy – vztah značka “neutrál”.\nVelký zlom přišel někdy kolem roku 2007. V té době jsem odletěla na své DJské turné po Indonésii, kde jsem absolvovala několik vnitrostáních letů, ne příliš dobrými aerolinkami. A tak to celé začalo. Spustila se moje fóbie z létání a já se začala bát….\nJenže, ten můj strach byl a dodnes je (už v opravdu mnohem menší míře, jako dřív), tak trochu “masochistický”:))) Abych Vám to vysvětlila – já se sice létat bojím, ovšem, letadla a vše kolem létání, mě fascinuje, úplně stejně, jako dřív. Divné, že?:) Ale je to tak…\nLidé, kteří létání rozumí a kteří se mu aktivně věnují – piloti, letušky, ale vlastně i letištní personál:), ti měli vždycky můj obdiv. A letadla jsou pro mě dodnes symbolem a výsledkem lidské geniality…\nLetadla mě zajímají stále a upřímně, ráda se o nich i vzdělávám:) Dokonce bych řekla, že na to, že jsem žena, mám celkem slušný přehled o tom, jaká letadla existují, jaké firmy je vyrábí, jakým způsobem létají, v jakých letových hladinách….zkrátka, vše kolem létání mě baví, i když se samotného letu v letadle bojím:) Celkem paradox, že?:)\nKaždopádně, když už mě ta “problematika” létání tak baví, neustále na internetu hledám zajímavosti v tomto oboru. A nedávno jsem narazila na opravdu hooodně zajímavou věc:) Kousek od Brna, v Němčičkách, totiž máte možnost “proletět” se v leteckém simulátoru Boeingu 737! Dozvíte se tu také spoustu informací o létání – a co víc, můžete tu strávit příjemný čas, nejen v simulátoru, ale také ve vinném sklípku.\nSlyšeli jste už o AirWine?\nS nápadem vytvořit letecký simulátor “ve sklípku” přišel Dominik Vahala, který je aktivní dopravní pilot Boeingu 737 – má nalétáno více než 2500 hodin. Fanoušek létání, oslovil své kamarády a ve volných chvílích mezi zaměstnámím konstruoval právě letecký simulátor, který je naprosto věrnou kopií kokpitu zmiňovaného Boeingu 737.\nLetecký simulátor funguje v Němčičkách od jara tohoto roku a zájemcům zde nabízí dva “letecké” programy – “Pilot” a “Kapitán” – tyto letecké programy jsou určené pro lidi, kteří nemají zkušenosti s řízením letadla, ale také pro Ty, kteří letadlům rozumějí a létají.\nK těmto programům dostanete dárkový certifikát a láhev vína jako pozornost od AirWine.\nRozdíl v těchto dvou programech je akorát časový. Pilot je na 30min letu + 10min předletový briefing, Kapitán je 50min letu + 10min předletový briefing.\nDále AirWine nabízí program Trénink – je určený pro piloty a nadšence, kteří si chtějí procvičit lety před pravidelným přezkoušením, nebo jen tak.\nNovinkou je program Sully – zázračné přistání na řece Hudson – let 1549 US Airways (právě běží v kinech „Sully-zázrak na řece Hudson“).\nA věřte, že prožitek v tomto letecké simulátoru budete mít skutečně naprosto věrohodný a od pocitu “ve vzduchu” naprosto k nerozenání – výhled z kokpitu zajišťují projekce na tři plátna, se zorným úhlem téměř 180°, která vytváří realistický dojem.\nA protože AirWine nabízí kromě úžasného zážitku také možnost návštěvy rodinného sklípku s vynikajícím vínem, můžete si být jistí, že pro Vás takový výlet bude více než příjemným zážitkem:)\nVíno má AirWine z rodinného vinařství – Vinařství Blahovi, kteří mají všechny vinohrady právě v Němčičkách.\nMyslím, že o tomto zkrátka musíte vědět:) A mimochodem – takový tip na dárek pro kohokoliv blízkého – se přece také hodí:) Já sama se do AirWine brzy chystám – a už se na svůj “let” těším. Určitě Vám o něm tady napíšu!\nLetecký simulátor AirWine najdete v Němčičkách, na adrese Nové Hory 285. Více informací o rezervacích a také o možnostech zakoupení dárkových poukazů se dozvíte na webu AirWine, viz odkaz níže.\nODKAZ: AIRWINE / web\nODKAZ: AIRWINE / facebook


Proč tehdy na Bradech jen “Lesní běh” ? – Mikulášský běh na Bradech\nProč tehdy na Bradech jen “Lesní běh” ?\nV.V. alias Joe Jadygar vulgo Vánočka\nNěkteří ze starší generace tuto historii znají, ale přesto jsem byl požádán, abych ji popsal i pro ty mladší běžce Mikulášského běhu.\nNěkdy po roce 1962 musel být MB přejmenován na Lesní běh na Bradech. Jako pamětník se musím do tohoto roku vrátit, neboť jsem byl na schůzi oddílu pověřen propagací pro ten rok.\nZadaný úkol jsem přijal, protože jsem měl to štěstí, že jsem spolupracoval s velmi dobrým výtvarníkem Jirkou Zlatníkem. Spolu jsme se dohodli na namalování dvou plakátů, neboli poutačů s Mikulášem, čertem a andělem, dobře známých všem dětem. Samozřejmě, že Mikuláš měl na hlavě mitru s křížem, symbolem církve. Poutače jsme se souhlasem MNV umístili na náměstí a před sokolovnu. Druhý den, když jsme šli s Jirkou z práce úmyslně kolem sokolovny, zjistili jsme, že tam poutač není. Ihned jsem šel za sokolníkem, ale ten když mě viděl, tak začal láteřit, co prý jsme mu to provedli, že tam byla policie a on musl plakát ihned odstranit a že ani gestapo, které ho za války zatýkalo tak neřádilo, jako ti esenbáci. Sdělil mně, že se mám ihned dostavit na školský odbor na ONV.\nPochopitelně, že jsem na ONV ihned šel a když jsem se tam představil a sdělil důvod mého příchodu hned se do mě pustili, že prý soudruhu co nám to tady provádíš, my učíme děti, že žádný svatý Mikuláš nebyl a proto se neorganizují´ani žádné mikulášské zábavy, pouze mrázovské. A ty bys nám tady chtěl připomínat katolickou ideologii. Po mé drzé připomínce, že mně zase jeho knírek pod nosem připomíná trochu jinou ideologii, mě vyhodil s tím, abych šel ihned na sekretariát KSČ, tam že si to se mnou vyřídí. Šel jsem tedy do jámy lvové, vstoupil do příslušné kanceláře a řekl, že mě posílá soudruh Rohlena. Příslušný soudruh okamžitě vstal, rozhodil ruce a spustil: “Vojto, já se přeci znám s tvým tátou, tohle nám dělat nemůžeš!” V té době pro nás žádný Mikuláš nebyl, pouze Děda Mráz ze země kde tehdy “Zítra znamenalo již včera”. Musím uznat, že asi pro tu známost s mým tátou, byl celkem rozumný a dohodli jsme se na úpravě těch poutačů. Jirka prostě musel plakáty přemalovat a tak jak si vzpomínám, jakýsi mikuláš byl v montérkách s buřinkou místo mitry, něco jako čert měl místo kopýtek tretry a anděl v bikinách, bez křídel, prostě sexy girl. Mně se přeci podařilo prosadit, že pod názvem Lesní běh na Bradech bylo malými písmeny připsáno dříve MB. Buďto tehdy odpovědní soudruzi nevěděli, co to MB je nebo špatně ta malá písmenka viděli. A proto byl na několik dalších let Mikulášský běh nazýván Lesní běh.\nMožná, že i pro mnohé pamětníky bude tato moje vzpomínka překvapující, neboť tenkrát nebylo vhodné se s takovýmito zážitky šířit. Tato epizoda z minulosti MB patří dnes už minulosti. A jestliže si ji připomene někdo z těch dříve narozených, jistě dodá, že na Bradech se celých padesát pět let nekonal, alespoň pokud jde o srdce jeho účastníků, nikdy žádný jiný běh než Mikulášský.


