Jediný koncert Andrey Bocelliho ve střední Evropě se bude konat v Praze | Radio Prague International\nJediný koncert Andrey Bocelliho ve střední Evropě se bude konat v Praze\nVelkou společenskou událostí se má stát galakoncert jednoho z nejpopulárnějších světových tenoristů, Andrey Bocelliho, který se uskuteční 4. října v pražské T-Mobile Areně. Půjde o jeho jediný koncert ve střední Evropě v rámci nynějšího turné, které tenoristu zavede do západní a severní Evropy, ale i do Spojených států a Kanady. Blížší informace má Evelina Himalová.\nAndrea Bocelli, foto: ČTK Nevidomého Itala, který představí mimo jiné i svou loňskou nahrávku "Sentimento!", označovanou za Album roku, doprovodí Český národní symfonický orchestr pod taktovkou italského dirigenta Marcella Roty. Hosty koncertu budou sopranistka Maria Luigia Borsiová a houslistka Ruth Rogersová. Na otázku, jak se Českému národnímu symfonickému orchestru podařilo získat pana Bocelliho ke spolupráci, konkrétně pro jeho současné vystoupení v Praze, odpověděl generální manažer tělesa, jinak též jeho zakladatel a první trumpetista Jan Hasenöhrl.\n"My jsme se k němu dostali přes jednu německou agenturu, která nás zhruba před rokem a půl pozvala k hostování. Té jsme se zalíbili a loni nám nabídla, abychom zastoupili London Symphony Orchestra na části evropského turné s panem Bocellim. No a to byl už vlastně i start příprav právě tohoto koncertu, na který se pan Bocelli těší, protože Prahu má rád."\nPrahu navštívil umělec poprvé - a zatím naposledy - v roce 1999 při příležitosti předávání Cen Akademie populární hudby. Ve Veletržním paláci tehdy zazpíval píseň "Canto della Terra" a převzal šestinásobnou platinovou desku za mimořádně úspěšný prodej 182 tisíc nosičů alba "Romanza". Úspěch svých alb v České republice komentoval, že "je to zásluha velké citlivosti českého národa a jeho otevřenosti k umění". Také tentokrát - si podle Hasenöhrla - hudbymilovné publikum v dávno dopředu vyprodané pražské T-Mobil Areně přijde na nevšední zážitek. Důvodem mimořádného zájmu o nejprestižnější akci letošního roku, na níž se sejde i kulturní, ekonomická a politická elita, je přes vysoké ceny vstupenek hlavně fakt, že Bocelliho koncert bude na velmi dlouhou dobu jediný, který se u nás uskuteční. Po ukončení "Sentimento Tour" chce totiž umělec výrazně omezit koncertování a věnovat se nahrávání. Pokud jde o program, v první části Bocelli zazpívá klasické árie, například z oper.\n"'Bohéma', 'Tosca', 'Gianni Schicchi', 'Othello'.., v druhé pak zaznějí italské písně, zaranžované Lorinem Maazelem."\nPrávě tento dirigent s ním připravoval i zmíněnou desku "Sentimento!" a byl přímo uchvácen barvou hlasu Andrey Bocelliho - doplnil v rozhovoru pro Radio Praha Jan Hasenöhrl s tím, že jemu osobně se také velice líbí.\n"Když jsem se s ním setkal na pódiu, už jenom při zkouškách, tak to bylo něco ohromujícího. Svým způsobem je vyjímečný, určitě."\nSvětově uznávaná mezzosopranistka, která vystupuje na předních světových jevištích.\nOperní pěvkyně a herečka s neobyčejným hlasem.\nPrvní česká hudební skladatelka a dirigentka, mimořádně talentovaná hudebnice.


LUDĚK RATHOUSKÝ: Strach bílého muže\nStrach bílého muže\n24. 11. – 14. 12. 2010\nPrázdno je nepřítomnost důležitého nebo naopak přemíra zbytečného. Prázdná mohou být slova transformovaná do tisíckrát opakovaných frází. Prázdné by bylo nazvat výstavu Horror vacui, přestože by to bylo výstižné. Podle Aristotela příroda prázdno nepřipouští, neboť z něj má strach. Z čeho má obavy bílý muž?\nNaše civilizace stojí na anticko – křesťanských základech, dočteme se na mnoha místech. Racionalita a právo starého Řecka a Říma ruku v ruce s ideály Desatera a spiritualitou jednotného náboženství. Dnes žijeme v sekularizované společnosti s nefunkčním právním systémem. Katolická církev se odsunula do kategorie zaostalá či tmářská. Z našeho slovníku i reality se vytrácí i fenomén „svatosti“ jako takové. V naší potřebě vědeckého racionálního vysvětlování světa nezbývá místo pro zázraky ani čisté dobro apriori. Model soužití se transformuje do kategorií striktně diktovaných médii jen pro muže – jen pro ženy. Potřeba být pro druhého zvláštním a jedinečným spadá do éry nekonečně se opakujících filmů pro pamětníky. Z menšin se stává většina; bojujeme se zahalenými tvářemi, cizími symboly a minarety, které rostou výš než kostelní věže. Ve vlastním světě ztrácíme jistotu.\nMísto hledání vlastní identity neustále pitváme a dehonestujeme dobu, která „vymknuta z kloubů šílí“ (což si lidé ostatně o své době mysleli vždy), ale v jiné bychom žít vlastně nechtěli a neuměli. Je doba, ve které musíme žít, dostatečně znepokojivá a prázdná, abychom se v ní cítili vykořeněni? Není to nakonec jen neschopnost být spokojený?\nBílý muž má tak možná strach zejména ze sebe sama. Zároveň také představuje zástupnou kategorii pro příslušníky naší civilizace obecně. Zbyly nám tedy vůbec nějaké tradice, ke kterým bychom se mohli vztáhnout či naopak vyhranit? Současnost nelze oddělit od minulosti, stejně jako společnost od jejího kontextu. Jako členové určité kultury se učíme a sdílíme společné prvky, bez nichž bychom v daném rámci nemohli adekvátně existovat. Stále jsme jen následníky svých předků; rozumíme většině jejich symbolů, přestože některé skutečnosti vnímáme odlišně. Má tedy pro nás smysl návrat nebo reinterpretace klasických modelů? Vypůjčení symbolické konstrukce nebo konkrétního významu znamená pokus o nový náhled a tím jeho aktualizaci, ať citujeme reálný či pouze myšlenkový subjekt. Bez toho, aniž bychom si uvědomili, kam patříme, bude náš strach o něco reálnější.\nfoto: Michal Bořke\nplastika Jiřího Franty\npohled do instalace,plastika Jiří Franta, obrazy Luděk Rathouský\npohled do instalace, obrazy Luděk Rathouský\noběkt Jiří Franta, Luděk Rathouský\npohled do instalace, plastika Jiří Franta, obraz Luděk Rathouský\nplastika Jiří Franta\nplastika Jiří Franta detail\nJiří Franta, Kateřina Štroblová, Luděk Rathouský


