20. července 2015 15:25, aktualizováno 15:25\nKomprese dostala hudbu do počítačů i MP3 přehrávačů. | foto: koláž Technet.cz, Profimedia.cz\nMálokdo si dnes uvědomí, že formát MP3 vznikl jako řešení tehdejších technických limitů. V roce 1995 se velikost pevných disků nejčastěji udávala v MB, v domácnostech ještě nebylo zdaleka běžné ani vytáčené telefonní spojení s internetovou sítí a do představení první USB paměti (s dnes legrační kapacitou 8 MB) chybělo ještě pět let. Zvukové soubory s parametry hudebního CD tak byly pro počítač příliš velké, vždyť jedno album má 500 - 700 MB.\nZmenšení datové velikosti pouhým snižováním parametrů digitálního signálu - tedy vzorkovací frekvence a bitové hloubky - však vedlo k neakceptovatelné degradaci zvuku. Mnoho vědeckých týmů se tak snažilo vyvinout kompresní metodu, která dokáže výrazně snížit datovou náročnost hudebních souborů a zachovat přitom co nejvíce zvukové kvality. Největší úspěch měl Karlheinz Brandenburg a jeho tým na Fraunhoferově Institutu. Zjistili, že pro dosažení požadované úspory nestačí signál komprimovat matematickými metodami, ale musí se z něj některé zvukové informace vynechat. A tak vznikla „ztrátová komprese“.\nPřehrávače pro náročné\nJejich algoritmus ASPEC tak byl založený nejen na matematických algoritmech, ale také na psychoakustických modelech a metodě maskování. Lidské ucho má totiž určité nedokonalosti, kterých je možné využít - například jen omezeně vnímá tiché tóny následující po tónech hlasitých a ty je tak možno vynechat. Co a nakolik je možné vynechat, aniž by to ve zvuku příliš chybělo, zkoumal Brandenburg i pomocí poslechových testů. K ní si zvolil nahrávku Tom´s Dinner od Susanne Vega.\nVýsledný formát komprese byl pojmenován MPEG1 Audio Layer3, původní příponu souboru .bit byla na základě ankety v rámci týmu nahrazena příponou .mp3. Jako „CD kvalita“ byl stanoven datový tok 128 kbit/s, kdy má MP3 oproti nekomprimovanému WAV se stejnými parametry zhruba jedenáctinový datový tok, výsledný soubor je tak zhruba 11x menší. Místo například 600 MB tak má celé album zhruba 55 MB.\nDigitální muzika do kapsy\nDíky tomu se hudba v akceptovatelné kvalitě vešla na tehdejší pevné disky a dala vzniknout kapesním přehrávačům s elektronickou pamětí, pro které se vžil název MP3 přehrávač. Prvním takovým byl Rio PMP300 od společnosti Diamond. Dodával se s 32 MB vestavěné paměti a slotem pro Smart Media karty. Ve vzpomínce mám i svůj první MP3 přehrávač - Thomson Lyra s 64MB Compact Flash kartou. Na ni se hudební soubory přenášely pomocí čtečky k počítači připojené paralelním rozhraním. Asi netřeba připomínat, že naplnit kartu trvalo desítky minut.\nHudební přehrávač do kapsy za 59 990 Kč\nProdeje MP3 přehrávačů začaly oslabovat s rozšířením chytrých telefonů, které funkci přehrávače zastanou (hůře či lépe) také. Pohodlnost jediného zařízení tak nakonec empétrojky zcela převálcovala, podle průzkumu agentury NMS market Research používá svůj telefon k přehrávání hudby 88 procent náctiletých. Dnes se tak prodávají zejména přehrávače, které mají oproti chytrým telefonům specifické výhody.\n„Kvůli tomu, že klasické přehrávače pomalu z trhu vytlačují veškerá multifunkční zařízení v čele s telefony, dostávají se do popředí zájmu především netradiční nebo specializovanější přehrávače,“ uvedla obsahová manažerka vyhledávače Heureka Alexandra Čermáková. „Nejoblíbenějším produktem minulého roku byl přehrávač Sony NWZ-273.“ Jde o vodotěsný přehrávač vestavěný ve sluchátkách, takže je vhodný na plavání, běh nebo jiné sporty. Jeho recenzi si můžete přečíst na serveru Rungo.cz.\nJe dobré si uvědomit, že v dnešní době pevných disků s kapacitami v řádech terabytů, elektronické paměti s desítkami gigabytů a vysokorychlostním internetem již není pro ztrátovou kompresi vážnější důvod. Takzvané bezztrátové komprese, například FLAC nebo ALAC, nabízí mnohem vyšší kvalitu zvuku při dnes snadno akceptovatelných datových objemech.\nVýjimkou může být streamování hudby na chytré telefony přes mobilní sítě, kde by se u bezztrátové komprese rychle spotřeboval datový limit. Některé z nich však již nestreamují ve formátu MP3, ale pokročilejšímu AAC.\nAutoři: Václav Nývlt , Petra Kratochvílová\nTémata: Smartphone, Sony, kompaktní disk, Heureka, NMS market Research, AAC, WAV, Free Lossless Audio Codec (FLAC), Braniborsko, Diamond, MP3 přehrávače, počítač


Seven Seas - Defy.cz\nBílá neformální žíhaná košile Seven Seas\nNo jo, dneska vás čeká randíčko, tak to je skvělá příležitost na košili. Nemusíte mít s...\nNo jo, dneska vás čeká randíčko, tak to je skvělá příležitost na košili. Nemusíte mít strach, že by jste byli za moc velkýho slušňáka. Pěkně natáhněte džíny, obujete tenisky a vaše vyvolená z vás nespustí oči, to vám garantujeme! Typ: pánská neformální žíhaná košile s krátkým rukávem Barva: bílá Zapínání: knoflíky Kapsy: jedna náprsní Materiál: 100 % bavlna Vlastnosti materiálu: odolný, prodyšný, příjemný Praní: 40 °C Něco, co jistě oceníte: špičková kvalita materiálu Rozměry pro vel. L: délka - 78 cm šířka ramen - 53 cm\nBílo-modrá pruhovaná slim fit košile Seven Seas Palermo\nProměňte se v žádoucího elegána, kterému podlehne nejedna žena. V téhle košili vás sebej...\nProměňte se v žádoucího elegána, kterému podlehne nejedna žena. V téhle košili vás sebejistota a úspěch nemine. Barva: bílá, modrá Vzor: jemný, pruhovaný Střih: slim fit Zapínání: knoflíky v tmavě šedé barvě Materiál: 100 % bavlna Vlastnosti materiálu: příjemný, prodyšný, jemný na omak Rozměry pro vel. L: délka - 79 cm šířka ramen - 54 cm délka rukávu - 66 cm obvod krku - 38 cm Praní: 40° C\nModrá pruhovaná formální košile Seven Seas California\nJemný pruhovaný vzor pro vysoce elegantní efekt. Až zahájíte den v téhle parádní košili, �...\nJemný pruhovaný vzor pro vysoce elegantní efekt. Až zahájíte den v téhle parádní košili, ženy zahájí den lovem. A vy si můžete po celou dobu užívat nevídanou pozornost. Barva: bílá, modrá Vzor: jemný, pruhovaný Zapínání: knoflíky v tmavě modré barvě Materiál: 100 % bavlna Vlastnosti materiálu: příjemný, prodyšný, jemný na omak Rozměry pro vel. L: délka - 79 cm šířka ramen - 54 cm délka rukávu - 66 cm obvod krku - 38 cm Praní: 40° C Něco navíc: náprsní kapsa


