Album 23 od dvojice Strapo & Emeres je venku! - DWD.cz\nAlbum 23 od dvojice Strapo & Emeres je venku!\nNedávno jsme vás informovali o novém klipu od Strapa a na jeho chystané album s Emeresem. A čas bežel a všichni jsme se dočkali alba s názvem "23". Album obsahuje 12 treků a myslím, že každej je pecka! Posoudit to můžete sami. Takže doufám, že už na tom pracujete!\ntrvalý odkaz: http://dwd.cz/article/p-254\nAlbum, na které se dlouho čekalo. Album, které hned prvním singlem dalo jasně najevo, že bude skvělý, super, mazec a bomba. A taky že je! Takhle na mě působí po prvním poslechnu "dvacet-trojka" od Strapa a Emerese, jejichž společný počin, počínaje včerejším dnem, je oficiálně venku. Už na konci minulého roku jste mohli slyšet a taky vidět klip na první singl z alba, který se jmenuje Daj peňáz!. Strapo předvedl, že album bude velký. Dalším počinem byl trek Klameš!!! a po něm následoval již nedávno zmiňovaný klip na trek Sám doma a bohatý. Všechno to byly samozřejmě pecky. Teď k těmto věcem přibylo 9 dalších.\nStrapo si také přizval pár hostů, kteří celé album zpestřili. A když říkám pár, tak tím myslím, že bylo opravdu jen pár vyvolených a volba byla naprosto skvělá: Ektor, Supa, Tono S a Marián Jaslovský, který se předvedl na saxofonu v treku Jak sa mám, kde Strapo rozebírá jak se mu vede nyní a co všechno se za poslední dobu stalo. Dalším člověkem, který je často uveden na featuringu je DJ Spinhandz. Nejmenoval jsem ho mezi hosty záměrně a to z toho důvodu, že to není pouze host, ale Strapův dvorní DJ, který obstaral výborný scratche hned v několika věcech.\nRozebírat každej trek zvlášť by bylo asi na delší dobu a rozhodně bych si na to netroufal sám, protože to každej může vidět jinak. Pro mě vedou věci jako Nula nebo Pomotaná hlava, který maj příběh mne blízký. Jinak je pro mne špičkovej každej trek z alba. Jak co se týče textu, flow nebo beatu.\nVčera proběhla release party v Praze ve Streetmarketu. Dnes proběhne v Bratislavě v Bottleshopu na ulici Tallerova 2 od 13:00 do 18:00 hodin. Těm, kteří by chtěli slyšet věci z alba naživo, bych doporučil sledovat oficiální stránky Strapa nebo Emerese a například ukázat se ve Svitavách 21.7.2012 kde Strapo a Emeres vystoupí live.\nPro zájemce o album nebo různá trička navštivte:\nhttp://www.artattack.sk/shop/ (Slovenská republika)\nhttp://shop.pvplabel.com/ (Česká Republika)\nTi, kteří rádi nakupují v digitální podobě můžou navštívit taktéž stránky PVP Labelu , kde si můžou koupit jak celé album jen za 200 korun, tak i určitý trek samostatně. Normální cena v obchodech je 250 korun (10 euro).\nTak doufám, že už objednáváte a přeji příjemný poslech!


Na opravovaném úseku D1 se srazily dva kamióny a osobní auto – Novinky.cz\nNa opravovaném úseku D1 se srazily dva kamióny a osobní auto\nDopravu na dálnici D1 ve čtvrtek ráno téměř dvě hodiny komplikovala nehoda dvou nákladních automobilů a osobního vozu na 111. kilometru ve směru na Brno.\nNa dálnici D1 probíhá modernizace, jízdní pruhy jsou zúžené.\nčtvrtek 27. června 2013, 7:16 - Jihlava\n(Aktualizováno: čtvrtek 27. června 2013, 7:58 )\nNehoda se stala v půl šesté ráno v úseku, kde probíhá modernizace dálnice. Jde o první vážnější událost v tomto místě.\n"Do osobního auta narazil nákladní vůz s přívěsem a do nich pak další náklaďák s návěsem. Nehoda skončila bez zranění, dechová zkouška u řidičů nepotvrdila alkohol," řekla policejní mluvčí Jana Kroutilová.\nAuta mohla projíždět odstavným pruhem a vzhledem k nízkému provozu se kolony netvořily. V půl osmé byla dálnice v místě opět průjezdná dvěma zúženými pruhy.


Madridský protokol podepsala ČSFR 2. října 1992 a pro Českou republiku jako nástupnický stát ČSFR vstoupil protokol včetně jeho pěti příloh v platnost po ratifikaci prezidentem republiky 24. září 2004 (sdělení Ministerstva zahraničních věcí č. 42/2005 Sb. m. s.). Od té doby byly přijaty dvě změny protokolu, a to nová příloha VI o odpovědnosti (2005) a změna přílohy II k uchování fauny a flóry Antarktidy (2009). Příloha VI dosud nevstoupila v platnost. Změna přílohy II vstoupila v platnost 8. prosince 2016.\nPřehled závěrečných zpráv Konzultativních zasedání smluvních stran Smlouvy o Antarktidě, v nichž jsou uvedeny přijaté právní akty, lze nalézt zde.\nAktuální informace o vědeckých aktivitách jednotlivých států Smlouvy o Antarktidě včetně České republiky lze nalézt na oficiálních stránkách zde v části Czech Republic.\nNávrhy a závěrečná znění celkových environmentálních hodnocení činností v Antarktidě


Termín konání je stanoven na 7. říjen 2014, doba trvání od 9 do 16 hodin, Krásná Lípa\ns realizací zážitkových her využitelných při výuce zoologie. Účastníci se seznámí s řadou výukových programů, které mohou využít jak při výuce ve třídách, tak v přírodě a mohou obohatit výuku zoologie. Program je veden pracovníky Správy Národního parku České Švýcarsko s dlouholetou zkušeností v oblasti zážitkových aktivit. Hlavní částí semináře budou praktické ukázky přímo v přírodě - (dle počasí)\nSeminář je pro pedagogy a studenty\nVložné 150 Kč — zahrnuje občerstvení, studijní materiály.\nNa kurz je nutné se předem přihlásit, počet míst je omezený.\nV úvodu se seznámíme s lektory workshopy i ostatními účastníky. Poté si budeme povídat o možnostech začlenění praktických aktivit do výuky a jejich dopadu na proces učení. Představíme také několik praktických aktivit jako hra na netopýra, zvukové pexeso, poznávání přírodnin hmatem apod. V tomoto bloku bude největší důraz kladen na praktické ukázky zážitkových aktivit.\nOběd je možné dostat v restauraci České Švýcarsko, pouhých 100 metrů od místa konání semináře.


Utahování brzdí růst. Je čas s ním skončit? - Patria.cz\nUtahování brzdí růst. Je čas s ním skončit?\nNejedna evropská země se vydala na cestu fiskální konsolidace, doposud se ale nezdá, že by šlo o všelék na obavy finančních trhů z udržitelnosti zadlužení. Utahování jde ruku v ruce se zpomalením ekonomiky nebo dokonce s jejím poklesem, někteří ekonomové ho považují za kontraproduktivní krok. Například Paul Krugman či Carlo Cottarelli tvrdí, že slabší růst odrážející fiskální utažení může sám o sobě vyvolat pochyby o vládní solvenci.\nDebata o správné politice prošla po globální krizi několika fázemi. Během první dominovaly požadavky na fiskální stimulaci, která měla zabránit další Velké depresi. Po roce 2010 se ale pozornost zaměřila na fiskální konsolidaci i přesto, že globální ekonomika ještě nestála pevně na vlastních nohou a monetární politika se blížila k nulové hranici sazeb. V současné době se zdá, že volání po úsporných opatřeních opět vyšlo z módy.\nNení překvapivé, že současné fiskální utahování nevede k vyššímu růstu. Stejně tak ale nemáme důkazy, abychom se mohli domnívat, že se pohybujeme na špatné straně Lafferovy křivky a že utažení fiskální politiky povede ke zvýšení deficitů. Rozhodující pro makroekonomickou stabilitu je riziko spojené s vládním dluhem. Jádro problému tvoří vliv tohoto rizika na podmínky získávání financí v celé ekonomice.\nPokud je riziko spojené s vládním dluhem vysoké, fiskální multiplikátory bývají většinou menší. Změna vládních výdajů má pak nižší efekt, v extrémních případech mohou být multiplikátory dokonce negativní. Obvykle má konsolidace v krátkém období negativní vliv na produkt. Úplně kontraproduktivní konsolidace ale nejsou pravděpodobné. Vysoce zadlužené země by pak měly utáhnout svou politiku co nejdříve, přestože pozitiva tohoto kroku nejsou ještě jasně patrná.\nProtože v krátkém období s sebou fiskální utažení ponese náklady, měli bychom přemýšlet i o alternativách. Jednu z nich může představovat důvěryhodný závazek budoucí konsolidace. Ten může mít například legislativní formu. Vliv rizika vládní insolvence na celou ekonomiku pak snižují dobře kapitalizované banky a vhodná monetární politika, jak ukazují nedávné kroky ECB. Slabý růst v zemích, které procházejí fiskální konsolidací, tedy neznamená dostatečný argument proti úsporám. Ty fungují jako důležitý nástroj k postupnému snížení rizikových prémií. Navíc se k nim přidává prevence makroekonomické nestability.\nUvedené je výtahem z „Has austerity gone too far?“, autory jsou Giancarlo Corsetti a Gernot Müller.\nJako z mateřské školky\nDítě zasadí jadérko do květináče a diví se, že už z něho druhý den není jablůňka se zralými jablky, že? Jestliže stále rostoucí část státního rozpočtu je užita na splácení úroků z úvěrů a z jistin úvěrů, pohybujeme se zcela jistě na špatné straně Lafferovy křivky. Chtěli jsme přece přesunout část důchodu do spotřeby, ale zatím ji odevzdáváme těm nenažraným bankám, takže v lepším případě poslouží k investování, v horším ke konsolidaci prohnilých bilancí. Co kdybychom jednou chtěli podpořit spotřebu neveřejné sféry i s rizikem, že její sklon ke spotřebě s růstem důchodu bude klesat, co, milá redakce?


Lety do státu Kolumbie | Porovnat lety do státu Kolumbie pomocí Skyscanner\nMěli jste na mysli lety z destinace Kolumbie?\nCestujete do Kolumbie?\nKolumbie na vás čeká s jedinečným mixem Karibského moře, Amazonského pralesa, pohoří, teplého počasí, dobrého jídla, tance a usměvavých lidí.\nCo vidět v Kolumbii?\nPřiletíte-li do hlavního města Bogoty, určitě si nechte pár dní na poznání této obří metropole. Čeká na vás mnoho muzeí, galerií a pouličního umění. V historické čtvrti La Candelaria objevíte pěkné kavárny a bary. Máte-li rádi tanec, vypravte se do města Cali, které je hlavním městem salsy. Každý večer se místní bary zaplní tanečníky. Můžete si zde domluvit několikadenní kurz tance a večer se s nacvičenými pohyby vydat za zábavou. Velmi zajímavým městem je Medellín, který byl v historii nechvalně spjat s drogovými gangy. Časy Pabla Escobara jsou ale dávno pryč a Medellín získal mnoho ocenění za proměnu v moderní a bezpečné město. Často bývá dáván za vzor ostatním městům v Jižní Americe. Nevynechejte ani "kolumbijský Dubrovník", kterým je město Cartagena na pobřeží. Dochované opevnění, koloniální domy a úzké uličky tu utváří jedinečnou atmosféru. V Kolumbii samozřejmě najdete i krásně pláže. Vypravte se za nimi např. do národního parku Tayrona nebo na karibský ostrov San Andrés. Příznivci turistiky se mohou vydat na výlet do kolumbijských hor nebo do Amazonského pralesa.\nPodívejte se na Tipy na exotickou dovolenou.\nPobřeží Kolumbie má tropické klima a je tak vhodné k návštěvě po celý rok. Nejdeštivějšími měsíci jsou duben a květen a říjen a listopad. V horách jsou teploty výrazně nižší.\nS jakou leteckou společností koupit letenky do Kolumbie? Z Letiště Václava Havla v Praze nabízí lety s jedním přestupem v Paříži nebo v Amsterdamu aerolinie Air France a KLM. Na letiště Bogota se z Prahy dopravíte za cca 13-15 hodin. Doba letu závisí na délce přestupu.\nPlánujete-li cestu z Kolumbie do Panamy, podívejte se i na nabídky letů z dalších kolumbijských letišť. Občas se objevují velmi levné letenky z letiště Medellín.\nPo Kolumbii se budete nejlépe pohybovat autobusem. Na kratší vzdálenosti můžete využít nejrůznější minibusy a dodávky. Chcete-li získat nezávislost, půjčte si auto. Autopůjčoveny jsou k dispozici na letištích i v centrech měst. Ceny ubytování jsou levné. Lehce vyšší ceny jsou ve velkých městech, jako je Bogota, Cartagena nebo Medellín. I tam si však seženete ubytování různých typů. Dvoulůžkový pokoj se snídaní v Bogotě si rezervujete už od 300Kč.\nTypickým pokrmem v Kolumbii je bandeja paisa, kterou tvoří rýže, vejce, klobásky, vepřové maso, fazole a grilované banány. Oblíbeným jídlem je též polévka ajiaco. Skládá se z různých odrůd brambor, kukuřice, mrkve a kuřecího masa. V Kolumbii si na každém kroku levně koupíte tropické ovoce a výborné džusy. Další specialitou jsou kukuřičné placky arepas.\nOd roku 2004 je možné do Kolumbie cestovat bez víza za turistickým účelem a to až na dobu 90 dní. V zemi se mluví španělsky. Měnou je kolumbijské peso. Peníze si vyměníte po příletu na letišti nebo vyberete přímo z bankomatu. Kolumbijci jsou velmi milí lidé, kteří milují tanec a zpěv. Oslava karnevalu v Kolumbii je podobně velkolepým zážitkem jako karneval v Riu. Z exotické dovolené v Kolumbii se vám nebude chtít vracet! Podívejte se na výhodné letenky do Kolumbie již dnes!\nNejlevnější lety do destinace Kolumbie z...\nBrno-Tuřany - Kolumbie\nOstrava - Kolumbie\nPardubice - Kolumbie\nKarlovy Vary - Kolumbie\nČeská republika - Kolumbie\nRakousko - Kolumbie