dětský psací stůl borovice a vyvýšená postel domestav | PostalMethods.com\nYou are here: Home > Forums > dětský psací stůl borovice a vyvýšená postel domestav\ndětský psací stůl borovice a vyvýšená postel domestav\nSubmitted by ulafida on Thu, 12/04/2018 - 20:15.\nS ohledem na děti podívej se na základní bezpečnostní především jiná aspekty kolébky. kromě toho nových starší jsou rozhodnout vybrat loft základny na přední rezidence které bude může získat pod vhodné spánku jedna čtvrtina. Obvykle o stísněné koleji oblastech, půdní prostor podlahy jsou proměnit v více common s teenagery kterého trpět stísněné s menší prostor s chci zvětšit jejich konkrétní obyvatelný - dětský rostoucí psací stůl halmar paco\nChmýří matrace element zvýšené program pro odpočívá, jak se dostat pryč od moc potřebovat spodní místo dole použití pult lehátko, , stejně jako volný čas centrum vyrábět přidáno mezera týkající se dýchání. Mnohé z těchto alternativní patrová matrace zahrnout krok akce a i skluzavky, souhlasí postýlky zlepšení o mladší osob. několik patrová nákladového prostoru banda pár stejné velikosti matrace vodorovně, a někteří banda bok po boku patro nad plný velikosti posteli nebo i pohovku že bude do jako je lepší snooze nebo možná dýchání místo.\nPatrová spí jsou nejtypičtější použití o jiná nákladového prostoru, přes horní patrová svazcích předchozích nižší postel. Primární body první máme velkých rozptyl mezi patrová posteli kromě hit nákladního prostoru. Osoby ze všech stárne rozhodnout dát peníze do hit gauč nebo možná patrová matrace pro jejich majetek.\n3) V případě potřebujete barva v květiny rozhodnout pár odstíny před rozhodování o tom, přes hlavu dál, následně zůstat společně s vaším alternativ, bez ohledu na to, jak provokující jedna barvy stát. V případě patrová spí, dovolit forma řídit účel. Patrová spí nemusí být sotva funkční, často jsou úžasný i.\nPřesně se jeden provedou po provádět koupit property přes extra spaní s zbrusu nová dítě? Žádné otec nebo matka konfrontován problém jistě dát bilión vysvětlení jiné než ostatní může ne zcela podívej se do pochopitelné obrázek jakmile informovat - vyvýšená postel borovice


HASIČSKÝ BÁL - 12. února 2011\nTradiční únorový ples, který pořádají místní hasiči na sále Bystřické hospody se k radosti všech pořadatelů i přátel dobré zábavy vydařil. Zpočátku klidný sál se začal zaplňovat místními i přespolními hosty a když pokladník prodal více jak sto vstupenek, zpotili se nejen pořadatelé, ale i strop na sále. Nic se však neděje, pustily se větráky, otevřela okna a protože se tu nekouří, můžeme tančit a zpívat v příjemné náladě dál. Pochvala patří i naší mládeži, sešli se v hojném počtu, chovali se mile a o půlnoci starším bratrům hasičům pomohli s tombolou. Ta byla pestrá, od salámů, utopenců či obilí jsme se dolosovali ke krásným dortům, našel se tu i živý kohout a určitě někomu přišly vhod domácí spotřebiče nebo DVD. ladí to zvládli s přehledem a mohli nastoupit znovu neúnavní tanečníci, kteří zůstávali na parketu i po sérii písniček a vyžadovali přídavek. Kapela Meteor se většinou nedala dlouho přemlouvat a zahrála buď na přání nebo svoje vlastní skladby. Ať už to je jak chce, hraje tu tato kapela letos naposled, proto jí touto cestou chceme poděkovat za celé roky, kdy u nás hráli, za vlídný a profesionální přístup k hostům. Svým repertoárem tentokrát obveselovali až do pozdních hodin. Po druhé hodině vše gradovalo. Dokonce se místním ženám podařilo vzít do kola některé muzikanty, včetně bubeníka. Zbytek kapely to z humorem odehrál ve dvou, elektronika je mocná čarodějka. Loučení probíhá opravdu až nad ránem a všichni se rozcházejí v pohodě do svých domovů. A místní hasiči? Ti budou doufat, že i další ročník proběhne v klidu a budeme po celý rok hasit jen žízeň!!\nSTOLNÍ TENIS - 8. ledna 2011\nZačátek roku jsme v Bystřici pojali sportovně, což je po svátcích určitě chvályhodné. 6.ročník stolního tenisu, který pořádá pan J. Křelina, přivítal na sále Bystřické hospody v sobotu 8.1.2011 šestnáct místních soutěžících. Akci sponzoroval OÚ Bystřice, Agro Bystřice a.s., M. Novotný, J. Straka, J. Křelina a M. Valenta. Díky sponzorům mohly být připraveny ceny pro všechny účastníky, víno, pivo, salámy a další drobné předměty. Nechybí ani tři poháry pro umístěné na bedně vítězů. Věk zřejmě v tomto sportu nehraje roli, ať už hrál D. Vlk, coby nejmladší nebo pan J. Straka, všichni do turnaje vložili nadšení a sportovní nasazení. Atmosféra houstla.\nNa stupínku nejvyšším J. Zajíček ml., za ním J. Zajíček st. a bronz získal T. Novotný. Atrakce se konala ve čtyřhrách, že zvítězil R. Hlavatý s T. Novotným a za nimi J. Zajíček s J. Křelinou, to by snad nemuselo být překvapením. Ale když přijel pozdě J. Mádlo a ještě bez pálky, vzal kuchyňské prkénko a s L. Košťákem obsadil třetí místo, to chce nadšení a šikovnost. Na olympiádě by to asi neprošlo, ale tady máme tolerantní pravidla. Vynikající guláš na posilněnou od J. Křeliny dovršil pohodovou atmosféru pingpongového klání. Chutnal i těm, co nezávodili a dorazili až večer do našeho sportovně kulturního stánku. Doufáme, že se do budoucna rozrostou řady hráčů u zelených stolů a turnaj zůstane na programu i v letech příštích. Trendem dnešní počítačové doby je přece pohyb a sport vůbec, Bystřice určitě nezůstane pozadu.\nDěkujeme pořadatelům, sponzorům i všem zúčastněným.


Za jídlem (nejen) do Itálie cestopis na motorce | Motorkáři.cz\nZa jídlem (nejen) do Itálie\nText: Petr_V | Zveřejněno: 28.7.2016 | Zobrazeno: 17 432x\nOd posledního (= mého jediného) cestopisu uběhly tři roky. Byla to má první velká cesta a nadšení bylo obrovské (jak z cestování, tak ze spisování zážitků). Jenomže jak to tak u psaní bývá, nadšení rychle vystřídá lenost. Taky se mi popravdě nechtělo další roky omílat to samé - že jsme byli (zase) v Alpách, jeli (zase) Stelvio, Pordoi a Gaviu, protože beztak stovky z vás ty cesty znají nazpaměť a asi to nic zásadního nepřináší. Tak jsem se rozhodl to letos s cestopisem pojat trochu jinak a zaměřit se vedle silnic na jídlo.\nVlastně každý rok jezdíme do Itálie nejenom kvůli Alpám, ale taky kvůli jídlu. Espresso macchiato tam hltáme nonstop a těstoviny nám lezou i ušima. A letos jsme na naší megakruté expedici Alpy 2016 jedli na fakt dobrých místech, tak proč se nepodělit.\nPůvodním cílem bylo projet Slovinsko, Itálii a hlavně – švýcarský Bernina pass. Tam jsem byl sice jenom jednou a vlastně je to "jenom" passo, ale průsmyk s jezerem mně učaroval. Loni jsme měli vlastně podobný plán, jako letos, naneštěstí ale cestu zkomplikovalo zranění kamaráda Filipa, který se rozhodl v předvečer odjezdu si do kolene zarazit deseticentimetrový šutr. Skončilo to sanitkou, nemocnicí v Krumlově a osmi stehy. I přes tohle zranění se mnou po dvou dnech hojení na Lipně do Alp vyrazil, ale cestu jsme museli výrazně upravit a tak jsme si slíbili, že Berninu dáme až v roce 2016.