Mydlice mydlí, léčí a zdobí. Domácí mydlicový šampon nebo obklad na bolavé klouby | Prima Living\nMydlice mydlí, léčí a zdobí. Udělejte si mydlicový šampon a obklad na bolavé klouby Zdroj: iStock\nMydlice lékařská je užitečná a všestranně využitelná bylina. Dnes se v lidové medicíně používá pouze zevně na hojení zanícených ran, skvělá je při léčbě kožních onemocnění, zpevňuje a regeneruje vlasy, pomáhá při bolestech kloubů a svalů. Ve středověku se odvar pil jako lék při chorobách jater, zahlenění dýchacích cest, dně a revmatismu. Po staletí mydlice sloužila na praní a mytí pod názvem mydlicový nebo mýdlový kořínek.\nMydlice lékařská (Saponaria officinalis) je až 60 cm vysoká větvená vytrvalá bylina, která kvete celé léto bíle až světle růžově. Příjemně voní. Najdeme ji nejčastěji podél vodních toků, na hrázích rybníků a vlhkých loukách, ale i na lesních mýtinách, v příkopech, na rumištích, při okrajích cest a křovin. U nás roste hojně od nížin až po podhorské oblasti.\nMydlice lékařská(Saponaria officinalis) je až 60 cm vysoká větvená vytrvalá bylina, která kvete celé léto bíle až světle růžově. Příjemně voní. Zdroj: iStock\nHlavní obsahovou látkou mydlice lékařské je glykosid saponin, který při protřepávání s vodou pění. Zdroj: iStock\nKořen sbíráme buď brzy z jara (březen až duben), nebo po odkvětu až do konce října, ideálně kolem desáté hodiny dopoledne.\nKořen rychle opláchneme studenou tekoucí vodou, aby nedošlo k vyluhování saponinů.\nUžívá se čerstvý nebo sušený, loupaný i neloupaný.\nSušíme ho na slunci nebo při umělém teple do 60 °C.\nBezprostředně před použitím se kořen nakrájí na drobné kousky nebo nadrtí.\nSbíráme také nať mydlice v létě v době rozkvětu a sušíme zavěšenou ve svazcích.\nPo staletí byla mydlice lékařská uznávanou léčivkou. „Odvar z mydlice se běžně využíval hlavně na léčení chorob jater, sleziny a střev, zahlenění dýchacích cest, při různých kožních potížích (i venerických), pomáhal při žloutence, dně a revmatismu," uvádí bylinkář Martin Kolár a dodává: „Dnes se vnitřní užívání nedoporučuje, protože mydlice obsahuje značné množství saponinů, které dráždí zažívací trakt a mohou způsobit nevolnost, dávení a další potíže. Mydlice se používá v současném lidovém léčitelství výhradně zevně. Zásadně se neužívá na otevřené rány!"\nMydlice lékařská se hodí k léčbě kožních onemocněních (např. ekzémy, akné, zanícené rány), mykóz a plísních nehtů, pomáhá při revmatismu, dně či artritid a při bolestech kloubů a svalů, používá se na mytí a regeneraci vlasů, které čistí a zpevňuje.\nMydlice lékařská: Saponiny ve vysoké koncentraci obsahuje hlavně aromatický kořen, méně nať (stonek a listy). Zdroj: iStock\nNajdeme-li mydlici v přírodě nebo máme-li ji na zahradě, můžeme udělat rychlé přírodní mýdlo. Hlavně děti to bude bavit. Zdroj: iStock\nRychlé letní eko mýdlo\nMydlice lékařská se hodí k léčbě kožních onemocněních (např. ekzémy, akné, zanícené rány), mykóz a plísních nehtů,. Zdroj: iStock\nMydlice lékařská se snadno pěstuje a dobře se rozrůstá.\nSemena mydlice vyséváme na jaře nebo na podzim na povrch substrátu. Ke klíčení potřebují semínka světlo. Doba klíčení při teplotě 15–20 °C je měsíc i déle. Sazenice vysazujeme do sponu alespoň 50 x 40 cm.\nZdroje: bylinkář Martin Kolár, bylinkyprovsechny.cz, bylinkovo.cz\nŠtítky: mýdlo, praní, léčba, louka, bylina, Mydlice lékařská (Saponaria officinalis), mydlice bylina, mydlice, mydlice kořen, mydlice mýdlo, mydlice pěstování, mydlice účinky, mydlice šampon, mydlice oblady, mydlice praní, mydlice lékařská, kožní onemocnění, revmatické nemoci, saponin


V Praze v Modré Vopici se uskuteční Obscure Mosh Open Air | Rocksound\nLine-upu vévodí thrashoví veteráni Debustrol\nHeadlinerem Obscure Mosh Open Air v Modré Vopici 28. 6. bude česká thrashová legenda Debustrol, která i po téměř pětatřicetileté existenci stále táhne na své koncerty mnoho věrných fanoušků. V pravidelném koncertním setu nikdy nechybí vypalovačky jako Svět co zatočí s tebou, Údolí Hádu nebo Masoterián, při které frontman Martin Kolinss tasí motorovou pilu. Dosud jsme se dočkali deseti studiových alb včetně dosud aktuálního s názvem Válka z roku 2016.\nZe Slovenska dorazí na otočku Čad\nDalší thrashmetalovou družinou bude slovenské trio Čad, kteří jsou u nás velmi oblíbení nejen díky svým upřímným a silným textům – vzpomeňme na songy jako Ľudia smrdia, Varič Pika nebo Zbojnícke móresy. Minulý rok si zahráli i na festivalu Brutal Assault. Dále se můžeme těšit na to, že přitvrdíme při setu olomouckých Godless Truth, jejichž tvorba je odrazem pořádně technického death metalu. Pořádný masakr před pódiem vždy doprovází i pražskou skvadru jménem Diphteria, kteří jsou pravidelným účastníkem tuzemských festivalů zaměřených na tvrdší metalové žánry.\nDeath metal bude mít velmi silné zastoupení\nDalším, kdo to do Modré Vopice nemá daleko, je ryze deathmetalová formace Brutally Deceased. Zde došlo k mnohým personálním změnám, ale i tak se těmto borcům během prozatím krátké existence poštěstilo nahrát trojici studiových alb včetně stále aktuálního Satanic Corpse z roku 2016.\nU tohoto žánru ještě zůstaneme, jelikož dalším na seznamu budou deatheři Consequences. Melodickou odnož death metalu budou reprezentovat Soul Decoder, kteří také vznikli v Praze. Z Olomouce dorazí též brutal death/grindcorová banda Perfecitizen, kteří vznikli teprve před devíti lety a krátce po svém vzniku nahráli své debutové album s názvem Through. Soupisku uzavírá jihočeská grindová mašina jménem Бyt.\nČlánky, Novinky Brutal Assault, Brutally Deceased, ČAD, Consequences, death, death metal, deathmetal, Debustrol, Diphteria, festival, Godless Truth, headliner, koncert, kultura, Martin Kolinss, metal, Modrá Vopice, muzika, Obscure Mosh Open Air, Olomouc, Perfecitizen, Praha, rock, Slovensko, Soul Decoder, thrash, thrash metal, Бyt\n← Aerosmith v Praze: když už jsme počkali deset let, zvládneme ještě rok\nCocotte Minute se rozloučí se vzpomínkou na svůj debut Czeko →


Láska jim pořád kvete: Podívejte se, jak to sluší známé blonďaté rosničce a herci, který seděl v base kvůli neplacení alimentů - Super.cz\nTina Pletánková a Čestmír Řanda jsou jako zamilované hrdličky. Foto: Showpix\n6. listopadu 2015 12:47\nBývalá rosnička Tina Pletánková (45) chodí od května s hercem Čestmírem Řandou (✝60). A láska mezi nimi neustále kvete. Ač zlí jazykové předpovídali, že jim společné tokání moc dlouho nevydrží, opak je pravdou.\nZamilovaný páreček se objevil na křtu populárně naučné knížky Rozhádaná rodinka Otce vlasti a vypadal velmi spokojeně. Čestmír Řanda si na krásné ženy potrpí a sličnou blondýnku si střeží jako oko v hlavě.\nNa takovou krásku přeci jen nenaráží každý den, byť na ně měl v životě štěstí. Ženatý byl s herečkou Reginou Řandovou, známou ze seriálu Ordinace v růžové zahradě, a nějaký ten pátek žil se zpěvačkou Terezou Sloukovou.\nZ prvního manželství má syna Čestmíra, na kterého po rozvodu neplatil výživné, a tak skončil na nějaký čas v base. Ze vztahu s Terezou Sloukovou má syna Kristiána. ■\nTina Pletánková je šťastná po boku Čestmíry Řandy. ■\nŘanda si potrpí na blondýnky. Takto vypadá jeho bývalá žena Regina Řandová. ■


Riad Dar Nor - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Essaouira\n10 Derb Moulay Azzouz, Essaouira Centrum města, Essaouira, Maroko, 44000 - Zobrazit na mapě\nSousedství Essaouira Centrum města Oblast Prefektury d'Essaouira Oblast Prefektury d'Essaouira Essaouira Centrum města\nRiad Dar Nor – podrobnější informace\nNabízející kvalitní ubytování v čtvrti památky, kultura města Essaouira, je hotel Riad Dar Nor populární volba pro cestující za obchodem i turisty. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. V dosahu jsou také Skala de la Ville, Skala du Port.\nRiad Dar Nor rovněž nabízí mnoho vybavení k obohacení vašeho pobytu ve městě Essaouira. Hotel poskytuje přeprava do hotelu / na letiště, okružní jízdy, společná kuchyň s cílem zajistit našim hostům co největší komfort.\nKvalita ubytování v hotelu byla pečlivě stanovena na nejvyšší stupeň komfortu a pohodlí. V některých pokojích hosté můžou využívat část s posezením. Hotelové zařízení jako rybaření, vodní sporty (nemotorizované) jsou ideálními místy k relaxaci a uvolnění po náročném dni. Ať už je váš důvod k návštěvě města Essaouira jakýkoliv, Riad Dar Nor je skvělé místo pro osvěžující a vzrušující uvolnění.\nMístní DIČ/číslo licence k pronájmu: 44000MH0476\nČíslo licence: 44000MH0476\nVšichni cestovatelé (143)Páry (86)Jednotlivci (14)Rodiny s malými dětmi (17)Rodiny se staršími dětmi (1)Skupiny (25)


U Soumaráku vzniká nová naučná stezka - Prachatický deník\nU Soumaráku vzniká nová naučná stezka\nVimperk – Správa NP a CHKO Šumava plánovala již dlouho záměr zřídit na vytěženém a později revitalizovaném rašeliništi u Soumarského Mostu naučnou stezku pro veřejnost. Důvodem, proč se její realizace neuskutečnila dříve, byl nedostatek potřebných financí.\nU Soumarského Mostu se staví nový povalový chodník. | Foto: Deník/Nikola Beranová\n„Pokoušeli jsme se vícekrát získat pro tento projekt dotaci z fondů Evropské unie. Až letos jsme byli úspěšní a byla nám přiznána podpora z Programu Cíl 3, Přeshraniční spolupráce Česká Republika - Svobodný stát Bavorsko, a to ve výši zhruba 85 tisíc euro, což je 85 % z celkových nákladů projektu,“ sdělil Josef Štemberk, vedoucí oddělení Vztahů s veřejností a IS.\nJak je již patrné z názvu podpory, jedná se o přeshraniční spolupráci – partnerem projektu na bavorské straně je spolek KuLaMu (v překladu zní celý název tohoto podpůrného spolku Muzeum kulturní krajiny a poznávání hranic) z nedaleké bavorské Haidmühle. Z jeho iniciativy vzniká podobný projekt naučné stezky na revitalizovaném rašeliništi Haidfilz.\nPozemek rašeliniště o rozloze téměř 70 ha patří městu Volary, a to již od počátku se zřízením naučné stezky souhlasí.\n„Asi v polovině 19. století započala těžba rašeliniště tzv. borkováním, která byla nahrazena od 60. let minulého století průmyslovou těžbou. Tu provázelo systematické odvodnění plochy a v roce 2000 byla těžba ukončena,“ doplnila Eva Zelenková, metodička pro vody a mokřady z oddělení Ochrany přírody a výzkumu. Správa NP a CHKO Šumava se ještě před ukončením těžby dohodla s tehdejším podnikem Rašelina Soběslav s.r.o., že zde nebude provedena klasická rekultivace, nýbrž projekt revitalizace lokality. Tak byly místo srovnání plochy a vysázení dřevin vyhloubeny mělké bazény k zachycení srážkové vody a přehrazeny odtokové strouhy. „Revitalizační práce trvaly dva roky, tedy v letech 2002 až 2004,“ řekla Eva Zelenková. Odborníci, kteří chodí do této lokality buď sami, nebo s exkurzemi, konstatovali, že vrácením vody do bývalého rašeliniště se zde až překvapivě rychle opět vyskytují rostlinné druhy, které tam dříve rostly.\nAby byl pro návštěvníky zajištěn bezpečný přístup, započalo se s budováním 1,5 km dlouhého chodníku, jehož forma ⅓ je poválková (z dřevěných fošen), který povede od vodáckého kempu, až k téměř 10 metrů vysoké dvoupatrové vyhlídkové věži.\nNávštěvníci se dozví podrobné informace o lokalitě z pěti tabulí, které budou instalovány podél stezky. Pro zahraniční návštěvníky pak budou k dispozici informační letáky v německém jazyce.