BEAUTY DEN PRO ŽENY\nVěnuji se vizážistice a kráse již od roku 2011. Nejprve jsem jsem prošla kosmetickým kurzem, poté následoval make-up, barvové poradenství, image ženy, fotografie a prolínají to kurzy alternativních terapií (především EFT, energetické masáže) a seminářů osobního rozvoje.\nNyní se cítím být průvodkyní ženy, její osobní přeměnou. Pomocí konzultací Vám pomohu Vidět se krásná.\nVěřím, že mé jméno Lucie, které znamená "světlo" mi bylo dáno, abych dokázala rozsvítit životy lidem, aby se více radovali a měli rádi.\nDozvíte se u mne, které barvy pomohou rozzářit Vaši tvář, a ve kterých se budete cítit přirozeně a svobodně.\nPři terapii EFT můžete sdílet svá trápení a hned se jich zbavit, stejně tak strachů, nemocí...\nPo aplikacích metamorfiky neboli motýlí masáže či jiné terapie odejdete ode mne uvolněná a zklidněná a poté v následujících týdnech se budou měnit Vaše vnitřní programy, životní postoje, budete se cítit spokojeněji a zdravěji.\nJako pro každou ženu, dívku, holčičku bylo pro i mne důležité líbit se sama sobě, ale hlavně okolí. Jen jsem to nedokázala takto popsat.\n... když jsem dostala dárkem dětská líčidla pro malé slečny, byla jsem nadšená. Nalíčila jsem se a se vyšla ven za kamarádkami, však cestou jsem si to všechno smazala (byly to jen lehké oční stíny a růžová rtěnka). Necítila jsem se v tom dobře venku. A přitom mi to doma slušelo a usmívala jsem se na sebe. Znáte to taky??\nDoma se zkrášlíte a vyjdete ven, ale už při prvních krocích se sebejistota ztrácí a radši se vrátíte a trochu líčení upravíte, převléknete sukni za kalhoty, zajímavý top za tričko a razíte znovu už s větší jistotou, že mezi ostatní zapadnete. TO JE ONO, CÍTILA JSEM, ŽE TAKTO LÉPE ZAPADNU A NEBUDU ZBYTEČNĚ NA SEBE UPOZORŇOVAT. Asi to bylo špatnou zkušeností ze základky, každopádně se mě to drželo mnoho let, něco až do dospělosti. Zajímavý topy jsem si troufla nosit až na střední a sukně stále jen výjimečně. Buď dlouhé až na zem nebo na kolena, jak se to nosívá, když prý mám krátké nohy.\nZlom přišel až po mateřské s prvním synem, kdy jsem nechtěla do klasického zaměstnání, kde budu do večera, ale být doma s ním, až ho vyzvednu po spaní ve školce, ne při zavíračce. Takže to začalo přeměnou zaměstnaná vs. cokoliv jiného. Postupně jsem i přešla na oblečení, co se mi líbí, sluší mi a už mi tak nevadí, jestli zapadám mezi ostatní maminky/ ženy. Byly to sukně pod kolena, takže prý délka pro starší.....ale já se v nich cítila dobře, žensky. A pak kvůli sladění se sukněmi se začaly měnit i svršky. Místo triček to byly tílka a nějaký svetřík, šál. Tam jsem moc nepostoupila s představivostí až do teď. Nějak jsem si oblíbila spojení zajímavé barevné sukně s jednobarevným tílkem a jednoduchý svetr nebo sako/šál přes ramena, baleríny. Doplňuji to šperky z polodrahokamů nebo zlatavých/ bronzových odstínů dle mého barevného typu "podzim".\nKdyž jsem se rozhodla nosit sukně celoročně, se mě starší syn zeptal: ,,zda bych mohla chodit oblékaná normálně jako ostatní mámy, tzn. džíny a mikina, tenisky?" Má odpověď je: ,,Nemohla." :-)\nJe pro mě důležité líbit se sobě, pak se sice okolí někdy pozastaví, nad mým modelem (náš puberťák to bude mít stále těžké), ale když se v tom cítím dobře, tak už to tolik okolí nekomentuje a respektuje.\nNo a to líčení mě baví také stále, ale už si to cestou nemažu.\nZjistila jsem, které barvy a hlavně typ líčení mi sluší. A protože se líčím jen přirozeně, tak vlastně v tomto nevybočuji :-)\nA samozřejmě toho všeho byla součást terapeutická práce na sobě, o tom se můžete dočíst na www.eftlucie.cz\nRáda bych toto naučila ženy, které se na mne obrátí.\nMÉ Akreditované rekvalifikace a kurzy:\nKosmetické služby - základní péče o pleť, barvení řas a obočí, depilace voskem, parafínový zábal na ruce, akreditované MŠMT\nVizážistika a barvové poradenství - typologie pomocí šátkové metody, výběr vhodného účesu a oblečení, líčení, akreditované MŠMT\nZáklady líčení, Svatební líčení, Glamour líčení - certifikované kurzy Studio Visage\nEnergetická psychologie a EFT, hypnóza - akreditovaný kurz MŠMT u Sindy Katayama\nKresba pravou mozkouvou hemisférou - workshop Jarmily Schubertové\nI. a II. stupeň Reiki - energetická masáž (Studio SION)\nImage ženy - kurz Asociace vizážistů a stylistů Praha\nHo´oponopono - workshop\nAkáša - čtení z akášických záznamů\nRituály s Archanděly\nMetamorfní technika - motýlí masáž I. a II. - certifikovaný kurz u Jitky Třešňákové (Inspirala.cz)\nFeng shui - základní seminář + business (Adamfengshui.cz)\nKurz fotografie v přirozeném světle - Jana Pechlátová Photography - na Kuksu\nPracuji s profesionální kosmetikou Clarins, Too faced, ZOEVA, NYX, Lavera a Alverde...\nČlánky, rady, fotografie najdete zde:\nFB skupince Lucie Marková - krása, zdraví a tajemství spokojeného života\nFB stránce Luci Marková - vizážistka a terapeutka\nKaždá žena může být krásná a spokojená :)\nLucie Marková 2020


Práce - Pracovníci ostrahy prodejen Brno - inzeráty\nInzeráty z kategorie Práce, inzerát obsahuje výraz Pracovníci ostrahy prodejen Brno. Najděte uplatnění na trhu práce. Nezáleží na tom zda jste vyučený kuchař nebo manager s vysokoškolským vzděláním. Nebo snad naopak řešíte akutní problém s nedostatkem kvalitních zaměstnanců? Vložte svojí poptávku ještě dnes.\nInzeráty Práce Pracovníci ostrahy prodejen Brno (strana 1 z 1)


Od posledního setkání všech zapálených cestovatelů uběhlo několik měsíců, a tak je nejvyšší čas podělit se o čerstvé zážitky z dalekých zemí s dychtivými posluchači. Tluče-li vám v hrudi neklidné toulavé srdce, které vás stále žene do náruče neopakovatelného dobrodružství, je pro vás tento festival jako stvořený. Přijďte si poslechnout neuvěřitelná vyprávění zkušených cestovatelů doprovázená mimořádnými projekcemi. Zapomeňte na chvíli na každodenní starosti a vydejte se spolu se sympatickými dobrodruhy objevovat krásu širého světa.\nCestovatelský festival se může pochlubit pětiletou tradicí, letošní listopadové setkání bude v pořadí už deváté. Dlouho očekávaná akce vypukne v sobotu 10. listopadu a potrvá celý víkend. Věrní návštěvníci festivalu jistě dobře vědí, kam se za ním vydat – do kulturního domu Ládví v Praze 8. Čekají vás celkem tři sály, ve kterých se představí více než 40 cestovatelů: Velký sál, Expediční sál a Evropský sál. Po přednáškách a projekcích o zemích ze všech kontinentů (mimo jiné např. o Číně, Thajsku, Venezuele, Kolumbii, Keně či Austrálii) budou následovat diskuze, kdy můžete zkušené cestovatele zahrnout palbou všetečných dotazů.\nPořadatelé pro vás ovšem připravili i spoustu dalších překvapení. Těšit se můžete na miniveletrh s cestovatelskou tematikou nebo losování o lákavé ceny. Každý návštěvník dostane ke vstupence anketní lístek, který po vyplnění může hodit do losovacího boxu. Vyhrát můžete například outdoorové oblečení, zajímavé knížky, předplatné cestovatelských časopisů, zájezd nebo autobusové jízdenky po Evropě. Šanci na festivalu dostanou i ti, co hledají parťáka na své toulky světem. Nesdílí s vámi vaši jinak úžasní přátelé nadšení pro cestování? Přijďte se seznámit se stejně naladěnými lidmi, kteří možná plánují stejnou trasu jako vy. A jak známo, ve dvou (ve třech, ve čtyřech...) se to lépe táhne.\nProgram a více informací o Cestovatelském festivalu najdete na adrese www.setkanicestovatelu.cz.\nČlánek vyšel: 08.11.2007 / Odkaz\nKdo by neznal podmanivý duet slaďoučkého tvarohu a kakaového piškotu, zalitý křupavou čokoládou... Lidské chutě se prý v průběhu života mění, což ostatně potvrzuje moje současná vášeň pro koprovku, kterou jsem kdysi…


Perly, granáty a vltavíny: Šperky, které neomrzí\nSvět šperků je opravdu pestrý a rozmanitý. Něžné z nás mohou sáhnout po perlách, temperamentní krásky si zamilují granáty a milovnice zelené barvy si připnou na šíji nahrdelník z vltavínů. Ano, máme opravdu z čeho vybírat a právě v tom tkví to kouzlo.\nŘíká se, že každá opravdová dáma, by měla vlastnit alespoň jeden perlový šperk. Samozřejmě však z pravých, říčních perel. Díky svému charakteristickému zbarvení vyprávějí svůj příběh, nebo chcete-li ovlivňují něco specifického v našem životě.\nModrá perla své nositelce předurčuje, že brzy potká muže, ke kterému zahoří láskou. Proto pokud jste již delší dobu single a pěkně vám to leze krkem, neváhejte sáhnout po perle přímo v tomto odstínu. Postačí i perla bílá, jež má lehoučký nádech do modra.\nSněhově bílá perla vás obklopí štěstí a dá se říci, že s touto perlovou klasikou si do života pozvete všechno, co je ke spokojeným dnům potřeba. Věděli jste také, že perlovou moc dokonale znásobíte žlutým, růžovým nebo bílým zlatem? Vysoce ceněné jsou černé tahitské perle, které s sebou nesou odkaz exotiky. A co přesně vám přinese černá perla? Je to především úspěch v kariéře a soukromém životě.\nJá preferuji jedině perly: Je to moje vášeň\n„Když jsem ještě studovala, nemohla jsem si dovolit nákladné perlové šperky, proto jsem se spokojila s jejich se syntetickou náhradou. Dnes je však situace naprosto odlišná a já si užívám luxusu pravých perel. Aktuálně jich mám nespočet a neustále kupuju další. Dokonce jsem se začala zaměřovat na jednotlivé odstíny perel. Prozatím mám doma spoustu bílých perel, ale také modrou, zlatou, nebo s nádechem do šedé.“ Laura, 33 let, výkonná manažerka\nOriginální a nejlépe šperky XXL, a to jedině s granátem\nTřpyt červených a rudých granátů je neustále v hledáčku zákazníků a opravdu se není čemu divit. Granátové šperky mají co do sebe, s jejich přítomností získá žena šmrnc a tím nejlepším způsobem zvýrazní obličej díky padnoucím granátovým náušnicím, dají zazářit vašim štíhlým prstům díky třpytivému prstenu nebo nárámku, největší pozornosti se vám však dostane, když váš dekolt vyzbrojíte krásou granátů formou náhrdelníku. Ať už se rozhodnete pro drobnější či výraznější šperk, bude váš výstřih i s vašimi přednostmi ozdobou každé události. Pokud je vaším záměrem získat oslnivý a slavnostější dojem, granátová sada šperků vám usnadní situaci.\n„Vzhledem k tomu,že mám ruské předky, tak miluji opravdu skvostné a gigantické šperky s kombinací zlata granátů, diamantů nebo vltavínů. Je škoda, že Češky jsou co se týká šperků, tak přízemní. Přitom granátový šperk XXL může být stejně vkusný a vypadat mnohem lépe, než jeho sotva viditelné varianty. Tímto bych chtěla všechny ženy vyzvat k tomu, aby neměly strach vykročit z davu a líbit se. Já jsem ohnivá zrzka a rudý granát to je prostě ďábelská kombinace. Pánové jsou zcela konsternováni sexy podívanou. Ano, šperk bez výstřihu přece nevynikne.“ Anastázie, 30 let, podnikatelka\nVltavín okouzlí odstínem podobným smaragdu a příznivou cenou\nPokud jste podlehla kráse lahvově zelených smaragdů, ale nemůžete si je dovolit kvůli vysoké ceně, vsaďte právě na vltavín. Vypadá podobně a především je přátelský k vaší peněžence. Vltavín s kombinací zlata sluší, a to bez kompromisů.\nPerla: Ceněná ikona něžné krásy!\nPerly milovaly ženy napříč historií, zbožňují je dnes a oblíbeny pro svoji…\nTřpytivá novoroční předsevzetí, která vám nesmějí ujít\nNový rok je tady s plnou parádou a my jsme si pro vás…