\nCo se týče složení naší motoskupiny, já jsem na konci sezóny 2014 poslal do světa svoji CBF 1000 a přesedlal na R1200R s modrobílou vrtulkou ve znaku. Vedle toho jsem měl štěstí mít sebou luxusní doprovod dvou tříválců od Triumphu – zmíněného parťáka Filipa (hlavního plánovače a navigátora) na bílém Explorerovi 1200 a aby se to nepletlo, tak druhého Filipa, na Explorerovi 1200, ale černé barvy. Domluva byla tradiční – sraz sobota 4.6., 8:30, benzinka MOL ve Veselí nad Lužnicí.\nVeselí nad Lužnicí (CZ) - Kranjska Gora (SI)\nDle domluvy se potkáváme ve Veselí nad Lužnicí na ex-AGIP pumpě, co ji teď přemalovali na zeleno. Bereme plnou a protože nás čeká více než 400 km do Dobriachu (původní dnešní cíl) v Rakousku, nezdržujeme se a vyrážíme. V rámci cest se snažíme v zahraničí minimalizovat dálniční přesuny, což se daří i letos. Využíváme jen obchvatu Freistadtu, což je kus krásné silnice a svižně ukrojíme pár desítek kilometrů, a pak pádíme kus po A1 pod Lincem až k Attersee. Pak už se s dálnicí potkáme až vynuceně v Itálii, ale o tom níže. Přestože první den máme tranzitní, stáčíme se na Nockalmstrasse s tím, že si užijeme první alpské zatáčky. Platíme deset a půl euro a vyrážíme na prázdnou silnici. Poprvé jsme tady projížděli v roce 2013 a sněžilo, tentokrát si cestu užíváme za tepla, ale shodujeme se, že za těch deset eur ta opakovačka nestojí.\nDíky svižnějšímu přesunu po dálnici se Dobriach blíží rychleji, než jsme čekali. Jsou asi čtyři odpoledne, takže padne návrh, že bychom mohli sjet až do Kranjskej Gory ve Slovinsku. Před třemi lety jsme tam neslavně končili, kdy Filip odjížděl do ČR s angínou. Naopak jsme tam byli hotoví z restaurace v hotelu Kotnik a potkali jsme tam tenkrát svérázného barmana Mikyho, který se nám snažil prodat srbské marlborky a litr bylinkové pálenky. Takže bylo rychle rozhodnuto, vrátíme se na místo činu – dáme penzion v Kranskej Goře a večeře je jasná – Kotnik (https://goo.gl/maps/NF8PWfiieSv).\nTohle místo doporučuju, kde můžu. Dokonce jsme se tady zastavili s manželkou v rámci návratu ze svatební cesty, tolik jsem se chtěl ženě Kotnikem pochlubit :) Na hotelu se dá samozřejmě i ubytovat, my jsme bydleli v apartmánu nedaleko, nicméně ubytování se snídaní pro osobu se na hotelu dá i přes sezónu pořídit za 40-45 EUR, což není nějaká přemrštěná šílenost. Jídlo je tu excelentní a má smysl se v Kotniku zastavit. Restaurace je v čase našeho příchodu úplně plná, ale ulovíme tři místa na terase, svítí sluníčko, na první den dovolené naprostá pohoda. Po chvilce dumání nad jídelákem nám číšník nabízí talíř všeho možného grilovaného pro tři osoby za asi 26 eur. Trvá to snad jen sedm minut a na velkém tácu se směje pljeskavica, čevapi, grilované vepřové, přílohou tradiční ajvar a rýže se zeleninou. Sedíme na terásce, vše zapíjíme místním Laškem a nemluvíme. Tohle jsou hody se vším všudy. Jo a legendární Miky tam samozřejmě pobíhá, jen nemá na starosti náš stůl. Škoda.\nKrajnska Gora (SI) - Sappada (IT)\nPo snídani v apartmánu balíme motorky a hned takto z rána se mi podaří srazit helmu z motorky tak nešťastně, že si utrhnu kameru. Vyrážíme na Vršič na legendární „kočičí hlavy“, motorkáře moc nepotkáváme, což bude platit víceméně celý týden. Počasí nám přeje, ale tušíme, že to tak nebude po celou dobu - následující dny nevěstí nic moc dobrého. Západ Itálie i Švýcarsko je pod studenou frontou, trvale prší a čeká se zima. My si teď ale užíváme azuro, jedeme podél řeky Soči po silnicích č. 206 a 203 (což považuju za jednu z nejkrásnějších motocest vůbec) na kafíčko k jezeru Predil. Od Predilu pak pár zatáček do Chiusaforte po SP76 a rychlejší přesun po státovce na Tolmezzo a na vrchol dnešního dne, Monte Zoncolan.\nMonte Zoncolan se ukazuje jako skvělá volba. Není to nic pro příznivce sportovního svezení, je to turistický výjezd, protože silnice je hodně úzká (vlastně mi něčím připomíná Passo Gavia, ale třeba vracečky podle mě nejsou tak záludné). Na Zoncolanu se mimochodem v minulosti jelo pětkrát Giro d´Italia - no vzhledem k brutálnímu stoupání bych tam na kole zkolaboval hned v druhé zatáčce. Každopádně neočekávaně nás nahoře čeká poklad – na první pohled opuštěná dřevěná občerstvovna na tomhle místě (https://goo.gl/maps/XyF6ADX2C2S2 - na mapě na google street view hledejte odbočku dolů po asfaltu, samotná příjezdová silnice k chatě na google maps zakreslená není, což nechápu, je to normální asfaltka.\nNa Zoncolanu pršelo, ale my přijíždíme bez deště. Sedáme si na terasu, kde jsme zatím sami (během hodiny, co tam strávíme, se přidá asi šest místních Italů a jeden pes). Motorky tady nepotkáváme žádné, moc lidí asi nenapadne sem z hlavní cesty sjet. Pan domácí má u venkovní kuchyně v přepravkách připravenou přehlídku čerstvých hub, salátů a borůvek. Lámanou angličtinou se nám snaží prezentovat, co by z toho všeho uměl uvařit – volíme předkrmový talíř salámů a sýrů pro všechny, pak zkoušíme ravioli s ovčím sýrem, těstoviny s masem a plátky masa na grilu. Jako finále šlehaná smetana se zmrzlinou a ovocem. Všechno je famózní, i kdyby to všechno „venkovské“ okolo bylo jen na oko a divadlo pro hosty, tak si to užíváme. Tohle místo chci ještě někdy navštívit, navíc cenově bezkonkurenční, s předkrmem, hlavním jídlem, zákuskem a kávou jsem platil snad šestnáct euro.\nZůstali bychom asi až do večera, ale není čas, loučíme se se sympatickým majitelem a odjíždíme. Já odjíždím nadvakrát, po deseti metrech se mi podaří uklouznout na blátě, řídítka doleva, doprava a ležím. V malé rychlosti tak křtím motorku, sbíhá se ke mně půl chaty a doufám, že do konce dovolené to bude poslední pád.\nZe Zoncolanu už směřujeme na západ, dneska nocujeme v horách na agrofarmě. Tam nás čeká lokální večeře, tak se natěšení přesouváme. V plánu je ještě jedno passo, Monte Crostis, které má být částečně šotolinové, takže si to kluci na Explorerech užijou a já se to pokusím nějak projet. Nahoře nás ale překvapují zbytky sněhu a po pár set metrech opatrné jízdy na šotolině komplet zasypaná cesta. Dalo by se asi pomaloučku projet po krajnici, ale vzhledem k tomu, že dole je asi kilometrový sráz a nevíme, co nás čeká dál, otáčíme to zavčas. Dole na křižovatce pak kroutíme hlavou nad cedulí "passo chiuso", při odbočení jsme si nikdo nevšimnul, že passo uzavřeli. No nic, passa už dneska nebudou, stejně jsme už dost unavení a rychle se přesuneme na agrofarmu.