1 LISTY ročník XII, červen 2007» Program 35. ročníku anjo Jamboree» Předkola anjo Jamboree» kandidáti do předsednictva AČR» G Fest» IMA Show 2006» Krüger rothers číslo 3\n2 luegrassová asociace luegrassová asociace Co je luegrasová asociace ČR? A je občanské sdružení založené v roce 1995, které má v současnosti kolem 300 členů z Česka i Slovenska. Celou organizaci řídí zvolené předsednictvo. Předsedou je (od roku 2004) kytarista David Němeček. Co je cílem A? Cílem A je, aby se bluegrassu dařilo v ČR co nejlépe; aby se rozvíjel, byl v kontaktu se zahraničím a co nejvíce se rozšířil. A se snaží zajistit co největší informovanost svých členů. Jaká je činnost A?» A vydává dvouměsíčník luegrassové listy, do kterého mohou přispívat všichni její členové. Jejich obsahem jsou např. internetové bluegrassové adresy, informace o nových CD, o bluegrassových skupinách, o festivalech a koncertech atd. Členové inzerují v L zdarma.» A využívá databázi členů k zasílání pozvánek na nejrůznější bluegrassové akce.» A vyhlašuje každoročně anketu o nejlepší instrumentalisty a vokalisty. Výsledky oznamuje na festivalu anjo Jamboree.» A pořádá nejstarší evropský bluegrassový festival anjo Jamboree.» Internetové stránky A jsou na adrese A vítá další náměty svých členů. Výhody členství» sleva 3 až 10 % ve vybraných obchodech s hudebninami» zařazení do databáze členů (pozvánky na G akce)» luegrassové listy (zhruba každé dva měsíce)» možnost přispívat do luegrassových listů a tak informovat své kolegy (o koncertech, festivalech atp.)» možnost hlasovat v anketě o nejlepší instrumentalisty a vokalisty Chceš-li se stát členem A, pošli 200 Kč složenkou na adresu: luegrassová asociace ČR Heyrovského rno nebo bankovním převodem na číslo účtu /0300. Členství platí 12 měsíců od zaplacení příspěvku. Případné informace na tel. číslech členů výboru: Tomáš Ludvíček (za pracovní výbor databáze členů) mobil: , Miroslav Jiřiště (za pracovní výbor šéfredaktor L) mobil: , David Němeček (předseda) mobil: , Valná hromada AČR luegrassová asociace České republiky svolává na neděli valnou hromadu svých členů. Tato valná hromada je volební a uskuteční se v areálu Letního kina v městské části Čáslav Vodranty, tedy v místě konání festivalu anjo Jamboree. Začátek je v hod. 2\n3 Program 35. anjo Jamboree v Čáslavi PÁTEK 22. ČERVNA 2007 POŘ. KAPELA ČAS 1. enefit Dessert Jirka Králík Country Coctail Album luegrass Time Druhá tráva Sunny Side COP Program anjo Jamboree SOOTA 23. ČERVNA DOPOLEDNE finalisté předkol HLAVNÍ PROGRAM SOOTA 23. ČERVNA ODPOLEDNE 1. Větráci začátek Poutnící Funny Grass vítěz předkola Roll s oys G Cwrkot Petr randejs and Country Grass Focení + kapela hvězd P.R.S.T Vabank Unit lack Jack Drive Fámy Křeni Reliéf Larry Wilder the Stumptown Stars\n4 Předkola anjo Jamboree Předkolo J v Novém Jičíně 14. dubna 2007 V útulném klubu Galerka na náměstí v Novém Jičíně se v sobotní večer představili celkem čtyři kapely. Jako první to byl místní nesoutěžící Ranec, který podal sympatický výkon skladbami převzatými od skupin lue Gate, Paběrky a dalších, nakonec jsme uslyšeli i dvě skladby v havajském duchu. Kapela postavená kolem veteránů místní scény bratrů Daňkových (baskytara a steelkytara) disponuje dvěma zpěvačkami (housle + kytara) a zpěvákem (kytara), jehož občanské jméno bylo zcela zastíněno trampskou přezdívkou ely. Kapela vystupuje málo, takže se na jejich výkonu trochu podepsala tréma, ale doufám, že jim jejich nadšení vydrží. Horečka humorem kapely (dokonce i se scénkou proměny kytaristy ve slona). Uzavíralo Ptačoroko, složené ze čtyř bratrů Karlických (19-26 let) a jejich tatínka Luboše na banjo. Viděl jsem je hrát už několikrát a tohle byl bezesporu jejich nejlepší výkon, kdy vedle několika skladeb převzatých od New Grass Revivalu zahráli a zazpívali své vlastní věci (v podobném duchu) kvalitně a s přehledem. Ranec Fiakr Pokračovalo instrumentální duo Horečka, ve složení Zdeněk Vítek (Frenštát p. R.) mandolína, kapelník, Jirka Mitrich (Jablůnkov) banjo. Předvedli dobře promyšlenou a proaranžovanou instrumentální hudbu ovlivněnou kdečím. Kromě vlastních kompozic jsme slyšeli i výbornou úpravu Dvořákovy Humoresky, hašlerku Ta naše písnička česká aj. Zdeněk se myslím trochu potýká s drobnými rytmickými problémy, ale sympatický pódiový projev nepostrádal humor a diváci si vyžádali dva přídavky. Poté vystoupil Fiakr, který jako své sídlo uvádí Prostějov, ale členové kapely jsou i např. z Kunína až České Třebové. V obsazení dvě kytary, mandolína, banjo, baskytara předvedli výbornou show složenou většinou z moderních bluegrassových skladeb, z nichž některé byly pro originálu znalého posluchače poněkud nad síly členů souboru (podle mne např. Midnight Rider s textem a aranžmá ústeckého Katalogu). Diváci se ale dobře bavili jadrným Porota ve složení Míša Hromčík, David Němeček, moje maličkost a diváci (hlasovali svými vstupenkami) poslala do Čáslavi Ptačoroko, za kterým se těsně umístila Horečka a jako třetí Fiakr. Diváci během večera zaplnili malý sálek Galerky, kde po ukončení oficiálního programu proběhl ještě krátký session, připomínající koncert (diváci většinou zůstali a tleskali). Rozešli jsme kolem půlnoci, zdálo se mi, že spokojení. Můj díky patří porotcům za jejich čas a cestu z rna, kapelám za účast a vedení MěKS, které nám vyšlo vstříc. Doufám, že jsme zase trochu přispěli k popularizaci bluegrassu v našem kraji. Petr randejs Ptačoroko 4\n5 Předkolo J v Chomutově 15. dubna 2007 Flastr skladeb kupodivu již nejen v češtině, ale i v angličtině např. velmi vydařená Steady As The Rain od Dolly Parton. Navíc, nezpívá již jen Ilona Leichtová, ale více prostoru dostali též ostatní členové kapely a to jak solově, tak i ve vícehlasech, takže kapela te působí mnohem pestřeji. lue Gate má navíc i tu výhodu, že nehraje pouze přejaté skladby, ale má i dostatek vlastních. Předkola anjo Jamboree Již tradičně se chomutovské předkolo anjo Jamboree konalo v country clubu U izona, kam se dostavilo celkem šest soutěžících kapel. Pořadí vystupujících bylo určeno losem a jako první zahájil své vystoupení Flastr z Mladé oleslavi. Kapela předvedla celkem slušný moderní bluegrass, i když se na jejich výkonu místy možná trochu podepsala tréma nebo snad výběr skladeb byl někdy nad jejich síly např. The Lucky One od Alison Krauss či jazzový Minor Swing. Naopak velmi povedená byla třeba známá Joeline která seděla jak zpěvačce, tak i zbytku kapely. Fair Play Grass Číslo dvě si vylosovala kapela rovněž z Mladé oleslavi, a to Fair Play Grass. Některé muzikatny můžeme znát též z kapel Lojzíci nebo Graf. Opět kapela, která hraje moderní bluegrass s bohatými vokály a velmi dobrými instrumentálními výkony. Fair Play Grass zpívá jak česky, tak i anglicky a jejich vzorem jsou evidentně kapely jako Lonesome River and a Nashville luegrass and. V jejich podání mohli přítomní slyšet např. lue Train, Little Home in Tennessee či swingovou Still Guitar Rings. Jako třetí vystoupila kapela, která asi nepotřebuje velké představování, nebo je u bluegrassového publika dostatečně známá, a to plzeňský lue Gate. Nebylo pochyb, že lue Gate je horkým favoritem na postup do finále a kapela to svým výkonem potvrdila od prvního tónu. Naprosto suveréní vystupování a excelentní instrumentální provedení lue Gate Následoval Flashback, který se inspiroval skladbami hlavně od LR, většinou s českými texty, ale má i skladby vlastní s texty P. Kůse. Flashback celkem znám, takže jsem čekal že bude též jedním z horkých favoritů na postup, ačkoliv musím říct, že dnes rozhodně nepodali svůj nejlepší výkon. Některé skladby vypadaly trochu nezažitě a ani Kejvošův zpěv nedosahoval místy k tomu správnému tónu. Nicméně opět to byl pěkný moderní bluegrass a moje oblíbené skladby jejichž české názvy jsem bohužel nezachytil, ale alespoň mohu posloužit anglickými You Gotta Do What You Gotta Do nebo When You Go Walking After Midnight či od P. Kůse Co bude až usnem. Flashback Předposlední vystoupení patřilo kapele Jardy Pertlíčka Apple. Apple hraje hlavně skladby od Tima O riena většinou, bohužel, s českými texty zřejmě Jardy Pertlíčka. Některé také sám zpívá, což také myslím, není úplně ku prospěchu, obzvláště, když můžeme jeho pěvecký výkon porovnat se mnohem lepším zpěvem 5\n6 Předkola anjo Jamboree Apple zpěvačky. Jinak muzika je to hezká a pestrá hraná na mnoho různých nástrojů, takže můžeme kromě kytary, dobra a mandolíny slyšet též flétnu či buzuki. Někdy ovšem hra působí trochu nekompaktně až rozhádaně. Ke slyšení byly skladby jako Tombstone lues či Señor od oba Dylana v úpravě Tima O riena. O postupujících kapelách rozhodovala porota ve složení Marek Mikuláš (Vabank Unit), Míra Jiřiště (Album) a Jirka Šruma (Katalog) a samozřejmě též diváci svými hlasovacími lístky. A protože z chomutovského předkola postupují kapely dvě, budeme moci v čáslavském finále slyšet lue Gate a Fair Play Grass. Takže neváhejte a přije te na finále do Čáslavi. Vlastimil Jiřiště Na závěr vystoupila místní chomutovská kapela Testament. Testament je mladá kapela, která zatím příliš často nevystupuje a na jejich vystoupení to také trochu bylo znát. Testament má trochu problémy s rytmem a také trémou, čemuž se ovšem u začínající kapely nelze divit. Vyzvedl bych na druhé straně výkon houslisty a pestrý a zajímavý výběr repertoiru. Testament Předkolo J 2007 ve Sloupnici 12. května 2007 V sobotu proběhlo poslední soutěžní předkolo letošního anjo Jamboree, které se konalo již tradičně ve Sloupnici. Úvodem bych chtěl poděkovat všem soutěžícím, porotcům, pořadatelům a zejména divákům, kteří vytvořili bezvadnou atmosféru, doufám, že jsme si všichni