Petr I. z Rožmberka - Český Krumlov\tZprávyAkcePublikacePro médiaKontakt\tPlánujete výlet\tPlánujete výlet?\nV mládí se Petr spolu se svým otcem Jindřichem I. z Rožmberka2 vydával na zasedání zemského soudu do Prahy, kde ve Zderazském klášteře měli Rožmberkové své hospicium. Častá Jindřichova přítomnost v blízkosti krále Václava II. umožnila Petrovi poznat i pražský královský dvůr. Nesmazatelným písmem se musel do Petrovy paměti vrýt i tragický osud příbuzného Záviše z Falkenštejna, který byl po své smrti (+1290) pochován ve Vyšším Brodě, kde Petr nabýval svého vzdělání. Po vymření Přemyslovců (zavraždění Václava III.) v roce 1306 se Rožmberkové snažili těžit z nastalých zmatků a přiklonili se k potenciálnímu budoucímu králi či nejzdatnějšímu královskému kandidátovi. Zprvu stáli na straně Rudolfa Habsburského, poté na straně Jindřicha Korutanského a následně se zasloužili o jmenování Jana Lucemburského českým králem. Ačkoliv neznáme přesný rok Petrova narození (možná 1282), je zřejmé, že v době otcovy smrti (4. července 1310) musel být podle dobových měřítek dospělý, protože po svém otci převzal úřad nejvyššího komorníka Českého království3. První roky vlády Jana Lucemburského se nesly v duchu soupeření dvou šlechtických uskupení o moc v království, kterou šlechta převzala po vymření Přemyslovců. Král Jan naproti tomu usiloval o vládu absolutistickou a s pomocí svých rádců Petra z Aspeltu, mohučského arcibiskupa, a Balduina, trevírského arcibiskupa, se snažil obnovit královskou autoritu v duchu mocných přemyslovských králů. Králův záměr však vyvolal bouři nevole, obě dvě šlechtická uskupení se v boji o moc proti králi spojila a král byl donucen ke smíru. Jan zašel ve svých ústupcích vůči českému panstvu tak daleko, že pána z Lipé povýšil na nejvyššího maršálka království4 a vládu v zemi přenechal Ronovcům, což vyvolalo následný konflikt mezi králem a královnou Eliškou, hrdou nositelkou přemyslovské tradice. Král Jan se po své rezignaci na moc v království začal angažovat v zahraniční politice a jako mistrný diplomat se postaral o zviditelnění Čech. Při vojenských střetech mezi králem Janem Lucemburským a vůdcem šlechtické opozice Jindřichem I. z Lipé, v letech 1315 – 1318, Petr několikrát změnil stranu. V roce 1315 došlo k vážnému střetu mezi českým panovníkem a českými pány, v jejichž čele stál Jindřich z Lipé. Ačkoliv byly nejvyšší zemské úřady po Janově nástupu na český trůn obsazeny českou šlechtou (nejvyšším maršálkem a na čas také podkomořím království5 byl Jindřich I. z Lipé, nejvyšším královským komorníkem byl Petr I. z Rožmberka), velký vliv u královského dvora měli také cizí rádci, Němci. Ti museli na nátlak české šlechty, v čele s pánem z Lipé a Zajícem z Valdeka, své úřady opustit. Uskupení českých pánů bylo důstojnou mocenskou protiváhou moci královské a moc tohoto uskupení měla být ještě více posílena, spojením Růže s Ostrví. Petr I. z Rožmberka byl v roce 1315 zasnouben s Klárou, dcerou Jindřicha z Lipé. Pokud by došlo ke spojení Rožmberků s pány z Lipé, vzniklo by nejmocnější šlechtické uskupení, jaké si lze v té době v Království českém představit. Sjednocování české šlechtické obce bylo Petrovou trvalou snahou. Mocenská pozice Jindřicha z Lipé byla posilována i samotným panovníkem, zejména za zásluhy v bojích s Matúšem Trenčanským. Postavení Rožmberků, Vartenberků a pánů z Lipé vzbuzovalo u ostatních členů zemské obce, především u Viléma z Valdeka, obavy a závist. Pán z Valdeka byl oporou královny Elišky, která vůči Jindřichovi z Lipé chovala neskrývanou nenávist. Eliška se snažila, bez ohledu na královu vnitřní politiku, obnovit model přemyslovského království jakožto hlavního cíle panovnické potřeby. K tomu se přidružovala také královnina žárlivost na prestiž královny-vdovy Elišky Rejčky6, která sídlila v Hradci a které stranil pán z Lipé. Na královnin popud dal Jan Lucemburský v říjnu roku 1315, k překvapení mnohých, zatknout Jindřicha z Lipé a uvěznit jej na hradě Týřově. Do nejvyšších královských úřadů poté dosadil exponenty mocenského uskupení pána z Valdeka. Králův čin však okamžitě vyvolal odboj Ronovců a Markvarticů, přívrženců pána z Lipé. Petr I. z Rožmberka zpočátku náležel do Jindřichovy opoziční skupiny. Mezi členy opoziční skupiny však došlo k rozkolu, sám Petr se dočasně postavil proti Jindřichovi, přičemž zrušil své zasnoubení s Jindřichovou dcerou Kateřinou. Dne 25. listopadu roku 1315 Petr opatrně králi přiznal svou účast na spiknutí. V předvečer zatčení předložil králi listinu se slibem oddané věrnosti, ze které byla patrná snaha o kompromisní vyřešení kritické mocenské situace v království. Kdyby však tato snaha pro odpor šlechticů ztroskotala, pak sliboval králi plnou podporu proti jejich počínání.\nV roce 1316 Petr obnovil své přátelské vztahy s králem a ještě téhož roku se oženil s Violou Těšínskou (asi 1290 – 1317)7, mladou vdovou po králi Václavu III. – sňatek zprostředkoval sám král Jan Lucemburský. Tento sňatek ukazuje, jaký zvuk mělo jméno Rožmberků v 1. polovině 14. století. Sňatkem s Violou se Petr přiblížil zejména královně Elišce. Lze oprávněně předpokládat, že král Jan se zatčením Jindřicha z Lipé s rozmyslem posečkal do okamžiku, kdy na svou stranu získal Petra I. z Rožmberka, a že náhodou není ani skutečnost, že k zatčení došlo až po Petrově svatbě s Violou a následném slibu podpory. Jak se zdá, byl právě Petr I. z Rožmberka oním proslulým jazýčkem na vahách, který se snažil udržet rovnováhu sil v zemi. Jako příslušník české vysoké šlechty dozajista neměl zájem o absolutistického panovníka, avšak velmi dobře si uvědomoval, že země bez silného krále se snadno stane dějištěm občanské války. Této Petrovy prozřetelnosti si byl zřejmě vědom i sám král Jan, a proto se snažil Petra získat na svou stranu. Snad z Eliščina popudu mu nabídl ruku královny – vdovy Violy a Petr ji přijal. Společensky se tímto svazkem Petr při nejmenším vyrovnal Jindřichovi z Lipé, jehož poměr s královnou – vdovou Eliškou Rejčkou nebyl žádným tajemstvím. V krvavé válce, která vypukla ihned po zatčení Jindřicha z Lipé, se do čela povstalých příznivců pána z Lipé postavili Jan z Vartemberka (padl v lednu 1316) a purkrabí královského hradu Hluboká Vilém z Landštejna. Diplomatickým zásahem, podepřeným vojenskou hotovostí dvou říšských kurfiřtů, mohučského arcibiskupa Petra z Aspeltu a trevírského arcibiskupa Balduina Lucemburského bylo dohodnuto kompromisní řešení. Jindřich z Lipé byl propuštěn 17. dubna 1316, po šesti měsících vězení. Jindřich podepsal s králem Janem dohodu o smíru a smířil se také s ostatními šlechtici. O Jindřichových diplomatických schopnostech svědčí skutečnost, že za týden po svém propuštění dokázal na svou stranu převést Petra I. z Rožmberka a 25. dubna 1316 s ním uzavřel dohodu, ve které si slíbili vzájemnou pomoc proti komukoliv, vyjímaje krále. Dohoda, jež byla oboustranně výhodná pro jakýkoliv vývoj situace, mimo jiné obsahuje i větu „Kdyby se na nás usmálo štěstí, pak slibujeme, že se postaráme věrně o dobro a prospěch pana Petra a jeho přátel u pana krále“. Opodstatněně se proto můžeme domnívat, že i Petr, který byl z titulu své hodnosti nejvyššího královského komorníka i předsedou zemského soudu, měl na Jindřichově osvobození svůj nezanedbatelný podíl. Dalším možným důvodem podepsání dohody mezi Rožmberkem a pánem z Lipé, byla obava, že král Jan v zemi znovu nastolí režim cizích poradců, protože sám nemá dostatek odvahy vyřešit otevřený konflikt za pomoci části české šlechty, která se mu v kritických okamžicích postavila po bok. Vážným důvodem k podpisu dohody byla i možnost, že by král v případě potřeby mohl naložit s Petrem a jeho přáteli stejně jako s pánem z Lipé. Po ukončení konfliktu Petr setrval v úřadu nejvyššího komorníka, Jindřichovi byl znovu udělen úřad nejvyššího maršálka, avšak Jindřichův úřad podkomořího získal pan Vok z Kravař.\nNeklidná situace v českém království se v letech 1317 – 1318 vyostřila v domácí válku. Příčinou nastalé situace byla prohlubující se sociální a mocenská krize české šlechty. Bojová rivalita, nálady a vášně špičkových představitelů vládnoucí feudální vrstvy, touha po bezmezném bohatství a moci, uspokojovaná mnohdy bez ohledu na osoby a použité prostředky, všechny tyto zjevné i skryté příčiny se staly podnětem k dalšímu prohloubení krize mezi šlechtickými rody vedenými na straně jedné Jindřichem z Lipé a na straně druhé vedoucí osobností královniných přívrženců Vilémem Zajícem z Valdeka. Petr z Rožmberka, který stál na straně královny Elišky, zůstával tenkrát v ústraní, snad i proto, že v září roku 1317 zemřela jeho bezdětná choť Viola. Katalyzátorem nového sporu nebyl tentokráte ambiciózní král, ale zaslepená královna, která si neuvědomovala doslova vražednou přímočarost svého politického počínání. Petr z Aspeltu, říšský kurfiřt, králův rádce a jeden z nejlepších diplomatů Evropy, od počátku pomáhal mladému králi urovnávat spory s českou šlechtou a pánem z Lipé a upevňovat jeho moc v království, avšak v nastalé situaci byl i on bezradný. Uvědomoval si vážnost situace a v žádném případě si nepřál, aby se výbušná situace v zemi ještě více vyostřila. Proto počátkem dubna 1317 České království opustil. Stal se však pravý opak. Do té doby špatně skrývaná zášť a nenávist obou mocenských uskupení, posílená vlnou hladomoru na jaře roku 1317, propukla ve skutečnou válku. Válka vzplála v době královy nepřítomnosti v zemi, pro neústupnost královny a její neochotu smířit se s Jindřichem z Lipé, podporujícím královnu – vdovu Elišku Rejčku. V listopadu roku 1317 se v Čechách objevil král Jan s porýnským vojskem a bez ohledu na přívržence začal české pány zbavovat úřadů, požadoval navrácení veškerého i zastaveného královského majetku a na místa českých pánů začal dosazovat cizince. Tento králův krok vyvolal tvrdý odpor české šlechty a do té doby znesvářené šlechtické tábory se proti králi spojily. Král se rozhodl řešit nastalou situaci vojenským zásahem. Jan vtrhl do jižních Čech, oblehl hrad Hlubokou, ovládaný Vilémem z Landštejna8, hlavní oporou odboje v tomto kraji. Při plenění okolních statků královské vojsko napadalo také území pánů z Rožmberka, z Ústí a z Hradce, ačkoliv byli tito Vítkovci vůči králi loajální. Petr proto navštívil krále v jeho ležení a žádal jej o zjednání nápravy, přičemž se sám nabídl, že zprostředkuje smír. Jan jeho stížnost odmítl a požadoval okamžité navrácení královského hradu Zvíkova, který Petr zcela oprávněně držel v zástavě. Na místo smíru dosáhl král Jan toho nejhoršího možného, Vítkovci se přidali na stranu odbojného panstva. Mezi tím se údajně v zemi rozšířila zpráva (asi rovněž nepravdivá), že král Jan chce vyměnit České království za Rýnskou falc a spojit ji s Lucemburskem, případně vypudit Čechy ze země a nahradit je Němci. Snad pod vlivem této zprávy uzavřel Jindřich z Lipé smlouvu o pomoci s Friedrichem Habsburským. Krátce na to, snad v březnu roku 1318, Petr oblehl královské město Budějovice. Král se náhle dostal do hluboké defensivy, zůstalo mu již jen najaté rýnské vojsko. S žádostí o pomoc se proto obrátil na císaře Ludvíka IV. Bavorského. Ten byl však až příliš zaměstnán problémy v říši, sám potřeboval Janovu vojenskou pomoc, a proto českého krále donutil ke smírnému řešení. Po složitých a vlekoucích se jednáních byl v dubnu 1318, za přispění Ludvíka IV. Bavorského, uzavřen smír mezi králem a českými pány. Král Jan prohrál svůj pokus o získání absolutní moci v Českém království, podřídil se českým šlechticům a zavázal se zachovávat zvyklosti země, včetně zákazu udílet úřady cizincům. Král tak definitivně rezignoval na aktivní vnitřní politiku v českých zemích. Po smíru v Domažlicích se Jindřich vrátil do úřadu podkomořího a Vilém z Valdeka obdržel hodnost nejvyššího maršálka. Král Jan se poté odebral na Petrova panství, kde pobýval asi tři týdny a oddával se zde lovu a jiným kratochvílím. Je pravděpodobné, že přitom projednávali i vzájemné vztahy.\nPetrův význam ve sféře politické výrazně narůstá od počátku 20. let 14. století. Roku 1322 uzavírá na Příběnicích smlouvu o koupi Choustnického panství. Rožmberk se stále častěji objevuje v blízkosti krále Jana a dne 18. září 1323 je Petr svědkem královy mírové smlouvy uzavřené v Hodoníně s rakouskými vévody. Rožmberk se v té době stává rovněž největším královým věřitelem a dále rozšiřuje rodová panství. Tak získal Petr 10. října 1323, vedle zajištění zástavy Zvíkova na doživotí, trhovou ves Bukovsko s vesnicemi Neplachovice a Drahotěšice (výměnou za Radětice) a Hvožďany a Křídu ke královskému zboží bechyňskému. Ještě téhož roku mu král doživotně daroval ves Draheničky u Mirovic, která bývala nejzápadnější výspou zvíkovského panství, Velkou a Malou Drhovli a Strašice. „O zástavě Zvíkova bylo pro případ jeho smrti stanoveno, že ji mají synové jeho zachovati dále do splacení 2 000 kop, a právo to mohl Petr, kdyby neměl synů, komukoliv odkázati“. Z tohoto ustanovení a ze zachovaného zlomku závěti z roku 1324 lze usuzovat, že v té době Petr ještě neměl syna. Patrně proto usiloval o volnější dispoziční právo při nakládání s majetky (majetkových změnách) a také pro případ smrti, což snad dokonce znamenalo i uvolnění testační možnosti ve prospěch dcery. Závěť pravděpodobně pořídil před svou výpravou na pomoc řádu německých rytířů do Pruska. Někdy v průběhu roku 1325 byla Petrovi vrácena hodnost nejvyššího komorníka a uděleny mnohé výsady, ačkoliv je listina z 24. dubna 1325 považována za falzum. Pravděpodobně nahradila jinou, podobného obsahu. V úřadu nejvyššího komorníka zastupoval Petra řadu let Záviš z Újezdce, který byl synem Hroznaty z Husic a sestry Záviše z Falkenštejna. V témže roce se Petr s králem Janem účastní bojů u Met a králových výprav do Tyrol a pohanských Prus. Výprava do Pruska se uskutečnila v letech 1324 – 1325, avšak pravděpodobně pro nepřízeň počasí nedošla svého cíle (Petr je totiž již v březnu 1325 zpět v Čechách a zastává úřad nejvyššího komorníka). Dědicové Heřmana z Miličína postoupili Petrovi (19. dubna 1325) králem zastavené panství Kamýcké.\nPři cestě z Itálie do Čech zpečetil markrabě Karel v Meranu, dne 6. října roku 1333, listinu, kterou byly stanoveny splátky ve výši 40 tisíc hřiven korutanskému vévodovi. Záruku potvrdili i čeští páni, mezi nimi také Petr I. z Rožmberka a Vilém z Landštejna, kteří markraběti přijeli naproti. První oporou mladému markraběti byla skupina českých pánů, kteří jej přivedli do Českého království. Tato „obec šlechetných mužů Čech“, reprezentovaná především královským kancléřem10 Janem Volkem11, královským podkomořím Vilémem z Landštejna a nejvyšším královským komorníkem Petrem I. z Rožmberka, požádala na schůzce v Meranu markraběte Karla o návrat do vlasti. Důvodem, proč tak čeští páni učinili, byla dlouhodobá nepřítomnost krále Jana v českých zemích a pokračující anarchie, která by mohla stát uvrhnout do hluboké krize. Karel, aniž by o svém záměru informoval otce, s nabídkou souhlasil. Skupinu českých pánů, která Karla do Čech pozvala, a která jej v prvním roce jeho působení v rodné vlasti podporovala, materiálně i mocensky odměnil. V lednu roku 1334 odjelo několik českých pánů, v čele s Petrem z Rožmberka a Oldřichem z Hradce, do Lucemburska za králem Janem. Pravděpodobně reprezentovali poselstvo čerstvě jmenovaného markraběte Karla. Dne 13. ledna roku 1334 král Petrovi schválil dědictví po Dětochovi z Třebelovic a Žiželic, který seděl na Hradišťku. Listina byla vydána v Lucembursku a poprvé je v ní zaznamenána Karlova markraběcí hodnost. Součástí dědictví bylo také Hradišťko, vsi Vápno, Stražov, Přepychy, Častova Lhota a Lány. V témže roce bylo Petrovi přiznáno i dědičné držení panství Bavorovského.\nPodle listiny z 1. srpna 1336, „uznávaje vzácné služby Petra I. z Rožmberka a Viléma z Landštejna, v minulosti vykonané a v budoucnu očekávané, zajišťuje jim král přednost před všemi obyvateli české země, pány a šlechtici a jinými osobami jakéhokoliv stavu“, slibuje jim „všemožné povznesení a užitky“ a jmenuje je „svými nejvlastnějšími a nejbližšími služebníky“. Slibuje jim ochranu proti jakékoliv osobě na celém světě a zajišťuje jim zároveň správné a včasné zaplacení dluhů a dodržení závazků. Oba dva mocní čeští páni si své sympatie nezískali jen vojenskou pomocí, ale také tím, že byli mezi velmoži, kteří krále upozornili na „zhoubný vliv“ rostoucího postavení jeho syna markraběte Karla. Zajímavou je dozajista teorie Josefa Šusty o nuceném mocenském soupeření markraběte Karla s působností zemských hejtmanů, zejména s Petrem I. z Rožmberka. Šusta právě ono mocenské soupeření se zemskými hejtmany uvádí jako důvod, proč ona skupina českých pánů upozornila krále Jana na Karlův „zhoubný vliv“. Šustova teorie však není podložena žádnými písemnými prameny. Roku 1337 zastavil král Jan Petrovi město Sedlčany. V té době byl pravděpodobně obci vystaven erb. Král Petrovi vydal rovněž oprávnění k těžbě drahého kovu (zlata) v oblasti Kašperských Hor. V červenci téhož roku proběhlo účtování mezi Petrem a královskou korunou. Petr si měl podržet Zvíkov doživotně, v případě nesplacení dluhu měl být ponechán Petrovým dědicům. Koncem června roku 1338 byl, vedle markraběte Karla, zemský hejtman Petr I. z Rožmberka jmenován královým plnomocníkem. Rožmberk také Karla doprovázel do Frankfurtu a v červenci pokračoval k Janovi do Lucemburska. Podle listiny z 10. července 1338 jednali o peněžních otázkách. Král Petrovi přikázal výnos ze zlatodolů v Jílovém u Prahy, Pomuku, Letech u Zvíkova, Hartmanicích, Kašperských Horách a také z kutnohorské urbury. Dále mu přiznal řadu odúmrtí ve východních a jižních Čechách. Veškeré transakce však měly i svůj negativní rub. Petr v průběhu roku 1337 převzal za krále vyrovnání některých královských dluhů a sám se tak dostával do finanční tísně. Dne 8. ledna roku 1339 založil markrabě Karel, za přítomnosti zemského hejtmana Petra I. z Rožmberka, kolegiátní kapitulu Všech svatých na Pražském hradě. Okolnostmi donucený král Jan složil 20. března 1339 císaři ve Frankfurtu manskou přísahu, kterou měli dále zaručit markrabě Karel, Petr I. z Rožmberka a Vilém z Landštejna na králově straně. Všichni výše jmenovaní to však odmítli. Zdá se pravděpodobné, že král Jan při skládání přísahy s tímto odmítnutím počítal a nezávazně tak získával čas. Když se 20. srpna 1339 vypravil král Jan do Francie na pomoc králi Filipovi ve válce s Angličany, svěřil markrabě Karel hejtmanskou vládu v Čechách Petrovi a spěchal za otcem. Ve funkci hejtmana, v době nepřítomnosti markraběte Karla, vystupuje Petr i v roce následujícím (1340).\nV roce 1342 Petr požádal o papežský dispens, vyvázání ze závazku poutě do Říma, o jejíž motivaci nejsme dosud blíže informováni, s ohledem na nebezpečí, které hrozilo jižním Čechám z Bavor. Z papežovy souhlasné odpovědi se dozvídáme, že Petrovi v té době přestávalo sloužit zdraví a i na tuto skutečnost vzal Svatý otec zřetel. V letech 1344 – 1345 se Jan a Karel Lucemburský vypravili na Litvu. Na své tažení si vypůjčili od Petra, který tak rozšířil své zástavy komorního zboží. – roku 1345 získal Petr v zástavní držení hrad a město Pacov, král Petrovi věnoval ves Bzí u Týna nad Vltavou a Petr králi prodal ves Březovici.\nPři cestě Jana a Karla do Avignonu, počátkem roku 1346, Petr pravděpodobně již nezastával úřad zemského hejtmana. Z listiny ze 14. února 1346 lze usuzovat, že byl nemocen. Podle této listiny má být dlužný peníz splacen buď Petrovi, anebo jeho dědicům, zastoupeným Závišem z Újezdce, který se tímto ustanovuje za případného poručníka. Na žádost manželky Kateřiny byl 10. října roku 1346 v hradní kapli sv. Jiří povolen trvalý provoz. V bitvě u Kresčaku roku 1346 padl král Jan Lucemburský společně s mnoha urozenými českými pány, mezi nimiž byl i Petrův prvorozený syn Jindřich II. z Rožmberka a kupříkladu také Heřman z Miličína, který svůj majetek odkázal Petrovi. Petr byl v té době správcem Království českého. Závěr Petrova života nebyl příliš radostný. Rožmberk trpěl blíže nespecifikovanou chorobou, která způsobovala jeho celkovou slabost. V posledním roce svého života se Petr již nezúčastňoval veřejného života, ve všech důležitých věcech jej zastupoval syn Jošt I. z Rožmberka, snažil se dát do pořádku veškeré své majetkové i finanční záležitosti a u církevních institucí si zajistit co možná nejlepší odchod na věčnost a věčnost samu. Vladařkou ustanovil manželku Kateřinu a vrátil se do vyšebrodského kláštera, kde jako jeho člen 14. října 1347 zemřel, a kde byl také následně pohřben.\nV době nepřítomnosti krále Jana v zemi se obvykle stával jeho zástupcem v roli nejvyššího hejtmana a v roce 1339 jedním z vykonavatelů jeho závěti. Bylo to právě Petrova schopnost zavázat si krále vysokými úvěry, která jej v roce 1347 uchránila před ostrým střetnutím s markrabětem Karlem. Karel od svého návratu do vlasti v roce 1333 mařil a křížil Petrovi jeho plány. Již v roce 1334 mu splatil část dlužné sumy na výplatu Zvíkova a jen další Janovy úvěry zabránily tomu, že Petr neztratil Zvíkov docela a že se Karlovi nepodařilo omezit, ani zlomit, rostoucí moc Rožmberků. Petr neomezoval svou pozemkovou držbu jen na území jihočeského teritoria, pronikl také na území Plzeňska, kde držel některá královská zboží a právo kupeckého průvodu mezi Plzní a Žebrákem, čímž měl zajištěn nákup železného zboží, především zbraní. Získal také Pacov a Plumlov. Stavby v Českém Krumlově a okolí\nMoc Rožmberků spočívala v rozsáhlé pozemkové držbě, opřené o síť pevných kamenných hradů. Některé z nich dokázal Jindřich a posléze jeho syn Petr nejrůznějšími způsoby získat z majetku korunního. Jindřich I. z Rožmberka přesídlil v roce 1302 z Rožmberka na Krumlov, a to patrně proto, že svou geografickou polohou blíže k centru Čech více vyhovoval správě rozsáhlých majetků, jejichž těžiště se sem přesunulo z Rakous. Původní hrad pánů z Krumlova přebudoval v honosnou a trvalou rezidenci až Jindřichův syn Petr I. z Rožmberka, spolu se svou chotí Kateřinou z Vartemberka.\nNový palác, založený na místě původního šíjového příkopu starého hradu, měl pod úrovní podklenutého středního nádvoří ještě tři suterény s místnostmi povětšinou valeně zaklenutými, zvenčí osvětlenými drobnými průduchy úzkých oken. Bývaly v nich spižírny a v horním patře se ještě v roce 1842 připomíná stará kuchyň. Do nového hradu po jeho dostavbě přenesl Petr své sídlo, Hrádek sloužil od poloviny 14. století především jako součást fortifikačního systému a skladový objekt. Staveniště pro nové sídlo bylo neobyčejně výhodné. Byl to poměrně úzký skalní hřbet, k jihu spadající téměř kolmou skalní stěnou do řeky Vltavy a na severní straně mírnějším svahem do údolí potoka Polečnice. Z dlouhého hřebene, rozšiřujícího se k západu, byla příčným příkopem oddělena strmá část nad řekou, svažující se k východu do velikého předhradí, na němž se kolem staršího Hrádku seskupily veškeré nezbytné hospodářské a pomocné budovy. Kolem hlavní cesty směřující podél hradu dolů přes most do města vyrostly domky podhradí, poprvé uvedeného pod jménem „Latron“ (Latrán) v listině z roku 1347. Celá stavba je poměrně dobře datována a zdokumentována. Petr vydal na Krumlově svou první listinu v roce 1316 a již v roce 1329 je zde připomínán jeho soukromý kaplan Šimon. V roce 1331 byla stavba nového paláce pravděpodobně již hotová, protože se správy hradu ujímá první hradní purkrabí Přibík. V roce 1334 byla dokončena také vnitřní stavební úprava, toho roku udělil biskup Mikuláš z Řezna návštěvníkům hradní kaple sv. Jiří, postavené na vlastní náklad Petra I. z Rožmberka, odpustky na určité dny, které se vztahovaly také na špitální kostel Sv. Jošta. Nová rožmberská rezidence byla stavebně dokončena do poloviny 14. století.\nŠpitál sv. Jošta stával v podhradí již v roce 1317 a v době kolem roku 1334 je znovu postaven Petrem I. z Rožmberka. V roce 1347 byl ke starému městu na druhém břehu řeky Vltavy, připojen Latrán a okolní dvorce a vesnice. K výsadám, k nimž kupříkladu náleželo „chování čtyř židů“, nezbytných pro Petrovy finanční transakce, bylo Petrovi dovoleno opravit na vlastní náklad hrady a mosty. Petr ještě v téže době postavil ve městě nový farní kostel sv. Víta s kaplí sv. Václava. Petr se patrně postaral také o vyslání františkánů a klarisek do Českého Krumlova, budování jejich klášterů se však již nedočkal. Františkánský klášter byl založen Petrovými syny Joštem, Oldřichem a Janem a manželkou Kateřinou, klášter sv. Kláry až roku 1361.\nZcela mimořádnou péči věnoval Petr v posledním roce svého života stavbě klášterního kostela ve Vyšším Brodě. Tam měla být na zcela samostatném místě uložena jeho rakev. Do projektu klášterního kostela, především pak na pořízení deskových maleb pro hlavní oltář, obětoval stovky kop grošů. Shrnutí a význam osobnosti Petra I. z Rožmberka\nZa Petrova života byl v Českém Krumlově vybudován nový farní kostel sv. Víta a špitální kostel sv. Jošta, dokončena byla hradní kaple sv. Jiří a z Petrova odkazu vznikly i českokrumlovské kláštery Minoritů a Klarisek. 1Není jisté, zda byl Petr I. z Rožmberka řádovým bratrem, bratrem laikem a zda vůbec v mládí v klášteře pobýval. V tomto ohledu narážíme na mnoho protichůdných názorů. Březan se domnívá, že Petr v mládí do kláštera skutečně vstoupil. Tutéž ideu nalezneme i v Ottově slovníku naučném. Dvořák v díle Český Krumlov to za jisté nepovažuje a Kubíková tuto skutečnost zpochybňuje.\n9Popravce – býval ve středověku a středověkém českém právu úředník – krajský soudce. Popravce byl jmenován panovníkem, aby činil „po právu“, zejména stíhal zločince, pronásledoval psance a dozíral nad bezpečností, dodržováním měr a vah a chránil minci. V Čechách bylo od 13. století 12 krajů, tedy 12 popravců. Tato forma zemské správy zanikla v 15. století. 10Královský kancléř – titul vysokého královského úředníka, zejména přednosty nejvyšší kanceláře. Kancléř patřil k předním rádcům svého pána, zvláště v otázkách zahraničněpolitických.