Matrace Mabo - Pěnová matrace Meste, Mabo 180x200x20 cm - kvalitní matrace, rošty, polštáře\nPěnová matrace Meste, Mabo, 180x200x20 cm\nŽádné hodnocení. Kód: 02-016-7-9 Doprava zdarma\nPěnová matrace s Visco pěnou\nRozměry matrací MaboRozměry matrací Mabo: Zpět k hlavnímu výrobku80x200x20 cm 80x200x23 cm 80x200x26 cm 85x200x20 cm 85x200x23 cm 85x200x26 cm 85x195x20 cm 85x195x23 cm 85x195x26 cm 80x190x20 cm 80x190x23 cm 80x190x26 cm 90x190x20 cm 90x190x23 cm 90x190x26 cm 90x200x20 cm 90x200x23 cm 90x200x26 cm 100x200x20 cm 100x200x23 cm 100x200x26 cm 140x200x20 cm 140x200x23 cm 140x200x26 cm 160x200x20 cm 160x200x23 cm 160x200x26 cm 180x200x20 cm 180x200x23 cm 180x200x26 cm 110x200x20 cm 110x200x23 cm 110x200x26 cm 120x200x20 cm 120x200x23 cm 120x200x26 cm 130x200x20 cm 130x200x23 cm 130x200x26 cm\nPěnová matrace Meste, Mabo80x200x20 cm80x200x23 cm80x200x26 cm85x200x20 cm85x200x23 cm 85x200x26 cm85x195x20 cm 85x195x23 cm85x195x26 cm80x190x20 cm 80x190x23 cm 80x190x26 cm90x190x20 cm90x190x23 cm 90x190x26 cm90x200x20 cm 90x200x23 cm90x200x26 cm100x200x20 cm 100x200x23 cm 100x200x26 cm140x200x20 cm140x200x23 cm140x200x26 cm160x200x20 cm160x200x23 cm160x200x26 cm180x200x20 cm180x200x23 cm180x200x26 cm110x200x20 cm110x200x23 cm 110x200x26 cm 120x200x20 cm 120x200x23 cm 120x200x26 cm 130x200x20 cm 130x200x23 cm 130x200x26 cm\nJako lehací vrstvu můžete zvolit: velmi prodyšnou HR studenou pěnu EUCAFEEL – chladí (modro-bílá) mimořádně prodyšnou viskoelastickou pěnou BREEZE – chladí (modrá) velmi prodyšná viskoelastická pěna s termoregulačním efektem SILVER – chladí (tm. šedá)\nTvrdost matrace: Soft Hard Medium\nŠpičková sedmizónová variabilní matrace vytvořená z nejnovějších materiálů. Velmi pohodlné a příjemně tvrdé jádro z nejnovějších typů HR pěn gramáže 55kg/m3 a vložená volitelná luxusní lehací vrstva z viskoelastické či studené HR pěny dle Vašeho výběru. Jádro ze špičkové studené HR pěny GAIA® s rostlinným olejem a výtažky z esenciálních olejů z heřmánku, levandule, cypřiše atd. Tyto esence působí blahodárně na kůži, dodávají energii a uklidňují mysl. Mimořádně prodyšná HR studená pěna. Lehací vrstva není přilepena, takže jí můžete kdykoliv měnit. Velmi prodyšné materiály s dlouhou životností. Jako lehací vrstvu můžete zvolit : velmi prodyšnou HR studenou pěnu EUCAFEEL – chladí (modro-bílá) mimořádně prodyšnou viskoelastickou pěnou BREEZE – chladí (modrá) velmi prodyšná viskoelastická pěna s termoregulačním efektem SILVER – chladí (tm. šedá) Jádro je chráněno separačním úpletem. Velmi kvalitní pratelný potah s vysokou výplní (350gr/m2) a provzdušňovací 3D mřížkou. Čtyřstranný zip. Matrace je vhodná na rošt nebo pevnou podložku.


Americko-indická družice zacílená na přírodní katastrofy – kosmonautix.cz\nAmericko-indická družice zacílená na přírodní katastrofy\nJejím úkolem bude vyhledávat potenciální přírodní rizika a pomoci vědcům změřit, jak tající pozemní ledovce ovlivňují výšku mořské hladiny – družice NISAR se nyní dostává do výrobní fáze. V čisté místnosti kalifornské JPL začíná vznikat družice, která bude mít rozměry jako SUV. Důležité je, že dostane největší odraznou anténu, jakou kdy měla nějaká mise od NASA. Projekt NISAR je společným dílem zmíněné agentury NASA a jejího indického protějšku, agentury ISRO. Družice by měla sledovat drobné změny zemského povrchu a vyhledávat varovné známky blížících se vulkanických erupcí. Kromě toho také pomůže sledovat zásoby podpovrchové vody, monitorovat rychlost tání ledovců, které souvisí se vzestupem hladin, ale také zjistí změny v rozložení vegetace po celém světě. Sledování takových změn na téměř celém světě zatím ještě nikdy dříve neproběhlo s takovou úrovní časového a prostorového rozlišení, jaké nabídne právě NISAR.\nDružice bude vybavena hned dvěma druhy radaru se syntetickou aperturou (SAR), které mají měřit změny na zemském povrchu. NISA (NASA-ISRO SAR) využije odraznou anténu z drátěné sítě, jejíž průměr bude 12 metrů. Tato anténa vysílající signály k zemskému povrchu a následně je i přijímající, bude umístěna na konci devítimetrového ramene. Celý proces fungování se dá přirovnat k meteorologickým radarům, jejichž signály se odráží od dešťových kapek a pomáhají sledovat pohyb bouřek.\nNISAR bude schopen zaznamenat pohyby povrchu naší Země s přesností pouze 1 centimetr na ploše, která odpovídá polovině tenisového kurtu. Družice, jejíž start nás čeká ne dříve než v roce 2022, má nasnímat celý svět každých 12 dní. Její primární mise přitom bude trvat tři roky, během kterých vědci při každém oběhu získají údaje o souších, ledovcích i oceánech. Lidské činnosti, jako je třeba odčerpávání vody z podzemních zásobníků, můžou na povrchu zanechat stopy – když se odčerpá hodně vody, začne povrch sesedat. Stejně tak podpovrchový pohyb magmatu před vulkanickou erupcí dokáže pohnout se Zemí. NISAR se právě na tyto drobné změny zaměří a jeho snímky pomohou vytvořit časosběrné dokumenty ve vysokém rozlišení.\nSystém SAR v pásmu S pro družici NISAR v několika bednách.\n19. března se tým z JPL zodpovědný za montáž, testy a start dočkal klíčového prvku – indický partner dodal SAR pro pásmo S. Společně se systémem SAR v pásmu L, který dodá JPL, budou tyto dva radary se syntetickou aperturou tvořit srdce celé mise. Zmíněná písmena S odkazují na vlnovou délku využívaného signálu – v případě S je to zhruba 10 centimetrů, v případě L pak okolo 25 centimetrů. Oba signály dokáží projít objekty jako jsou mraky, nebo listy v korunách stromů, které jinak blokují signály jiných přístrojů. SAR pro pásmo L navíc dokáže proniknout hlouběji do husté vegetace, než je tomu u pásma S. Díky tomu bude tato družice schopna sledovat změny zemského povrchu za všech podmínek – ať bude den nebo noc, ať bude pršet, nebo svítit slunce.\n„NISAR je družice pro každé počasí, která nám dá nesrovnatelnou schopnost sledovat, jak se mění povrch Země,“ říká Paul Rosen, vědec z JPL, který pracuje na této misi a dodává: „Především to bude důležité pro vědce, kteří čekali na podobná měření s touto úrovní spolehlivosti a konzistence, aby mohli opravdu dobře porozumět tomu, co pohání přirozené systémy Země, ale i pro lidi, kteří čelí přírodním katastrofám jako jsou sopky či sesuvy půdy.“\nOba radary fungují na principu odrazu mikrovlnného signálu od povrchu planety a následného měření času, který signál potřeboval k návratu na družici. Sleduje se ale také síla signálu v době, kdy se vrátil. Větší anténa, která vysílá a přijímá tyto signály, dosáhne většího prostorového rozlišení dat. Pokud by vědci chtěli z družice na nízké oběžné dráze využívající radar v pásmu L vidět něco o velikosti 45 metrů, potřebovali by podle článku na webu NASA anténu dlouhou přes 4 kilometry! Dostat něco takového do kosmického prostoru je mimo současné možnosti.\nA přesto se plánovači mise NISAR netají tím, že mají ambice na sledování pozemních změn s ještě vyšším rozlišením – pouze šest metrů, což by ale vyžadovalo ještě delší anténu. A právě proto využívá tento projekt technologii SAR. Jak družice obíhá kolem Země, mohou inženýři vzít sekvenci radarových měření z kratší antény a zkombinovat je ke stimulaci větší antény, čímž získají potřebné rozlišení. A svůj důvod má i využívání dvou různých vlnových délek. SAR v pásmu S je vhodnější pro detekci druhů plodin a určování, jak hrubou strukturu má nějaký povrch. Naopak SAR v pásmu L se více hodí pro určení celkového množství vegetace v silně zalesněných oblastech. Ve výsledku tak vědci získají podrobnější představu o zemském povrchu.\nPříjezd SAR v pásmu S představuje v rámci celé mise jeden z nejdůležitějších momentů. Zařízení dorazilo do čisté místnosti JPL High bay 1, kde vznikaly ikonické sondy studující Sluneční soustavu – třeba Galileo, Cassini, nebo Voyager. Právě zde bude v průběhu několika dní balík pomalu rozbalován. „Tým je opravdu nadšený, že má na dosah SAR pro pásmo S,“ říká Pamela Hoffman, zástupkyně manažera pro užitečné zařízení na JPL a dodává: „Očekávali jsme doručení na konci jara loňského roku, ovšem pandemie Covid-19 ovlivnila vývoj jak na straně ISRO, tak i u NASA. Teď se nemůžeme dočkat, až začneme integrovat elektroniku S-SAR se systémem L-SAR od JPL.“\n19. března dorazil do JPL systém SAR v pásmu S pro družici NISAR. Další den pracovníci přesunuli celou záilku do přechodové komory čisté místnosti. Vybalování potrvá několik dní.\nInženýři a technici z JPL i ISRO se budou v dalších několika týdnech věnovat kontrolám stavu jednotlivých systémů, než budou schopni s jistotou říct, že oba systémy SAR spolupracují podle plánu. Teprve až poté přistoupí k integraci S-SAR do struktury těla družice. Následovat bude další kolo zkoušek, které by mělo ukázat, zda všechno pracuje tak, jak má. „NISAR opravdu otevře celou řadu různých otázek, na které mohou vědci odpovědět. Pomůže také správcům zdrojů sledovat oblasti jejich zájmu,“ říká Rosen a dodává: „Kolem projektu NISAR je cítit velké vzrušení a já se nemohu dočkat, až uvidím tuhle družici letět.“\nNávrh rozpočtu NASA: Cíl Měsíc, konec WFIRST Kosmotýdeník 332 (21.1. – 27.1.) Trosky landeru Vikram Jaký byl rok 2019?\nRubrika Aktuální dění Štítky: ISRO, NASA, NISAR\n« Pohonný systém CubeSatu pro lunární misi\nKosmoPodcast #26 »\n2 komentářů ke článku “Americko-indická družice zacílená na přírodní katastrofy”\n26. 3. 2021 (8:00)\nDíky Dušane. Super článek.\n26. 3. 2021 (10:52)


Biopsie pólového tělíska v diagnostice monogenních onemocnění - proLékaře.cz\nBiopsie pólového tělíska v diagnostice monogenních onemocnění\nAlternativou k preimplantační genetické diagnostice je vyšetření pólového tělíska. Studii zaměřenou na zjišťování efektivity této diagnostické metody provedli lékaři ve dvou německých reprodukčních centrech (Lübeck a Regensburg). Autoři prezentují výsledky klinického sledování devíti párů s rizikem přenosu monogenní choroby, které podstoupily IVF s následnou analýzou pólového tělíska.\nBiopsie pólového tělíska (PBA – polar body biopsy) byla poprvé popsána v roce 1991. Pólová tělíska, která vznikají při meióze oocytů, mohou být odebrána mikromanipulátorem v okamžiku, kdy se otevírá zona pellucida. Analýza umožňuje testování specifických genetických defektů u prvního a druhého pólového tělíska.\nPrvní pólové tělísko je produktem prvního meiotického dělení a obsahuje 23 bivalentních mateřských chromozomů, druhé pólové tělísko je produktem druhého meiotického dělení a obsahuje 23 mateřských chromatid. Metoda byla původně preferována z etických důvodů, neboť genetický materiál použitý k analýze není součástí vyvíjejícího se embrya. Komplikací je ovšem možnost rekombinace a neschopnost detekce paternální alely.\nV Německu je PBA zákonem povolena jako prekoncepční diagnostická technika. Nabízí se k detekci numerických aneuploidií a chromozomálních translokací. Ve studii německých lékařů jsou popisovány tři případy, kdy se párům s rizikem monogenních chorob narodilo zdravé dítě. Šlo o detekci cystické fibrózy, incontinentia pigmenti a mukopolysacharidózy typu I.\nPBA je alternativní metodou pro páry, které jsou nosiči monogenní choroby. PBA na rozdíl od preimplantační genetické diagnostiky poskytuje jen nepřímé výsledky (z důvodů nediagnostikovaných paternálně přenosných chorob). U autozomálně recesivních chorob je naopak metodou, která vyřazuje i takové oocyty, které by mohly dát vzniknout zdravým heterozygotům.\nZdroj: Polar Body Biopsy in the Diagnosis of Monogenic Diseases: The Birth of Three Healthy Children, Dtsch Arztebl Int. 2009 Aug; 106 (33): 533–8. Epub 2009 Aug 14.\nNegativní energetická bilance souvisí s lidskou infertilitou – nové poznatky o MCH systému\nVazba mezi energetickým příjmem a reprodukcí je kritickým okamžikem pro přežívání všech živočišných druhů včetně člověka.\nSlibný cíl pro léčbu idiopatických střevních zánětů na obzoru\nLékaři z Univerzity v Michiganu objevili zcela nový mechanismus, který drží na uzdě agresivní buňky imunitního systému, jež by mohly napadnout vlastní buňky organismu. Tyto poznatky otevírají novou cestu ve výzkumu možností terapie autoimunitních a nádorových onemocnění a také v potlačení orgánové rejekce po transplantacích.\nVyužití FDG-PET v diagnostice idiopatických střevních zánětů\nPozitronová emisní tomografie (PET) patří k nejmodernějším diagnostickým zobrazovacím metodám. Za pomoci fluoro-2-deoxy-D-glukózy (FDG) je schopna detekovat a zobrazit oblasti s vysokým metabolickým obratem glukózy, jakými jsou například malignity nebo zánětlivá či infekční ložiska.