\nBohužel, na poslední cca dvě hodiny cesty nám dělá společnost průtrž mračen a testuju Michelin Pilot road 4 komplet zalité silnici. Po téhle vodní zkušenosti na ně do budoucna asi nedám dopustit a další pneu budou zase Michelin Pilot Road. Jedeme dost pomalu, Filip navigátor si lebedí s pin-lockem, já si naopak nadávám, že jsem ho nechal doma. Přijíždíme už dost hotoví a natěšení na horkou sprchu.\nAgrofarma (https://goo.gl/maps/5rWFzYgUUV42) je obsypaná auty, evidentně se tam koná nějaká oslava. Nenadále se vyskytuje problém – pan domácí nemluví anglicky a na gestikulaci ohledně ubytování reaguje tak, že místo k přespání není. Zachraňuje nás Filip a jeho tři měsíce starý email v italštině, kdy mu majitel potvrzuje ubytování včetně večeře. Takže slyšíme strohé „ok“, dáváme pivo a čekáme, až nám uklidí pokoj. Na agrofarmě s námi teda evidentně nepočítají, ale chlapík za barem nám rychle uklohní večeři, špagety s boloňskou omáčkou a kousek mletého masa s polentou a rozpečeným sýrem. Není to špatné, ale je to spíš nouzovka. Přespat na nějaké farmě v horách v Itálii určitě doporučuju, nám to úplně nevyšlo hlavně proto, že na nás prostě zapomněli.\nSappada (IT) - Trento (IT)\nSilnicí č. SS52 a posléze SS51 směřujeme na jih a děláme si zajížďku k přehradě Vajont. V roce 1963 se zde odehrála obrovská tragédie mající za následek přes dva tisíce obětí, kdy v noci došlo k sesunu zeminy do přehrady a přílivová vlna smetla několik vesnic. Je možné absolvovat i exkurzi, parkovat se dá bez problémů na přilehlém parkovišti. Pak se spíš klouzáme po horách směrem na západ s cílem zakončit den v kempu nedaleko Trenta. Před Predazzem projíždíme fotogenickou pasáž zatáček (https://goo.gl/maps/FC1u9YYpqik), takže padá návrh, že natočíme pár záběrů do videa. Zastavuju nahoře, Triumphy sjíždějí dolů, aby se otočily.\nV tom slyším skřípot, ohlídnu se, černý Triumph je zapasovaný ve svodidlech a Filip na zemi. Naštěstí se Filovi nestalo nic vážného, Triumph je na tom hůř – zohnutá řadička, zničené plasty a hlavní paráda má teprve přijít. Explorera dostáváme i s pomocí místních na kola, googluju nejbližší Triumph servis kvůli řadičce a s potěšením oznamuju, že Triumph servis je přímo v Trentu. Nasedáme, ale po pár metrech zastavuju Fila s tím, že se mu kouří od zadního kola. Dumáme, jestli někde neteče olej, benzín, nebo nějaká jiná kapalina. Po deseti minutách nám odpověď dává pohled na zadní obroušenou pneumatiku – pádem ohnutý výfuk se přimáčknul na zadní kolo a fungoval jako hoblík.\nAmatérsky výfuk rovnáme a míříme na Trento do Triumphu. Tam nám oznamují, že před dvěma týdny se servisováním Triumphů skončili a že jediná možnost je garážmistr vedle. Italský sympaťák na Explorera koukne, anglicky sice umí minimálně, ale klíčové věci si nějak sdělujeme. Navrhuje, ať motorku necháme do dalšího večera u něj a že se pokusí sehnat novou řadičku. Na to ale přichází s horší zprávou – údajně je v předním kole již delší dobu prasklý jakýsi „bí-ring“ a ten mohl být příčinou pádu. Shodujeme se, že jde asi o B-kroužek (aniž by kdokoli z nás věděl, o co se může jednat, známe O-kroužky, X-kroužky, tak se shodujeme, že to bude něco podobného :). O hodinu později googlováním zjišťuju, že to slovíčko nebylo "b-ring", ale „bearing“ a znamená - ložisko.\nNaštěstí jsme kousek od kempu., „B-kroužek“ chlapík nemá a neví, jestli vůbec sežene, slibuje to zařídit do druhého dne odpoledne, ale i tak se může stát, že ložisko nebude a budeme na tom stejně. Jedna z odvážných alternativ je tato – přespat v kempu a jet další den do Triumph servisu do Vicenzy, která je vzdálená asi 100 km po dálnici. Když to náš Ital uslyší, málem omdlí a začne opakovat „ride not good idea, not good idea“. Kolo se může kousnout a zrovna na dálnici by to způsobilo asi pěknou parádu.\nItalský servisman za opravu výfuku a detekci prasklého ložiska nechce nic, Filip mu tlačí aspoň deset euro na pivo, děkujeme a odjíždíme do kempu u Trenta (https://goo.gl/maps/F7bN6RPbP162). Vzhledem k minimální obsazenosti (= asi tři karavany) a předsezónním cenám necháváme stany a spacáky na motorce a bereme pěkný dřevěný trojlůžák s balkónem. V kempu je hostům k dispozici i venkovní bazén, ale vzhledem k tomu, že ho zavírají poměrně brzo (asi v sedm?), tak už ho otestovat nestihneme. Kemp je sice poloprázdný, ale naštěstí funguje místní pizzerie s pecí na dřevo. Ceny jsou poměrně lidové a pizza stojí mezi šesti a deseti euro, takže plán na večerní posezení je jasný..\nTrento (IT) - Corvara in Badia (IT)\nUž den předem se FIlip rozhoduje do Vicenzy dojet po vlastní ose. Společně věříme, že to Explorer a hlavně ložisko ustojí. Snídáme na benzince na A22, pak pokračujeme na jih. Mizí hory, všude kolem už je jen placka, po rozpálené dálnici míjíme Veronu a dorážíme do Vicenzy do Triumphu. Tam se nás ujímá podsaditý chlapík, nabízí nám všem kávu a slibuje maximálně hodinu práce. Jak bylo řečeno, tak se stalo, během hodiny je vše hotovo, opraveno. Ložisko, řadička a pár krytů blinkrů vyjde asi na 250 EUR, což je fér cena (porovnáváme s cenami v CZ servisu a italský vychází ještě o něco levněji). Loučíme se a dumáme, jak naplánovat další cestu. Je jedna hodina odpoledne a s ohledem na špatné počasí na západě Itálie a skluz v trase se rozhodujeme, že vyrazíme zpátky na sever a Švýcarsko nám tak ani letos nebude souzeno.\nNáladu nám ale spravuje další občerstvovací stanice na trase na sever na silnici SP148 - https://goo.gl/maps/bCqxKpb6RDk. Silnice jako taková za moc nestojí, je hodně úzká a semtam se objevuje štěrk, ale výhledy jsou impozantní. Ze zahrady restaurace (ono je to teda spíš takové stavení, kdy si připadáte, že jste k někomu přišli na oběd, nic jako jídelní lístek nečekejte). Obdivujeme okolní kopce a volíme obě jídla z nabídky paní domácí – Filipové dávají „guláš“ a já gnocchi z ovčího sýra. Mlaskáme si a za jídlo platíme každý 18 EUR. Zpětně si uvědomujeme, že cena je docela přestřelená, ale pokud budete někde kolem, stavte se aspoň na kafe a užijte si výhledy do údolí.\nPo obědové pauze pokračujeme do Corvary in Badia. Po cestě nás upoutá fungl nový asfalt na passe Campolongo. Při ubytování v Corvaře se bavíme s majitelem apartmánu, který pyšně popisuje, že jedna z etap letošní Giro d´Italia vedla přes Corvaru a hodně silnic z tohoto důvodu dostalo nový asfalt. Nevyzkoušeli jsme passa v okolí, ale vypadá to, že minimálně Campolongo a asi i passo Gardena, dostala nový povrch - pokud jste někdo vyzkoušel, pochlubte se.