sobotní večer užili. Před zcela zaplněným sálem soutěžily 4 kapely, v porotě pak zasedli Honza a Marek Macákovi a Jirka Toman, čtvrtým hlasem disponovali diváci. Rozhodování jsem letos porotě rozhodně nezáviděl, přihlášení nejsou v bluegrassu žádnými nováčky a kapely mi připadly vzácně vyrovnané. Po krátkém úvodu, který obstaral domácí G Cwrkot, zahájila soutěžní večer kapela County Consensus, která se už pohybuje na naší bluegrassové scéně dlouhou dobu a jednou již do finále postoupila. Letos se chlapci představili v trochu obměněné sestavě, Tomáš Peroutka odložil po letech dobro a v kapele hraje na baskytaru. Tu ovládá velmi slušně, mě osobně jeho dobro přece jen chybělo, holt ale prý nejsou basisti(), jinak kapela podala standardně dobrý výkon. Druhým soutěžícím byla olomoucká kapela Soft Easy, která rovněž absolvovala předkolo po několikáté. Kapela okolo mandolinisty Toma Pugnera (hrával s kapelami The Log a New River Train) hraje moderní bluegrass s nadšením a vervou a na podiu působila velmi pohodovým dojmem. Třetí místo v pořadí si vylosovala kapela z Mladoboleslavska, Maňána luegrass and, která hrála příjemný bluegrass tradičnějšího střihu. Vzhledem k tomu, že ve Sloupnici poměrně často vystupují, mohu jen konstatovat, že jejich výkony jsou stále lepší a lepší, jediné, co bych doporučil zvážit, je hraní na jeden kondenzátorový mikrofon, které nemusí být vždy ku prospěchu věci. Sobotní večer zakončovala čtvrtá přihlášená kapela, RUR, což bylo duo složené z Ralpha Schuta na kytaru a Radka Vaňkáta na dobro. Oba pánové odvedli perfektní práci, je úžasné, kolik muziky dokáží udělat 2 nástroje a 2 hlasy. Radek je po mém soudu excelentní dobrista a vynikající zpěvák a psát o muzikantských schopnostech Ralpha Schuta už je úplně zbytečné. Po vystoupení posledního soutěžícího jsem rychle sečetl lístky od poroty i hlasovací lístky diváků. Porota poslala do finále anjo Jamboree 2007 kapelu Soft Easy, na druhém místě skončilo duo RUR. Diváci nejvíce ocenili duo RUR, těsně za nimi pak Soft Easy. Vzhledem k tomu, že před půlnocí, kdy jsem vyhlašoval výsledky, nebyla už vítězná kapela kompletní, zakončili večer krátkým vystoupením Ralph s Radkem, jam session ve výčepu pak pokračoval dlouho přes půlnoc. Pavel randy randejs 6\n7 VALNÁ HROMADA AČR luegrassová asociace České republiky svolává na neděli valnou hromadu svých členů. Tato valná hromada je volební a uskuteční se v areálu Letního kina v městské části Čáslav Vodranty, tedy v místě konání festivalu anjo Jamboree. Začátek je v hod. Program: 1. zhodnocení výsledku práce za dvouleté období obecně členská základna výsledky hospodaření 2. volba předsednictva AČR představení kandidátů volba 3. diskuse Zveme srdečně všechny členy, aby přišli zhodnotit práci svých volených zástupců v Předsednictvu AČR a přinesli nové náměty k práci, dále vyzýváme zájemce o práci v Předsednictvu, aby zasílali své kandidátské proslovy na známé adresy jak ové tak na stálou adresu AČR v rně, prosíme o stručnost a výstižnost kvůli otištění v příštím, červnovém, již festivalovém čísle luegrassových listů. Upozorňujeme, že pro účast ve volbách jak aktivní tak pasivní je nutné členství v AČR prokázané na valné hromadě nejlépe průkazkou člena. Kandidáti do předsednictva AČR PAVEL RANDEJS David Němeček Po přestávce jsem se opět rozhodl kandidovat do předsednictva AČR. Činím tak s jistými pochybnostmi týkajícími se nastavení součastného modelu fungování A, zároveň však s vědomím nutnosti existence organizace zastřešující dění okolo bluegrassové hudby v České republice. V asociaci bych se chtěl především věnovat věcem týkajícím se festivalu anjo Jamboree a chci pomáhat všem, kteří ve svém volném čase pracují v A a jejichž jedinou odměnou jsou často nevybíravé útoky těch, kteří by jistě všechno dělali mnohem lépe, jen kdyby to nedalo tolik práce. PETR RANDEJS PROČ A JAK DÁL Pavel randejs Ve svém kandidátském odstavci z roku 2005 jsem napsal, že hlavním problémem jsou peníze. Díkybohu se situace za poslední dva roky změnila k lepšímu díky schopnému Čáslavanovi Honzovi Hejčlovi, který dokázal pro anjo Jamboree získat řadu sponzorů a tím nás zbavit starostí, jak vysvětlíme doma, že pršelo a tak musíme dát každý deset tisíc. Ne, že bysme byli nějak ziskoví, ale můžeme si třeba dovolit pozvat magnet, tedy americkou kapelu atp. Valná hromada AČR Kandidáti do předsednictva AČR Kde tedy vidím problémy v létě 2007: stagnující členská základna. Nějak se nám nedaří rozšířit řady členů AČR, vysvětlit ekonomickou a informační výhodnost členství. Řešení nevidím, ale to samozřejmě neznamená, že neexistuje. aktivizace schopných lidí a jejich zapojení do činnosti. Spousta lidí dělá pro bluegrass mnoho dobrého, ale často i ti se z nějakých příčin zdráhají do AČR vstoupit a případně pro ni (a její členy) v rámci svých možností pracovat. Připadá mi to pošetilé, protože si myslím, že i v době internetu by se lidé společných zájmů měli sdružovat. Podle mě je na vině atmosféra, která se šíří nyní zejména po internetu (když už, zdá se, autorům Trhače došly síly), kde se někteří lidé (často skrývající se pod přezdívkou seznam.cz) nestydí častovat kohokoliv jakoukoliv nadávkou a sprostou pomluvou, kterou by nahlas nikdy nevyslovili, ale snadno ji na ukají na klávesnici. Nedělají to samozřejmě všichni, ale i těch pár stačí, aby si člověk řekl: Mám já tohle zapotřebí?, do AČR nevstoupil a rozhodně ji nikde nahlas neobhajoval. 7\n8 Kandidáti do předsednictva AČR Anketa AČR Sám za sebe můžu říct, že se budu snažit dále propojovat místní bluegrass s evropským, což se pomalu začíná dařit. Evropskou G Asociaci EMA čekají příští rok organizační změny, které si pravděpodobně vyžádají dost energie. Snažíme se najít smysluplné cesty, jak víc propojit sdílení informací v evropském rámci, což, jak věříme, nakonec přinese prospěch všem. U nás se snad podaří alespoň v nejbližší době zlepšit spolupráci se slovenskou scénou, ke které máme tradičně nejblíž. Jsem rád, že Petr Gärtner s Mírou Jiřištěm přebraly G Listy a úspěšně je pravidelně vyrábějí a rozesílají, Tomáš Ludvíček se stará o členskou evidenci, David Němeček se Zdeňkem Rohem žádají o granty, organizují a účtují a můj bratr Pavel si nechává nadávat od kolegů hudebníků Proč nehrajeme na anjo Jamboree my?. Doufám, že nadšení všem vydrží a objeví se mladí lidé jako Ondra Kozák a řeknou si: Co kdybych něco přeložil do G Listů pro ostatní, co anglicky nemluví? nebo Co kdybych udělal v Čáslavi dílny?. Přátelé, je to jenom na nás (a jak se praví v Záskoku Hlavně tady vlevo na vás? PETR GÄRTNER Pavel randejs Stejně jako při minulých volbách jsem se rozhodl kandidovat do předsednictva luegrassové asociace a i nadále pomáhat při šíření bluegrassu a dobrého jména AČR nejen ve svém okolí, ale především v kapelách hrajících bluegrass, jejíž členové jsou potencionálními členy asociace s možnou další pomocí. Pomáhat při přípravě a chodu nejstaršího evropského festivalu anjo Jamboree a podpořit současné předsednictvo, které dělá pro členskou základnu opravdu maximum ze svého volného času. Jmenuji se Petr Gärtner a jsem současným členem předsednictva. KAPELA HVĚZD ANKETA AČR Petr Gärtner ANJO MANDOLÍNA HOUSLE 1. Martin Fridrich 23 % 1. Zdeněk Jahoda 33 % 1. Pepa Malina 44 % 2. Luboš Malina 20 % 2. Eda Krištůfek 17 % 2. Jiří Králík 27 % 3. Zdeněk Roh 5 % 3. Pavel Kloboučník 13 % 3. Ondra Kozák 17 % DORO KYTARA ASA 1. Luboš Novotný 41 % 1. Ondra Kozák 28 % 1. Pavel randejs 30 % 2. Radek Vaňkát 20 % 2. Jakub Racek 21 % 2. Pavel Peroutka 23 % 3. Karel Začal 14 % 3. Marek Mikuláš 14 % 3. Petr Surý 17 % ZPĚVÁK ZPĚVAČKA KAPELA ROKU 1. Zbyněk ureš 33 % 1. Vilma Orlitová 25 % 1. Křeni 25 % 2. Robert Křes an 20 % 2. Veronika Němečková 21 % 2. lackjack 18 % 3. Ondra Plúcha 13 % 3. Natálie Havrdová 18 % 3. Monogram 11 % VOKÁLNÍ SKUPINA INSTRUMENTÁLNÍ SKUPINA ČESKÁ DESKA ROKU 1. Reliéf 72 % 1. Monogram 37 % 1. P Triple Trouble 17 % 2. Vabank Unit 7 % 2. Druhá tráva 23 % 2 3. Křeni For Sale 13 % 3. Modrotisk 7 % 3. Křeni 13 % 2 3. Drive Čekání na zázrak 13 % 8\n9 luegrass Fest ratislava II. ROČNÍK MEZINÁRODNÍHO FESTIVALU LUEGRASSU A AKUSTICKÉ HUDY 2., 4. A 5. KVĚTNA 2007 Pomni, že květen, měsíc bluegrassu, slaviti budeš. Vzpoměla jsem si právě na bluegrassové desatero z brazilske asociační stranky, ve kterém tohle prikázání ještě chybí. Jestli to moje chatrné zdraví vydrží, tak to bude nejbluegrassovější měsíc mého života. Začátkem května jsem se vydala na Slovensko obhlédnout pro mne novinku, luegrass Fest v ratislavě. Loni na první ročník jsem se tam nedostala, a tak mi to letos nedalo, abych si obnovila přehled o slovenském bluegrassovém dění. Š astná náhoda mi hned první den v rně poslala do cesty Evžena Loveckého. Chystal se na koncert Claire Lynch a nabídl mi, že mě do ratislavy vezme s sebou autem. A tak se jelo. Asi bych to sama tezko hledala, kdybych se na nadrazi ptala na Zrcadlovy Sal (ktery se ve stredu mesta opravdu nachazi). Festival se konal v kulturním domě Zrkadlový Háj na Petržalce. Před koncertem jsme navštívili mistní hospůdku. Setkali jsme se tam se členy kapely Elišky Ptáčkové a hned nám bylo líp. Pak jsem se v kulturáku seznamila se sympatickou pořadatelkou Kamilou Trávníčkovou, odvážným to děvčetem, bez které by tento krásný festival neexistoval. Znamých tváří přibývalo a všichni se již těšili na věci příští. Na podium nastoupila Eliška Ptáčková and s kapelou složenou ze špičkových českých a slovenských muzikantů. Lá a Ptáček, hrdý otec banjo, Emil Formánek kytara, Zdeněk Fík baskytara, Martin Krajíček mandolina, Peter Szabados dobro. Elišku jsem viděla poprvé loni ve Eliška Ptáčková band