Hlavní stránkaČlánkyJihlavská astronomická společnostTisková zpráva: Nový chromosférický dalekohled LUNT\nDoposud členové Jihlavské astronomické společnosti mohli veřejnosti ukazovat Slunce pouze pomocí běžných dalekohledů vybavených slunečními filtry. Při takovém pozorování bylo možné sledovat pouze tzv. fotosféru (zejména sluneční skvrny).\nVelké množství detailů je jinak nenápadný dalekohled schopen pozorovat díky speciálnímu tlakovému filtru, který propouští elektromagnetické záření pouze na vlnové délce 656,28nm (vlnová délka odpovídající spektrální čáře vodíku v oblasti viditelného světla označovaná jako H - alfa). Průměr dalekohledu je 60mm a ohnisková vzdálenost je 0,5m.\nPozn.: chromosféra = vrstva sluneční "atmosféry" cca 10 000 km nad fotosférou; protuberance = výtrysky sluneční hmoto přes okraj Slunce, kdy hmota padá zpět na Slunce; erupce = masivní výbuchy na slunečním povrchu při nichž dochází k uvolnění obrovského množství vysokoenergetických slunečních částic; filamenty = vláknité struktury na slunečním povrchu (sluneční protuberance promítající se před sluneční disk); spikule = výtrysky (sršení) hmoty z chromosféry do sluneční koróny; plage = jasné oblastí chromosféry většinou spojené se slunečními skvrnami.


Trump ustupuje od zrušení dohod | E15.cz\nTrump ustupuje od zrušení dohod\n22. května 2017 • 09:02\nAdministrativa prezidenta Donalda Trumpa chce do severoamerické obchodní dohody přidat pravidla pro elektronický obchod nebo ochranu duševního vlastnictví.\nAmerický prezident Donald Trump předvedl další politický obrat. Ještě před půlrokem označoval severoamerickou dohodu o volném ochodu mezi USA, Kanadou a Mexikem (NAFTA) za nejhorší obchodní dohodu všech dob. Na konci dubna dokonce prohlašoval, že je připraven ji vypovědět. Teď oznámil Kongresu, že pouze zahájí jednání s Kanadou a Mexikem o změnách.\nZ dostupných informací vyplývá, že Trumpova administrativa nepožaduje dramatické změny. Jednání by měla začít v polovině srpna, kdy uplyne devadesátidenní lhůta od okamžiku, kdy prezident svůj úmysl sdělil Kongresu. Třicet dnů před startem vyjednávání by měl prezident poslat ještě rozpis cílů, k nimž se chce dopracovat. „Hodně z těchto jednání bude dvoustranných, protože řada problematických témat má bilaterální povahu. Doufáme, že výsledkem bude dohoda, jejíž struktura bude podobná té nynější,“ naznačil v Kongresu nový prezidentův hlavní obchodní vyjednávač Robert E. Lighthizer.\nNAFTA vstoupila v platnost před 23 lety a potřebuje modernizaci, tvrdí Lighthizer. Neobsahuje třeba regulaci elektronického obchodování, přísnější standardy pro ochranu životního prostředí nebo pro ochranu duševního vlastnictví. Lighthizer připustil, že pro některá odvětví, jako je zemědělství, je NAFTA prospěšná. Horší je dopad na průmyslovou výrobu. Dodal, že úmyslem vlády není narušit dosavadní přeshraniční dodavatelské řetězce, které si americké firmy díky dohodě vybudovaly.\nPrezident Americké obchodní komory Tom Donohue přivítal snahu o modernizaci dohody. Připomněl, že na obchodu s Mexikem a Kanadou je závislých 14 milionů pracovních míst v USA. Analýza banky Scotiabank uvádí, že za dobu trvání dohody vzrostl vzájemný obchod všech zemí na trojnásobek a překročil bilion dolarů. Přímo v USA každý rok přidává k HDP 127 miliard dolarů.\nPředvolební nadšení vyprchalo: podpora Trumpa klesla u Američanů na minimum\nKanadská ministryně obchodu Chrystia Freelandová dodala, že dohoda přispěla v Kanadě k ekonomickému růstu a pomohla vytvořit miliony pracovních míst. „Jsme jednoznačně pro volný obchod v Severní Americe,“ reagovala na záměr Trumpovy administrativy začít jednat o změnách dohody. Modernizaci NAFTA se nebrání ani Mexičané. Stihnout by se ale podle představitelů mexické vlády měla do konce letošního roku. Pak už bude Mexiko žít kampaní před prezidentskými volbami, které jsou naplánované na polovinu příštího roku.\nDonald Trumpobchodní dohodaNAFTAUSAKanadaMexiko\nČína vzkazuje Trumpovi, že si v otázce Tchaj-wanu zahrává s ohněm


Zamilovaný Růžička a jeho Marie už mají jména pro své dítko! – eXtra.cz\nVladimír Růžička a jeho milovaná snoubenka Marie čekají dítě! Jeho snoubenka je nadšená a pár společně tuto radostnou událost oznámil přes sociální síť Facebook. Nyní se exkluzivně pro TN.cz rozpovídali o miminku. Co budoucí maminka práskla? 9. 3. 2017 18.25 | Autor Markéta Kuča\nZamilovaný pár se už nemůže dočkat příchodu svého prvního společného potomka. Snoubenka bývalého hokejisty a trenéra Vladimíra Růžičky Marie se rozpovídala o svém těhotenství. Oběma je prakticky jedno, jestli se jim narodí holčička, nebo chlapeček. „Hlavně si přejeme, aby bylo miminko zdravé,“ tvrdí budoucí maminka.\n„Pohlaví je to nejmenší. Jména už máme vybrané, ale to si necháme pro sebe. Děti jsem měla a mám velice ráda. Nikdy jsem je ale neplánovala, až teď s Vláďou,“ dodává Marie, která podle svých slov předtím děti moc neplánovala. Ale jak je vidět, Vladimír má na ni dobrý vliv a v jeho snoubence se probudil mateřský cit.\nPro Růžičku to nebude na rozdíl od Marie až takový šok, protože sám už dvě děti má, tudíž ví, co bude následovat. Se svou ženou Evou, která před rokem podlehla vážné nemoci, má dceru a syna.\nMarie už nemohla své těhotenství dále držet v tajnosti, a proto s rozhodla, že to ve středu oznámí všem fanouškům, které má na Facebooku: „S velkou radostí bychom vám chtěli oznámit, jak jsme slíbili, že už nebudeme jen pár… Ale budeme RODINA. Jsme velice šťastní a na miminko se oba moc těšíme,“ napsala si do statusu Marie.\nOba dva jsou šťastní a velice zamilovaní. Stejně jako na příchod miminka se těší, až si 10. června řeknou své ANO!\nVladimír Růžička láska vztahy porod těhotenství dítě Celebrity