Rozpoznejte včas krachující cestovní kancelář - Deník.cz\nRozpoznejte včas krachující cestovní kancelář\nČR - Problémové společnosti prozrazují nezvykle nízké ceny zájezdů i vysoké zálohy, které vybírají od klientů\nKrach cestovní kanceláře již znepříjemnil dovolenou řadě Čechů. Jen minulý rok na něj doplatilo zhruba sedmnáct tisíc Čechů, skončila i významná Tomi Tour.\nPodle Asociace českých cestovních kanceláří a agentur (AČCKA) však existují znaky, podle kterých lze podezřelou cestovku poznat. „Například prodej zájezdů až s ročním předstihem a velké zálohy mohou naznačovat, že firma má problémy,“ říká mluvčí AČCKA Tomio Okamura.\nZpozornět je vhodné i v případě, že je cena zájezdu neobvykle nízká. „Cestovní kancelář může prodávat zájezdy pod cenou v rámci marketingové akce, ale určitě ne celý rok,“ míní Okamura. Dalšími varováními jsou i často měnící se termíny zájezdů nebo opakující se varovné zprávy v médiích. Pokud cestovní kancelář splňuje více těchto kritérií najednou, je riziko skutečně vysoké.\nKaždá cestovní kancelář ale musí být pojištěná proti úpadku. V případě krachu pak musí peníze klientům do šesti měsíců vrátit pojišťovna.\n„Zákon se ale nevztahuje na ostatní subjekty, které mohou zájezdy také pořádat,“ varuje právní poradce Sdružení obrany spotřebitelů Miroslav Huml. To se týká například občanských sdružení, jazykových škol či zdravotnických zařízení.\nLetos se už do problémů dostala CK Sunny Days. Ta od ledna nesmí nabízet vlastní zájezdy, ale pouze je zprostředkovávat. „V České republice každý rok zkrachuje tři až pět cestovních kanceláří, letos to zřejmě nebude jiné,“ říká Okamura.\n#nahled|https://g.denik.cz/1/bf/jak_poznat_ck_predkrachem_denik_flash_big.jpg|https://g.denik.cz/1/bf/jak_poznat_ck_predkrachem.jpg|Jak poznat cestovku před krachem#\nČtěte také: Na klienty Tomi Tour čekaly zamčené dveře


Haida - světová encyklopedie - Chci vědět všechno - 2020\nHaida jsou původní obyvatelé západního pobřeží Severní Ameriky. Haidský národ prohlásil území zahrnovat souostroví volalo Queen Charlotte ostrovy nebo Haida Gwaii jak se Haida týká ostrovů - a částí jihovýchodní Aljašky. Haida je v Kanadě běžně označována jako „skupina“ Prvních národů nebo „kmen“ v řeči Spojených států. Jejich rodovým jazykem je jazyk Haida, který je nyní mimořádně ohrožen.\nHaida v Kanadě vytvořila v 80. letech minulého století Radu Haida, která získala nezávislost na kanadském ministerstvu indických záležitostí. Ústřední rada indiánských kmenů Tlingitů a Haidy na Aljašce zastupuje 27 000 členů jako suverénní národ. Jejich bitva o lidská práva ve dvacátém století se stala základem jednoty mezi oběma kmenovými skupinami.\nHaida jsou renomovaní řemeslníci ze dřeva a mědi. Totemové sloupy zobrazující respektované mýtické bytosti jsou společné symboly spojené s jejich dědictvím. Jejich totemy klanu spadají pod Havrany nebo Orly. Haida má silné hodnoty a přesvědčení ve své pozici „původních strážců“ své vlasti, kterou jim „Stvořitel“ dal jako požehnání, o které se musí starat a ne plýtvat. Mnoho z jejich starodávných mýtů, příběhů, písní a tanců vypráví příběh o vztahu lidí z Haidy k jejich Stvořiteli ak divočině kolem nich. Věří, že jejich zodpovědností je lovit, lovit, obchodovat a starat se o své životní prostředí. Kromě víry v zachování přírodního světa mají také silnou víru v roli rodiny.\nPřestože je počet přírodních bohatství lesů a moře v souostroví Haida značně snížen, zůstává základním aspektem současné kultury Haidy. Rada národa Haida pokračuje v politice záchrany přírodních zemí a vod. Spolu s vládou Kanady rovněž řídí společné a divoké a rozmanité ostrovy Gwaii Haanas National Park Reserve a Haida Heritage Site, které jsou vyhrazeny pro status národního parku v kanadském národním parku.\nHaida zahrnuje mezinárodní kmen, jehož hlavní rezidence jsou v Masset a Skidegate v Britské Kolumbii; a v Hydaburgu na Aljašce. Existuje také mnoho Haida v různých městských oblastech v západních Spojených státech a Kanadě. Před kontaktem s Evropany na konci osmnáctého století žila Haida na dnešních ostrovech Queen Charlotte a souostroví Alexander u severozápadního pobřeží Severní Ameriky. Místní spolehlivé zásoby halibuta a lososa, které tvořily základ jejich stravy, podporovaly Haidu dobře. Bydleli ve velkých domech z cedrových prken a postavili na frontách budov padesát stop vysoké totemy. Haidský systém potlatche posílil sociální hierarchii založenou na žebříčku dědičného stavu a bohatství. Severní a jižní dialekty jazyka Haida nesouvisejí s jakýmkoli jiným známým jazykem.\nAljaška Haida tradičně žila ve třech vesnicích na západním pobřeží ostrova Prince of Wales a v jedné vesnici na východním pobřeží ostrova. V roce 1911 byly s podporou a podporou vlády USA a presbyteriánského kostela sloučeny tři vesnice Haida v Cordova Bay v Hydaburgu. 19. června 1912 podepsal prezident William Howard Taft výkonné nařízení č. 1555, zřízení rezervace Hydaburg pro ochranu a civilizaci Haidy. Hydaburg byl modelován podle toho, co by bylo známé jako Metlakatla plán, podle kterého by domorodci byli vývojáři a vlastníci komunity a jejích podniků, a zacházeli by s nimi jako s občany Spojených států, zatímco doma.\nHaida se podílela na třech různých procesech rozhodování o domorodých tvrzeních. V roce 1935 podali Tlingit a Haida žalobu proti Spojeným státům v případě žaloby, která udělila Tlingitu a Haidě na Aljašce 7,2 milionu dolarů za převzetí domorodých území Spojenými státy, když založila Lesní rezervaci Alexandrovského souostroví (nyní známá jako Lesní rezervace Alexander) Národní les Tongass) v roce 1902. Ústřední rada Tlingit a Haida byla jmenována jako správce fondů a programů odvozených od případu soudu pro nároky.\nV dubnu 1938 se družstevní družstvo Hydaburg stalo prvním hospodářským podnikem organizovaným podle podmínek zákona o reorganizaci na Aljašce. Krátce nato sdružení podalo na ministerstvo vnitra petici k výhradě a pro jeho vytvoření bylo předloženo soudní řízení. Výhrada byla následně stanovena, ale v roce 1952 byla dohoda, která vedla k jejímu vytvoření, prohlášena za neplatnou americkým okresním soudem.\nV roce 1971 byl na zákon podepsán zákon o likvidaci domorodých obyvatel na Aljašce, který povoluje vytvoření ziskových korporací pro každou z rodných vesnic na Aljašce. Mezi vesnické korporace s významnými akcionáři Haida patří Haida Corporation v Hydaburgu, Kavilco v Kasaanu a Shaan-Seet v Craigu. Tyto vesnické společnosti začleněné podle zákonů Aljašky a dostaly celkem 23 040 akrů půdy, z velké části lesní pozemky. Podniky hledají způsoby, jak vstoupit na různé obchodní příležitosti na ostrově Prince of Wales, jako jsou lesnické produkty, pohostinství, charterové rybolovy, ropné produkty a drcení skal.\nNa rozdíl od Haidy na Aljašce spravovala Haida ve městech Masset a Skidegate v kanadských rezervách kanadské ministerstvo indických záležitostí. Ve dvacátém století Haida v Massetu pokračovala v živobytí z rybolovu. Muži pracovali jako rybáři a stavitelé lodí, zatímco zaměstnané ženy pracovaly v konzervárně v nedaleké Nové masce. Obyvatelé Skidegate našli práci v logovacích táborech na svých rezervách. Během šedesátých let, kdy kanadské úřady povzbudily větší účast Indů na samosprávě, Masset a Skidegate Haida obnovily své tradiční umění, včetně vztyčení totemů, oživení tance a budování kánoí. V osmdesátých letech dvě vesnice vytvořily Radu národa Haida na podporu svých politických zájmů.\nVěděli jste, že lidé Haidy jsou dobře známí jako zruční řemeslníci ze dřeva, kovu a designu\nLidé Haidy jsou dobře známí jako zruční řemeslníci ze dřeva, kovu a designu. Vykazovali také velkou vytrvalost a odhodlání v oblasti ochrany lesů. Tyto obrovské lesy, kde si Haida vyrábí své domovy, jsou předglaciální a věří se, že mají téměř 14 000 let.\nDistribuce Haida před kontaktem.\nSpolečnosti Haida na ostrově princů z Walesu na Aljašce a na ostrovech Queen Charlotte také sdílejí společnou hranici s dalšími domorodými obyvateli, jako jsou Tlingit a kmeny Cape Fox z Tsimshian. Tlingit zavolal Haidu Deikeenaa, „daleko od moře“, od dálky oddělující Haidu Gwaii od pevniny a souostroví Alexander.\nPřestože společenská struktura Haidy je živým procesem, její kořeny jsou ve starověkém systému potlatchů a zůstávají rozpoznatelné v současných politických, ekonomických a právních funkcích. Na té části území Haidy, kterou prohlásila Kanada, mají dvě komunity Musset a Skidegate Band Council, které zažívají různé stupně vlivu a kontroly kanadskou federální vládou. Přetrvávání vlády v Haidě je vidět v tom, že vliv rad kapel, pokud je lze považovat za agenty kanadské vládní autority, je regulován systémem správy společenství orgánů Matriarchs a Lineage.\nHaida byla tradičně známá jako divoká válečníci a obchodníci s otroky a útočili až do Kalifornie. Haidská ústní vyprávění zaznamenávají cesty až na sever od Beringova moře a jeden účet naznačuje, že dokonce i Asii navštívila Haida před vstupem Evropanů do Tichomoří. Schopnost Haidy cestovat byla závislá na zásobě starodávných cedrových stromů západní červené, které vyřezali do svých slavných pacifických severozápadních kánoí. Vyřezáno z jediného červeného cedrového stromu, plavidlo mohlo spát 15 dospělých hlava-toe noha, a byl poháněn až 60 pádlaři (kteří často zahrnovali ženy). V případě bitvy na moři byli vodáci vyzbrojeni těžkými kamennými prstenci (18 až 23 kg) připevněnými k tkaným kořenům stromů nebo kůrovým lanám. Tato zařízení, když byla hodena na nepřátelské kánoe, způsobila značné škody. Haidští válečníci vstoupili do boje s červeným cedrovým brněním, dřevěnými štíty a kamennými palcátkami. Válečné přilby byly důkladně vyřezávané a brnění bylo vyrobeno nebo vyztuženo kovem, kamenem, kostí nebo mědí.\nHaida jsou lovci a sběratelé. Protože žijí tak blízko moře, rybolov je pro ně zásadní. Losos je hlavním zdrojem potravy, která byla filetována a uzená, aby se udržovala v zimě. Kostra prvního lososa uloveného za sezónu byla tradičně umístěna zpět tam, kde byla ulovena. Toto je nabídka, takže losos se v následující sezóně vrátí.\nHaida totem na Thunderbird Park ve Victorii, BC. 2 „Haida Pole, 1954. Řezníci: Mungo Martin, David Martin a Henry Hunt. Na základě: Haida Memorial Pole. Toto je verze sloupu, kterou koupil Charles F. Newcombe v t'anuu 'llnagaay (eelgrass city). v roce 1911. Byl vychováván mužem jménem Checkgath kolem roku 1880 jako památník své manželce a ukazuje některé rodinné hřebeny Checkgathů. Původní sloup je nyní ve vstupní hale muzea. "\nStejně jako všechny domorodé obyvatele severovýchodního pobřeží Tichého oceánu i Haida rozsáhle využívá kůru červeného cedru, která se stále používá jako textilie pro oděvy, lana a plachty a ve své surové formě jako stavební materiál nebo dokonce brnění. Většina zboží je vyráběna ze dřeva cedru Western Red, Nootka Cypress, Western Hemlock a Sitka Spruce. Vysoce ceněné tkané rostlinné kůry a kořeny stále vytvářejí řadu oděvů včetně klobouků a nádob. Starověký Naahinn forma tkaní - také nazývaná Chilkat- pokračuje, i když se místo horské kozy používá komerčně vyráběná vlna. Na kmenech stromů Red Cedar byly vyřezány také slavné totální sloupy Haida.\nVe starověku byly cenné předměty vyráběny také z mědi. Haida umělci jsou také zruční v carving, používat argillite, sedimentární horninu nalezenou v Queen Charlotte ostrovech, vytvořit “černé břidlicové” kusy, které vyjadřují mystické vědomí této starověké kultury. Kultura Haida klade vysokou hodnotu na sofistikovanou a abstraktní kultovní uměleckou formu. Přestože je tento vysoce disciplinovaný design nejpůsobivěji vyjádřen ve velkých monumentálních totálních pólech, je aplikován na celou řadu materiálů, včetně lidského těla pomocí tetování.\nHaidská teorie sociální struktury je založena na skupinách linií. To znamená, že společnost je rozdělena do dvou uskupení, z nichž jedna se jmenuje Raven a druhá Eagle. Existuje celá řada podskupin, které spadají do jedné ze skupin. Skupiny a jejich podskupiny klanů nebo matrilineálních linií vlastní jedinečné kombinace hřebenů a dalších intelektuálních vlastností, jako jsou písně a jména. Lidé se nemohou vzít za člena své vlastní skupiny.\nPotlatches, ceremonie ukázat bohatství nebo získat status v komunitě, byly úzce spojeny s mužskou částí. Potlatches byly obrovské oslavy, pořádané bohatým členem komunity. Hostitel mohl pozvat stovky hostů. Hosté by přišli do nejlepších šatů a nejlepších kánoí, připravených až na 10 dní hodování. Poté byl veškerý majetek hostitele distribuován hostům. To by však hostitele nezkrachovalo, protože se mohli vždy spolehnout na přijímání darů od souseda.\nUmění a mytologie\nPředloha Haidy je často spojována s tradičním totemovým sloupem. Umění se odráží také na rodinných hřebenech a obrazových panelech. Dvě kontrastní barvy, například červená a černá, se používají k zobrazení pevného a prázdného prostoru. Běžné postavy jsou zvířata, ptáci, mořští tvorové a mýtické bytosti, které identifikují část Havranu nebo Orla. Velryba zabijáka je spojena například s rodem havranů, jako jsou medvěd grizzly a vlk. S touto rodokmenem jsou spojena také obojživelná stvoření, jako je Frog a Beaver, a také celá řada ryb. Skupina Havranů nepoužívá svůj jmenovec jako symbol nebo většinu ostatních ptáků obecně. Skupina orla se však identifikuje s ptáky.\nRaven je ústřední postavou pro kmeny nebo skupiny nalezené na centrálním a severním pobřeží Kanady a Aljašky. Je to „trikster“ a příběhy založené na jeho zneužití zahrnují osvobození lidstva od mušlí. Je to paradoxní postava, protože jeho zločinné, chamtivé a kruté úmysly téměř vždy učí něčemu cennému pro člověka, proti kterému pracuje.3\n„Spirit of Haida Gwaii“ je sochou umělce britské kolumbijské Haidy Billa Reida (1920–1998). Socha byla původně vytvořena v roce 1986 jako model hlíny v měřítku 1/6, zvětšený v roce 1988, na hlínu plné velikosti. V roce 1991 byl model litý do bronzu. Tento první bronzový odlitek byl nazván „Duch Haida Gwaii, Černé kánoe“ a nyní je zobrazen mimo kanadské velvyslanectví ve Washingtonu, DC. Druhý bronzový odlitek, nazvaný „Duch Haidy Gwaii, Jade Canoe“, byl poprvé zobrazen. v kanadském antropologickém muzeu v roce 1994. Nakonec v roce 1995 byl „Jade Canoe“ (jak se obecně nazývá) přesunut do mezinárodního terminálu na mezinárodním letišti ve Vancouveru, kde zůstává dodnes. Socha je dlouhá 6 metrů (20 stop), ne zcela 4 metry (13 stop) od základny k vrcholu Shamanova personálu a váží téměř 5 000 kilogramů (11 000 liber). V hlavní síni Kanadského muzea civilizace je vystavena sádrová kopie sochy.\nDuch Haida Gwaii, socha Billa Reida mimo kanadské velvyslanectví ve Washingtonu, D.C.\nDuch Haida Gwaii má představovat domorodé dědictví oblasti Haida Gwaii na kanadských ostrovech Queen Charlotte. V zeleném bronzu ve verzi Vancouver a v černé barvě ve Washingtonu ve verzi D.C. je socha znázorněna tradičním haidským cédrovým výkopem, který je dlouhý šest metrů. Kánoe nese tyto cestující: Raven, tradiční trikster haidské mytologie, držící vesla řízení; Mouse Woman, krčící se pod Ravenovým ocasem; medvěd grizzly, sedící u přídě a zíral směrem k Ravenovi; medvědí matka, Grizzlyho lidská manželka; jejich mláďata, Good Bear (uši směřují dopředu) a Bad Bear (uši směřují dozadu); Beaver, Ravenův strýc; Dogfish Woman; Orel; žába; Vlk, drápy zapuštěné v Beaverových zádech a zuby v Orlově křídle; malý lidský vodák v haidském hávu známý jako starověký neochotný branec; a v ohnisku sochy lidský šaman (nebo Kilstlaai v Haidě), který má na sobě plášť Haida a klobouk březové kůry a drží vysoký štáb vyřezávaný velrybami, Ravenem a Killer Whale.\nV souladu s tradicí Haida je význam cestujících velmi symbolický. Různorodost a vzájemná závislost obyvatel kánoe představuje přírodní prostředí, na které se starodávná Haida spoléhala na své vlastní přežití: cestující jsou různí, a ne vždy v harmonii, ale musí na sobě záviset, aby mohli žít. Skutečnost, že mazaný podvodník, Raven, drží volant, je pravděpodobně symbolem nepředvídatelnosti přírody.\nNejdůležitější otázkou pro moderní Haidu je i nadále zřízení řídícího orgánu, který bude mít politickou a ekonomickou kontrolu nad svými domovskými domovinami. Problémy s definováním role oficiálně uznaného kmene Haida jsou komplikovány zákonem o indické reorganizaci, zákonem o likvidaci domorodých obyvatel na Aljašce a institucemi vytvořenými podle těchto zákonů.\nÚstřední rada indiánských kmenů Tlingitů a Haidy na Aljašce (CCTHITA) je současným kmenovým řídícím orgánem ve Spojených státech s více než 27 000 členy po celém světě. Sídlo je v Juneau na Aljašce. Kmeny se spojily na základě společného boje za lidská práva.4\nPokud jde o národ Haida v Kanadě, nejvyšší kanadský soud z roku 2004 v roce 2006 Haida Nation proti Britské Kolumbii (ministr lesů), 2004 3 S.C.R. 511 prohlásilo, že Koruna má zákonnou povinnost konzultovat s Haidským národem a vyhovět jejich zájmům při vydávání licence na těžbu dřeva lesní společnosti na těžbu dřeva na pozemcích nárokovaných Haidským národem. Toto rozhodnutí je učiněno s ohledem na slavné rozhodnutí Soudního dvora z roku 1997 Delgamuukw proti Britské Kolumbii, 1997 3 S.C.R. 1010, kde Soudní dvůr ustanovil právní precedens, že skupina First Nations v Kanadě může uplatnit nárok na „domorodý titul“ na konkrétní zemi, navzdory svrchovanosti Koruny nad všemi zeměmi v Kanadě, pokud takovou půdu okupovaly před korunou, která uplatňuje její suverenitu nad touto zemí a pokud je specifická země sama o sobě nedílnou součástí charakteristické kultury první kapely. Koncept „domorodého titulu“ přesahuje pouhé právo používat (například lovit a lovit) konkrétní země, ale liší se od typického soukromého vlastnictví půdy tím, že „domorodý název“ je komunální právo spojené s domorodou kulturou.\n↑ Diane E. Benson, Tlingit Země a jejich kultury, 2011. Dosaženo 20. října 2011.\n↑ Thunderbird Park - místo kulturního sdílení. Královské muzeum Britské Kolumbie. Načteno 29. ledna 2007.\n↑ Kanadské muzeum civilizace Corporation Haida: Lidé a země. Načteno 18. ledna 2007.\n↑ Aljašské kmeny Ústřední rady Tlingit a Haida. Načteno 18. ledna 2007.\nBringhurst, Robert. Příběh jako ostrý jako nůž: Klasičtí mýtovníci Haida a jejich svět. University of Nebraska Press, 2000. ISBN 0803261799\nDrew, Leslie a Doug Wilson. Argillite: Art of the Haida. Hancock House Pub Ltd, 1980. ISBN 0888390378\nGill, Iane. Haida Gwaii: Cesty přes ostrovy Queen Charlotte Raincoast Books, 2004. ISBN 1551926865\nReid, William a Robert Bringhurst. Havran ukradne světlo. University of Washington Press, 1996. ISBN 0295975245\nSteltzer, Ulli. Duch Haidy Gwaii: Mistrovské dílo Billa Reida. Douglas a McIntyre, 2006. ISBN 1550545795\nBill Reid Haida Gwaii, Duch: Socha na kanadském velvyslanectví ve Washingtonu, D.C. dcMemorials.com\nÚstřední rada indiánských kmenů Tlingitů a Haidy na Aljašce\nHistorie indiánských kmenů Haida\nCopyright 2020 \_ Online časopis Chci vědět všechno \_ Haida