Strakonicích a moc se mi líbila. Očekávala jsem výbornou zpěvačku se sessionovou kapelou a nebyla jsem zklamaná. Claire Lynch band Na rozdíl od jiných, soudě dle článku a diskuzi pod ním, kterou jsem si přečetla na serveru folkcountry.sk. Nevadilo mi, že hoši stáli, zatímco Zdeněk chodil sem a tam, věnovala jsem se naplno muzice a ta se mi moc líbila. Eliška má opravdu výjimečný hlas a již se na ně opět těším do Strakonic. Pravdou ale je, že by si zasloužila stálou kapelu. Po přestávce nastoupila hlavní atrakce večera Claire Lynch se svou hvězdnou kapelou. Claire, zvolená IMA za zpěvačku roku 1997, byla již několikrát nominována na Grammy. Jim Hurst je jeden z nejlepších kytaristů, které znám, také mnohokrát oceněný. Missy Raines je snad nejlepší basistka na světě. Jediná žena v dějinách IMA oceněná již 6x jako instrumentalistka roku. Už jsem strávila pěkných pár hodin posloucháním její senzační muziky, kdykoli jsem byla na IMA. To, že se dali dohromady s Claire, byl výborný tah a výhra pro všechny. Nováček kapely, Kana an žijící na Floridě Jason Thomas je s nimi teprve druhý týden, hraje ale, jako kdyby s nimi byl odjakživa. Střídá housle s mandolínou. Claire nám zazpívala mnoho krásných písní. V paměti mi utkvěla například Down in the valley, z posledního CD New Day, píseň o jejím domově v Alabamě Alabama, the state of mine, Who knows, what tomorrow may bring. Mezi bluegrassem se sem tam mihl Cajun a swing. Jim Hurst nám předvedl několik skladeb ze svého nového CD A Piece of Chocolate, například houslo-banjovou instrumentálku Unlucky seven, kde kytaru vyměnil za banjo a jako o závod hrál s Jasonem. Potlesk nebral konce. Na uklidnění nám Claire zazpívala pár pomalejších písní. Milostnou Sweetheart Darling of luegrass Fest ratislava 9\n10 luegrass Fest ratislava mine, kterou jak se přiznala nejčastěji zpívá svému psovi. Další píseň nazvaná He don t want to talk byla věnována mužům. Claire Lynch Special a Crazy arms od Raye Price. Richard Cifersky Rainy Day, pro mě další premiéra. Hraje s ním Adam Janoš na bicí, Richard Molnár na baskytaré, René Jankovič na kytaru a Linda (Heinrichova dcera) Nováková na flétnu. S luegrassem to moc společného nemá, ale velice příjemná muzika, hlavně Cifovy instrumentálky. Pastva pro oči tradicionalisty byla kapela The Log, s typickými klobouky, hrající v tradici Stanley rothers se dvěma kytarama, mandolínou, basou a banjem, tančící kolem jednoho mikrifónu. The Log Zeptala se, jestli jsou muži na Slovensku jiní. Potlesk přítomných žen ji dal za pravdu, že je to všude stejné Další I am leaving on that evening train, byla opět pro housle a banjo. Jim s Jasonem jenom zářili. Missy excelovala na basu a Jason na housle při písni Lets swing, who know what tomorrow will bring. Přineslo jim to standing ovations. Freight Train oogie od Delmore rothers také zvedal diváky ze sedadel. Train long gone z jejího posledního CD New Day byla loni několik týdnů jednička na bluegrassové hitparádě časopisu luegrass Unlimited. Další skladbou z Jimova A ox of Chocolate, byla instrumentálka pojmenovaná podle Tima z lue Highway Stattford s Stomp. Jen mě mrzelo, že zmíněné CD Jim nevzal s sebou do Evropy. Hrají na něm také např. Mark Schatz, Mike Cleveland, Sam ush, Wayne enson, Victor Krauss a jistě to bude bomba Slíbil, že mi ho pošle, hned, jak se vrátí domů. Vecer se neodvratně chýlil ke konci, kapela zahrála poslední skoro 10 minutovou Wabash Cannonball. Všichni excelovali při sólech a obecenstvo šílelo, hlavně když hrála Missy. Jak bychom je mohli nechat odejít Další píseň s neutichajícím potleskem, tak přidali ještě Love swing, se senzačními houslemi. Muzikanti značně dojatí se vyznali z lásky k bratislavskému publiku a nebylo to pouze jednostranné. Pevně věřím, že to pro ně byl nejlepší koncert celé šňůry. Kam se na nás hrabou studení Germáni. Doopravdy poslední píseň tedy byla nádherná Jealousy. A bylo po všem. Jedinečný zážitek, na který se jen tak nezapomene. Skvělý začátek následujícího luegrass Festu, který se konal v pátek a sobotu. V pátek v se objevila na scéně první skupina večera, G-runs n Roses. Pro mne premiéra. Vznikli na jaře Ralph Shut na kytaru, mandolínu, co by hlavní komik a zpěvák. Michal Wawrzyczek na banjo, Martin ursa housle. Na basu zaskakoval za Tomáše Kubinu Sancho z luelandu. Hrálo jim to výborně, nejvíc se mi líbila instrumentálka Grandma Slovenská Grasscountry je volným pokračováním Country Teamu. Patří ke slovenské špičce. Kapelu tvoří Jaro Rakay basa, zpěv, Dušan Songy Dobiáš jako hlavní zpěvák a kytarista, Roman Áč na banjo, Henrich Novák na dobro a Juraj Chalabala na bicí. Jako hosta si na irské skladby pozvali Henrichovu dceru Lindu s flétnou. Moc se to líbilo. Hrají hlavně akustické country s prvky bluegrassu, newgrassu i blues. Hodně vlastních skladeb se slovenskými texty. Nejvíc jsem se těšila na Acoustic Colours, hrající původní instrumentálky, většinou z pera Michala Vavra. Co člen, to hvězda, prvotřídní muzikanti, prvotřídní muzika. Stanko Palúch na housle, Miško na kytaru, Juraj Griglák na basu a na perkuse Igor Sabo. Toho ještě neznám. Jejich hudba se pohybovala od folklóru, přes jazz až po world music a byla to pastva pro uši. Nezklamali Další Acoustic Trash jsem také viděla poprvé. Tvoří ji pět muzikantů, pohybujících se v různých žánrech. Nezapomínají na bluegrassovou minulost. ratři jam v country clubu 10\n11 Jankovičovi kytara a basa, mandolínista Gaspar Smihul, Tomáš Peško s banjem a dobrista Ramon Ziatko. yl to rachot, předvedli nám třeba Road to Hell od Chris Rea, You really got me od Kings. Nejvíc se mi líbila jejich vlastní instrumentalka Candle in the Glass Velký potlesk ukončil páteční večer a šlo se dál do Country Clubu, kde jsme se veselili do časných raních hodin. Nedělní program začínal ve dvě odpoledne. Zahajoval Funny Grass. Libili se nejenom mě již loni na anjo Jamboree, právem tam vyhráli cenu diváků. Zaměřili se převážně na tradiční bluegrass, protkaný sem tam irskou muzikou či country. Úspěch sklidili také jako dětský sbor s In the Highway z filmu ratříčku, kde jsi?. Všichni moc hezky zpívali. Dojem na mne udělal zpěv i housle Davida Koutského. Take Rowanova verze Midnite Highway sklidila zasloužený úspěch. Kapela Šídlo pro mne byla premiéra. Také hlavně tradice. V hlavě mi utkvěly gospely Over in the Glory Land a Halleluja, I am Ready. Následoval lueland, jedna z mých oblíbených kapel. Jistě je všichni znáte. Jediná změna, že vyměnili banjistu. Místo Ralpha s nimi hraje Pavel Tomašovič. Také Union Citygrass jsem kromě jejich hosta Petera Szabadose ještě neznala. Kapela nemá banjo, ale je zajímavá. Na scéně se objevili první zahraniční hosté Czas Na Grass z Polska. Maji hned dvě výborné zpěvačky. Joannu udzinskou a Katharinu Pawlowicz, která také hraje na housle. Na banjo hraje Arthur Gusta, na kytaru a mandolínu Norbert Fleischer, Janusz Lewandowski na basu a Slavomir Zaleski perkuse. Předvedli nám směs bluegrassu, popu, rocku, blues i jazzu. Nejvíc se mi líbil jejich Wayfaring Stranger v podání houslistky, ke které se přidala flétna. Zahráli také pár písní od Newgrass Revival, sla ák Cowboy Take Me Away. Příjemná změna. Škoda, že na rozdíl od jiných kapel nedostali prostor na přídavek. Jistě si ho zasloužili. Ráda bych je zase někdy viděla. G Time nám předvedl moderní bluegrass, zaměřeny na vlastní tvorbu se slovenskými texty. Skupinu kolem banjisty Tomáše Peška tvoří Pavol Štefek, který moc pěkně zpívá i hraje na kytaru, Roman Ziatko na dobro a zpev, na mandolinu Ernest Krammer a na basu Jozef Jagerský. Nejvíc se mi líbila jejich Alabama Jubilee. rnenskou skupinu Drive také jistě nemusím představovat, bouřlivý potlesk a přídavek byl víc než zasloužený. Mišo Vavro band nastoupili jenom jako trio. Mišo, kytara, zpěv, ajo arok, mandolína a Peter Oberlander na basu. Líbilo se mi Saling again, I was born in East Virginia, ve verzi od eppe Gambetty, Mišova směs lidovek, typu Pásli ovce Valaši atd, jako nové bluegrassové instrumentálky. Nakonec senzační ajova instrumentálka, jméno jsem zapoměla a jako Waterflow přídavek Shadows in My Room. Formace Waterflow patří také k mým oblíbeným. Mají nyní již jenom jednu holandskou zpěvačku Loes van Schaik. Druhá se v součastnosti připravuje na mateřství. Kapelu tvoří špickoví slovenští muzikanti, Richard Ciferský na banjo, Roman Sýkora na basu, Peter Szabadosz na dobro, Mišo arok na mandolinu. Hlas jejich nového kytaristy Luboše Jurkoviče nádherně ladí s Loesyným. Nehrají jen bluegrass, ale mixují akustickou hudbu s jazzem, swingem, country atd. Líbilo se mi od nich skoro všechno, nejvíc píseň Caroline. Zajímavá byla také písnička o žábách, z pera Loes. Další v řade byli Petr Kůs a Fámy, ty také jistě nemusím představovat, každý je zná a podali jako vždy výborný výkon. Večer se blížil ke konci, nastoupila má nejoblíbenější slovenská kapela Meantime. Kromě výborné zpěvačky Danky Hroncové-Široké ji tvoří Dušan Hronec kytara, Michal arok mandolína, Filip a o banjo, Milan enkovič dobro, Anton Národa basa. Kapela sklízí zasloužené úspěchy, kde se objeví. Jako např. v Holandsku a jinde. Také bych je někdy ráda viděla třeba na anjo Jamboree. Zlatým hřebem večera byli Robert Kres an Druhá tráva. Přivedli si hosta z Ameriky, Andy Owense. V první části koncertu zpíval ještě Robert, pak předal žezlo Andymu. Nakonec zpívali spolu. Poslední píseň patřila opět Robertovi Wayfaring Stranger. Ikdyž to byl první společný koncert s Andym a kapela se teprve sehrávala, úspěch byl obrovský.všichni budete mít příležitost je vidět naživo na některém z jejich četných koncertů v Čechách. Proto se o nich nebudu rozepisovat. Nenechte