2. sraz - Srazy | LadyCroft.cz\nNapsal uživatel figurka Lara dne 23.11.2013 11:07.\nDodatek ke zprávě: protože každý psal jinou část a nebylo pevně dané, kde se má skončit a začít, občas se nějaká pasáž opakuje, jen z pohledu jiného člena, tak se neděs, čtenáři :o)\nČást první – Tři, dva, jedna...\nNo a je to tady. Půl roku pauza, věty typu "Jo, sraz bude až za dlouho, to půjde, to vymyslíme," a nekonečné rozhovory. To předcházelo druhému oficiálnímu srazu ladycroft.wz.cz. Vážení, byla to sranda a občas došlo až na nože (dočtete se později, nejspíš v Pablově části :o) ). A jak začít?\nVstávání bych tentokrát radši detailně nepopisovala, jen dodám, že jsme toho s EQUUDem moc v noci nenaspali (tím se myslí, že jsme tu noc prokecali, nic jiného si pod tím NEPŘEDSTAVUJTE!!!), takže jsme ráno vypadali jako dvě chodící mrtvoly. Zombési, vzpomínáš? :o) No ale dále. Lítala jsem po domě jak zběsilá, hledala vše potřebné. Kamera, ježiši, kde mám kameru?! Jo tady. Do háje, já nestihla zabalit dárky!!! Vezmu si s sebou stuhu, dodělám to po cestě. Sakra, kde mám batoh?! A tak dále a tak podobně...\nDíky bohu, že jsem všechno našla a už nás moje matka hodila na stanici metra C, Kačerov. Tam jsme rychle nastoupili do vagónu a a odjeli na Hlavní nádraží, kam měli dorazit Sethes a Pablo. Cesta metrem ubíhala vcelku klidně a já uvažovala, jak bude probíhat to, co jsme si naplánovali – bowling. Srazím alespoň jednu kuželku? Nepoletím za koulí? Ou máj, to bude trapas...\nA jsme tu, na Hlavním. Tak co? Oba spolupracovníci mají napsat, na kterém nástupišti čekají a my je máme přijít vyzvednout. Mezitím jsme si sedli na nástupiště číslo dvě a čekali na SMSku, mezitím jsme si povídali a tak podobně. Na nástupišti naproti se zastavila skupinka, co kamsi cestovala (divte se, ano, opravdu se z nádraží cestuje! Vau!) a žvatlala dost nahlas, takže z mého přemýšlení, o které jsem se snažila už od předchozího večera, nebylo opět nic. Rozhlížela jsem se a potají žhavila kameru.\nÁ, Sethes dorazil. Čekal na nástupišti číslo čtyři...asi...jo :oD. Hned jak jsme tam došli, jsme uzřeli Máňu, jak na nás čeká, jako vždy s úsměvem. Po pár větách o cestě a podobně jsem natočila jen krátký klip, co začíná slovy Sethese :\n"Tři...dva...jedna...ummmm..." (otočil se od kamery)\nUž jsme byli tři. Chvíli jsme tam postávali a tlachali, pak mi opět zadrnčel mobil a došla mi nejstručnější SMS v mém životě, tentokrát od webmastera. Jednoduchá a přesto toho řekla tolik :oD – stálo tam: 2.\nTak jsme se nahrnuli na nástupiště číslo dvě, kde jsme uviděli Pabla, jak nás hledá. Chtěli jsme na něj bafnout zezadu, ale běda, žraločí smysly nás převezly a on se otočil, všimnul si nás a zamířil nám naproti. Šťastně jsme se tedy shledali i s webmasterem. Takže co dále? Samozřejmě, vyrazit pěšky na Florenc pro Constantina!\nA tak jsme nažhavili ponožky na procházku a šli. Protože chodníky byly užší, nějak jsme se trousili ve dvojicích, vepředu já a Sethes, vzadu EQUUD a Pablo. S Máňou jsme hledali cestu a klábosili o tom, že kdyby se sundavání oblečení stupňovalo, jednou by v tom chladném počasí nosil šortky, podruhé plavky a potřetí by to asi radši vynechal...nebo nějak tak :o). EQUUD mezitím vykládal svou "neuvěřitelnou historku", neboli :\n"To byste nevěřili, co se tu stalo před pár dny! Jsme byli v restauraci a Ari snědla celou porci!!!" Pozn. – pro ty, co to nechápou, odkazuju na zprávu o minulém srazu :o)\nVtipálci. Ale šli jsme dál, bavili se o všem možném, až jsme konečně dorazili na Florenc. No jo, ale on je docela velký. Tak sakryš, jak se najdeme? Constantine a.k.a. Dišmušák to vyřešil za nás, když vystoupil z autobusu přesně za našimi zády a nevšiml si nás. Ovšem, my jeho ano (nebo možná bych si ho nevšimla, ale ty vlasy přehlédnout nešlo :oD). Tak konečně, po půlroce jsme se opět sešli :o). Jen Larafi zase chyběla...\nAle to už jsme se pozdravili a vyrazili na metro, cílová stanice – Háje. Jen aby tam ten bowling byl...\nČást druhá – Celé Háje\nKonečně jsme dorazili na Háje. Vylezli jsme z metra a vydali jsme se hledat bowling, který, jak nám Ari oznámila, nebyl zamluven dopředu. Šli jsme tedy směrem, kterým to teoreticky mělo být. Po chvíli hledání bylo ono místo nakonec nalezeno. Hádka typu:\n„Běž první, já vyšel první schody, ty teď otevřeš dveře“\nnebyla ani tak dlouhá, což mě dost překvapilo. Hlavní bylo, že jsme se dostali dovnitř. Naštěstí byla nějaká ta dráha volná (přesněji 3 ze 4 obsazeny nebyly). Takže jsme si nějak určili pořadí a šli jsme „hrát“. Význam slova hrát by chtělo trochu vysvětlit. Spíš šlo o to, komu to přičte více bodů, jelikož za shození 3 kuželek dostal EQUUD 0 bodů a Ari za shození 10 kuželek 5 bodů. A teď aby se v tom někdo vyznal :D\nAle což, kuželky byly a koule taky, takže jsme alespoň kouleli a snažili se nějakou tu kuželku shodit. Mezitím nesměl chybět pořádný souboj. Ari a EQUUD se prali o kameru. Ari nakonec prohrála (při přesile 3 kluci na jednu holku to ani jinak dopadnout nemohlo), takže se začalo dokumentovat. Fotili jsme a natáčeli (občas nenatáčeli, ale mysleli, že natáčíme, viď Pablo?) :P Občas se nám zadařilo poslat kouli správným směrem, i když jsme byli pod obrovským tlakem, kdy jsme byli neustále natáčeni, a tak vítěz první série (přesněji byli 2 – Ari a Pablo) získal(i) nějakých 37 bodů :D\nNaštěstí byly ještě další hry, kde už to počítalo celkem normálně. Docela mě bavilo deptat Ari a jednou se mi to celkem povedlo. Pronesla památnou větu, která zněla:\n„Neděs moje myšlenky, už tak jich je málo!!“\nAle i to málo ji v tu dobu stačilo ;) :D Hrálo se tedy dále. Druhá hra skončila vítězstvím Dišmušáka - čti KMK (Klub Mladých Krasobruslařů) či Constantine a třetí vítězstvím Koně (už jste někdy viděli, aby kůň hodil kopytem nějakou kouli? :P)\nNakonec jsme se tedy dostali zpátky ven, a když jsme scházeli ze schodů a nabádali jsme se navzájem kdo první seskočí dolů atd. pronesla Ari další památnou větu:\n„Šla bych s tebou až na konec světa a tam bych do tebe strčila!!“\nNaštěstí jsme ty schody sešli bez žádných pádů a skoků, takže pohoda. Podle předem dohodnutého „plánu“, který se podle potřeby upravoval jsem se vydali do kina.\nVybrali jsme si film Eragon, ale začínal až za více jak hodinu a my nevěděli co budeme dělat. Šli jsme tedy zpátky ven a narazili na potraviny. Řekli jsme si: „No co, můžem si aspoň něco koupit“ a tak se začalo nakupovat. Pro začátek mi EQUUD pořád nabízel okurky (hádejte proč asi??). Ani nevím čím se zadařilo, že přestal, ale to už jsem se s Ari přesunul k mrazáku a začali jsme si vybírat nanuk. Byl to celkem dobrý nápad, když venku bylo pod nulou. Ale což, hlavní bylo, že jsme nakoupili.\nKdyž už jsme tak postávali před tím obchodem a pojídali jsme zmrzlinu, začali jsme KMK dávat dárky. Jelikož Ari ještě dárky nestihla zabalit, hledala v batohu stuhu a nůžky. Nakonec to dopadlo tak, že celý obsah svého batohu vyklopila na zem a my jsme mohli studovat co to vlastně s sebou přenáší (bohužel tam nebyl žádný sekáček na maso ani nic podobného). Nakonec se ale Ari zadařilo a i ona předala svůj dárek.\nJelikož už nám bylo dost zima, hlavně nám nanukovým lidem, šli jsme do kina a koupili si lístky. Vypravili jsme se do sálu, sedli si na určená sedadla a přemýšleli, co budeme dělat. Nakonec nás nenapadlo nic lepšího než vytáhnout Anetinu stuhu a začali jsme s ní blbnout a nakonec jsme přešli na přebírání. Alespoň jsme se před začátkem filmu nenudili. A to už film začal. Příběh o chlapci, jenž našel dračí vejce, ze kterého se později vyklubal drak (přesněji dračice Safira), s jejíž pomocí se mu dařilo porážet zlo v jeho rodné zemi.\nObčas jsme byli poddáním filmu celkem zblbnutí, jelikož jsme neustále přemýšleli jestli to je drak ten či ten, ale to bylo vedlejší. Efekty ve filmu byly opravdu pěkné\nPo filmu a drobném zdržení ještě v kině (hádejte kvůli čemu to asi bylo?:P) jsme se vypravili ven, ale měli jsme ještě více jak hodinu než jel KMK autobus domů. Sněžilo a byla klendra. Pablo navrhnul, že bychom mohli jít do metra, že tam možná bude tepleji, že tam nebude tolik foukat... Ale omyl, kosa tam byla ještě větší. Ale i tak. Bez lístků jsme sjeli do placeného přepravního prostoru a vymýšleli, co řekneme revizorovi, kdyby nás tam načapal. Proto vyšel další nápad. Vypravili jsme se do cukrárny. Ale stejně jako se nám povedlo při posledním srazu v čajovně, že si nikdo nedal čaj, nyní si nedal nikdo nic sladkého. Nakonec naše objednávka zněla:\n„Dva černé čaje a dvě kávy. Jedna s mlékem, druhá bez.“\nA tak jsme seděli v cukrárně a byli totálně mimo. Samozřejmě z našich čajů nešel vytáhnout ten sáček, takže jsme s Ari bojovali co se dalo, ale nakonec se povedlo. Dokonce jsme vylovili i citron :D Když už jsme byli pomalu na odchodu napadla Pabla šílená věc. Zeptal se nás, jestli ten citron sníme a že si nás při tom natočí. Začala Ari, která se u toho ze začátku šklebila, ale pak už to v klídečku. Poté jsem přišel na řadu já. U mě byl ale problém v tom, že jsem se nehorázně smál a nemohl jsem ani kousnout, ale nakonec jsem se šklebil taky :D A vrcholem bylo, když jsme ještě začali pojídat tu slupku, ale to jsme se už raději rozhodli odejít :D Koupili jsme lístky, tentokráte bez větších problémů a jeli jsme směr florenc. Po mírném bloudění v chodbách metra jsme se dostali k nádraží a doprovodila Constantina na jeho nástupiště. Zatím jsme tam čekali než přijede autobus a klábosili o Legacy. O hláškách, trailerech, no prostě o všem. A to už nastupoval Constantine do autobusu. Jelikož v něm byla celkem tma a měl tmavé skla hledali jsme, kde si to jenom sedl, ale naštěstí jsme ho podle jeho nagelovaných vlasů poznali. Tak jsme na sebe kývali a smáli jsme se a chvíli na to už Constantine odjížděl zpět do KTC. A my jsme se vypravili na metro a chystali se na cestu na Libuš.\nČást třetí – O polévce a Svatém Grálu\nPo odchodu s cukrárny jsme se všichni odebrali na metro, abychom doprovodili Constantina na autobusové nádraží. Tam jsme ještě nějakou dobu čekali a tak jsme si povídali a vyhlíželi jeho bus. Stále sněžilo a všem nám byla děsná klendra, protože jsme s tím nepočítali. Když autobus dorazil, Constantine nastoupil a my ještě čekali, než úplně odjede. Pak jsme se vrátili zpět do metra a vydali se k Arakanze domů. Cesta proběhla v klidu až na malou drobnost, že všude bylo přecpáno a to vše dovršilo, když Pablo nechtěně někomu šlápl v metru na nohu, nevšiml si toho a ten někdo ho odstrčil.\nDomů jsme se vrátili promrzlí. Ubytovali jsme se a já a Ari jsme se dali do přípravy večeře, protože už bylo po osmé hodině. Pablo a Sethes se zatím dívali o patro výš na televizi na Monty Python: Svatý Grál…na úplně šílenou komedii, kdo neviděl, nepochopí. Než jsme se dali do večeře, ještě Ari nabídla našim strávníkům asi 15 druhů čajů, ze kterých si měli vybrat.\nPři přípravě večeře mě napadla malá lest, co bychom jim mohli provést. A nakonec jsme to i udělali. Zatímco já jsem připravil těsto a jakous takous omáčku na pizzu, Ari krájela další přísady jako maso, zeleninu apod.\nKdyž byla pizza hotová, hodil jsem ji do trouby a jali jsme se připravovat mírně ďábelské dílko na ty dva nahoře. Vypadalo to nevinně, vlastně jsme jim uvařili úplně normální polévku s kuřecí příchutí. Finta spočívala v tom, že jsme jim tam dali celé nenalámané nudle a k jídlu jen lžičky (dodávám, ty nudle mohly být dlouhé klidně přes čtvrt metru a navíc se vlnily, instantní polévky Bistro jsou zrádné). A pak jsme už jen se smíchem pozorovali, jak se oba zoufale snaží na lžíci dostat neposedné nudle, ale ono to nešlo a nešlo XD. Ale vcelku hned (obzvlášť při pohledu na zoufalý výraz Pabla), jsme jim podali vidličky a s těma už je to hračka. Snad i pizza jim chutnala. Poslední chod byla zmrzlina a čaj, který jsme nakonec sladili moučkovým cukrem XD, protože normální už došel.\nPo jídle jsem vyběhl do svého pokoje a snesl dolů dárky pro Sethese, Pabla a Ari, byly to relaxační hrací koule ze železa, posázené něčím asi jako kámen. Po tom Ari i Sethes a Pablo udělali totéž, Pablo všem dal masivní pěkné zvonky, Sethes svíčky z palmového vosku a Ari přesýpací hodiny. Pak už jen následovalo obvyklé rozhodování kdo si kam lehne a složí věci. Mezitím dorazili i oba rodiče Ari a přivítali se s Pablem a Sethesem. Potom jsme já a Ari šli umýt nádobí, kde se nakonec drobet projevila naše únava z dnešního dne, ale i z předešlého protože jsme oba celou noc před srazem nespali. Tak jsme si na chvíli sedli a za chvíli dolů sešel i Pablo a Sethes. Chvíli jsme ještě kecali v kuchyni o editorech. Po tom jsme já a Ari byli unavení a tak jsme šli za chvíli spát, ale Sethes a Pablo se zatím něčím bavili.\nČást čtvrtá - Vstávání aneb Psycho ráno\nAno, ano. Jen co se prohodil měsíc se sluncem, jsme tu měli ráno a tak byl čas probudit se. „Vstávat a zářit“, praví staré pořekadlo. No nevím, kdo tohle vymýšlel, ale pěkně by zasloužil. Předchozí den jsme se rozhodli, že vstaneme v devět, ale kolik členů srazu si myslíte, že tento čas dodrželo? Pokud hádáte všichni, tak se pěkně mýlíte, protože jsme to dodrželi jen já se Sethesem. No jo, ale co budeme dělat, když všichni spí? Hmm, přemýšlíme. Počkat, vždyť máme foťáky. S těmi se dá zažít tolik srandy, tak proč je nevyužít. První co nás napadlo je natočit si takový malý obrázek. No, obrázek, on to spíš ani nebyl obrázek jako obraz. Proč jen nikde nebyl vyvěšený? Na to by vám mohla odpovědět snad jen Ari , protože tipněte si, co na něm bylo vyobrazeno. Nebylo na něm nic jiného, než hlava známé spisovatelky, která pro vás píše Po Spáčově pádu. Bohužel už vám neřeknu, který autor ho nakreslil ale věřte, že to stálo za to. Po x fotkách tohoto obrazu jsme se začali se Sethesem do zbláznění natáčet. Schválně, kdo si myslíte, že to vydržel déle a kdo se z toho psychicky sesypal…….chvilka napětí. No sesypal jsem se já. Úplný psychopatický záchvat. Běžel jsem do pokojíku v němž jsem spal a schoulil se na zemi. A nejhorší je, že to všechno Máňa natočil. Ach jo. Trapas. No co se dá dělat. Nakonec jsem se z toho dostal a nás napadlo natočit Ari, jak spí :oD\nPomalu, potichoučku jsme nastavili foťáky a co krok, to křup jsme otevřeli Božčin pokoj. Chvíli fotíme a natáčíme, až začínám dostávat drobný záchvat smíchu – to víte, byl by ze mě skvělý tajný agent. A tak se Sethesem vybíháme z pokoje, přičemž jsme vzbudili Ari. „Dobré ráno Anetko!“ a i přes strašné a únavné probuzení, byla po pár fotkách plně čilá a raději před námi zdrhla na záchod. Ach jo. Co teď? EQUUD pořád spal, tak jsme si na chvíli sedli do obýváku. Netrvalo dlouho a Ari se opět vynořila. Nastal čas ranní rozcvičky. Určitě tušíte, že se řídíme heslem „Ve zdravém těle zdravý duch;)“ a to je dobrá rada pro všechny.\nNejlepší věc pro rozcvičku je šplhání po kovové konstrukci nad schody. Vážně. Doporučují čtyři z pěti horolezců. A tak jsme všichni šplhali a já nelenil, využil situace a natočil to. Po rozcvičce nastal čas se nasnídat a proto jsme sešli dolů ze schodů do kuchyně. V ten moment už byl probuzený i EQUUD a díky tomu jsme byly již kompletní. Božka nám nabídla čaj a my si vybrali, pokud si to dobře pamatuji Tschae. Jak jsme tak popíjeli, tak to vyvolalo další psychopatické chování a nastala scéna z noži. Z fotek možná vypadá, že jsme do sebe bodali, a všude tekly hektolitry krve, ale ve skutečnosti to nebylo až tak vážné. Opravdu. Vy mi nevěříte? Měli by jste. Během tohoto focení nebyl zraněn ani zabit žádný člen srazu;)\nBohužel po chvíli nastala hodina D a proto přišel čas opustit dům a jet směr nádraží. Díky Bohu byla maminka Ari tak hodná a zavezla nás k metru, čímž nám ušetřila spousty času, stresu a nervů. Projížďka metrem trvala asi půl hodiny a na všechny přišla taková špatná melancholická nálada. To víte, konec se blížil. Nakonec jsme vystoupili na Hlavním nádraží a začali hledat vlaky. První odjížděl Sethes. Netrvalo dlouho a jeho vlak jsme našli. Rozloučil se, nastoupil a během pár chvil mizel v dáli. Poslední, co jsme viděli, byla jeho hlava trčící z okna vlaku. A teď ještě najít můj vlak. Bohužel krom toho, že odjíždí 12:26 jsem o něm nic nevěděl a tak se semnou zbytek členů srazu vydal k informacím. Podíval jsem se na jízdní řád, ale nikde nic napsané nebylo a tak jsem se zeptal zdejší prodavačky jízdenek, která byla velmi ochotná. Její odpověď zněla:„Máte to tam napsané.“ No nemám, ale lidi jako vy jsou potřeba. Ještě že byla tak hodná a podala mi tuhle úžasnou informaci. Proto jsme se vydali znovu hledat a pátrat. Ani nevím jak, ale nakonec jsme to našli. Já, i když nejistý, nastoupil do vlaku (snad je to ten pravý) a tak jako Máňa jsem vystrčil hlavu z okna. Rozloučil se s Ari a EQUUDem a když se vlak rozjel, pohlédl jsem z okna a viděl, jak druhý sraz fanoušků hry Tomb Raider mizí v dáli. Dnes už zbyly jen vzpomínky.\nTo je vše, co jsme se vám rozhodli sem sepsat. Ale i přesto, že jsme si s tím dali dost práce, se to prostě nevyrovná tomu, když jste tam opravdu byli a vše zažili. Spousta věcí se sem nedostalo – zoufalý boj Arakangy s časem, když nemohla najít vánoční dárky po večeři a za půl hodiny je našla za svým kufrem, dost hlášek, mimo pohledy nás všech, když jsme si hráli se stuhou, pózy při kuželkách a mnoho dalšího...\nPokud vás to zajímá, můžete si ještě prohlédnout galerii a mrknout na krátké video, abyste viděli, že nejsme skupina psychicky narušených lidí, se kterými se musíte bát být v jednom státě :oD. Dobře, trošku narušení možná jsme, ale kdo ne?\nTakže proběhl již druhý sraz, ve stejném složení, jako ten první. Ale pokud jste někde poblíž nebo se vám chce přijet, jen dále, my vás neukousneme :o). My další účastníky jen a jen uvítáme.\nA jako bonus menší seznam hlášek dne, co nebyly zmíněny ve zprávě :o) (některé z nich možná zaslechnete ve videu).\nEQUUD: (při bowlingu po Pablově hodu) Tak co nám řeknete ke svému výkonu?\nPablo: No já si myslím, že to byl obdivuhodný výkon, protože tady prostě není nikdo tak dobrý jako já.\nEQUUD: (bowling, po dalším hodu, tentokrát Sethese) Tak co nám řeknete o svém výkonu?\nPablo: (na Sethese v čajovně, když jedl svůj citrón) Ňamy do citrónku...no mňamy mňamy...mňamy...\nSethes: (dusí se smíchy, neschopný se zakousnout do citrónu)\nSethes: (na Arakangu, když jí svůj citrón) Pohni! A škleb se!\nArakanga: (žvýká) Ono to není ale tak špatný...\nPablo: (k Sethesovi) To se mi nelíbí, když jí to chutná...\nSethes: (na věčně zamlklého Constantina) Řekni něco!\nNejčastější hláška věčně zamlklého Constantina: "......" (domyslete si ještě tichý úsměv. Ano, to je Constantine)\nPablo: (míří s kamerou na EQUUDa): Slyšel jsem, že máte dobrý hlas, nezazpíváte nám?\nEQUUD: Já ti zazpívám na pohřbu, jestli mě budeš štvát!\nEQUUD (při bowlingu): Kde je Pablo?\nArakanga: Odletěl do teplých krajů.\nEQUUD: Na jak dlouho?\nArakanga: Na zimu.\nEQUUD: Aha. Tak zatím něco povídej.\nArakanga: Jede mi koule.\nEQUUD: Jenom jedna?\nArakanga: Zásadně neházím dvěma.\nPablo (manipuluje s kamerou): Jak se to dělá? Já jsem celou dobu nenatáčel!\nPablo: (bowling, poté, co Sethes dal strašnou řachu) Hele, uklidni sa!\nEQUUD: (prohlíží si na bowlingu kouli č. 9) To vypadá jak meloun...ale fakt!\nEQUUD: (na Arakangu, bowling) Jaktože ti to nejde? To ti v tom zůstávaj prsty, nebo co?\nArakanga: Ne, to je tím, že jsem levá. A levou házet neumím.\nSethes: (na kameru) Brý večer...brý večer...\nSethes: (na bowlingu, předává Pablovi kameru) Tumáš, vem si to. (Jde házet, ale pak si všimne, že Pablo míří na něj) Ale na ni (Ari), ne na mě!!!\nA tím už opravdu zpráva končí. :o)\nGalerie k druhému LC srazu\n20. sraz (leden 2020)