\nCelá Corvara je vzhledem k termínu ještě v předsezónní náladě a spousta restaurací i penzionů je uzavřená. Naštěstí dostáváme od majitele tip na pizzerii Salvan, což se ukazuje jako dobrá volba (https://goo.gl/maps/mfxfttdEj4S2). Majitel nás nalodí do své starší Audi A3 i se svou přítelkyní a ochotně nás odváží až na místo. Konečně si dávám tu pravou zuppa di orzo s pořádnou porcí krup a navrch tagliatelle s jelením masem. Zpátky na apartmán pak musíme pěšky, což je teda asi kilometrová cesta do brutálního kopce.\nCorvara in Badia (IT) - St. Johann im Pongau (AT)\nRáno volám do penzionu Rauchkuchl v Sankt Johann im Pongau. Na tomhle místě jsme si při naší první cestě v roce 2013 dávali steaky a byli jsme tam nadšení. Provozuje ho majitelka z jižních Čech a tenkrát nám nabídnula, že až budeme mít cestu kolem, máme zavolat a domluvíme se na ubytování a zajímavé ceně. Po telefonu rychlá domluva, dvacet eur na osobu se snídaní a těšíme se.\nV Corvaře hned od začátku cesty nepromoky, střídavě prší, moc nám to na náladě nepřidává. Studujeme předpovědi a meteoradary s tím, že se ukazuje, že by nám neplánovaně mohla vyjít vyjížďka na Grossglockner. To nám trochu rozjasní den a bereme to z Brunica na severovýchod přes jednosměrné passo Anterselva (nahoru passem k jezeru se může vyjet pouze mezi půl a tři čtvrtě každou hodinu). Na semaforu pod passem dojíždíme skupinku šesti obtloustlých Dánů, kterým asi přijde ponižující, aby čekali na zelenou a vyrážejí asi pět minut před termínem. Nic, jejich boj. Aspoň se tím dostaneme na první místo v koloně a jedeme si passo v klidu před ostatními auty a motorkami.\nOd jezera Anterselva sjíždíme v mírném dešti, ale podle srážkového radaru to vypadá na suchý Grossglockner, takže u mýtné brány platíme dvacet pět eur (nebo dvacet pět padesát?) a směřujeme na Franze Josefa. Vzhledem k chladnějšímu počasí je na cestě motorkářů poskrovnu, což mi vyhovuje, nikde žádné „motovláčky“ a silnice jen pro nás. No, přece jenom, jedno setkání s motorkáři proběhne (upozornění, následující text obsahuje silnou ironii). Po cestě na vyhlídku Franze Josefa přichází můj životní motozážitek, když obložen kufry na své osm let staré R1200R předjíždím motorkáře na eRjedničce. Víc se asi na motorce dokázat nedá a oprávněně se můžu stát postrachem diskuzí na webu motorkari.cz :))) Takže tak. Na mnoha místech Hochalpenstrasse se frézuje silnice a sněhové bariéry ještě neroztály, tak se rozhodně nejede žádná pila. Na Franz Josefovi dáváme kolu a krátkou pauzu a směřujeme na Edelweisspitze, který nás přivítá hustým mrakem. Mimochodem, každý rok si říkáme, že už GG nepojedeme, že to za to mýtné nestojí, ale má to něco do sebe a chci se vrátit. Na Edelweisspitze čekáme na webkameru, která každých deset minut udělá fotopanorama a sledujeme sousedy angličany, kteří se spěšně soukají do nepromoků. Vzhledem k velké oblačnosti je napodobujeme a pospícháme dolů, po pár minutách cesty do údolí už jedeme v brutálním dešti. Není nic vidět, silnici spíš tuším, střídavě otevírám helmu, abych ji odmlžil a zase zavírám, aby mi ostré kapky nepadaly do očí.\nDo St. Johannu přijíždíme promoklí, ale nastartuje nás Plzeň a angus steaky z jídelního lístku. Českou návštěvou se zdají všichni potěšeni, po večeři k nám přisedá československý personál a celý večer se tak protáhne do hodně popůlnočních hodin. Kdybyste se někdy motali kolem St. Johannu, zastavte se tady a pozdravujte\nSt. Johann im Pongau (AT) - Petrovice u Sušice (CZ)\nOd rána prší a motorky nabalujeme v dešti. Nemá smysl hledat nějaké pěkné cesty plné zatáček, protože v průtrži mračen je to spíš trápení a cílem bude zkrátit tohle utrpení na minimum. Najíždíme proto na A10 u Bischofshofenu a míříme Salzburg a na skok do Německa. V Passau usycháme a dáváme obědový párek a čaj, pak znovu nepromoky a cesta na Šumavu. Poslední gurmánská zastávka našeho výletu se ukrývá právě tady. Už dlouho jsem se chtěl zastavit v hospůdce u Štěpána (https://goo.gl/maps/QaesjWGqXb62), kterou tak proslavil Pohlreich ve dvou ze svých dílů Ano, šéfe. Zapadlá hospoda na konci světa s vlastním hovězím chovem a s kempem bylo přesně to místo, kde budeme trávit poslední noc.\nPo týdnu spaní v penzionech konečně přicházejí na řadu stany, v kempu vedle bylinkové zahrádky jsme sami, takže stavíme stany, sušíme oblečení už na sluníčku, dáváme sprchu a přesouváme se na zahrádku restaurace. Z nabídky volíme předkrmovou paštiku, tatarák, žebra a telecí kližku… všechno nadprůměr. Obsluha sice není úplně ve formě a připadá mi, že to nedělají s takovým zápalem, ale kuchaři jim naštěstí fungují dobře. Sedíme až do zavíračky.\nPetrovice u Sušice (CZ) - Praha/Chrudim/Kroměříž (CZ)\nRáno jen balíme stany a kloužeme se po Šumavě. Dojezdové dny moc nemusím, vím, že už jde jen o přesun a spíš se soustředím na to dojet v pořádku domů. Celou týdenní cestu vlastně kvůli komplikacím s počasím krátíme o den, což na druhou stranu kvitují přítelkyně a manželky. Ale i já jsem rád v pořádku doma. Každopádně, ten ušetřený den si schováváme pro další sezónu, kdy už teda ten Berninapass dotřetice pokoříme :)


Črvrtek na horách\nVčera v podvečer si děti děti splnily další úkol naší horské hry a pak byla diskotéka… Děti tancovaly společně, s plyšáky, trochu si i zasoutěžily a taky zazpívaly s kytarou. Už umí skoro celou písničku Když jde malý bobr spát…\nZpravy z chaty Vatra\nVčera odpoledne deti opět bodovaly u chaty, možna, že jste je viděli na web kameře.. v podvečer jsme oslavili Jiříkovy narozeniny. Večer byly soutěže dvojic v oblékání se zavázanýma očima, děti vydatně povzbuzovaly své kamarády. Noc byla klidná, všechny děti…\nAni to nemůžu vydržet do večera a musím vám napsat, jak mate šikovné děti …krásně lyžují a každé z nich dělá pokroky. Moc se každý den těší na své instruktory. vymýšlejí jim spoustu zábavy při výcviku! Dětem nevadilo ani to,…\nPondělí na horách\nDneska si můžete prohlédnout řadu fotek ve fotogalerii.. děti lyžují na obou vlecích a jde jim to krásně. Odpoledne bylo zase bobování u chaty. Chvílemi se ukázalo i sluníčko. V podvečer jsme si zahráli na schovávanou (nebojte, bylo to v…\nPředchozí 1 … 74 75 76 77 78 … 83 Další