si je ujít Jen tak naokraj, v sobotu jsem je viděla na festivalu ve švýcarském Willisau, sklidili obrovský úspěch, ale o tom zase příště Znovu je uvidím příští týden v Holandsku a pak ve Strakonicích luegrass Fest přilákal stovky návštěvníků a doufám, že na Slovensku přibylo hodně bluegrassových fanoušků a že příští ročník bude ještě větší a lepší. Dík patří Kamile Trávníčkové, udělala pěkný kus práce Jen tak dál ylo to fajn a zase je co vzpomínat. Když se podíváte na jejich home page najdete tam také moji fotoreportáž. Ahoj Lilka, luegrass Fest ratislava 11\n12 IMA SHOW 2006 IMA SHOW 2006 Po nádherném víkendu stráveném na podzimním ean lossom, jehož atmosféru jsem se snažil popsat v předcházejících dvou článcích, jsme s Dagfinnem v neděli 24. září brzy ráno vyrazili zpět do Nashvillu v Tenneesse na World of luegrass 2006, který začínal v pondělí. V neděli večer jsme ještě stihli koncert radley Walkera ve staré Grand Ole Opry. Do Opry jsem se dostal po 13 letech a všechno bylo jinak. Před třinácti lety fungovala Opry pouze jako muzeum a celkově působila dosti omšelým dojmem. Dnes se v Opry opět hraje, zejména bluegrass a další spřízněné akustické žánry a je zevnitř i zvenku dokonale upravená a nablýskaná. Koncert byl vynikající, radley, který je vozíčkář, si na podium pozval celou řadu hostů, se kterými si zapíval, Carlem Jacksonem počínaje a Lonesome River andem konče a stará Opry má svoji neopakovatelnou atmosféru. Po koncertu jsme vyrazili na průzkum do nashvillských hospod, kterými je hlavní třída lemována. Nijak nebudu zastírat, že výzkumnictví tohoto typu patří moje velké koníčky, takže putování z klubu do klubu bylo inspirující, všude studené lahvové, živá muzika, plakáty s věhlasnými jmény a nejrůznější další hudební memorabilie a spousta rozveselených lidiček ve stetsonech. No, zkoumali jsme skoro až do čtvrté hodiny ranní, kdy je policejní hodina a všechny bary zavírají. Nejdéle jsme se zdrželi v luegrass Inn, kde vystupovala sourozenecká kapela Silk and Saddie. Tři sestry 15, 16 a 17 let, střídaly mandolínu, dvoje housle a kytaru, kapelu vedl jejich osmnáctiletý bratr, který hrál na kytaru, plus bubeník a kontrabasista. luegrass, country, řada zajímavých, místy i svérázných úprav s rockovým nádechem, dobře sezpívaní a hlavně obrovský tlak do publika. Vystupují tu 7 dní v týdnu, vstupné se neplatí, ale před kapelou stála obrovská láhev od okurek s výzvou, aby posluchači přispěli kapele. Kromě toho nejstarší ze sester občas opustila pódium a obešla s láhví ještě jednotlivé stoly, aby dal skutečně každý. Leckdo vhodil i větší obnos a dostal pak CD, které bylo jinak k mání za 10. avil jsem se s několika hosty a všichni oceňovali, že luegrass In je po letech první hospoda na hlavní nashvillské třídě, kde se hraje akustická muzika. To mohu potvrdit, v ostatních nálevnách se hrála dílem moderní a dílem starší country, vždycky ale elektrická. V pondělí se poněkud hůře vstávalo, zaregistroval jsem se na World of luegrass 2006 a začal bloudit obrovskými podzemními prostorami hotelu Renaissance a Nashville Convention Center (kongresové centrum), kde se celá akce odehrávala. Zážitků bylo za ten týden strávený v Nashvillu spousta, pokusím se ve stručnosti vzpomenout na ty nejdůležitější. Od pondělí do čtvrtka je celá akce přístupná pouze pro přihlášené, kteří mají něco společného s bluegrassem, od výrobců nástrojů přes vydavatele CD, muzikanty až po organizátory festivalů či hledače talentů. Dopoledne se vždycky otevíraly obrovské výstavní prostory s CD, DVD, tiskovinami, stánky Grand Ole Opry 12\n13 jednotlivých kapel, hudebními nástroji, prostě se vším, co má něco společného s bluegrassem. Vyrazilo mi dech obrovské množství stánků s hudebními nástroji, kromě těch renomovaných jsem viděl nádherné nástroje výrobců, jejichž jména mi nic neříkala. Netroufám si posuzovat zvukovou kvalitu dobra nebo mandolíny, ale řemeslně byly nástroje zvládnuté dokonale a i ceny se mi zdály být velmi mírné. Naše výrobce reprezentovali Jarda Průcha s Lá ou Ptáčkem a stánek měla rovněž firma Lebeda, ovšem s americkým prodavačem. Oběd většinou sponzorovala některá velká firma, která během oběda prezentovala kapely, které u ní vydávaly nebo hrály na její nástroje apod. To byla vždycky první dávka muziky ten den, zdaleka však ne poslední. Odpoledne se konaly semináře na všechna možná témata související s bluegrassovou muzikou. Já jsem se zúčastnil schůzky neamerických G asociací (řada států USA má svoje vlastní G asociace, americké asociace měly tedy svoji vlastní schůzku), kde jsem velmi krátce představil Českou republiku a anjo Jamboree. Pak se poměrně dlouhou dobu řešily připomínky kanadské delegace, které se nelíbilo, že tak velký stát, jako je Kanada, musí být na společném semináři s námi zástupci ostatních neamerických asociací a nakonec se probíraly věci, které by bylo třeba příště udělat lépe, řada delegátů si stěžovala na ceny v hotelu, kde se akce koná, je to totiž nejdražší nashvillský hotel. No pravda je, že lidé okolo bluegrassu nebývají zrovna milionáři. Po večeři, která byla obvykle sponzorovaná a spojená s vstoupením kapel, začínaly evening showcases, půlhodinové bloky kapel, které probíhaly ve zhruba 15 malých místnostech v kongresovém centru od deseti večer do zhruba dvou hodin ráno. Příjemným zjištěním určitě bylo, že žádná z českých kapel, které znám, by se zde neztratila. Sice by asi ani nijak zvláš nezaujala, ale ostudu by rozhodně neudělala. Asi je ale celkem zbytečné se o něco takového vůbec pokoušet, výdaje by asi byly neúměrné výsledku. Čímž nechci říct, že nemá smysl pokusit se jet s kapelou do USA, účast na festivalech se dá ale myslím sehnat jednodušším způsobem, než přes tuhle prestižní akci. Přímo v prostorách hotelu byly ještě večery pořádané jednotlivými asociacemi nebo producenty, kteří prezentovali kapely ze svých stájí. Z večírků, které jsem navštívil, musím zmínit akci sponzorovanou aljašskou G asociací. Podávaly se vynikající rybí pochoutky a o zábavu se skvěle starala kapela Fish Pickers. Co jim chybělo na hráčských dovednostech, to dohnali nasazením, navíc byli všichni muzikanti jako vystřižení z filmů o hodně zpustlých zlatokopech na Klondiku. Od banjisty Garry Markleyho, kterého znám už léta, vím, jak těžký je život blízko polárního kruhu a jaké nároky klade na mysl i játra. Příjemné bylo také promítání filmů s kapelami z padesátých let, které v rámci svého televizního show uváděl Ronnie Reno. ěhem promítání byly k dispozici sponzorské boxy s ledově vychlazeným pivem. Po prvních locích jsem ovšem zjistil, že se jedná o nealkoholické pivo strašlivé chuti. Vrozená šetrnost mi nedovolila nápoj nedopít, žaludek mě ale bolel ještě druhý den. Po skončeních všech oficiálních akcí se pak ještě v celém hotelu na mnoha místech jamovalo až do rána. Nebylo v mých silách stihnout všechna vystoupení, i tak jsem za ten týden slyšel ke dvěma stovkám kapel, což bylo na jednu stranu něco úžasného, na druhou stranu se mi po dvou nebo třech dnech začala v hlavě vytvářet jedna velká hudební koule, kterou si třídím dodnes a asi ještě nějaký čas budu. Napíšu pár slov o jednotlivých kapelách, které mi nejvíc utkvěly v paměti. Objevem pro mě byla kapela Steep Canyon Rangers, které právě vyšlo u Rounderu CD. Moc fajn muzika víceméně v tradičním duchu, vynikající a charismatický zpěvák. Velmi mě vzal David Davis a jeho Warrior River oys. Kapela hraje hodně baladických písniček, které David zpíval s takovou přesvědčivostí, až mi běhal mráz po zádech. A nebyl jsem sám, když třeba zpíval písničku o neš astné smrti slavného jižanského generála Stonewalla Jacksona za občanské války, kterého omylem zastřelili vlastní vojáci, můj soused neustále vzrušenými výkřiky komentoval celou skladbu a paní přede mnou se rozplakala. Škoda, že se tenhle zážitek nepodařilo přenést tak úplně na CD, mám dvě Davisova CD a jejich poslech se zdaleka nevyrovná zážitku z vystoupení. Sweet Sunny South předvedli prima show ve stylu starých časů, na jeden mikrofon a, pozor, s tenorovým banjem a ještě pro leváky. The Lovell Sisters bylo výborně sezpívané sesterské trio (19,16,14 let) se záběrem od bluegrassu až po keltskou hudbu. Za zmínku rovněž stojí jejich vynikající patnáctiletý kytarista Jake Stargel. Moc mě vzala kapela bluegrassového veterána Alana Mundyho, Alan Munde Gazette. Kapela bezvadně swingovala a Alan Mundy je jeden z nemnoha banjistů, jehož nezaměnitelný styl poznáte po pár taktech. Kapela Karolina Sonshine se věnovala hlavně gospelům ve stylu čtyřicátých let, vystoupení pak zakončil kytarista Danny Stanley vynikající imitací Lestera Flatta, Johnnyho Cashe, Maca Wisemana a Wille Nelsona, kterou diváci odměnili bouřlivým aplausem. The Spinney rother hráli směs vlastních věcí a tradicionálů, blýskli se skladbou Rock in My Soul zazpívanou a capella a ovace sklidilo Mulleskinner lues s nádhernými jódly. Skvělou práci odvedli IMA SHOW\n14 IMA SHOW 2006 Del McCoury and L. Sparks rovněž Cedar Hill s výborně zpívající houslistkou Lisou Ray. Velmi moderní muziku s úžasným drivem hráli Cadillac Sky, basista Andy Moritz používal zajímavé zařízení na basu, hmatník u struny E nekončil u oříšku, ale pokračoval dál směrem k hlavě basy. Na hlavě byl připevněn pohyblivý kapodastr, kterým šlo strunu podladit na hluboké D nebo C. Podladit vlastně není to správné slovo, struna se neladila, prostě se posunul ořech. Ještě modernější muziku hrál Chris Thile s kapelou The How to Grow a and, hodně jazzu, velmi zvláštní a neotřelé hudební nápady a postupy, vynikající. Famózní kytarovou práci v kapele odváděl Chris Eldridge, syn legendárního banjisty