Ledecká na lyžích jako na snowboardu! Jako, že příště vyhraju? Vidím, že jsem si naběhla, smála se po sjezdu - Sport.cz\n10. února 2019 15:09 - Aare\nPrakticky okopírovala umístění ze svého druhého MS v alpském snowboardingu. Po 15. místě v úterním super-G dojela Ester Ledecká v nedělním sjezdu na lyžařském světovém šampionátu ve švédském Aare sedmnáctá. „Jsem moc spokojená," prohlásila v cíli Ledecká, která měla naspěch. Večer totiž odlétá do Asie na závody ve snowboardu.\nSkončila jste sedmnáctá, ale jen sedm desetin od medaile. Co na to říkáte?\nByl to takový sprint, trať byla kratší, rozhodovala každá maličkost. S jízdou jsem spokojená, myslím, že jsem udělala všechno, jak jsem měla naplánované. Nevím, kde jsem ztratila nejvíc. Uděláme si s trenéry analýzu, zjistíme, v čem byl problém. Ale celkově jsem s jízdou spokojená, mám z ní radost.\nMS v alpském lyžování v Aare, sjezd žen\nJak hodnotíte svoje výsledky na MS?\nJsem spokojená moc. Mám velkou radost, snažila jsem se udělat si to jako svoje druhé mistrovství světa na snowboardu, kde jsem byla sedmnáctá a šestnáctá. Teď mám sedmnácté a patnácté.\nVe snowboardu jste následný třetí šampionát vyhrála. Udržíte tento trend i na lyžích?\n(směje se) Vidím, že jsem si trošku naběhla. Uvidíme, jak budu snowboard s lyžemi zvládat zkombinovat. Myslím, že jsem každým rokem o kousek lepší, blíž lepším výsledkům. V celkové listině se posouvám. Teď mám taky lepší výsledky, než jsem měla na minulém mistrovství světa. Je jasné, že to jde pomalu, dělám dva sporty. Ale snažím se a dělám co můžu. Budu dřít, posouvat se kousek po kousku a je mi jedno, jak dlouho to bude trvat.\nVe Světovém poháru jste průběžně osmnáctá, na MS jste dojela patnáctá a osmnáctá. Jsou nyní tyto příčky realita?\nEvidentně ano. Ale myslím si, že je to super. Ani nevím, jestli nějaká česká sjezdařka byla v historii lepší než já (pozn. - pouze Slovenka Jana Gantnerová-Šoltýsová byla desátá na OH v Lake Placid 1980, kdy se akce počítala jako MS). Mám radost, že jsem si lyžování začala zase užívat. Měla jsem pády, ale teď se zase cítím sebevědomě a užívám si to, to je pro mě hlavní.\nJe pro vás důležitá zkušenost, že jste se po pádech a nepovedeném super-G dokázala zvednout?\nJsem ráda, že se to stalo. Samozřejmě je nepříjemné, že se tak stalo na mistrovství světa, ale každý den není perfektní. Byla jediná možnost, jak jsem to mohla při super-G udělat. Bylo špatně vidět, jela jsem jenom tak, abych dojela do cíle. Dobrý pocit jsem neměla, ale potřebovala jsem zjistit, že umím ještě dojet do cíle. Pak jsem krůček po krůčku mohla v trénincích stavět zase všechno od začátku.\nCo říkáte suverénní jízdě vítězné Štuhecové a bronzu loučící se legendy Vonnové?\nMám z nich velkou radost, obě holky si to zaslouží. S Ilkou trénuju, vím, že je úžasný člověk. Nikdy není problém, abychom se k nim přidali. I přesto, že je úplně jiná liga než já. Hrozně mi pomáhá, protože jsme mini tým, je to od ní hrozně hezké. Hlásí mi i report, když máme super-G a jede s lepším číslem. Hlásí mi z cíle nahoru, abych věděla, jaká trať je. Je jako v mém týmu, moc jí přeju.