Oděsa - Zašlá sláva velkoměsta - cestovatel.cz\nDomů Evropa Ukrajina Oděsa – Zašlá sláva velkoměsta\nNádraží v Oděse\nProbouzím se na lehátku v nočním vlaku ze Lvova. Je už světlo, odhrnuji tenkou přikrývku a slézám na červený koberec a pokračuji z kupé ven do úzké uličky k okénku. Venku se střídají rozlehlé travnaté pláně s lesy, malými políčky a chudými vesničkami. Po chvíli kupuji pro sebe i pro kamaráda Mika v posledním kupé našeho vagonu za pět hřiven čaj, posnídám nakoupené pečivo a potom dál sleduji krajinu. Ve vagonu je klid a čisto. Dvanáctihodinová cesta přes půlku Ukrajiny v lehátkovém kupé stála v přepočtu méně než tři stovky.\nDo Oděsy přijíždíme podle jízdního řádu okolo půl desáté. Na nádraží je rušno, většina cestujících vystupuje právě zde, na konečné stanici. Kvůli délce vlaku je to z našeho vagónu k nádražní budově ještě pár minut chůze. Cestou na nástupišti potkáváme bábušky s cedulemi „kvartýra“. Nabízejí 100 hřiven, tedy zhruba 170 korun, na jednu noc, při větším počtu nocí jde cena dolů. Jedna paní nabízí nocleh za padesát hřiven, načež se kolem ní nahrne dav dalších bábušek, které ji překřikují, že takhle nízkou cenu si přece nemůže dovolit. Když se dotyčná paní dozvídá, že chceme přespat jen jednu noc, cenu odvolává a přestává o nás, coby potencionální zákazníky, jevit zájem. Bere jen ty, kdo zůstávají déle.\nNakonec se domlouváme s bábuškou Ludmilou. Po cestě přes park na tramvaj Ludmila komentuje současnou situaci na Ukrajině slovy: „Krym – vojna, Doněck – vojna, Oděsa – mir.“ Prý se tedy není čeho bát. Na zastávce chvíli čekáme a pak jedeme přibližně půl hodiny do jedné z okrajových částí města blízko pláže, kde čeká slibovaná „kvartýra“. K malému domku se jde skrz zahradu. Na šňůře zde visí prádlo a trubky s vodou vedou do umyvadla a do barelu, ze kterého pokračuje další trubka do sprchy. Uvnitř domu je malá ložnice a vedle ní dokonce kuchyňka. Není to luxusní apartmá, ale nám to na jednu noc stačí. Platíme každý po sto hřivnách a necháme si na papírek napsat všechny důležité informace, jako je adresa, čísla tramvají a maršrutek atp.\nNádherná Oděsa, ošklivá Oděsa\nPo vybalení, vyprání a sprše se s Mikem vydáváme maršrutkou do centra města. Zhruba půlhodinová cesta končí v parku na konci slavného bulváru Deribasovskaja. Projdeme přilehlou obchodní pasáž z devatenáctého století a potom i onu hlavní výstavní ulici plnou dražších restaurací, obchodů i atrakcí pro turisty. Na konci nás boční ulice svedou k mostu vedoucímu nad ulicí, která ukazuje pravý opak nádhery bulváru Deribasovskaja vzdálené jen pár minut chůze.\nPod sebou vidíme silnici plnou výmolů a kolem zanedbané domy s oprýskanými zdmi počmáranými sgrafity. Ani park Ševčenko, do kterého vcházíme branou kousek za mostem, neoplývá krásou, spíš než upravené trávníky tu nacházíme vyprahlou trávu a odpadky za nízkou zídkou. Mezi stromy prosvítá moře a obrovské jeřáby oděského přístavu. Po rychlém obědě se vracíme do centra a scházíme kolem rušné silnice k výletní části přístavu. Za nádražní budovou Mořského nádraží stojí vysoká budova hotelu Odessa a za ním kotví luxusní jachty a plachetnice. Navzdory tomu, že jsme ve slavném turistickém letovisku, kupujeme si přímo na nábřeží se skvělým výhledem na přístav i vzdálenější části pobřeží kelímek kvasu za pár hřiven, tedy za celkem běžnou cenu bez turistické přirážky.\nNahoru od přístavu vedou slavné Potěmkinovy schody. Jsem jimi trochu zklamaný, jsou sice mohutné, velice široké a při pohledu vzhůru vzbuzují dojem nekonečnosti, ale stále jsou to jen obyčejné schody. Čekal jsem od nich něco úžasnějšího. K lepšímu dojmu by snad stačilo aspoň to, kdyby nebyly okolní parky na svahu okolo obou stran Potěmkinových schodů tak zanedbané. Na schodech mi nějaký mladík pokládá na hlavu jakéhosi dravce a anglicky mi říká, že mě s ním za euro vyfotí. Nabídku rázně odmítám, ale zároveň je mi ho trochu líto. Na světoznámé památce bych očekával davy lidí, místo toho zde prochází jen pár malých skupinek a jednotlivců. Tato místa neoplývají turisty v takovém množství, jak by se dalo předpokládat.\nNad schody začíná bulvár Primorskij, druhá krásná ulice ve městě. Tato ulice spolu s ulicí Deribasovskaja ohraničuje malou oblast, kde jsou snad všechny domy opravené, roste tu hodně stromů, stojí tu několik velkolepých soch, fontán, muzeí, příjemný parčík nebo překrásná budova oděské opery. Zbytek města působí zašlým někdy až odpudivým dojmem. Z centra odjíždíme zpět opět maršřutkou. Jízdné je oproti českým cenám zanedbatelné, jízdenka na jednu cestu v MHD stojí okolo dvou hřiven. Platí se přímo řidiči, který platbu i vrácení přebytečných drobných vyřídí za jízdy. Po cestě vidíme i několik tramvají, většinou starších kusů, výjimkou však nejsou ani červené vozy se znakem Prahy, který sem pražský dopravní podnik prodal teprve nedávno.\nNavečer se stavujeme ještě na pláži u naší kvartýry, a večer trávíme v blízké restauraci a pak na zahradě kvartýry na besedě, kam nás zvou další nocležníci na červinské pivo a sušené ryby. Kromě nás tu nocuje chlapec z Dněpropetrovské oblasti, který sem přijel se svojí matkou dělat zkoušky na námořnickou školu, manželé s malým dítětem z města Černivci a dva kluci kolem dvacítky z Doněcku, kteří zde přes léto pracují na pláži. Ze zmíněných jen rodina z Černivci mluví rodným jazykem ukrajinsky. Kolegové z Doněcku a Dněpropetrovské oblasti hovoří rusky, což ovšem není ani v době války na východě země problém. Koneckonců i bábuška Ludmila mluvila rusky a v podstatě v celé Oděse je ruština nejběžnějším jazykem. Začíná nám být jasné, že rodná řeč nemusí na Ukrajině nutně předurčovat národnostní cítění. Jak později zjišťujeme, na Ukrajině mluví rusky několik milionů lidí, nutně to ale neznamená, že by se tito lidé sami s ruskou národností identifikovali.\nPřístav v Oděse\nKolem delty Dněstru\nDruhý den ráno vyklízíme ložnici a ještě před naším odchodem přichází bábuška Ludmila s novými zákazníky. Pak jedeme zase do centra města, kde bloudíme po ulicích a hledáme, odkud jede autobus do městečka Bilyaivka. Kolem poledne konečně dostáváme od místních spolehlivé informace a skrz obrovský trh s ovocem a zeleninou se prodíráme na autobusové nádraží a rychle nalézáme příslušný spoj. Cesta do Bilyaivky je dlouhá přibližně padesát kilometrů, přesto jízdenka stojí pouhých dvacet hřiven. Zato jedeme velmi pomalu, zastavujeme v různých vesnicích a do našeho cíle přijíždíme přibližně až za hodinu a půl. Málem bychom město přejeli, naštěstí se sice až za zastávkou, ale stále ještě v obydlené zástavbě dozvídáme, kde jsme a vystupujeme ven. Kdybychom tímto autobusem pokračovali dál, dojeli bychom až do Podněsterské republiky, kde by od nás celníci na hranicích mohli požadovat za přechod hranic pár desítek euro.\nV Bilyaivce si kupujeme ve stánku mastné plněné pirohy k obědu a vyrážíme po prašné cestě směrem k Dněstru. Bilyaivka je jedním z výchozích bodů k národnímu parku okolo dněsterské delty. Jedno ze slepých ramen této řeky končí u posledních domů městečka. Kolem vody pobíhá kolem dvaceti dětí, které se sem s několika dospělými přišly vykoupat. S velkými batohy působíme malý rozruch, jeden odvážný chlapec se nás jde zeptat, odkud jsme přišli. Bavit se s cizincem je pro něj velká pocta, do těchto míst jich příliš mnoho nezavítá. Ukazuje nám úzkou pěšinku mezi vodou a rozlehlým rákosovým porostem s občasnými převážně uschlými stromy. Tam kousek dál je prý další místo na koupání. Vyrážíme naznačeným směrem a po pár minutách nacházíme další rameno řeky, tentokrát již jedno z hlavních, a o kus dál i plácek, kde se koupají další lidé. Lezeme do vody taky, ale původní plán přeplavat na druhý břeh, kde roste hustý les, nakonec nerealizujeme. Proud je tak silný, že se člověk stěží udrží na místě a není radno vypravovat se dál od břehu. Po vodě občas projede výletní motorový člun, vidíme ale i malou loďku převážející dřevo. Po koupeli se vracíme do Bilyaivky a po zastávce na sklenici kvasu přejíždíme autobusem do vesnice Majaky.\nVýlet na deltu Dněstru\nV Majakách se jdeme podívat na přilehlý most před Dněstr. Na jedné straně vidíme široké říční koryto, na druhé obrovské jezero Dněsterský iman, do kterého řeka ústí. Vracíme se do vesnice, v hospůdce ochutnávám ukrajinské pivo Zlatá Praha a po osvěžujícím posezení vyrážíme pěšky po silnici dál. Cestou kolem silnice potkáváme maskované check pointy, kde ukrajinská armáda střeží příjezdové cesty vedoucí z Podněsterské republiky, která zde kvůli svým spojům na Rusko v době války na východní Ukrajině představuje potenciální nebezpečí. Kousek za vojenskými objekty odbočujeme na křižovatce, odkud pak částečně stopem, částečně autobusem projíždíme kolem Dněsterského imanu, obrovské vodní plochy obklopené rákosím a loukami.\nNa jednom místě nás řidič autobusu vysadí s tím, že se vychyluje z naší trasy a my stopujeme u prašné cesty plné výmolů, po které jezdí jen minimum aut. Asi za půl hodiny nás bere parta dvou kluků a dvou holek a za svezení do Ovidiopolu chtějí od každého z nás pět hřiven. Velké šance na jiný stop nemáme, takže nasedáme do nepříliš sympatického vozu plného cigaretového kouře a platíme požadovanou částku. V Ovidiopolu si u stánku kupujeme šaurmu, rychlé jídlo podobné tortille. Mike se dává do řeči s místním městským policistou, který ochotně radí, kde sehnat maršrutku směrem dál. Po večeři se už stmívá, opouštíme stánek a marně hledáme ve městě místo, kde maršrutka zastavuje. Naštěstí opět potkáváme policisty, kteří se s námi ochotně baví, nechají se s námi vyfotit a dokonce se nám i ze své pravomoci snaží zastavit nějaké auto, které by nás vzalo. Nakonec zastavuje autobus, který nás odveze do Zatoky.\nZatoka, jak krátce po příjezdu zjišťujeme na vlastní oči, je oblíbenou turistickou destinací. Kolem několik kilometrů dlouhé pláže stojí pruh hotelů, bungalovů a restaurací, z různých směrů se ozývá hlasitá hudba a ulice jsou i v pozdních hodinách plné lidí. Klidnější místo, které s Mikem prohlašujeme za vhodné na přespání, nacházíme až zhruba po dvou hodinách.\nNásledující den vstáváme v šest ráno, protože máme obavy z místních hoteliérů a údržbářů pláží, kterým by se naše spacáky položené přímo na písku jedné z pláží nemusely líbit. Protože Zatoka leží na úžině mezi mořem a Dněsterským imanem, jdeme se ještě ráno podívat na nejmenší zúžení, kde pevnina mezi oběma vodními plochami má šířku jen několik desítek metrů. Podobné zúžení po průchodu městem a snídani v jedné z restaurací vidíme na druhé straně za městem z auta, které stopujeme na kraj Oděsy. Silnice přes úžinu vede po vyvýšeném náspu, je tedy možné vidět současně jak jezero, tak moře. Jsou to dvě rozlehlé vodní plochy, jen na jedné jsou vidět veliké vlny a na druhé klidná hladina, rákosí a občas nějaké ptactvo.\nUkrajinská pohostinnost – aneb hostem ve vlaku\nZ Oděsy vyrážíme nočním vlakem před desátou hodinou večerní. Kupé sdílíme s postaršími manžely od města Nizhyn na sever od Kyjeva. Dáváme se do řeči a než stačíme vybalit vlastní jídlo, už leží na stolečku hotová hostina. Domácí sádlo, okurky a víno, koupený chléb, salám, sušenky, sušené ryby, pivo a hroznové víno. Manželé nás považují za své hosty a vybízejí, abychom se neostýchali a brali si cokoli, co na stole leží. Hodujeme až do půlnoci a při tom si povídáme. Paní vypráví, že byli pár dní na dovolené v Zatoce, my zase povídáme o naší cestě, včetně návštěvy stejného města a přespání na pláži. Paní na to, že by mladí lidé přespávali jen tam pod širákem, není zvyklá, děsí se a ptá se, jestli jsme o tom informovali své rodiče a co celkově o našem výletu míní. Když slyší, že moji rodiče mě na Ukrajinu pustili bez problému, starostlivě kroutí hlavou.\nKolem půlnoci jdu spát a probouzím se v šest. Manželé už snídají, paní na nádraží, kde se dvacet minut stálo, koupila každému makový závin, takže se k nim přidávám a také snídám. Zbytek cesty z větší části trávím u okénka. A že je na co se dívat! Nejedeme totiž nejpřímější trasou, takže mimo jiné přejíždíme násep uprostřed vodní nádrže Čerkasy postavené na Dněpru jižně od Kyjeva, kam vlak směřuje. Výhled na přehradu připomíná moře – vodní plocha je tak široká, že na některých místech není možné dohlédnout na druhý břeh. Na kyjevské hlavním nádraží jsme zhruba v jedenáct. Společně se zde s našimi hostiteli vyfotografujeme a rozloučíme. Manželé jedou dalším vlakem do Nizhyn, já s Mikem se jdeme ubytovat do hostelu. Čeká nás několik dní v Kyjevě.\nStarodávné balkóny v Oděse\nPředchozí článekV divokém Rífu – nezkroceném pohoří Maroka\nDalší článekKáva z trusu a další zajímavosti na Bali!