ze Seldom Scene, ena Eldridge. Zážitkem byla houslistka Heidi Clare s kapelou AtaGallop, která vystoupení v oldtimeovém duchu doplňovala stepem. Neamerické kapely zde velmi důstojně reprezentovali švédští Downhill luegrass and a irská zpěvačka Carmel Sheerin s kapelou The Ravens. Jedním z mých nejsilnějších zážitků vůbec bylo vystoupení Dana Paisleyho The Southern Grass. Dan zde vystupoval během prezentace velmi aktivní bostonské G asociace a bylo věru co poslouchat. Kapela kráčí ve stopách Danova otce, oba Paisleyho a hraje nejryzejší tradiční bluegrass s takovou silou a razancí, že přemýšlím, jestli jsem vůbec kdy něco podobného slyšel. Tradicionály stokrát slyšené, zahrané tím nejkonzervativnějším možným způsobem a přesto tak, že jsem ani nedýchal. Letos měla kapela koncertní šňůru o Evropě a vystoupili i na holandském EWOu, kdo je slyšel, dá mi snad za pravdu. Milan Leppelt za kapelou po jejich vystoupení ve Voorthuizenu zašel prohodit pár slov a mimo jiné zmínil, že takhle nějak si myslí, že by měl znít bluegrass, na což Dan Paisley opáčil, že oni si to myslí už dávno. Fascinující bylo také vystoupení Krüger rothers, kteří již před časem přesídlili natrvalo z Evropy do USA. Na podium si pozvali jako hosta fenomenálního houslistu Mikea Clevelanda a následoval vodopád hudebních nápadů podložený virtuozitou všech zúčastněných. Abych se ale jen nerozplýval, prapodivným zážitkem bylo naopak vystoupení kapely Daughters of luegrass (Dcery bluegrassu). Na podium napochodovalo zhruba 15 nebo 20 umělkyň, z nichž některé měly vážné problémy vůbec nástroj zvládnout a některé na něj raději ani nehrály, což bylo nakonec možná lepší, ale vzhledem k tomu, že ani nezpívaly, zůstal mi důvod jejich přítomnosti na vystoupení utajen. To že kapela neuměla slova a aranže, to už byly jen takové pranepatrné mušky. Jejich CD ack to the Well dokonce vyhrálo desku roku IMA (neslyšel jsem ho, takže nehodnotím), poněkud mi to celé zavánělo politickou korektností, rovností příležitostí, feminismem a dal- 14\n15 šími mně tak milými čertovskými vynálezy. Škoda, pár dobrých muzikantek mezi nimi určitě bylo. Ve čtvrtek večer jsme jeli autobusem do nové Grand Ole Opry na předávání cen IMA. Nová Opry je obrovský zábavní areál ležící zcela mimo Nashville, najdete zde prodejny hudebních nástrojů, nákupní centra, prodejny upomínkových předmětů, zábavní parky pro děti a všude okolo jsou motely nebo campy pro návštěvníky. Měl jsem pocit, že Američané si návštěvu zde dost považují, většina rodin zde byla vyšňořená jak v neděli do kostela. Samotná Opry je sál pro zhruba 4000 lidí, který byl během předávání cen víceméně zaplněn. Myslím, že po takové době nemá celkem cenu psát, kdo jednotlivé kategorie vyhrál, lze to bez problémů najít na internetu a tak jen pár věcí, které mi utkvěly v paměti. První bylo nacvičování potlesku. Celý večer uváděl Eddie Stubbs, vynikající moderátor s nádherným hlasem a obrovskou znalostí bluegrassu, svého času také jeden z mých nejoblíbenějších fiddlerů v kapele Johnson Mountain oys. Zájemcům odporučuju najít si stránky legendární radiové stanice WSM a poslechnout si záznamy pořadů s Eddiem, stojí to za to. Vysílání z Opry šlo živě do éteru, takže před začátkem nacvičoval Eddie s diváky potlesk, museli jsme ho opakovat asi čtyřikrát, než ho Stubbs uznal za hodný Grand Ole Opry a hlavně bylo nutno nacvičit znamení pro začátek a konec potlesku, právě kvůli živému přenosu. Pak probíhal samotný ceremoniál, který zahájil Ricky Skaggs se svojí kapelou doplněnou filharmonií, no můj šálek čaje tyhle splácaniny tedy nejsou. Na podiu pak defilovali vítězové jednotlivých kategorií, ve chvílích, kdy do vysílání vstoupily reklamní bloky, promítalo se na plátno. Celý večer velmi sympaticky spolumoderoval Marty Stuart, který jako hosta přivedl na scénu obby Osborna a zazpívali si spolu Rabbit in the Log. ěhem aplausu pak Marty zvedl kytaru, vzal kolem ramen obbyho a povídá: Tohle je kytara Lestera Flatta a tady to mandolína obby Osborna, tohle je pravá Grand Ole Opry Moc pěkné to bylo. A pak se začaly dít věci. Nejprve zahrál lue grass band amerického námořnictva, dali jeden tradicionál, pak začali pěkně zbluegrassovaný pochod amerických námořníků a pokračovali hymnami jednotlivých složek amerických ozbrojených sil. V mezihrách se vždycky kytarista zeptal, kdo u té či oné zbraně sloužil, bývalí vojáci v publiku povstali a celá Opry zabouřila potleskem. To už jsem pozoroval, že se můj norský přítel poněkud ošívá. Posledním hřebíkem ale bylo vystoupení Rhondy Vincent, která si během své písničky, ve které zpívá o válkách, ve kterých bojovali američtí vojáci, zvala na podium veterány těchto válek, takže na konci stáli na podiu veteráni 2. světové války, vojáci z Koreje, z Vietnamu, z Perského zálivu a Opry znovu bouřila potleskem. Mám Ameriku rád IMA SHOW 2006 Hot Rize 15\n16 IMA SHOW 2006 D. Pedersen, C. Seckler, randy, E. Lilly a nic z toho mi nevadilo, celou dobu pobytu v USA jsem si uvědomoval, že jsem v zemi, která je ve válce. Ve válce, o které si můžeme myslet ledacos, nicméně ve válce za, jak si alespoň myslím, správnou věc a tak mi nejrůznější projevy vlastenectví, kterých jsem byl několikrát svědkem, nijak nevadily. O to víc mě překvapila odmítavá reakce řady lidí, zejména ze zahraničí, kteří byli v Opry se mnou. O celé věci se bouřlivě diskutovalo po návratu ještě dlouho do noci a pozoroval jsem i hádky na ostří nože, nakonec došlo i k nějakým odstoupením ve vedení IMA. Říkalo se, že to bylo naplánované, dramaturgie v Opry to zakázala, Rhonda to celé přesto uskutečnila a protože to byl přímý přenos, nedalo se tomu ani nijak zabránit. No pravda je, že se to na vyhlašování cen mezinárodní asociace možná tahat nemuselo, na druhou stranu jsem přesvědčen, že jsme s Američany na jedné lodi, a chceme či nechceme. Leč od politiky zpět k muzice. V pátek a v sobotu už byly výstavní prostory otevřeny pro veřejnost a celou gigantickou akci zakončovalo páteční a sobotní finále v obrovském hlavním sále kongresového centra. Na pódiu se od jedenácti hodin dopoledne až do půlnoci vystřídalo po oba dny zhruba 40 kapel, o řadě z nich už jsem se zmínil v předchozích článcích, takže jen v krátkosti. Mám rád a moc se mi líbil David Peterson 1946, vynikající zpěvák věnující se tomu nejryzejšímu tradičnímu bluegrassu. Chvilku jsem s ním v zákulisí mluvil a musím říct, že si nesmírně považoval toho, že si může na finále zahrát, by o půl dvanácté dopoledne. Dalším zpěvákem podle mého gusta a po mém soudu jeden z nejlepších sólových kytaristů byl Larry Sparks, skvělý byl samozřejmě Doyle Lawson a celý páteční večer zakončil úžasný Del McCoury and. V sobotu jsem si vychutnal zejména Hot Rize, legendární kapelu, která psala dějiny bluegrassu. Zesnulého kytaristu Charlie Sawtella nahradil brilantní kytarista ryan Sutton a by mi Charlieho originální a úsporný styl byl bližší, show to byla úžasná a jásot diváků nebral konce, myslím, že Hot Rize měli u diváků zdaleka největší úspěch ze všech kapel sobotního večera. Však taky jejich tričko stálo 20, zatímco ostatní kapely je prodávali za Nesmím také zapomenout na smutné vystoupení všech přítomných dobristů, kteří tak uctili památku Joshe Gravese, člověka, který přinesl do bluegrassu dobro. Josh Graves měl v sobotu večer vystoupit a v sobotu brzy ráno skonal, takže jeho Foggy Mountain Rock zazněl už bez něj. Dovolím si te malou vsuvku ze zákulisí. Na finále je zvykem, že kapely uvádí vždy jeden profesionální moderátor neboli MC a jeden host, vzhledem k tomu, že jde o přehlídku mezinárodní G asociace, pokud možno ze zahraničí. Tak se v roli moderátorů vystřídal Rienk Jansen z Holandska, moje kamarádka Jane, jinak DJ z australského rádia, Dagfinn Pedersen z Norska a spousta dalších. V pátek večer 16\n17 mi Dagfinn oznámil, že v sobotu dopoledne budu finále spolumoderovat i já. Vzhledem ke své chatrné angličtině (a to si ještě dost fandím) jsem to odmítl, nicméně Dagfinn se mě rafinovaně zeptal, zdali bych chtěl mít backstage pass, opravňující ke vstupu do zákulisí a tomu jsem prostě neodolal. Taky jsem toho potom rozhodně nelitoval. Trval jsem ale na tom, že si musím všechno dopředu připravit, takže jsme zašli za kanadským MC, který měl se mnou dopolední finále uvádět. Domluvili jsme se, jak to celé proběhne a zejména jsme si domluvili, o čem spolu budeme konverzovat. Několikrát jsem mu zdůraznil svoje nevalné jazykové schopnosti a upozornil ho, že na mě musí mluvit pomalu a zřetelně, zejména vzhledem k tomu, že jsem chvilkami měl pocit, že kanadská angličtina nemá s americkou nic společného a že je to nějaký zcela jiný, mně nesrozumitelný jazyk. Ten dobrý člověk mi to všechno slíbil, nicméně sliby chyby. V sobotu dopoledne jsme začali, jak jsme se domluvili. Pohovořil jsem o České republice, o tom že máme nejstarší evropský bluegrassový festival, o stovkách kapel a desítkách festivalů a odpovědí byl bouřlivý potlesk publika. Vzhledem k tomu, že v publiku bylo možná několik tisíc lidí, docela mě to, starého citlivku, dojalo. Ve druhém vstupu se ovšem kolega zeptal na něco úplně jiného, než jsme byli domluvení a co horší, nerozuměl jsem mu, na co. No potil jsem, potil, ale nakonec to všechno nějak, snad dobře, dopadlo. A odměna byla sladká, mohl jsem pak s pasem kdykoliv do zákulisí, nesmírně zajímavé bylo sledovat, jak se jednotliví muzikanti rozehrávali, jak spolu zpívali, zejména u sestav, které spolu normálně nehrají, takže za chvíli jsem seděl na lavici s Curley Secklerem. Curley je jeden z mých nejoblíbenějších tenorových zpěváků, jeho dueta s Lesterem Flattem považuju za nejúžasnější, která byla kdy