Kryštof ovládl letošní ceny Žebřík, bodoval i Klus a moderátorka - iDNES.cz\n12. března 2016 9:58, aktualizováno 9:58\nUdělování hudebních cen Žebřík v plzeňském areálu Depo 2015. Tomáš Klus si převzal cenu pro nejlepšího zpěváka. | foto: Petr Eret, MF DNES\nZpěvák Richard Krajčo navíc skončil jako druhý hned za Tomášem Klusem. Nejlepší zpěvačkou se stala Aneta Langerová a největší ohlasy sklidil videoklip Nafrněná debutující zpěvačky Báry Polákové, která společně s Tomášem Hanákem akci moderovala.\nAkcí roku se stal putovní festival Hrady CZ, který se letos poprvé představí i na Slovensku, a to 10. září na hradě Červený Kameň nedaleko Bratislavy. Dvanáctý ročník festivalu odstartuje letos 15. července na hradě Točníku a během léta bude putovat vždy v pátek a sobotu po dalších českých a moravských památkách. Hlavní hvězdou bude kapela Kabát.\nŽebřík, který se již podruhé konal v plzeňském kulturním centru DEPO2015, ovšem nebyl jen o předávání sošek vítězům.\nNávštěvníci si mohli především vychutnat několik rozmanitých hudebních setů skupin Jelen, Mydy Rabycad, rappera Marpa, nebo slovenských No Name, kteří na západě Čech odstartovali své nové koncertní turné.\nMezi hudební hosty však patřili i pražští Tata bojs, kteří zahráli písničky nejen ze svého posledního alba A/B, ale přidali i pár nejlepších songů z předchozích nahrávek. Letošní Žebřík měl i druhou vedlejší scénu, na které až do ranních hodin roztáčeli své gramofonky tuzemští DJ’s.\nTémata: Tomáš Klus, hudební skupina, Aneta Langerová, Richard Krajčo, Barbora Poláková, Tomáš Hanák, Slovensko, Bratislava, Kabát, Točník, Tata Bojs, Kryštof, Plzeň-město, Plzeňský kraj, videoklip, žebřík


Rakouský prezident Fischer skončil, dočasně jej nahradí trojice politiků — ČT24 — Česká televize\nPo dvanácti letech skončil Heinz Fischer v úřadu rakouského prezidenta. Jeho nástupce Rakušané zvolí zřejmě až 2. října. Květnové druhé kolo hlasování, v němž těsně zvítězil Alexander Van der Bellen, zrušil nedávno kvůli formálním pochybením ústavní soud. Funkce hlavy státu dočasně převzalo tříčlenné předsednictvo parlamentu.\nHeinz Fischer a jeho manželka Margit\nSe svou funkcí se 77letý sociální demokrat Fischer rozloučil na společném zasedání obou komor rakouského parlamentu – Národní a Spolkové rady. V proslovu varoval mimo jiné před „jednoduchými odpověďmi“ na složitou migrační krizi. „Naše uprchlická politika se musí nést ve znamení rozumu i humanity,“ uvedl. „Jen jedno z toho by bylo příliš málo,“ dodal.\nEU je pro Evropu nenahraditelná, uvedl odcházející prezident\nS odkazem na nedávné britské referendum o členství v Evropské unii, v němž se voliči rozhodli pro odchod z bloku, Fischer uvedl, že podle něj je EU sice potřeba neustále zlepšovat, „pro Evropu je ale nenahraditelná“.\nFischer byl od roku 1970 poslancem parlamentu, v letech 1990 až 2002 byl jeho předsedou a poté dva roky místopředsedou. Od roku 2004 zastával dvě volební období funkci prezidenta. Na svou poslední státní návštěvu vyrazil Fischer v dubnu do Česka. Na zámku v Lánech se setkal s prezidentem Milošem Zemanem.\nMiloš Zeman a Heinz Fischer\nRakousko zatím nemá Fischerova nástupce\nKvůli nedávnému rozhodnutí ústavního soudu zrušit druhé kolo květnových prezidentských voleb kvůli nesrovnalostem při sčítání korespondenčních hlasů nezná Fischer svého nástupce.\nPovinnosti spojené s úřadem hlavy státu po něm převzalo tříčlenné předsednictvo Národní rady. Členem je Doris Buresová ze sociální demokracie (SPÖ), která bude zároveň mluvčím tohoto grémia, dále Karlheinz Kopf z lidové strany (ÖVP) a poražený prezidentský kandidát Norbert Hofer ze Svobodné strany Rakouska (FPÖ).\n„Stačí, když je v zemi jeden a může potom rozhodovat. Ale je to velice nepravděpodobná situace. Předpokládá se, že si operativně budou kompetence rozdělovat,“ uvedla politoložka Anna Durnová.\nPokud by došlo k nějakému patu a nemohli se domluvit, pak platí, že nejvyšší váhu má hlas první předsedkyně Buresové, potom následuje Kopf a až pak Hofer, uvedla politoložka. „Hofer se tak sice stává takzvaným třetinovým prezidentem, ale jeho kompetence jsou v tom kolegiu nejmenší,“ podotkla Durnová.\nRakouský prezident má podobné pravomoci jako český prezident. „Ve srovnání s USA nebo Francií jsou poměrně malé. Omezují se na ratifikaci smluv, jmenování vlády, přebírání demisí, zastupování v zahraničí atd. Praxe je taková, že je to reprezentativní funkce, ale o to více je to také funkce morální, což bylo dost spojené s posledním prezidentem Heinzem Fischerem,“ uvedla Durnová.\nPolitoložka Durnová: Funkce prezidenta Rakouska je zejména reprezentativní\nHofer se funkce vzdát nehodlá\nHofer byl několikrát vyzýván, aby se vzdal funkce třetího předsedy parlamentu. Několikrát řekl, že to neudělá. „Je to teď tématem předvolebního boje. Někteří říkají, že se jedná o střet zájmů a Hofer tím, že bude v médiích jako jeden z prezidentského kolegia, bude mít větší mediální prezentaci než jeho protikandidát a může z toho těžit. Může mu to ale i přitížit. On sám to jako střet zájmů nevidí,“ řekla Durnová.\nV opakovaném druhém kole, které se bude konat pravděpodobně 2. října, se mu postaví nezávislý kandidát s podporou strany Zelených Alexander Van der Bellen. Právě Van der Bellen v květnu Hofera porazil o pouhých 30 863 hlasů.


Jak vypadá chodba roku 2018? , Hyperbydleni.cz\nHyperbydleni.cz > Interiér > Doplňky pro domácnost > Jak vypadá chodba roku 2018?\n19.2.2019 | redakce\t| Doplňky pro domácnost | Komentářů 0 |\nAčkoli se to nezdá, vstupní chodby a haly jsou snad nejdůležitějšími místnostmi našeho domova. Slouží totiž jako vizitka celého našeho interiéru. Pokud chcete, aby vás po otevření dveří zavalila vlna pohody, nechte se inspirovat chodbou roku 2018, z které domácí atmosféra přímo sálá.\nDnešní hektický svět je dost ubíjející, proto není divu, že nejpovedenější chodbou byla zvolená právě tato, která se nese v poklidném venkovském duchu. Kromě toho, že nabízí přímo úchvatnou podívanou je i velmi praktická. Jedním ze základních funkčních prvků je nízká a útlá bílá komoda, která zabírá jednu celou zeď. Její vnitřek skrývá vše od bot až po módní doplňky, a tak celá chodba vypadá velmi organizovaně a uklizeně.\nNa bílou komodu navazuje dřevěné obložení sahající do poloviny zdí. Obložení zdi chrání nejen před nečistotami, ale díky zvolenému odstínu - optimistické jarní zeleni – se stává také jejich nepřehlédnutelnou dekorací. Ve stejném odstínu se nesou i okenní parapety, a tak celý koncept vypadá velmi jednotně a uceleně. Tím však není dekorace stěn u konce. O skutečný poprask se stará nepřehlédnutelná tapeta s módním botanicko-ptačím vzorem. Pestrobarevný motiv vnáší do prostoru vzrušující vibrace a celou místnost obohacuje o pořádnou dávku pozitivní atmosféry.\nVýrazným dekorem se však v této impozantní chodbě pyšní nejen stěny, ale i podlaha. Ta na první pohled vypadá jako původní cihlová, ale nenechte se zmást. Jelikož cihlová podlaha nebyla k dispozici, je její vzhled pouze věrně nasimulován útlými pláty cihel, které se instalují nesrovnatelně jednodušeji než klasické cihly. Do podlahy je navíc včleněn měděný podnos pro rohož, která díky němu zůstává za všech okolností na svém místě. Podnos zde však nepopiratelně plní i funkci dekorativní, neboť oplývá starobylou elegancí.\nBez povšimnutí nelze nechat ani černé dveře ve vysokém lesku. Volba černé do tohoto jasného a veselého konceptu byla velkým riskem, který se však vyplatil. Lesklá černá je totiž velmi luxusní a příjemně kontrastuje s okolním designem. Podobný atraktivní kontrast zajišťuje i komfortní čalouněné sedátko, které do prostoru přináší chladivý dotek jasně modré.\nČlánek Jak vypadá chodba roku 2018? zatím nikdo nekomentoval. Buďte první!


PKO BP: Vláda obnovila spekulace o spojení s PZU - Patria.cz\nPKO BP: Vláda obnovila spekulace o spojení s PZU\nPolsko chce vytvořit spojením největší domácí banky PKO a jedničky na pojišťovacím trhu PZU giganta domácího finančního trhu. Řekl to včera polský premiér Jaroslaw Kaczyński. Nový "šampión" by byl většinově vlastněn státem.\nTento koncept byl vřele přijat Rafalem Juszczakem, šéfem PKO BP, už v červnu, nicméně nyní se zdá, že samotná banka byla prohlášením premiéra překvapena, neboť dříve představila plán na založení vlastní pojišťovny. Na druhou stranu, šéf Eureko Poland Michal Matura (nizozemská Eureko je menšinovým vlastníkem PZU s 33% podílem) řekl, že diskuse o změnách akcionářské struktury je v této fázi jednání s polskou vládou zatím předčasná.\nVypadá to, že se vládní strategie týkající se PZU průběžně mění. První spekulace o vytvoření finančního giganta a tím vyřešení dlouhodobého konfliktu s Eurekem se objevily v říjnu 2006. V lednu 2007 ale prohlásil polský ministr financí Wojciech Jasinski, že ministerstvo nepracuje na plánu na konsolidaci zmíněných dvou finančních institucí. Později pojišťovna prezentovala dvě varianty svého dalšího rozvoje. První byla vytvoření kapitálového propojení s bankou PKO BP, což by bylo vzhledem k rozsáhlé pobočkové síti PKO nejvýhodnější. Druhou variantou pro PZU bylo založení vlastní banky. Ve stejnou dobu ale pokračuje soud o vlastnictví PZU, když arbitráž rozhodla, že Polsko porušilo mezinárodní smlouvu, když nedostálo slibu a neprodalo 21 % akcií PZU nizozemskému Eureku. Polsko se ale proti rozsudku odvolalo.\nDomníváme se, že zpráva by měla mít neutrální vliv na obchodování s akciemi PKO BP vzhledem k tomu, že koncepce se stále mění a potenciální konsolidace je stále velmi nejistá.


Čína kvůli koronaviru izolovala miliony lidí, více než kdy jindy - Aktuálně.cz\nČína po Wu-chanu odřízla i další města v provincii Che-pej, která je epicentrem epidemie nového koronaviru. V izolaci od okolního světa se tak ocitlo přes 37 milionů lidí. Zastavená je letecká, železniční, autobusová i automobilová doprava. Podle lékaře Rastislava Maďara se něco podobného v minulosti ještě nestalo.\nDesítky bagrů vtrhly na pozemek. Jedenáctimilionový Wu-Chan staví nemocnici pro nakažené novým virem. Chce ji mít hotovou za deset dní. Samotné město úřady odřízly od světa. | Video: Reuters\nPočet obětí koronaviru přitom dál stoupá. Do pátku zemřelo šestadvacet lidí a počet infikovaných se blíží tisícovce. Tedy těch, u kterých byla nákaza potvrzena.\n"Když propukla v roce 2002 srovnatelná epidemie viru SARS, Čína velmi dlouho tajila informace a nekomunikovala. To vedlo k celosvětové epidemii. V dnešní době pomáhají sociální sítě, které na úřady vyvíjejí větší tlak, a tak už si Čína něco podobného nemůže dovolit," řekl Aktuálně.cz docent Rastislav Maďar z Ústavu epidemiologie Lékařské fakulty univerzity v Ostravě.\nPodle něj je poslední krok Číny bezprecedentní. "Ještě nikdy se nestalo, aby se kvůli infekci ocitlo v izolaci tolik milionů lidí. Zakazují i taxislužbu. Všichni musí nosit roušku, policie zastavuje auta a kontroluje je. Neznamená to však, že epidemie může být zastavena. Posledního ledna končí dovolená stovkám milionů lidí v Číně u příležitosti oslav Nového roku. Potom se ukáže, jaká je situace ve skutečnosti."\nBěhem pátku čínské úřady například uzavřely pro turisty část Velké čínské zdi a síť restaurací McDonald's zavřela provozovny v pěti městech v provincii Che-pej.\nUdělat pořádek na trzích s masem\nO novém koronaviru se však začalo psát už loni v prosinci. Starosta Wu-chanu nyní řekl v rozhovoru pro čínskou televizi, že místní úřady nebyly dost rychlé při vyhodnocení nebezpečí, které virus představuje. Izolace Wu-chanu začala ve čtvrtek, kdy ji doporučil tým epidemiologů, který přijel z Pekingu. Na místě usoudil, že situace je vážnější, než tvrdili místní zdravotníci.\nRastislav Maďar navíc upozorňuje na další problém. "Namísto těchto represí by se čínská vláda měla zamyslet nad tím, že levnější i efektivnější by bylo, kdyby se udělal pořádek v tržnicích se zvířaty a masem. Podmínky jsou tam strašné, ze zvířat teče krev, moč a výkaly," vysvětluje s tím, že úřady by se spíš měly soustředit na prevenci. "Pokud to neudělají, budou se takové věci dít i v budoucnu a možná ještě horší."\nPůvodcem koronaviru byla totiž nelegálně prodávaná divoká zvířata na jednom tržišti ve Wu-chanu. Zřejmě netopýři nebo kaloni.\nJak ale český lékař dodává, stále není jasný přesný způsob šíření nové nemoci. "Onemocněli i zdravotníci, kteří nosí ochranou roušku přes nos a ústa. Takže je otázkou, zda se to nepřenáší přes oční sliznici, pak by byla rouška k ničemu. Zdravotníci by v takovém případě museli nosit ochranné brýle. Nevíme také, zda se to nepřenáší pohlavním stykem nebo výkaly. Je tu příliš mnoho neznámých, jde o nový patogen," říká epidemiolog.\nNěkolik wuchanských nemocnic už požádalo o ochranné brýle, roušky, čepice a ochranné oděvy pro zdravotníky. Čínská média uvádějí, že ale některá zařízení mají zásoby zdravotnického materiálu jen na tři až čtyři dny a docházejí jim testovací sady.\nNákaza se projevuje horečkou, kašlem a poté dýchacími potížemi. Kromě Číny hlásí hospitalizované pacienty také Thajsko, Tchaj-wan, Jižní Korea, Singapur, Japonsko, Vietnam nebo Spojené státy. Z Evropy zatím žádná infekce hlášena není.\n"Pokud někdo byl v rizikové oblasti a má podezření, že by mohl být nakažen, ať hlavně nejde do čekárny k praktickému lékaři a nejezdí městskou hromadnou dopravou. Ať si zavolá z domova a přijede speciální sanitní vůz," apeluje na Čechy Rastislav Maďar.\nSvětová zdravotnická organizace (WHO) ve čtvrtek oznámila, že je ještě příliš brzy na to, aby kvůli šíření nového viru vyhlásila celosvětový stav zdravotní nouze. Číňané však nyní vyhlížejí svátky lunárního Nového roku, kdy se na cesty za příbuznými po Číně i v zahraničí vydávají stamiliony lidí. Letos lunární Nový rok připadá na 25. ledna. Veřejné oslavy naplánované na sobotu ale Peking zrušil.\nVideo: Vlaky, letadla, doprava stojí. Úřady odřízly Wu-chan od světa\nzahraničí Aktuálně.cz Čína infekce SARS epidemie