Loučení se Shakespearem na Slezskoostravském hradě - Moravskoslezský deník\nLoučení se Shakespearem na Slezskoostravském hradě\nOstrava /FOTOGALERIE/ - Divadelní slavnosti přitahují diváky i v letních měsících nejenom v moravskoslezské metropoli\nLetní shakespearovské slavnosti na Slezskoostravském hradě, představení Romeo a Julie. | Foto: Deník/Pavel Sonnek\nLetní shakespearovské slavnosti (LSS) na Slezskoostravském hradě se dnes večer rozloučí s diváky posledním představením Romea a Julie. Titulní role v největším milostném příběhu všech dob ztvárnili Marek Holý a Tereza Dočkalová. Ostravská inscenace v produkci Pas de Theatre se těší už několik let přízni diváků. V čem tkví kouzlo večerních představení pod širým nebem uprostřed vlahého léta?\n„Do kamenného divadla se během roku prakticky nedostanu. Ale abych se přiznala, ani po něm moc netoužím. Pravda, mám to trochu z ruky. Výjimkou jsou naše výlety do Ostravy. Jsme tady s manželem už potřetí. Je to náš rituál, který k létu patří. Líbí se mi, že se mohu pohodlně obléknout, tedy žádnou večerní róbu, a sledovat v podání špičkových herců úžasné výkony naprosto uvolněně v přírodě. A přitom klasiku. Naštěstí jsme zatím měli vždy štěstí na počasí a nepršelo," vyznala se letos před jedním představením LSS paní Jarmila z Fulneku.\nA tak se už stává samozřejmostí, že mnozí herci vymění divadelní prázdniny za uměleckou produkci pod širým nebem a během července i srpna si musejí zopakovat ne vždy lehce zapamatovatelný Shakespearův text. A někteří z nich si při účinkování v Ostravě znovu vzpomenou na dřívější angažmá a zdejší působení. Tak jako například Jitka Smutná. „Bydlela jsem v Ostravě přímo v centru města. Romantické byly třeba tramvajové výlety do Vřesiny. Mám k tomuto městu vřelý vztah a ráda se vracím, alespoň na skok," říká Jitka Smutná, která v Romeovi a Julii hraje chůvu.\nShakespeare tedy žije na jevištích po celý rok. Nemá prázdniny, což je v době počítačů docela dobré zjištění.


18. 4. 2011 20. 2. 2020\nNa ZŠ Vsetín, Luh se žáci učí nejen individualitě, ale také kooperaci s ostatními spolužáky. Ve škole byla nedávno představena nová dynamická sportovní hra Kin-ball, která je převážně založena na spolupráci mezi žáky v týmu. Hra pochází z Kanady, vznikla na konci osmdesátých let. Jde o relativně mladý sport, který v ČR není příliš rozšířen.\nVe hře mezi sebou soutěží tři týmy. Každý má na hřišti současně čtyři hráče. Týmy jsou barevně odlišeny. Cílem hry je, aby tým, jehož barva je vyvolána, zpracoval míč jakoukoli části těla dříve, než dopadne na zem, a to dle daných pravidel. Tým, který zpracuje míč, jej musí následně odpálit na některé ze soutěžících družstev, které je vyvoláno. Hra pokračuje, dokud není odpískána chyba. Jestliže některý tým udělá chybu (např. nechytí míč), zbylá družstva získají po jednom bodu.\nPři hře se používá speciální míč, který má v průměru 1,22 metrů. Hra potlačuje individualismus. Nezáleží, zda je hráč malý či velký. Kin-ball je založen na spolupráci všech hráčů za soutěžící týmy a principech fair-play.\nMgr. Radka Grulíková, ZŠ Vsetín, Luh


I když skrze současnou složitou dobu nevyjde dubnové číslo Ostrožských listů, i tak bychom se s Vámi rádi podělili o zážitky, které jsme prožili u nás v KMŠ..\nVážení rodiče, z rozhodnutí MZČR vzhledem k současné situaci šíření Covid-19 bude naše MŠ s křesťanskou výchovou od 17.3.2020 do odvolání UZAVŘENA.\nPoté postupujte dle uvedeného postupu:\nDoporučený postup pro podání žádosti ošetřovné při péči o dítě do 10 let z důvodu uzavření školského zařízení.\nČást B tiskopisu vyplňuje rodič: • elektronicky obdržený tiskopis od školského zařízení rodič bez zbytečného odkladu přepošle technicky vhodným způsobem (e-mailem) pro informaci svému zaměstnavateli (jako doklad o překážce v práci - „omluvenku“), • pro uplatnění žádosti o dávku ošetřovného je však třeba, aby rodič školou zaslaný elektronický tiskopis: o buďto vytiskl, vyplnil, podepsal a fyzicky předal zaměstnavateli, o anebo tiskopis vyplnil, podepsal a odeslal elektronicky, má-li k tomu technický prostředek (kvalifikovaný elektronický podpis). Část C tiskopisu vyplňuje zaměstnavatel.\nUžijte si s děmi společných chvil, jarní sluníčko a věřme, že bude vše dobré!! Bude-li cokoliv nového, včas vás budu informovat. Hezké dny přeje Zdeňka Baladová - ředitelka MŠ s křesťanskou výchovou.\nNa základě doporučení ze strany Ministerstva školství, mládeže a tělovýchovy bude mít naše KMŠ z epidemiologických důvodů od 16.3. o m e z e n ý p r o v o z (tzn. pro děti rodičů, kteří musí do zaměstnání a nemají možnost své dítě svěřit do péče někomu jinému). Toto omezení platí do odvolání.\nRozdělení dětí od ledna 2020\nUpozorňujeme rodiče na nové rozdělení dětí - viz v KMŠ z důvodu zvýšeného počtu dětí ( tři běžné třídy, jedna nejmenších 2-3 letých)\nFocení na hrenečky