bluegrassu nazpívána, samozřejmě snad s výjimkou duet Monroe Flatt, navíc patří mezi pickery úplně první generace, narodil se v roce 1919 a vystupoval už před druhou světovou válkou. Na té lavici seděl vedle Curleyho Larry Sparks, nad nimi stál J. D. Crowe a všichni tři sezpívávali vokál na večerní show. Curley, by má v každém uchu naslouchátko, zpívá pořád svým nezaměnitelným tenorem a slyšet tyhle tři dohromady z tak bezprostřední blízkosti, no nijak se za slzy, které jsem si potajmu osoušel, nestydím. Nechal jsem si pak od Curleyho podepsat plakát a dal se do řeči s jeho velmi sympatickou paní. Ptala se mě, odkud jsem, na Českou republiku reagovala velkými otazníky v očích, tak jsem rychle dodal, že je to v Evropě. Hroznou radost jsem měl také z rozhovoru s mužem jménem Lance LeRoy, který uváděl sobotní poslední show. Lance dělal dlouhou dobu manažera Lesterovi Flattovi. Také on se mi podepsal na plakát a zároveň se zeptal, odkud ho znám. Opáčil jsem, že jsem velký Lesterův fanda, že je to po mém soudu nejlepší bluegrassový zpěvák všech dob a že mě jeho muzika přivedla k bluegrassu a tudíž znám samozřejmě i jeho dlouholetého spolupracovníka a přítele, na což ten ctihodný muž odpověděl: Dobře to říkáš, synu Dnes se pořád mluví o Monroeovi a Scruggsovi a na starého Lestera se zapomíná. A to je velká chyba, protože tu moc chybí Tak jsem si zase utřel oči a pokračoval k sympatickému mužíčkovi jménem Everett Lilly, který nastoupil někdy v roce 53 jako mandolinista a tenorový zpěvák po Curley Secklerovi do Foggy Mountain oys, Lester na něho vzpomínal jako na jediného člověka, který dokázala zároveň hrát, zpívat a žvýkat tabák. No, stálo to pocení na podiu za to, nevím, jestli se mi ještě někdy podaří setkat se s takovými legendami takhle zblízka, srdce mi buší ještě te, když to píšu. Vrátím se k finále sobotního večera, který ukončoval právě Curley Seckler s přáteli. Curley hrál na kytaru a zpíval, doprovázel ho J. D. Crowe na banjo, Mike Compton na mandolinu, Everett Lilly na housle, Mike ubb na basu, kromě toho se na podiu vystřídala celá řada dalších muzikantů a celé to, jak už jsem psal, uváděl Lance Leroy. Pro mě nezapomenutelný zážitek, by zblízka v zákulisí to bylo ještě silnější. Pánové hráli písničky notoricky známé i songy, které jsem slyšel prvně, hlavně Curley měl hodně svých písní, které jsem slyšel poprvé. Však také ve svých 88 letech pořád natáčí No a to je tak zhruba všechno, co jsem za ty necelé 3 týdny v USA zažil a hlavně slyšel. Asi z toho budu žít ještě spoustu let a tak pokud to jen trochu jde, neváhejte a vydejte se za oceán, stojí to opravdu za to. A nakonec velký dík Dagfinnovi Pedersenovi, bez jehož pomoci bych se neobešel a kterému nikdy nebudu moc dost oplatit to, co pro mě udělal. Lance LeRoy randy Pavel randejs IMA SHOW\n18 Krüger rothers Krüger rothers, KONEČNĚ ZASE JEDNOU VE ŠVÝCARSKU Švýcarsko se po více než čtyřech letech konečně znovu dočkalo koncertu Krüger rothers. Přes dvě dekády byli ozdobou švýcarské hudební scény a najednou jako by se po nich zem slehla. Možná, že mnohý z vás si je ještě pamatuje z Kopidlna, myslím v roce Do Evropy přijeli letos na hudební veletrh do Franfurtu a švýcarský koncert byl na četná přání zorganizován během pouhých 6 týdnů. Sál curišského Volkshausu byl v onu neděli 1. dubna narván k prasknutí. A opravdu nebyl to Apríl Koncert zahájil Todd Wright, zástupce Deering anjos z Nashville. Přijel s nimi jako doprovod společně s Janet a Gregem Deeringovými. Jens je jejich nejlepší živou reklamou. Krüger rothers hrají ve stejné sestavě, jakou jste naposledy viděli. Jens na banjo, Uwe na kytaru a třetí bratr, Američan Joel Lansberg hraje na basu. Jejich život je natolik pestrý, že by se o nich dala napsat kniha. O to hůř se mi to asi podaří zhustit do krátkého článku. Profesionálně začali vystupovat již jako děti, první koncert měli v roce (Jens je ročník 61, Uwe asi o rok starší). Když jim umřela matka, začali se živit jako pouliční muzikanti a jezdili po celé Evropě. Uwemu se líbila country, Jensovi zase bluegrass. Když přišla do kin Deliverance, ještě je coby nezletilé na představení vůbec nepustili. Uwe hrával s mnoha známými country kapelami, například s Johnem rackem a Jeffem Turnerem, Jens začínal s luegrass Family. Tam jsem se s ním někdy v roce 1975 seznámila i já. Chodili jsme se s obem Lauerem, známým to švýcarským stavitelem banj, učit hrát bluegrass k patriarchovi luegrass Family Finnovi odenmanovi. (Z oba, který je původem rňák jako já, jsem si tehdy dělala legraci, že neudrží rytmus, a že z něj pořádnej banjista nikdy nebude. Ale háčky na posměváčky On to s banjem svou pílí někam dotáhl, což se o mě s kytarou ríct nedá). A právě s banjem značky Lauer se vydal Jens na cestu k slávě. No, abych ale moc neuhýbala Jensovi se v roce 1982 vyplnil jeho největší sen. Odjel do Ameriky a na nějakou dobu se stal členem ill Monroe s luegrass oys. ill Monroe ho představil jako svého prvního evropského banjistu v Grand Ole Opry v Nashville. V roce 1986 založili Uwe s Jensem a jeho ženou Christou na basu Appalachian arn Orchestra. Po třech letech, když Christa měla s malými dětmi čím dál míň času na profesionální vystupování, ji vystřídal Joel a přejmenovali se na Krüger rothers. Víc než tři roky měli svou vlastní show v radiu a také je často bylo vidět i v televizním pořadu Country Roads. 18\n19 Krüger rothers V roce 1997 byli pozváni na Merle Fest do Severní Karoliny. Zahráli tam s úspěchem přímo bombastickým. Moji američtí přátelé mi tehdy referovali, že se lidé na festivale zdravili větou: Už jste viděli Krüger rothers ze Švýcar? Každoroční několikaměsíční šňůry po Americe následovaly. První dal před 5 lety Švýcarsku vale Uwe, (s tím, že mu tam aspoň nikdo nebude nadávat, že je tlustej, džíny na sebe dostane v každém supermarketu a může si tam opravdu dělat co chce). Po roce a půl se vystěhoval ze Švýcarska i Jens s rodinou. Svůj nový domov te mají v lueridge Mountains v North Carolina. Hrají na všech velkých festivalech a stali se tam nejznámějšími švýcarskými muzikanty všech dob. Zato ve Švýcarech jsou te pouze vzácnými hosty. Jejich hudba má v sobě něco magického. Jejich kompozice připomínají klasickou hudbu starých mistrů. Hrají pomalé skladby, plné citu, z toho přechází k super rychlým bluegrassovým instrumentálkám. Vážná hudba se střídá s parodiemi, někdy se smějí, jindy jsou blízko k slzám. Jejich koncerty jsou nabité emocemi, jak pro muzikanty, tak i publikum. Od prvních tónů diváci podlehnou jejich kouzlu. Uwe se zeptal obecenstva, zda lidem nevadí, že budou během koncertu sedět. Také prohlásil, že si nejsou jisti, jestli se jejich hudba vůbec bude líbit, protože do bluegrassu to má daleko. Sám se pokusí mluvit co nejmíň, Jens majíce plné ruce práce s banjem stejně nikdy neřekne ani slovo Připravili si pro nás stejný program, jako hrají ve Státech. Začali se svými vlastními nádhernými kompozicemi. Uwe nám přednesl píseň Time for a coffee at home a následovaly rychlé instrumentálky. Dále zazpívali první piseň složenou již v Americe, která se tam okamžitě stala hitem: Carolina in the fall. Začali vtipkovat o tom, že povětšinou si od nich lidé přejí, aby zahráli píseň z filmu. Obvykle žadatel ale ani neví název. Nejčastěji prý chtějí ten banjový souboj. Zahráli tedy Duelling banjo, postupně jsme jako filmovou revui měli před očima Deliverance, onnie Clyde, Růžovového pantera, Jamese onda, ratříčku, kde jsi, Doktora Živaga, onanzu atd. Filmové skladby se prolínaly s melodiemi, jako ruská Kalinka, kde byly skoro slyšet balalajky, What a wunderful word, mezitím Mozartův Marsch (pochod) a Country Roads nám předvedli ve stylu reggae jako někde na festivale na Jamaice. Celé to banjové preludium trvalo přes dvacet minut a publikum padalo smíchem. Pro uklidnění dali John Henry a několik rych- 19\n20 Krüger rothers lých instrumentálek od Doc Watsona. Těsně před koncertem jim byly přinesené nejnovější cédéčka, čerstvě vypálené, ještě skoro teplé. CD se jmenuje Krüger rothers The Suite, volume one (Double Time Music 2007) a o přestávce už byly na prodej. Hudbu z tohoto CD nám předvedli ve druhém setu. Uwe uvedl, že te bude následovat 45 minut bez přestávky a bez potlesku. Lidé a si udělají pohodlí, zavřou oči a poddají se hudbě. Komu se to nebude líbit, může klidně usnout, nebude to vidět. Vlastní skladby z tohoto CD nacvičili s angorským symfonickým orchestem a premiéra bude ve státě Maine letos 1. června. Lidé jim prý často vyčítají, že nehrají dost bluegrass, neb nemají housle. Při této Suite je bude doprovázet osmdesátičlenný orchestr s dokonce 20 houslemi Dostali za to prý nějakou prestižní hudební cenu. Předpokládám, že to pak s tím orchestrem vyjde jako The Suite Volume Two V sále vládla jedinečná atmosféra. Mnohý si vzal k srdci Uweho slova a poslouchal se zavřenýma očima, naplno se poddávajíce jejich nádherné muzice. Instumentálky se proplétaly s procítěně přednesenými písněmi, v publiku by bylo slyšet snad i špendlík spadnout. Suitu zakončilo I know some day I ll see you again, kterou věnovali svému příteli Johnymu rackovi. Nejenom na jevišti se zalesklo pár slz Nekonečný potlesk se standing ovations následoval. Tradičně zahráli několikaminutový Orange losson Special. Ještě se ale museli párkrát vrátit, jinak by se Volkshaus potleskem zbořil. Poslední píseň Will the circle be unbroken už s nimi zpíval celý sál. Pořadatel jim navrhl, zda by si to nechtěli za rok zopakovat. Uwe se tedy zase zeptal publika. Odpově byla víc než jasná. Doufejme, že se tedy za rok zase budeme mít na co těšit Více informací a kompletní diskografie na Lilka Pavlak, 21. Dubna