Národní úřad pro kybernetickou a informační bezpečnost - Situační přehled o zneužívání zranitelnosti ProxyShell pro potřeby doručování malwaru.\nSituační přehled o zneužívání zranitelnosti ProxyShell pro potřeby doručování malwaru.\nNÚKIB od začátku listopadu detekuje vlnu zneužívání zranitelnosti ProxyShell pro potřeby sofistikovaného doručování phishingových zpráv, které obsahují malware. Incident nahlásilo několik subjektů, ale vzhledem ke značné rozšířenosti MS Exchange Server je pravděpodobné (55-70 %), že počet kompromitací bude mnohem vyšší. Ke dni 16. listopadu bylo v ČR zranitelných celkem 474 serverů, což od 5. listopadu (detekováno 595 zranitelných serverů), kdy úřad vydal webové upozornění, představuje jenom malý pokles. Nadále jde o vážnou hrozbu nejen pro povinné osoby dle zákona o kybernetické bezpečnosti, ale i pro velkou část českých uživatelů.\nVíce informací jsme shrnuli v dokumentu:


O pokoji, který nepřijde | Farní sbor Českobratrské církve evangelické v Nymburce\nO pokoji, který nepřijde\n3.6.2018 napsal Kateřina Roskovcová\nJr 23:16-24 Toto praví Hospodin zástupů: Neposlouchejte slova proroků, kteří vám prorokují, obluzují vás přeludy, ohlašují vám vidění svých srdcí, a ne to, co vyšlo z úst Hospodinových. Stále říkají těm, kteří mě znevažují: Hospodin promluvil: Budete mít pokoj, a každému, kdo chodí se zarputilým srdcem, slibují: Nedolehne na vás nic zlého. Kdo však byl v důvěrném obecenství s Hospodinem? Kdo viděl a slyšel jeho slovo? Kdo věnoval pozornost jeho slovu a naslouchal? Hle, vichr Hospodinův! Vzplálo rozhořčení. Vichr víří, stáčí se na hlavu svévolníků. Hospodinův hněv se neodvrátí, dokud nevykoná a nesplní záměry jeho srdce. V posledních dnech to určitě pochopíte. Já jsem ty proroky neposlal, a přesto běží, nemluvil jsem k nim, a přesto prorokují. Kdyby byli v důvěrném obecenství se mnou a hlásali má slova mému lidu, odvrátili by je od jejich zlé cesty a od jejich zlých skutků. Jsem Bůh, jenom když jsem blízko? je výrok Hospodinův; jsem-li daleko, Bůh už nejsem? Může se někdo skrýt ve skrýších a já ho neuvidím? je výrok Hospodinův. Nenaplňuji snad nebe i zemi? je výrok Hospodinův.\nPísně: 138; 201; 422; 550; Požehnání (Pejla/Moravetz)\nPrvní čtení: 1 J 4,1-6\nKázání: Jer 23,16-24\nČemu máme vlastně věřit? Jak máme poslouchat a rozlišovat, co slyšíme z kazatelny? V životě už jsme většinou slyšeli tolik kázání, tolik svědectví víry: bylo to všechno Slovem Božím? Troufneme si tvrdit, že jsme to vždycky správně rozpoznali? A nebo si tuto otázku ani neklademe, protože to, co se řekne v kostele, je vždycky pravda jen proto, že je to v kostele? Náš dnešní text z proroka Jeremjáše nás zviklává, že by to bylo tak samozřejmé; když mluví o prorocích, které církev nemá poslouchat. Ten titul mají, proroci – my můžeme říct kazatelé, ať už faráři, senioři, ale i presbyteři, zkrátka ti, kterým je svěřen úkol zvěstovatelský. Tedy tito zvěstovatelé Božího slova vykonávají své poslání, ale nedělají to dobře. Nemyslím, že by svou práci odbývali. Zde jsme varováni před takovými proroky, kteří pilně a upřímně pracují. A mají odezvu: lid je poslouchá a zařizuje se podle jejich kázání. Tak co je v této církvi v nepořádku?\nJe to v tom, co kážou. Poslechněme si znovu. „Hospodin promluvil: Budete mít pokoj… nedolehne na vás nic zlého.“ Milí přátelé, co je na tom špatného a nevěrného? Boží pokoj je přece to, po čem toužíme nejvíc, protože z něj plyne jak pokoj v srdci, tak i pokoj mezi lidmi. V modlitbách o něj prosíme, navzájem si jej přejeme: před přistupováním k večeři Páně, na začátku bohoslužeb, k narozeninám i vánocům. A je to tak správné, biblicky oprávněné. A tak rádi slyšíme taková kázání, která nás ujišťují, že Pán Bůh to s námi myslí dobře, že nás ochrání a nestane se nám nic zlého: „Klidně pod svým vinným kmenem bude každý bydliti a v té skrýši žádný škůdce nebude nás děsiti…“ Zpívalo se v jedné staré písni. To je vyhlídka Božímu lidu slibovaná už ve Starém zákoně: vyhlídka na bezpečné bydlení ve vlastní zemi, na Boží věrnost každý den nově potvrzovanou, ať už v krásném chrámu, s kněžími, v početné rodině, v hojnosti na poli i na stole. Pro tohle stojí za to do kostela chodit a ty, kdo nám toto kážou, mít v oblibě. V čem je tedy problém?\nProblém je v tom, že takto kázat se nedá vždycky a každému. Ne proto, že by to kazatele začalo nudit a chtěl ukázat, že z Bible ví také o něčem jiném, ale proto, že my posluchači slova Božího ten vyhlašovaný a nabízený Boží pokoj neumíme a nejsme hodni přijímat. Naše situace, naše životy, domácnosti, kostely pro něj nejsou připraveny. A to je ten důvod varování. Tito proroci kážou pořád pokoj a bezpečí, ačkoliv se to pro jejich posluchače nehodí. Vůbec jim pokoj nepřísluší. V takové situaci se prorocké kázání stává přeludem, který ohlupuje lidi. A slovo není slovem Božím, ale přáním a výplodem prorokova srdce. Proroci – kazatelé by si to jistě přáli, aby mohli stále jen zvěstovat pokoj a pozitivně povzbuzovat své bratry a sestry ve víře. Proč to tedy teď nejde?\nProtože lid znevažuje Hospodina a mnoho jich chodí se zarputilým srdcem a jedná nespravedlivě s bližními. A do takového srdce nejde jednoduše nalít pokoj Boží. Proroci to však neberou na vědomí a svým uklidňujícím kázáním to jen zhoršují. Pochopitelně, protože jak reaguje člověk žijící špatným životem, když jej farář či jiná autorita opakovaně srdečně zdraví, poplácává po zádech a ubezpečuje jej, že nic zlého se mu nemůže stát? Pochybnosti a matné vzpomínky na Boží soud ať jen beze všeho hodí za hlavu. Takový člověk a taková církev se nechá obloudit a ukolébat ve svém počínání. Pomalu zapomíná na Boží zákon, na to, že Hospodin nestrpí žádnou dvojakost ve víře. Zapomíná, že cesta ke spasení může být i těžká, plná utrpení. Ale výjimečné a nadějné pro Boží lid je, že na té cestě jej Hospodin vždycky provází a nikdy se nestalo, že by jej opustil. Věrně jej vždy vedl a dovedl k cíli. Ale pode svého vedení a ne lidského, které skutečnost přikrášluje. To dělali ti proroci, když své sny vydávali za Boží slovo a říkali: „Bůh mi dnes v noci ukázal, co má církev Boží dělat a co se stane! Ty jeremiášovské hrozby nemusíte brát vážně, měl jsem vidění, jak babylónský král Nabúkadnézar chrámové poklady zase vrací do Jeruzaléma. Nedejte se zneklidnit. Jen pokoj, pokoj!“ Kdekdo se stává vizionářem. Kdekdo je pasován na proroka, když už v církvi neexistuje kontrola, měřítko pro kázané slovo. Před tím jsme varováni, bratři a sestry, abychom se nenechali svést a nezhloupli příjemnými a upřímnými slovy.\nPo varování se však znovu musíme ptát, jak to tedy poznáme, co je pravé slovo Boží. Není to vždycky tak jasné, jako se nám teď zpětně zdá situace judské církve krátce před odvedením do babylonského zajetí. Kdy navíc měli názorný příklad, jak to se svévolnou a modlářskou církví dopadlo, protože severní Izrael před pár lety rozprášili Asyřani. Jaké je kriterium pro Slovo? Vždyť Slovo tu stojí proti slovu. Jak je rozeznat? A tak jako jsme si před chvílí řekli, že ne každé utěšování a povzbuzování je evangeliem, tak z toho nelze vyvodit ani opačné pravidlo, že slovem Božím je vždy napomínání, výzvy k obrácení, strašení soudem. Neznamená to, že máme být podezíraví ke všem zvěstovatelům, kteří přijdou na naši kazatelnu jenom proto, že nás chtějí potěšit a ujisti, že Pán Bůh je na straně člověka.\nProrok mluví o tom, že Boží slovo se rodí „v důvěrném obecenství s Hospodinem“. (V radě s Ním.) To je rozhodující. Neděje se to na očích všech. Božímu slovu se dá naučit jen bedlivým a pokorným posloucháním a pozorováním toho, co Bůh pro lidi udělal a dělá. Izraelští tehdy mohli vidět zemi a chrám, které dostali darem, ač jejich původní existence začala na poušti a prvním příbytkem Božím byl pouhým přenosný stan. V jiné době a na jiném místě církev mohla vidět na slovu Božím vybudované sociální a zdravotnické pořádky v kontrastu k pohanské krutosti. Jindy zase školství přístupné všem, či přetrpění válek a vyhnanství a posílení víry a chuti do života. Při pozorném pohledu může bohabojný člověk číst slovo Boží v dějinách národů i jednotlivců a rozumět mu jako Božímu naplňování zaslíbení. Boží prorok musí být i posluchačem, tak že nejprve vyslechne, co má dál hlásat. Když se zaposlouchá, slyší slova přísná i laskavá, ale vidí i události, do kterých ta slova mluví a bere je vážně. Nemůže potom chválit, když si církev Boha přizpůsobuje svým potřebám. Ale ani nemůže ohlašovat trest, když církev lituje, co napáchala a touží po návratu k Hospodinu. Jisté je, bratři a sestry, že Pán Bůh lidi zve do svého důvěrného obecenství a že si to přeje, aby se církvi dostalo jeho pravé poselství, aby se dala změnit a zachránit. To je také jisté, že když se k nám dostane jeho živé slovo, pak to s námi hne, rozhýbe nás to směrem k němu. Na tom se dá poznat, jestli nám zvěstovatelé kázali Boží slovo –„Odvrátili by se od svých zlých cest a zlých skutků“, četli jsme. A to platí dodnes. Jen Boží slovo proměňuje naše životy.\nZmínění proroci však v důvěrném obecenství s Hospodinem nebyli. Mysleli si to obráceně, že Bůh je v důvěrném obecenství s nimi. Že už ho mají k dispozici a vždycky po ruce ve svém srdci. A tak docela zapomněli, že Pán Bůh je nejen blízký, ale i daleký. Bůh nás může překvapit, může zasáhnou, kdy to nečekáme. A kdyby byli v jeho radě a pozorně se dívali, viděli by, že to tak svému lidu často dělal. V nejzazších končinách, na poušti, v Egyptě, v moři, na útěku, v boji, i v zármutku a ve smrti se zjevoval a promlouval slova útěchy, napomenutí i řešení. Ale na tohle oni zapomněli, protože mysleli, že je vše v pořádku a jim to vychází podle vlastních snů a zjevení. Boží jméno si k tomu přibrali jen jako ozdobu či rekvizitu. On sám je neposlal a oni přece běží. On sám k nim nemluvil a oni přesto prorokují. Mají své vlastní pověření, ne Boží. I to se může v církvi stát. Někdy se objeví prorok – kazatel, který chce do církve za každou cenu přinést Boží pokoj, i když pro něj vůbec není připravená půda; když místo věřících a poslušných jsou v ní svévolníci. Ale on stále znovu přeje pokoj každému na potkání a konzervuje tak stav setrvávání v hříchu, ve falešném poklidu a neschopnosti vyjít z něj a něco změnit.\nCo kdyby se toto stalo nám? Před ukolébáním v sebespokojenosti si nemůže být církev nikdy jistá. Nejsme přece ve víře dokonalejší než Izrael a Juda. Je dobře, jestli se bojíme, co kdyby se to stalo i nám. Ale nezoufejme. Judská církev neměla jen falešné proroky, ale i Jeremjáše, který byl v důvěrném obecenství s Hospodinem. Pozorně se díval a naslouchal a Boží slovo věrně vyřizoval. I když mu to často přinášelo bolest a odpor od vlastního lidu. Ale nakonec Boží slovo pronesl do zajetí a ono si ze zajetí pak zase našlo cestu skrze jiné důvěrníky do nové svobody a pokoje. A pro nás je to ještě nadějnější, pro nás se totiž Boží slovo stalo tělem v jeho Synu Ježíši Kristu. V služebníku nejdůvěrnějším a nejposlušnějším. A tak můžeme na našich kazatelnách a při každém zvěstování rozlišovat podle toho, jestli slyšíme o Ježíši Kristu v těle přišlém. To znamená o Ježíši, který na své nevinné tělo vzal všechen náš hřích a špínu, protože se mu nás zželelo. Jestli to však po nás sklouzne a nedotkne se nás to bolestně, pak se mezi námi Boží pokoj neusídlí. Pak budeme i dál hledat pro církev slávu, pohodlí a nebo alespoň nenápadnost, která však nikoho nezaujme. Jestli však takové slovo přijmeme, tak to námi otřese a povede nás to k vyznání hříchů a k pokání, k vděčnosti a nakonec k tomu vytouženému pokoji, který si všichni tolik přejeme. Bude to pokoj v obecenství s Kristem. Ten je ovšem většinou jiný než poklid a pohodlí, jak si je představuje většina lidí. Bude však platit i na věčnosti. Amen.\nModlitba: Pane Ježíši Kriste, měj s námi důvěrné obecenství, abychom viděli a slyšeli Boží slovo. Abychom je dovedli odlišit od snů a přeludů lidského srdce. Amen.