Intenzivní příprava na práva - Diskuze Omlazení.cz\nIntenzivní příprava na práva\nTerryinka 29. 4. 2013 17:56\nAhoj, ráda bych vás poprosila o nějaké rady, které vycházejí, pokud možno i ze zkušeností, na přijímačky na UK na právnickou fakultu. Je to pro mě opravdu důležité a uvítám jakkoukoliv radu. Děkuji moc\nLittleCharm 29. 4. 2013 18:27\nNatrénuj si Scio testy pokud vím, přímačky dělá Scio. Je to o tom, jak si čas na test rozvrhneš - sežeň si testy z loňských let, vem si kuchyňskou minutku a trénuj. Čím víc jich uděláš, tím líp. Budeš vědět, jak modelové otázky vypadají a budeš vědět, co ti jde a u čeho nemá cenu ztrácet čas. Je třeba mít taktiku - dělat nejprve to, co ti jde a co je za nejvíc bodů.\nVanilka29 29. 4. 2013 18:35\nZkoušet modelové testy, pořád dokola až do zblbnutí, nic moc jiného se dělat nedá. Plus je nejlepší chodit na co nejvíce termínů Scií, počítá se vždy ten nejlepší výsledek. A pokud můžeš, udělej si alespoň FCE. Hlavně tedy jestli je děláš letos, tak není už trochu pozdě začít? (vzhledem k tomu jak vysoký percentil požadují)\nTerryinka 29. 4. 2013 18:54\nReaguji na Vanilka29: Ne ne, dělám je až příští rok proto se snažím s "něčím" začít, co nejdříve..\nNad FCE přemýšlím, ale je to velice těžká zkouška a já se jí hodně bojím, takže se na ní ani moc nespoléhám\nAllys 29. 4. 2013 19:52\nZas tak těžká zkouška to rozhodně není Reaguji na Terryinka:\nTerryinka 29. 4. 2013 19:57\nReaguji na Allys: Opravdu? .. já slyšela pravý opak .. ty jí máš? docela by se mi hodilo, dozvědět se o tom víc\nVanilka29 29. 4. 2013 20:43\nCituji Terryinka: Nad FCE přemýšlím, ale je to velice těžká zkouška a já se jí hodně bojím, takže se na ní ani moc nespoléhám\nOpravdu není Dělala jsem ji ve třeťáku a dalo se to zvládnout. Dobré je koupit si tu jejich knížku FCE Gold, tam jsou ty testy a v nich se naučíš ten princip, takže víš, co tě čeká a je tam shrnutá i veškerá gramatika, kterou můžeš čekat. Dá se to zvládnout i sminimální přípravou\nJannnie 30. 4. 2013 14:32\nReaguji na Allys: Souhlasím, FCE není tak těžká zkouška, je to druhá obtížnost od spoda v rámci camebridge certificate. Mám ji a zpětně to zase tak těžké nebylo, samozřejmě to chce nějakou příprvu a jen standarní angličtina ze střední školy na to spíš nestačí,ale není to nesplnitelné.\n69646 1. 5. 2013 15:22\nFCE lehké rozhodně není. Možná pokud jsi na gymplu, "vyšší základce" kde mají čas se takovým předmětům věnovat i několik hodin týdně. Pokud jsi na nějaké pořádné odborné škole, tak tam je převaha odborných předmětů a na angličtinu tolik času není. Já bych rozhodně doporučila jazykovku (pokud by sis FCE chtěla udělat). Je třeba se tomu opravdu věnovat, takže fakt záleží na jaké jsi střední a jakou máš přípravu.Pokud jsi na tom gymplu, tak by teoreticky nemusela být těžká.\nNo a jinak pokud tam jsou přijímačky scia (což se mi nějak nezdá, že by na UK neměli vlastní příjimačky), tak si procvičovat SCIA a věnovat se škole jak jen to jde, protože jak čtu Ziralku, tak tam berou kdejakého vo*a, když jejího přítele vzali i na základě vysvědčení, které není vůbec vypovídající hodnotou, když vezmeš v potaz, že některé střední jsou vyloženě dávačka. Takže pokud je tohle skutečně kritérium, tak se drť jak to jde.\nA pořádně rozmysli, jestli do toho pujdeš. Práva nejsou určitě žádná brnkačka a hodně lidí vylétí třeba až ve čtvrťáku, protože zkoušky jsou rok od roku náročnější.\n69646 1. 5. 2013 15:40\nNo jo, na těch gymplech jsou ty jazyky fakt o něčem jiném. Tam jsou ti lidi zas ochuzení o ty odborné předměty, zato fyzika, biola, matika a jazyky - na to tam je čas.\nA to mě teda překvapuje, že tam berou na základě scií.A ještě víc mě překvapuje, že jim stačí vysvědčení. Vždyť každá škola je jinak přísná a za co by jeden dostal trojku, druhý na jiné škole dostane jedničku. Divný systém.\ntara123 1. 5. 2013 16:11\nCituji Ziralka: Hrozný systém. už proto bych na školu, kde vydělávají se společností Scio, nešla.\nTřeba některé školy mají Scio i proto, aby nebyly v podezření, že se před přijímačkami pořádanými školou zadání vynesou ven.\ntara123 1. 5. 2013 16:57\nZrovna práv se toto asi týkalo (Plzeň).\nsaprenza 1. 5. 2013 17:42\nCituji tara123: Zrovna práv se toto asi týkalo (Plzeň).\nI Praha. Scia nakonec zavedli po skanálu s předem známýma přijímačkama.\nTerryinka 1. 5. 2013 19:43\nPáni, moc vám všem děkuji jen ted nevím, jestli mě to uklidnilo nebo naopak víc zneklidnilo .. ale po pár komentářím se rozhodně pokusím o FCE.\nA ano, jsem na gymnáziu a dokonce mohu tvrdit, že na dost kvalitním, ale bohužel ne v Praze a to mě trochu děsí. Přece jenom.. v Praze nebo jiných velkých městech je více možností, které já nemám. .. do toho bych mohla zařadit i různé přípravné kurzy, které bych (i podle vašich komentářů) měla navštěvovat.\nKaždopádně mě ted čeká rok šrocení, šrocení, šrocení.. ještě jednou, moc děkuji\nVanilka29 2. 5. 2013 16:24\nCituji Terryinka: do toho bych mohla zařadit i různé přípravné kurzy, které bych (i podle vašich komentářů) měla navštěvovat.\nTy bývají často i víkendové\nIntenzivní kurzy angličtiny - daly vám něco? 10


Rozhovor Čína mýma očima | Honza Musil photographer\nRozhovor Čína mýma očima\n1. - 18. 5. 2013\nO tom jak sme 13 hodin letěli dál než jsem kdy byl. A za 3 týdny na cestovali přes 3 tisíce kilometrů vlakem a nastoupali více jak 30 tisíc schodů. To a mnoho dalšího zajímavého z tohoto odlehlého koutu světa...\nKupodivu znám dost lidí, kteří byli v Číně. A každý z nich vypráví docela jiné zážitky. Opravdu má Čína tolik tváří?\nČína má opravdu mnoho tváří, důležité je si uvědomit, že Čína je opravdu obrovská země. Když řeknete: „byl sem v Číně“, tak je to jako když řeknete: „byl sem v Evropě“, a dobře víme, že jednotlivé kouty Evropy se od sebe značně liší. Procestoval jsem zatím opravdu jenom malou část „Říše Středu“ (中國) na to, abych mohl říci: „znám ji“. Ale mohu říct, jak na mě zapůsobila ta místa, která jsme navštívili. Při cestování pekingským metrem bylo z obličejů místních lidí vidět mnoho etnických rysů. Na turisticky exponovaných místech, kam jezdili Číňané na výlety, byly vidět vždy skupinky, které se odlišovaly, asi výletníci z různých koutů země.\nViděl jsem promítání fotek kamarádů, kteří byli v Číně se mnou, a opravdu, každý vypráví o Číně jinak. Pro každého to byla jiná cesta, všímal si jiných detailů a tím, že jsme nechodili úplně vždy pohromadě, tak každý zažil i něco jiného. A ta rozmanitost je na tom zajímavá.