Pláštěnky pro těhotné ženy\nModerní móda nabízí oblečení pro všechny příležitosti a za každou situaci. Moderní návrháři nezabírali budoucí matky. Při modelování svrchních oděvů se pokoušeli kombinovat módní trendy se znaky postavy tohoto období a dělaly pláštěnky pro těhotné ženy co nejpříjemnější a pohodlnější.\nStyl a krása během těhotenství\nPro budoucí matky vytvářejí návrháři stejnou škálu možností pro svrchní oděvy jako pro kteroukoli jinou ženu. To neznamená, že během těhotenství musíte zvolit něco širokého a beztvarého, protože větrovky a pláštěnky pro těhotné ženy jsou navrženy tak, aby byly co nejpohodlnější a zároveň krásné. Větrovky mají širší tvar a zpravidla v dolní části bez elastického materiálu na utahovací šňůru. Jejich délka obvykle není menší než střední část stehna. Hodí se pro ženy a dívky, které v průběhu těhotenství vedou aktivní životní styl a sportují. Je také skvělou volbou pro pěší turistiku a výlety do přírody. Délka pláštěnky je nastavena podle stylu a je zde dekorativní povrch - vysoký pas a šňůrka ve spodní části, aby nedošlo k mrazu v době chlazení.\nPro takové podzimní a jarní svrchní oděvy, které nejsou opotřebované a dobře chráněny před větrnými látkami. Bundy a pláštěnky pro těhotné ženy mají délku mírně nad kolenem, což je velmi výhodné v kombinaci s kalhotami a šaty. Výrobci nabízejí zajímavý multi-model Materské bundy . Kombinuje tři funkce najednou, protože je vybaven speciálními vložkami - vložkou pro břicho a pro nošení dítěte v popruhu. Jsou připevněny pomocí zipů. Tento model můžete nosit během těhotenství a po porodu. Sling pod bundou v chladné sezóně je pohodlnější a bude chránit dítě před počasím.\nDámské pláštěnky pro těhotné ženy by měly sedět dobře na ramenou, ale být uvolněné v hrudi. Existuje několik modelů takových plášťů:\ns vysokým pasem, jho vpředu a záhyby vzadu;\nploché a rovné, se zipy nebo knoflíky;\nlichoběžník, zvonek a zvonění.\nTakový řez vám poskytne pohodlí a pohodlí při pohybu, pomůže vám to vypadat stylově a atraktivně během těhotenství. Mnoho plášťů, jako jsou bundy, je vybaveno speciálními vložkami pro břicho a nesoucími dítě. Tyto modely jsou velmi pohodlné a praktické, protože je můžete nosit po porodu. Slingovstavka mu umožní oblékat ho a kojící matky. Na hrudi mají speciální skryté kapsy, které bez vyjímání pláště rychle položí dítě do hrudníku.\nPro chladnější období, návrháři nabízejí pláštěnky Materský kabát . Jedná se o oteplovanou verzi srsti, která také bere v úvahu rysy postavy. Stejně jako při tvorbě dalších oděvů pro těhotné ženy existují modely různých stylů. Jsou ti, kteří zdůrazňují břicho a ty, které se skrývají. Navíc krásné dekorace a doplňky vás budou vypadat stylově a elegantně. Koneckonců, těhotenství není důvod k tomu, aby nebyla krásná.\nJar - doba obnovy a kvetení, jasné barvy a dobrá nálada. Chtějí vypadat krásně a módní. Nastávající matky nejsou výjimkou. Jarní pláštěnky pro těhotné ženy jsou vytvořeny s ohledem na vlastnosti postavy, jsou pohodlné a praktické. Modely, samozřejmě, nejrozmanitější. To se rozplývalo, vyzdobené jhem a vložkami na hrudi. Nebo prostě, s manžetami a kapsami. Pásek pod hrudníkem, podél pasu nebo kuliska na spodku pláště umožňuje nastavit jeho šířku pomocí šňůry. Široký pás, přišitý na bocích, umožňuje vázat ho na luk vpřed nebo vzadu. Materiály jsou také velmi rozmanité - plashevka, viskóza, polyester, nylon. Tyto látky jsou velmi pohodlné při péči a praní a prakticky nezpůsobují potíže.\n← Plášť pro dívky\nBurberry Cloak →\nHnědá sukně - módní obrázky s různými styly\nHnědé šaty - co nosit s krátkými, midi a dlouhými šaty?


Hotel Aphrodite - Slovensko - dovolená, zájezdy a recenze 2021 | Zájezdy.cz\nSlovensko, Střední Slovensko, Rajecké Teplice\nHOTEL APHRODITE - Rekreační pobyt - Rajecké Teplice\nSlovensko, Malá Fatra, Slovenské termály, Střední Slovensko, Rajecké Teplice\nsrc="//cz.zimg.cz/img/imgz/l21/391/1344/th4/katalogy-data-images-mista-1598-aphrodite1.jpg"> title="HOTEL APHRODITE - Rekreační pobyt - Rajecké Teplice">\n22. 10. – 24. 10. 2021 (3 dny)\nČíslo zájezdu: 1 985 939\nRajecké Teplice se využívají na léčení zánětlivých a degenerativních chorob pohybového ústrojí, kloubů, páteře, nervových chorob a chorob z povolání. Hotel Aphrodite patří mezi komplex hotelů SPA APHRODITE Rajecké Teplice. Poskytuje klientům jedinečný komfort kombinací ubytování a procedur pod jednou střechou. Lázeňský dům Aphrodite poskytuje léčebné a rehabilitační procedury v termálních bazénech venkovních i vnitřních – relaxačním 38°C, plaveckém 29°C, masáže, masážní vany, whirlpool, sauny a skotské střiky v překrásném antickém stylu.\nDvoulůžkové pokoje Superior s vlastním sociálním zařízením, částečně klimatizované, některé s možností přistýlky a balkonem, TV/SAT, minibar, lednička, fén, připojení k internetu přes Wi-Fi. Pantofle a župan k zapůjčení. Dvoulůžkový Apartmán s možností dvou přistýlek, vlastním sociálním zařízením, klimatizovaný a balkonem, TV/SAT, minibar, lednička, fén, připojení k internetu přes Wi-Fi. Pantofle a župan k zapůjčení.\nDítě do 3 let bez nároku na lůžko má ubytování ZDARMA. Dětská postýlka na vyžádání ZDARMA.\nNeomezený vstup do vodního světa (vnitřní a nové venkovní římské termální bazény) a saunového světa (arabská, solná, mentolová a finská sauna) a hotelového fitness. Parkování zdarma. Zapůjčení županu pro osoby ubytované na pevném lůžku. Osoby ubytované na přistýlce nemají župan.\nNázev hotelu dle CK: HOTEL APHRODITE - Rekreační pobyt - Rajecké Teplice\nMísto dle CK: Rajecké Teplice\nGPS souřadnice: 49.1290070000, 18.6822720000\n565 656 610 Číslo zájezdu: 1 985 939\n15. nejlepší hotel v destinaci Střední Slovensko\nKvěta září 2019\nHotel Aphrodite Palace Rajecké Teplice. Rajecké Teplice - krásné místo s mnoha možnostmi výletů. Termální koupele skvěle působí na pohybové ústrojí i duši :).... celá recenze\nevelyna srpen 2018\nEvelyna. Úžasné!!!... celá recenze\nPepa únor 2015\nSlovenská antika Aphrodite Palace v Rájeckych Teplicích. Koupele v tomto hotelu jsou velmi kvalitni. Ocenili jsme skutečně teplou minerální vodu , a to jak ve vnitřní, tak i ve venkovní ... celá recenze\nTermín zájezdu: 22. 10. – 24. 10. 2021\nLouis Althea Kalamies Luxury Villas, Protaras, Kypr


Simoneta blog: Umělé řasy - trsy\nUmělé řasy - trsy\nUrčitě jste si už všimli, že v drogérkách začali prodávat trsy umělých řas. Největší výhoda je, že si můžete každý trs nalepit zvlášť a nemusíte se přitom stresovat. U klasických řas musíte dávat velký pozor, aby jste na řasu aplikovali lepidla ve větší míře, protože jinak se může stát, že se řasa uprostřed odlepí a budete muset lepit zase od začátku. U těchto řas se toho bát nemusíte. Trsy bych doporučovala lepit pomocí pinzety. Uchopíte trs do pinzety a následovně na něj nanesete trochu lepidla, napočítáte do 20 a můžete přikládat na oční víčko. Zatím to vypadá, že mají trsy jen samé kladné vlastnosti, ale bohužel. Po aplikaci skoro vůbec nepoznáte, že máte něco lepeného. Jsou málo husté a délka taky nic moc. Takže pokud znáte nějaké fajn trsy řas na nalepení tak mi určitě dejte vědět.\n- dobrá aplikovatelnost\n- množství řas\n- po nalepení žádný lepší výsledek\n- žádná hustota\nVystavil Simoneta Blog v 16:02\nRadka Kaiserova 20. února 2014 12:04\nAhoj, po těch trsech dlouho toužím, neměla jsem ještě nikdy umělé řasy a trochu se bojím, jestli to vůbec budu umět :( Ale napadlo mě, že pro začátek by byly lepší ty trsy. A mám takovou hloupou otázku, když se sundají, tak se dají zas znovu použít? Nebo je to na jedno použití? To jsem se zatím nikde nedočetla.\nAnonymní 27. dubna 2014 13:04\npred par dny jsme vyzkousela mela jsem trosku ztrach zda to zvladnu ale zvladla a vypada to lepe nez klaasicke lepene tedy radu umelych ras. chce to jen trosku zrucnosti ;-) po odlepeni se daji znovu nalepit tedy pokud nejsou nejake znicene jinak za mne spokojenost cena dobra a udelate si to sami ;-)