Orli zahájí druhou polovinu základní èásti utkáním v Grazu | Orli Znojmo\nOrli zahájí druhou polovinu základní èásti utkáním v Grazu\nZákladní èást EBEL vstoupí v nedìli do své druhé poloviny a Znojmo míøí s jasným úkolem zvítìzit na led trápícího se Grazu. Utkání zaèíná netradiènì již v 16:00.\nDánský reprezentaèní útoèník Morten Poulsen byl v prvním utkání proti Znojmu nejnebezpeènìjším hráèem.\nPøed startem letošního roèníku vyhlásili v druhém nejvìtším mìstì Rakouska útok na titul. Žádný jiný tým nepøivedl více posil, obmìnili témìø celý kádr. Nacházíme se v polovinì sezóny a pøichází proto v úvahu debaty, zda byl tento krok rozumný. Celek z hlavního mìsta Štýrska totiž zatím ponìkud tápe. V tabulce okupuje nelichotivou pøedposlední pøíèku a stále se mu nedaøí dostat se na vítìznou vlnu, která by mu pomohla odrazit se ode dna.\nV páteèním kole to vypadalo, že by mohl Graz ukoøistit tøi body proti buldokùm z Dornbirnu, nakonec se však radoval pouze z výhry po nájezdech. Hokejisté Štýrského Hradce budou chtít na nelehké vítìzství navázat a pokusit se o pøiblížení se k ostatním týmùm. "Musíme celých 60 minut pracovat a plnit náš plán. Mùžeme uspìt jedinì tehdy, pokud nepolevíme a navážeme na páteèní utkání," prozrazuje neproduktivnìjší hráè týmu Matt Fornataro.\nNálada v kabinì Orlù mùže být zaslouženì o poznání lepší. Po 22 odehraných kolech se nachází na tøetí pozici v tabulce, a to pouhý bod za lídrem. Znojmo bìhem sezóny dokázalo, že se proti nìmu nebude vyhrávat snadno a patøí k nejtìžším soupeøùm v lize. Zùstává však nohama na zemi a pøed nedìlním protivníkem je na pozoru. "Myslím, že to bude stylem hry podobné utkání jako proti Innsbrucku. Tìžší o to, že Graz bude hrát doma pøed svými fanoušky. Musíme se dobøe pøipravit," varuje David Bartoš, autor páteèního hat-tricku.\n19 6 9 1 3 44:53\npozice v tabulce 3. 11.\nbody 41 23\naktuální forma Znojmo – Salzburg 4:1\nZnojmo – Innsbruck 5:2\nLinz – Znojmo 5:4 Dornbirn – Graz 1:2n\nKlagenfurt – Graz 2:1\nGraz – Vídeò 0:6\nnejproduktivnìjší hráè Colton Yellow Horn, 31 bodù (14 + 17) Matt Fornataro, 13 bodù (5 + 8)\nnejproduktivnìjší obránce Lubomír Štach, 13 bodù (7 + 8) Mike Little, 9 bodù (1 + 8)\nbrankáø Patrik Nechvátal (92,40 %) Sebastian Dahm (91,90 %)\nvyužití pøesilovek 20,90 % 12,10 %\núspìšnost oslabení 84,80 % 82,40 %\nHlavní rozhodèí: #6 Patrick Gruber, #19 Roland Kellner\nÈároví rozhodèí: #89 Michael Hofstätter, #62 Ulrich Paradatscher\nNechvátal – Štach, Boøuta, Biro, Šulák, Stehlík, Šenkeøík, Baèa – Beroun, Lattner, Novák – Tomas, Pucher, Podešva – Šedivý, Bartoš, Yellow Horn – Csamango, Rehuš, Èíp – Špaèek.\nDahm – Mitchell, Kovacevic, Unterweger, Kranjc, Konradsheim, Zierer – De Simone, Fornataro, Natter – Feichtner, Almtorp, Poulsen – Woger, Pinter, Pirmann – Zusevics, Werner, Natter.\nne 22. 11. 2015\nBody zùstávají v Grazu, Orli nevstøelili gól a padají na ètvrtou pøíèku


Práce: Losiná, Plzeňský kraj - Prosinec 2021 - Jooble\n45 909 pracovních nabídek\n- zázemí menší zahraniční společnosti - nástup možný ihned - dodatková dovolená - příspěvek na stravování - možnost dalšího vzdělávání - věrnostní odměny - samostatná pozice, karierní růst, seberealizace - vedení kompletní personální agendy - zajištění náborů...\nJste manuálně zruční? Tak hledáme právě Vás!\nBudete se starat o dvoustopé „miláčky“ našich zákazníků, aby se mohly v co nejkratší době a nejlepší kvalitě, vrátit znovu zpět do terénu. Budete na nich provádět opravy a výměny autoskel, a to buď v dílně nebo přímo u zákazníka. Zakázku nafotíte a vyplníte k tomu příslušnou...\nelektrikář Losiná, Plzeňský kraj\nprávník Losiná, Plzeňský kraj\nnoční Losiná, Plzeňský kraj\nprogramátor Losiná, Plzeňský kraj\nz domova Losiná, Plzeňský kraj\nelektrotechnik Losiná, Plzeňský kraj\nvzv Losiná, Plzeňský kraj\nzámečník Losiná, Plzeňský kraj\nteta Losiná, Plzeňský kraj\nnoční směny Losiná, Plzeňský kraj\nvedoucí výroby Losiná, Plzeňský kraj\nfiremní právník Losiná, Plzeňský kraj\nnoviny Losiná, Plzeňský kraj\ndětský domov Losiná, Plzeňský kraj\nkompletace Losiná, Plzeňský kraj\narriva Losiná, Plzeňský kraj\nkontrola Losiná, Plzeňský kraj\nstavební projektant Losiná, Plzeňský kraj\npro ženy Losiná, Plzeňský kraj\nranní směny Losiná, Plzeňský kraj\npro duchodce Losiná, Plzeňský kraj\núdržba Losiná, Plzeňský kraj\nprojektant staveb Losiná, Plzeňský kraj\ncizince Losiná, Plzeňský kraj\nranní Losiná, Plzeňský kraj\npro muže Losiná, Plzeňský kraj\nprace pro cizince Losiná, Plzeňský kraj\njazyky Losiná, Plzeňský kraj\nprace na doma Losiná, Plzeňský kraj\nv-německu Losiná, Plzeňský kraj\npřepravy Losiná, Plzeňský kraj\nvýrobní závody Losiná, Plzeňský kraj\nveterinární Losiná, Plzeňský kraj\nněmecká firma hledá Losiná, Plzeňský kraj\nkulturní Losiná, Plzeňský kraj\npříprava Losiná, Plzeňský kraj\nkompletace pc Losiná, Plzeňský kraj


Deník milovníka filmů: Osamělá vlčice, Tlukot srdce, Palmeras en la nieve, Parazit, Pan Bezchybný\nOsamělá vlčice, Tlukot srdce, Palmeras en la nieve, Parazit, Pan Bezchybný\nOsamělá vlčice (La louve solitaire, 1968) - 70 %\nMusím uznat, že tahle zahalená zlodějka, která se inspirovala v postavách jako Arsène Lupin, nebo ještě spíše v postavě Diabolika, se mi prostě zamlouvala. Má to něco lehce z Bonda, je to sexy, jen místy to má taková hluchá místa, která jsou dána i absencí hudby, což je zde trochu iritující. Ale taková příjemná béčková atmosféra se mi líbila.\nTlukot srdce (Latidos de pánico, 1983) - 60 %\nJe škoda, že je snímek takový nevyrovnaný a nejistý v tom, co vlastně chce vyprávět. Na jednu stranu jsou super sekvence s rytířem, na stranu druhou si sem tam říkáte, že tam vlastně moc nepatří. Chvíli je to psychologické, ale najednou dojde k pořádné gore scéně. Tenhle horor by neměl zapadnout, je dobrý, ale má své chyby.\nPalmeras en la nieve (2015) - 70 %\nTrochu jsem se obával toho, že Španělé nezvládnou tak velký film, ale ukázalo se, že moje obavy byly zbytečné. Stejně jako obavy z toho, že se bude jednat jen o rozvleklou romantiku. Jasně, je tu romantická linie a je důležitá, ale je jejím prostřednictvím vyprávěn příběh, který nenudí. Navíc skvěle zvládnuté dobové zasazení.\nParazit (Parasite, 1982) - 50 %\nPředvídatelné, také trochu hloupoučké, hodně se to točí na místě, kdy chvílemi máte pocit, že se nic nestane, ale já si stejně říkám, že to vlastně splnilo svou úlohu a divák dostane parazita, jakého očekává. Co se týká trikové stránky, je hezké vidět, že Band od začátku jede v klasických tricích, což je super.\nPan Bezchybný (Un homme idéal, 2015) - 70 %\nDobrý thriller, který je mi blízký tématem spisovatele v hlavní roli. Co všechno je takový spisovatel ochoten udělat pro to, aby se stal úspěšným? A jak se zachová ve chvíli, kdy je konfrontován s tím, že podváděl? Snímek "Pan Bezchybný" je dobrou, napínavou, i když místy lehce alibistickou a očekávanou variantou.\nŠtítky: akční film, diář milovníka filmů, francouzský film, horor, martin štefko, romantika, sci-fi, španělsko, thriller\nUnknown 11. dubna 2022 12:24\nThese are aprcasino the three https://sol.edu.kg/ most popular deccasino forms of gambling, งานออนไลน์ and are explained in a very concise and concise manner. The most common forms casinosites.one of gambling are:


Domů » GILLETTE M3 POWER holící strojek + 1 náhradní žiletka + 1 baterie AAA\nGillette poprvé představil veřejnosti ŕadu Mach3 již v roce 1998 a od té doby základní Mach3 prošel dlouhou cestou plnou inovací, na jejichž konci se objevil špičkový typ M3 Power. Celá řada Mach3 dnes představuje osvědčenou kvalitu jak mezi žiletkami, tak i mezi holicími strojky a je tak ideální volbou pro toho, kdo požaduje kvalitu za rozumnou cenu. V případě M3 produktů však dostává navíc i některé nové prvky. O kvalitě samotné modelové řady Mach3 svědčí i ten fakt, že se stala později základem pro dámské holicí potřeby Gillette Venus.\nPro pohodlné oholení je nejdůležitější to, jak holicí strojek padne do ruky. Strojek musí mít tu správnou hmotnost, aby neunavoval při holení. Tvar, konstrukce a použité materiály držadla jsou rovněž důležitými atributy v otázce komfortu holení. M3 Power má držadlo správné tloušťky, díky tomu se při holení strojek dobře drží. Pogumovaná rukojeť zabraňuje nechtěnému vyklouznutí z ruky. Součástí balení je rovněž držák, díky kterému vždy najdete Váš holicí nástroj tam, kde má být. Ani integrovaný elektromotor nezvyšuje hmotnost nad úroveň, kdy by to bylo nepříjemné.\nGillette M3 Power je bateriovým holicím strojkem. Zabudovaný elektromotorek jemné vibrace, které zlepšují tření holící plochy s kůží a tím eliminují podráždění pleti či případné zarudnutí kůže po holení.\nSamotné žiletky Gillette M3 Power mají břity disponující speciální patentovanou technologií PowerGlide, který usnadňuje skluz žiletek po kůži a zabraňuje nepříjemnému podráždění pleti. Žiletky rovněž používají technologii Lubastrip - navlhčený proužek při holení vyživuje pleť a zpříjemňuje tak holení. Navíc indikuje potřebu použít nové výměnné hlavice. Je-li proužek bílý, je vhodné žiletku vyměnit za novou.\nHolicí strojek Gillette M3 Power lze používat se všemi náhradními hlavicemi řady Mach3, tedy s žiletkami:\nMach3 Sensitive a Mach3 Sensitive Power;\nVšechny tyto náhradní výměnné hlavice lze nalézt v nabídce našeho obchodu oholse .cz , a to zde: http://www.oholse.cz/ziletky-gillette-muzi/mach3\nNa oholse.cz je možné objednat si pouze to, co máme opravdu skladem - jedině tak můžeme vybrané zboží hned po jeho objednání odeslat a zajistit tak rychlé dodání! Nemáme-li skladem M3 Power holicí strojek, můžete zkusit podobný a levnější Mach3 Sensitive Power! http://oholse.cz/gillette-muzi/holici-strojky-gillette-muzi/mach3-sensitive-power\n1 holicí strojek Gillette M3 Power; a\n1 žiletku M3 Power; a\n1 baterii Duracell AAA.