\nCo jste v Číně hledal vy?\nNení tomu zas tak dávno, kdy se mi do rukou dostala „Kniha proměn“ (I-ťing 易經). Vznik původního spisu je datovaný na třetí století před našim letopočtem v Číně. Překvapilo mne, kolik informací v něm je stále platných i v současné době. Vždycky mě fascinovala příroda a její principy fungování. Je náš osud určený, nebo ho můžeme změnit? Každému určitě někdy proběhla tato otázka hlavou. Když se naskytla možnost vydat se do míst, kde tento spis vznikal, dlouho jsem neváhal.\nKudy a jak dlouho jste cestovali, kolik kilometrů jste urazili a co jste viděli?\nCestovali jsme asi tři týdny. Na delší vzdálenosti jsme cestovali vlakem (celkem jsme po železnici urazili asi 3 000 km), kratší vzdálenosti pak taxíkem. Při výstupech na jednotlivé vrcholy jsme nastoupali více jak 20 tisíc schodů.\nVypravili jsme se po významných místech taoistické kultury a místech kde, vznikalo nejstarší bojové umění Taijiquan (太極拳). Zajímavé je, že jednotlivá místa, kterými jsme cestovali, na sebe krásně logicky navazovala, stejně tak jako na sebe navazují jednotlivé části těla. První naší zastávkou byl chrám Bílého Oblaku v Pekingu, taoistický stánek, se všemi bohy a bůžky, kterým jsou přisuzovány nejrůznější vlastnosti, a hlavně socha mistra Zhen Wu (玄武), patriarchy Taiji. Navštívili jsme i Velkou Čínskou zeď, která ukázala i tu odvrácenou historickou stránku Číny.\nNa místě, kde se kříží osm dračích žil v Chrámu Nebes v Pekingu, jste měli možnost zavnímat stoupající a klesající proud energie, tak jako když se vaše nohy opřou o samé jádro země, tělo se napřímí, a hlava se dotkne oblohy. Dalšími zastávkami byli císařské Zakázané Město a Letní Palác v Pekingu.\nNávštěva nádherného pohoří Wudang (武當山), vám opravdu otevře nové obzory. Zvláště když dva dny chodíte v mracích a dešti. Okolní krajina jakoby dřímá, a v jinak turisticky exponovaných horách je najednou liduprázdno. To vám umožní více vnímat navštívená místa, a když se potom následující den mraky protrhají, a vy konečně uvidíte celé pohoří, máte možnost si užít celou jeho krásu. Navštívili jsme Chrám Purpurového oblaku, který se svým typickým dlouhým vstupním schodištěm a dvěma obrovskými kamennými želvami (jakožto zástupci jednoho z devíti dračích synů), vám umožní najít klíče k vašemu vlastnímu tělu.\nPo staré stezce přes tři brány (cca 4.500 schodů) jsme vystoupali na nejvyšší vrchol pohoří Golden Summit - Zlatý vrcholek, 1.612 m. n. m., který byl celý v mracích. Výhled z něj jsme si vychutnali až o dva dny později, když jsme si výstup na něj zopakovali. Na dně rozeklaného pohoří přímo pod čajovými plantážemi se podél řeky rozléhá Bezstarostné údolí, které jsme si bohužel příliš neužili, jelikož většina stezky byla z důvodu dlouhých dešťů pod vodou.\nCestou do Sianu (Xi‘an 西安), historického hlavního města Číny a konce Hedvábné stezky, jsme přestupovali v neznámém městě, kde snad nikdy neviděli bílého turistu. Připadali jsme si tam jako mimozemšťané. Díky této zastávce vzniklo mnoho úžasných fotografií nazvaných „dokument z ulice“. V Sianu jsme navštívili Chrám Osmi nesmrtelných, budhistickou pagodu Divoké husy, muslimskou mešitu a pokračovali přes Terakotovou armádu až k pohoří Hua Shan (華山).\nHora Hua Shan patří mezi pět posvátných hor. Na vrchol jsme se vydali tradiční stezkou, i když původní stupy a cestičky vytesané do skály se postupně mění v „noblesní“ schodiště, na které nás čekalo více než tisícimetrové převýšení. Nástupní severní vrchol pohoří je v 1.614 m. n. m. a jižní (nejvyšší ze sedmi vrcholů) má přes 2.000 m. n. m. Na vrcholu hory jsme přespali a pozorovali západ a východ slunce. Tato hora má úžasně léčivý účinek pro vaše myšlenky. Únava z předešlých výstupů, horký slunečný den, a noc ve dvou tisícimetrové výšce vás posune daleko za všední věci a umožní vám zažít blízkost nekonečného klidu a míru ve vašem těle.\nPři sestupu se s námi hora rozloučila „halo efektem“ duhovým prstencem okolo slunce a krásnou meditací v malinkém chrámu, ve kterém nás přivítala úžasná a milá mniška. Po sestupu do údolí jsme se vydali rychlovlakem, zpět do Sianu a ještě jednou navštívili Chrám Osmi Nesmrtelných, ve kterém jsme zažili tradiční mši taoistických mnichů. Po návštěvě tržiště, a tradičním vysvětlováním s policií u nádražního rentgenu, že opravdu nejsme teroristé, a ty meče, které si vezeme s sebou, jsou pouze suvenýry, jsme se vydali zpět do Pekingu. Po návštěvě tří patrové čajovny a asi čtyřhodinové ochutnávce toho nejlepšího čaje z letošní sklizně, jsme se vrátili zpátky na hotel a připravovali se na ranní 13-ti hodinový odlet domů.\nČíňané jsou hlavně obchodníci, a to je vidět hlavně v komunikaci - vždy se snaží být milí a vstřícní, ale musíte být ve střehu, vždy je to obchod, a tak záleží na tom, jací jste obchodníci vy. Pokud jde o povahu, hodně se ve mně mísily různé pocity. Na jednu stranu byli milí, vstřícní a pracovití, ale pak jste potkali jiné skupinky, které byly spíše vulgární, hlučné a dělaly hrozný nepořádek.\nCo stravování, jaká je jejich kuchyň?\nNikdy bych nevěřil, že mi občas čínská kuchyně bude chybět ;-) Strava je hodně specifická, hlavně chuťově výrazná, takže chvíli trvá, než si na ně zvyknete. V oblastech, kde jsme byli, se jí hodně zeleniny, rýže málo, masa také méně, ale hodně ryb. Rozmanitost chutí, a takové čerstvé houby Shiitake nebo bambusové výhonky, to byla lahoda. Vše, co jsme ochutnali, bylo dobré, ale bylo to dané tím, že kamarád Marek (sinolog) věděl na jaká jídla si dát pozor.\nS jakými pocity si člověk zpětně prohlíží všechny ty fotografie?\nAč sem si všechna ta místa užil a vychutnal naplno, tak vzhledem k tomu, že jsem měl čas se tam pozastavit a přemýšlet, navnímal jsem mnoho nových informací, které mi teprve průběžně dochází. I díky tomu, že co měsíc vyprávím o celé cestě na cestopisných přednáškách, tak se neustále k fotografiím vracím. Každá přednáška je trochu jiná, pokaždé mám trochu jiné fotografie, a pokaždé vyprávím trochu jinak. Nemám to naučené nazpaměť, to neumím, vždy vyprávím podle toho, jak to zrovna přichází. Vzhledem k množství pořízených záběrů a těžkým světelným podmínkám, které na cestě panovaly, jsem ještě doteď neviděl a nezpracoval úplně všechny fotografie. Čas od času upravím nějakou novou fotografii a ta mě znovu a znovu překvapí.