Benelli Imperiale 400: Jednodušeji už to nejde | Motorkáři.cz\nÚvod sekce Články Benelli Imperiale 400: Jednodušeji už to nejde + Vložit článek Nápověda\nText: Alan Cathcart | Překlad: Jan Rameš | Foto: Mattia Tomucci, Giovanni Giardina | Zveřejněno: 29.2.2020 | Zobrazeno: 35 729x\nTedy jen pokud se bavíme o konstrukci téhle ultra-klasicky vypadající motorky, pro niž je největším konkurentem nejprodávanější motocykl s objemem přes 250 kubíků na světě, tedy Royal Enfield Classic 350. Protože co se původu týče, zase tak jednoduché to není. Vyvinuta byla v Itálii, vyrobena v Číně u značky patřící do koncernu spolu se švédským Volvem a montuje se také v Indii, kde už se prodává od půlky loňského roku. Do Česka se dostala na konci minulého roku a náš Alan ji otestoval přímo v domovině historické značky Benelli v italském Pesaru.\nBenelli je nejstarší existující italskou motocyklovou značkou, ovšem už od roku 2006 patří čínskému Qianjiangu, taky její oficiální jméno dnes zní Benelli QJ. Tahle čínská značka je pro změnu od roku 2016 fakticky řízena gigantem Geely, což je firma miliardáře jménem Li Shufu, do jejíhož portfolia patří od roku 2010 Volvo (to pan Li koupil od Fordu za 1,8 miliardy dolarů) a která vlastní 51 % britského Lotusu a 49,9 % malajského Protonu. Před dvěma lety sám pan Shufu koupil 9,7 % v Daimleru AG za 7,3 miliardy eur a stal se největším akcionářem. A kdo ví, jak to třeba časem dopadne s Harley-Davidsonem, pro který má Benelli začít vyrábět nové malé motocykly a kterému padají ceny akcií… Co ale tím vším byznysovým povídáním chci říct? Že značka Benelli má opravdu velmi stabilní zázemí a dokáže díky němu vyvíjet další nové modely – dobře konstrukčně udělané, s fešáckým stylingem a atraktivní cenovkou. Její TRK 502 byl loni s 3000 kusy absolutně třetím nejprodávanějším motocyklem italského trhu za BMW R 1250 GS a Hondou Africa Twin, nahaté Leoncino bylo na 15. místě. Celkově Benelli vyrobila 63 200 motorek, což znamenalo meziroční nárůst prodejů o 6,7 % a poprvé v historii prolomení hranice šedesáti tisícovek. Z toho deset tisíc skončilo v Itálii, kde značka zaznamenala 35% růst. A daří se jí i v Česku.\nOvšem nejnovější platforma s produktem, který konečně po dvou letech slibů přistává v dealerské síti mimo Čínu, je postavena s daleko největšími ambicemi, které kdy jaký model Benelli měl. Imperiale 400, motorka pojmenovaná po modelu 125/175 vyráběném počátkem 60. let u sesterské značky Motobi, byla totiž vyvinuta s jednoznačným cílem, který jsme prozradili už na začátku ‑ ubrat zákazníky světové jedničce v segmentu nad 250 kubíků, třipade Classic od Royal Enfieldu, jehož se od debutu v roce 2008 prodalo už miliony a na který zákazníci čekají dva měsíce od objednání. Ve fiskálním roce, který u RE končil v dubnu 2019, to bylo 432 000 kusů, tedy 53 % celoroční produkce RE, která v tom období 2018-2019 činila 806 870 kusů. To jsou čísla, že! Žádný div, že italská, potažmo tedy čínská značka chce také něco z toho pro sebe. Však se také první várka čtyř tisíc Imperiale, které byly vyrobeny v indické továrně Benelli QJ 30 km od Hyderabadu (levnější v Indii vyrábět než tam s vysokými cly dovážet), vyprodala prakticky přes noc i za cenu o chloupek vyšší než u RE. A nízká cena zůstane zachována i pro evropský trh, konkrétně v Česku stojí nová Imperiale momentálně 104 990 Kč. Jak ukázal můj výlet do Pesara, za tyhle peníze dostanete skutečně hodně motorky.\nImperiale před indickou restaurací. Jak příznačné...\nRoyal Enfield Classic 350 je důvodem vzniku Benelli Imperiale 400\nTo proto, že nová Benelli není levnou kopií indického moderního klasika, i když sdílí stejný formát vzduchem chlazeného dvouventilového jednoválce. Spíše na ni pohlížejme jako na moderní verzi konceptu „nejjednodušší je nejlepší“ s vlastním neo-retro stylingem. Z tohoto hlediska má potenciál oslovit – zejména při té ceně – velmi širokou zákaznickou skupinu od starších motorkářů hledajících spolehlivé moderní svezení, které je vrátí do mládí, po ty mladší na opačném konci věkového spektra, pro něž by mohl být fajn základem pro customizaci. Imperiale bude dostupná v černé, šedé a vínové červené (mění se jen nádrž), přičemž zejména ty první dvě barvy jen podtrhují myšlenku na individuální úpravy. „Když jsme na konci roku 2016 začali práci na tomto projektu, který vznikl hlavně na žádost našich prodejců v asijských zemích, chtěli jsme zkombinovat vzhled 60. let s technikou 21. století,“ řekl mi R&D manager Benelli Stefano Michelotti, jenž vedl italský tým zodpovědný za celkový koncept stroje. Když si s protistranou v čínské centrále QJ ujasnili finální specifikace, předal jim Michelotti a spol. celý projekt, aby si tam mohli najít vhodné lokální dodavatele a následně v září spustili výrobu v moderní obrovské (670 000 m2) továrně ve Wenlingu. „Z toho důvodu jsme použili tradiční dvojitý kolébkový rám namísto dvojitých páteřových, které používáme u ostatních strojů, a klasické dva tlumiče vzadu. Motor jsme dělali robustní a co nejjednodušší, protože spousta zákazníků si údržbu dělá doma – pokud vůbec nějakou! Ovšem zároveň jsme toužili zlepšit celkovou technickou úroveň některých konkurenčních produktů, která by zajistila lepší výkony i univerzalitu v oblasti objemu. Jednoválec 374 cm3 může být naprosto bez problémů a dopadu na spolehlivost převrtán až za hranici 500 kubíků bez nutnosti jakýchkoli změn na spodku motoru a do budoucna plánujeme také verzi 250 a možná i 125. Také budou i další odvozené verze, ale ty teď nejsou prioritou.“ Když jsem byl při testovací jízdě zkontrolovat Rossiho ranč v Tavullii s nově rozšířenou dirttrackovou dráhou, říkal jsem si, že taková Imperiale Street Tracker by byla super, třeba se závodní verzí pro děti a dospělé na naučení základů.\nPojďme už na techniku. Nový jednoválec má rozvod OHC, mazání s mokrou skříní, vyvažovací hřídel, dlouhozdvihovou konfiguraci 72,7 x 90 mm a lisovanou klikovku se dvěma štíhlými plnými setrvačníky uloženou v kluzných ložiskách namísto obvyklých valivých. Jednodílná ojnice nese plochý tříkroužkový píst, který dává nízkou kompresi 8,5:1 a běhá v litinové vložce. Hlava válce má obstarožní hemisférickou spalovací komoru, v níž našly místo akorát dva ventily – 37mm sací a 33mm výfukový, každý s dvojicí pružin a ovládaný přes vahadla. Co nejlepší spalování pro plnění normy Euro 4 zajišťuje duální zapalování, směs do válců přichází přes 37mm sací potrubí se vstřikováním Delphi, jehož činnost korigují údaje z lambda sondy ve výfuku obsahujícím dva katalyzátory – jeden ve svodu, druhý před dlouhým tlumičem. Bohužel oba jsou chráněny poněkud nevzhledným plechovým krytem. Primární převod je samozřejmě ozubeným soukolím, spojka sedmilamelová v olejové lázni s velmi lehkým chodem. Benelli udává výkon 15,5 kW/21 k při 5500 otáčkách a 29 Nm při 4500, což je trochu více než u konkurenčního Royal Enfieldu, jenž disponuje 14,8 kW/20 k při 5250 a 28 Nm při 4000 otáčkách. Jenže Imperiale je také těžší, když s 12litrovou nádrží naplněnou na 90 % váží 205 kg, zatímco Classic 350 ukáže s bandaskou větší o 1,5 l jenom 192 kg. Oba stroje mají jak boční, tak centrální stojan, na který jde Benelli zvednout velmi snadno. V obou případech najdeme na motocyklech držáky k bočním kufrům, v případě Italky máte na výběr ze dvou druhů plus si můžete objednat ještě čelní plexi, čímž možnosti továrních doplňků prozatím končí. Ale prý se pracuje i na dalším příslušenství.\nTo, co Stefano Michelotti označuje jako „tradiční“ šasi, je ve své podstatě moderní italsko-čínská interpretace legendárního rámu Norton Featherbed starého 70 let, ale na tom není nic špatného, zejména když dvojice zadních tlumičů je skloněna dopředu v úhlu kolem 40°, jako to mívaly pěkně ovladatelné kafáče v 60. letech s rámy Dresda, Dunstall nebo Rickman. To dává tlumičům určitou progresivitu, i když samotné jednotky mají akorát pětiúrovňové nastavení předpětí pružin a zadnímu kolu propůjčují zdvih pouze 55 mm. Vpředu je 41mm vidlice skloněná v úhlu 25°, jak jinak než nenastavitelná, a vzdálenost os předního a zadního kola, uchyceného v dlouhé kyvce obdélníkového průřezu, je nemalých 1440 mm. Spolu s dobře polstrovaným sedlem ve výšce 780 mm, vybaveným ještě dvojicí pružin, které pomáhají nízkým zdvihům zadního odpružení filtrovat nerovnosti, tohle znamená překvapivě prostornou jízdní pozici, která je také velmi pohodlná. Je tady tolik místa, že Indové určitě nezůstanou pouze u dvoučlenné posádky, jak je v jejich zemi zvykem. Ergonomický trojúhelník řídítka-sedlo-stupačky je vymyšlený velmi dobře i pro člověka s výškou 180 cm a široká a relativně plochá řídítka jsou natažená dozadu tak, že sedíte hodně vzpřímeně. Zadní oddělené sedlo nabízí spolujezdci dobrý komfort na kratší vzdálenosti, k dispozici má také malé madlo.\nNa zmáčknutí startéru reaguje jednoválec okamžitě a vzápětí se usazuje na poměrně vysokém volnoběhu 1500 otáček, ovšem zcela bez jakýchkoli vibrací. Ty nepřicházejí v žádných otáčkách, tenhle motor je opravdu ultra jemný, mnohem víc než u indického konkurenta, a také dosti tichý s příjemně tlumeným bubláním do výfuku. Ta absence vibrací není dílem jenom vyvažováku a velkých závažíček na krajích řídítek, nýbrž také další vychytávky starého Nortonu, kterou Michelotti a jeho tým převzali, kterou bylo uchycení motoru v gumových prvcích Isolastic známé z konce 60. let zejména z modelů Commando. Erik Buell tohle okopíroval ve svém systému Uniplanar, takže Benelli se nemá za co stydět, zejména když to tak dobře fachčí. Pětistupňová převodovka má dobře zvolené kvalty, akorát mezi čtyřkou a pětkou je celkem velký odstup, což z poslední rychlosti dělá ideální převod na delší vzdálenosti po rovině. Navzdory dlouhozdvihovému formátu jsem byl překvapený, že je potřeba docela dost řadit a udržovat jednoválec Imperiale nad hranicí 3500 otáček – pod touto hranicí je málo krouťáku, byť při provozu sólo v pomalých rychlostech v koloně je to OK. Ale přemýšlet o tomhle motoru jako o slimákovi by bylo neuvážené, neboť nad hranicí 4000 otáček podává velmi příjemné výkony, a to až do 6800, kde zasáhne poměrně nevybíravě omezovač. Nemusíte se bát motor vytáčet, Michelotti říká, že inženýři v QJ drželi motor Imperiale při 6000 otáčkách non-stop 200 hodin, aby si ověřili jeho spolehlivost a vydržel to bez potíží. Takže točit, točit, točit. Jenom pozor při předjíždění v rychlostech mezi 50 a 80 km/h, protože v tu chvíli točíte trojku a může se vám stát, že najednou zakuká omezovač a máte problém. Řadicí dioda v 6000 by byla fajn, jenže chápu, že do motorky s takhle klasickým vzhledem a co nejjednodušší technikou se prostě nehodí. Nejsou tady žádné elektronické vychytávky vyjma povinného ABS.\nKlasický rám Imperiale je doplněn ještě o 19“ přední a 18“ zadní vyplétané kolo – velmi tradiční, tatínku. Ta kola vypadají parádně, hliníkové ráfky (vpředu WM3/2,15“, vzadu WM5/3,00“) působí kvalitním dojmem. Jejich velikost dává motorce extra světlou výšku a ten pocit prostornosti, za což stroj samozřejmě platí trochu línějším řízením, což mi ale nepřijde jako problém. Sem to patří. Čínské pneumatiky Cordial (vpředu stovka, vzadu stotřicítka) mají vzorek na první pohled připomínající Phantomy od Pirelli, což nemusí být náhoda, neboť stejná čínská státní firma koupila tuto italskou značku v roce 2015. Zpočátku jsem jim moc nevěřil, ale jak jsem se tak rozjížděl po ránu po zakroucené a náročné Stradě Panoramica po pobřeží Jaderského moře, která spojuje základnu Benelli v Pesaru s Cattolicou a která byla dvakrát v posledních šesti letech speciální etapou Giro d´Italia, začal jsem dřít nejprve stupačkami, potom výfukem a nakonec i rámem! Tyhle gumy lepí opravdu dobře, alespoň na suchu, a jejich kulatý profil dále pomáhá Benellce snadno měnit směr v každodenním provozu.\nCo se kvality jízdy týče, na hrbolech, výmolech a jiných silničních nerovnostech nebyla kdovíjaká, přestože to velmi pohodlné odpružené sedlo dosti pomáhá, stejně jako poměrně měkce nastavená přední vidlice. Ale malé zdvihy zadních tlumičů jsou znát. Nicméně ovladatelnost je přesně taková, jakou od motorky tohoto typu čekáte, a to samé platí o brzdách. Jelikož se u Imperiale očekává klidný jízdní styl, nejsou to žádné kousavky a na páčku nastavitelnou do čtyř poloh musíte rozhodně zatlačit, pokud chcete od předního 300mm kotouče s dvoupístkovým třmenem silný účinek. To zadní jednopístek na 240mm kotouči je kousavější. Manévrování v nízkých rychlostech je excelentní, čemuž napomáhá zlehka jdoucí spojka a bezchybné řazení – tohle bude naprosto ideální městská motorka v Indii stejně jako v Evropě. Co musím jednoznačně pochválit, je kvalita zpracování, zejména při téhle ceně a zemi výroby, také ovladače a blinkry působí mnohem lépe než na některých předchozích modelech Benelli. Přístrojová deska s dvojicí analogových budíků je velmi retro, škoda že se číslice na tachometru za prudkého slunka špatně čtou – jsou malá a nepříliš dobře viditelná na bílém pozadí. Naproti tomu kontrolky v otáčkoměru jsou vidět i ve slunci a jako bonus tady máte malý digitální displej uprostřed, který nabízí ukazatel zařazené rychlosti (hurá!) a palivoměr. V tachometru je druhý LCD displej, opět pěkně čitelný, kde najdete počítadla kilometrů a hodiny.\nBenelli QJ už nějaký čas motá hlavu západním značkám svými řadovými DOHC půllitry, montovanými do adventury TRK 502, cruiseru 502c a roadsteru Leoncino. Teď se tahle italsko-čínská značka rozhodla jít ruku v ruce s indickým globálním lídrem ve střední třídě (tedy co se počtu prodaných kusů týče) a přišla s opravdu „entry level“ modelem do své rozrůstající se rodiny, která již co nevidět dostane řadu dvouválcových sedmsetpadesátek a zbrusu nový tříválcový cesťák 1200. Imperiale 400 nabídne opravdu hodně motocyklu za dané peníze, je to jednoduchá, avšak velmi příjemná motorka s několika příjemnými vychytávkami, jako to pružné uložení motoru, které konkurence nenabízí. Motorka pro každý den pro holky i kluky, zkušené i začátečníky, nováčky i navrátilce a především milovníky starých dobrých časů.


SIKO, tradiční český prodejce koupelen a kuchyní a vlastník inovativních technologických patentů na produkty vyznačující se úsporou vody, spustil v uplynulých dnech rozsáhlou marketingovou kampaň. Komunikuje v ní nejnovější produkt ve svém portfoliu, kterým je nejúspornější toaleta na světě s technologií OFS. Komunikace, využívající OOH, tradiční i digitální média, aktuálně běží na českém i slovenském trhu. OFS technologie se objeví také jako součást expozice českého pavilónu na EXPO 2020 v Dubaji.\nKampaň SIKO odstartovala v audiovizuálních médiích, kde ji bylo možné zaznamenat na České televizi a na Nově jako sponzora pořadů. V marketingovém mixu se objevuje také rádiová a venkovní reklama. V současné chvíli ji můžeme slyšet v rádiích skupiny Media Marketing Services. Viditelná je také na billboardech a firemních vozech SIKO. Vrcholem kampaně bude expozice toalety s OFS technologií v českém pavilonu na světové výstavě EXPO 2020, která startuje již dnes v Dubaji. Komunikaci doplňuje i PR kampaň, která myšlenku dále rozvíjí a zároveň využívá zajímavé výsledky průzkumů o chování Čechů v koupelnách a způsobech, jak vodou šetří či naopak plýtvají.\nTržiště zpráv | 07.10.2021


Hamilton věří, že zákaz tzv. párty módu Mercedes neohrozí - Sport.cz\n3. září 2020 16:24 - Monza\nFormuli 1 o víkendu čeká Velká cena Itálie, kde se poprvé pojede bez speciálních nastavení motoru v kvalifikaci. Vedení šampionátu si od zákazu tzv. párty módu slibuje vyrovnanější startovní pole, mistrovská stáj Mercedes je však přesvědčená, že na její nadvládě se nic nezmění.\nLewis Hamilton při Velké ceně Belgie.\nPodle nových pravidel týmy na okruhu v Monze nesmějí využívat speciální režim motoru, který jim díky krátkodobému navýšení výkonu umožňoval jezdit rychlejší časy. Kvůli obrovské náročnosti na pohonnou jednotku byl však používán výhradně v kvalifikaci, nyní ale musejí stáje použít stejné nastavení pro kvalifikaci i závod.\nNovinka je namířena především na Mercedes, jehož jezdci získali pole position ve všech sedmi závodech dosavadního průběhu sezony. Šestinásobný mistr světa Lewis Hamilton je však přesvědčený, že žádná změna pravidel nemůže dobře fungující tým Mercedesu zastavit.\nHamilton kraloval a je zase blíž k rekordu Schumachera\n"Mluvil jsem s mechaniky a vím, co pro nás změna znamená. Jde jim o to, aby nás zpomalili, ale myslím, že se jim to moc nepovede," uvedl Hamilton, který ovládl pět závodů v sezoně a celkově ho s 89 triumfy dělí dvě vítězství od rekordu slavného Michaela Schumachera.\n"Klidně do nás můžou bušit ze všech stran, ale my uděláme všechno pro to, abychom jim to oplatili stejně tvrdě," přidal pětatřicetiletý pilot, který po sedmi závodech vede průběžné pořadí šampionátu o 47 bodů před Maxem Verstappenem z Red Bullu a je tak na dobré cestě vyrovnat sedmým titulem další Schumacherův rekord.\nLoňské vítězství bude v Monze obhajovat Charles Leclerc z Ferrari, pro italskou stáj je však dobře, že se závod pojede takřka bez diváků. Výjimkou je 250 zdravotníků, kteří dostali na Velkou cenu Itálie pozvánku, aby jim tak vedení seriálu alespoň symbolicky poděkovalo za nasazení v boji s pandemií koronaviru.\nFerrari zatím prožívá nepovedenou sezonu, a v posledním závodě v Belgii dokonce oba jeho jezdci skončili mimo bodovanou desítku. Něco podobného se domácímu týmu v Monze stalo v roce 2005, kdy však bralo body prvních osm pilotů a Schumacher dojel desátý.\n"Musíme být realisté a nečekat zázraky. Máme takové auto, jaké máme," řekl pilot Sebastian Vettel. "Proto musíme být optimisté a zaměřit se na to, co se nám povedlo. I když je pravda, že toho v současnosti není mnoho," přidal čtyřnásobný mistr světa.\nSuverénní Hamilton věnoval vítězství herci, jehož smrt ho hodně zasáhla\nNa Velkou cenu Toskánska F1 by mohlo dorazit 3000 diváků\nHamilton nebude bojkotovat belgickou Velkou cenu. Nic by to prý nezměnilo