Iphonisti zuří, komunitní Instagram „zaplevelí socky z androidího ghetta“ - iDNES.cz\n4. dubna 2012 14:13, aktualizováno 14:13\nAndroidovou verzi aplikace, kterou dnes používají miliony iphonistů, ohlásil spoluzakladatel firmy Kevin Systrom už na březnové konferenci SXSV v americkém Texasu. Nyní je k volnému stažení. Je v podstatě stejná jako verze pro iPhony, kterou redakce Mobil.cz vyhlásila aplikací roku 2011.\nInstagram = megaúspěch\nZa jediný den si aplikaci Instagram pro Android stáhlo přes milion uživatelů. Na platformě iOS používá aplikaci přes 25 milionů uživatelů. Aplikace je zdarma pro Android i iPhone.\nUvedení novinky však vyvolalo nenávistnou smršť na Twitteru a dalších sociálních médiích. Pod palbou jsou především autoři aplikace. Ortodoxní fanoušci Applu si totiž nechtějí nechat líbit, že jim jejich komunitní fotogalerii "zaplevelí socky z androidího ghetta".\n"Super. Instagram je už na Android. Teď se teda dozvíme, co mají k večeři chudí," komentoval novou situaci uživatel m0nster. A není sám. "Instagram udělal velkou chybu. Je to jako když pustíte lidi z ghetta na udržované předměstí. A Instagram byl fakt pěkné předměstí," dodává uživatelka Dori. "Tyjo, androidisti už mají Instagram. Vypadá to, jako když tragédi ze střední obsadí nejlepší stoly v jídelně."\nPodobných příspěvků jsou od úterý sociální sítě plné. Majitelé Androidů si to nechtějí nechat líbit, a tak třeba příspěvky na Twitteru jsou oboustranně pikantní.\nInstagram je kombinace "druhého" fotoaparátu a sociální sítě na sdílení fotografií. Důležitou vlastností je čtvercový formát fotografií a množství filtrů, které snímky doladí, respektive jim dodají většinou retro nádech. Přidávat lze rámečky a nastavovat jas.\nUpravené fotografie se vůbec neukládají v mobilu (jen originály), lze je ukládat na web Instagramu pod svým účtem a následně sdílet v dalších sociálních sítích.\nObyčejná konverze aplikace do nového operačního systému naplno obnažila emoce na dřeň. Na povrch vyplavala možná skrývaná, možná otevřená nenávist mezi majiteli obou platforem. Tu možná zasel už Steve Jobs, který chtěl věnovat "poslední penny ze čtyřicetimiliardové hotovosti Applu i svůj poslední dech" k tomu, aby zničil Android. Příchod Androidu považoval za kudlu do zad od Google.\nTémata: konference, Texas, Android, Apple, Apple iPhone, Facebook, Google, Google+, Instagram, IOS, operační systém, Steve Jobs, Twitter


Poutníky na cestě z Nýrska do kostela sv. Jiří ve Strážově provázel déšť - Diecéze plzeňská\nPoutníky na cestě z Nýrska do kostela sv. Jiří ve Strážově provázel déšť\nPouť do Strážova k ostatkům sv. Jana Pavla II. se uskutečnila 22. srpna. Fotil Jiří Strašek.\nV neděli 22. srpna se konala již šestá tradiční pěší pouť z Nýrska do Strážova, kde jsou od roku 2015 v tamním kostele uloženy ostatky svatého Jana Pavla II. Poutníci se shromáždili v kostele sv. Tomáše v Nýrsku, kde po modlitbě litanií ke sv. Josefu a požehnání vyrazili na pěší cestu. Během cesty jsou již tradičně i dvě zastavení, a sice u kaple Panny Marie v Hodousicích a u kaple Svaté Rodiny na Blatech, kde se konají krátké pobožnosti. Letošní cesta byla duchovně zaměřena na právě prožívaný Rok svatého Josefa, a tak si poutníci připomněli ty části evangelia, která o tomto světci mluví, a pak po modlitbě a přímluvách mohli o těchto textech během cesty rozjímat.\nPouť se koná vždy 22. srpna, a to za každého počastí, a tak letos šli poutníci většinu cesty v hustém šumavském dešti. Vyzbrojeni pláštěnkami a deštníky a s modlitbou na rtech i v srdci dorazili do Strážova, kde pak v kostele sv. Jiří následovala mše svatá, kterou letos sloužil nový vikář klatovského vikariátu, P. Marek Hric. Zúčastnili se i kněží ze všech farností vikariátu spolu se svými věřícími.\nPo mši svaté se již tradičně konají prosby o přímluvu Jana Pavla II. A protože většina poutníků si tohoto velkého papeže pamatuje i osobně z návštěv České republiky a z jeho dlouholetého působení, jsou prosby k němu velmi hluboké a osobní.\nP. Ryszard Potęga


Měří se případný únik nebezpečných látek. V Ostravě se těží ropné laguny — ČT24 — Česká televize\n29. 11. 2017 Ostrava\nSpolečnost AVE CZ odpadové hospodářství, která vyhrála tendr na těžbu takzvaných nadbilančních kalů z ostravských lagun, už monitoruje stav ovzduší v jejich okolí. Právě při těžbě zde v minulosti došlo k úniku nebezpečného oxidu siřičitého a dalších látek.\n„Práce na lokalitě laguny Ostramo jsou řízeny pomocí kontinuálního monitorovacího systému měření kvality ovzduší ve vnitřním a vnějším okruhu,“ sdělila redaktorka České televize Pavla Daňková.\nPokud monitorovací systém zaznamená překročení limitních koncentrací, automaticky informuje řídícího pracovníka firmy AVE CZ. Jeho povinností je přerušit těžbu kalů a aplikovat vápno, dodala Pavla Daňková.\nDalší práce na odstraňování kalů z ropných lagun se rozběhly opět po 6 letech vyřizování povolení. V Ostravě tak na začátku listopadu začala další etapa likvidace jedné z největších ekologických zátěží v republice.\nToxické látky zůstaly v areálu bývalé chemičky Ostramo. Nákladní automobily budou v lokalitě jezdit omezenou rychlostí, počítá se i s kropením cest. Po odtěžení kalů se ještě musí sanovat kontaminovaná zemina, tato fáze se připravuje.\nEkologická katastrofa se řeší od 90. let\nProjekt Čisté Ostravy, za který stát zaplatil téměř tři miliardy, ale provázela celá řada dalších problémů. Poté, co firma roku 2012 oznámila, že oproti průzkumu je v nádržích dalších 90 tisíc tun kalů a bude potřebovat další finance, s těžbou skončila.\nZe zprávy Nejvyššího kontrolního úřadu (NKÚ) vyplývá, že likvidace starých ekologických zátěží je pomalá a neúčinná, což pro stát přináší další výdaje navíc. Od začátku odstraňování zátěží v roce 1991 byla podle úřadu dokončena zhruba polovina naplánovaných akcí, u třetiny dosud sanace ani nezačala. Dosud stály nápravy škod 61 miliard korun.


S dopravou v ceně do obce Senec. Dřevěné brikety RUF - BUK jsou lisovány z kvalitního dřeva do tvaru hranolů o velikosti 155 x 106 x 64 mm. Tyto brikety jsou dodávány v balení o hmotnosti 10 kg. Brikety RUF - BUK pocházejí výhradně z české produkce a vyznačují se kvalitním slisováním dřevěných pilin a zaručují tak maximální spokojenost a dlouhé hoření ve vašich krbech a kamnech. Použitou surovinou k výrobě těchto briket jsou 100% čisté dřevěné bukové piliny. Dřevěné brikety RUF - BUK jsou na paletě chr…\nS dopravou v ceně do obce Senec. Dřevěné brikety HARD jsou lisovány z kvalitního dřeva do tvaru válce o průměru 90 mm a délce 260 mm. Tyto válcové brikety jsou dodávány v balení o hmotnosti 10 kg. Válcové dřevěné brikety HARD se vyznačují kvalitním slisováním dřevěných pilin a zaručují tak maximální spokojenost a dlouhou dobu hoření ve vašich kamnech a krbech. Použitou surovinou k výrobě těchto briket jsou piliny z tvrdých dřevin. Dřevěné brikety HARD jsou na paletě chráněny igelitovou strečovou…\nS dopravou v ceně do obce Senec. Dřevěné brikety TYP RUF jsou lisovány z kvalitního dřeva do tvaru hranolů o velikosti 150 x 100 x 60 mm. Tyto brikety jsou dodávány v balení o hmotnosti 10 kg. Použitou surovinou k výrobě těchto briket jsou piliny především z borovice a smrku. Vysušením vstupní suroviny a jejím následným zpracováním získává dřevěná briketa dobré vlastnosti s optimální dobou hoření. Tyto brikety jsou vhodné zejména pokud máte zájem o "rychl…\nS dopravou v ceně do obce Senec. Dřevěné brikety typu RUF - HARD jsou lisovány z kvalitního suchého dřeva do tvaru hranolů o velikosti 150 x 60 x 80 mm. Tyto brikety jsou dodávány v balení o hmotnosti 10 kg. Použitou surovinou k výrobě těchto briket jsou piliny z listnatých směsí bez kůry (dub, buk, jasan, topol). Dřevěné brikety označené jako RUF-tvrdé jsou na paletě chráněny igelitovou strečovou folií. Palety jsou jednorázové a nevratné a jejich cena není zpoplatněna. U kvalitních balených dřevěný…\nS dopravou v ceně do obce Senec. Dřevěné brikety označené jako VÁLEC - MIX jsou lisovány z kvalitního suchého dřeva do tvaru válce o průměru 90 mm a délce 260 mm. Tyto válcové brikety jsou dodávány v balení o hmotnosti 10 kg. Dřevěné brikety typu VÁLEC - MIX se vyznačují kvalitním slisováním kvalitních suchých dřevěných pilin a zaručují tak maximální spokojenost a dlouhé hoření ve vašich krbech a kamnech. Použitou surovinou k výrobě briket je mix tvrdých a měkkých dřevin vysok…\nS dopravou v ceně do obce Senec. Dřevěné brikety VÁLEC - SMRK jsou lisovány z kvalitního dřeva do tvaru válce o průměru 90 mm a délce 230 mm. Tyto válcové brikety jsou dodávány v balení o hmotnosti 10 kg. Použitou surovinou k výrobě těchto briket jsou dřevěné piliny smrku. Vysušením vstupní suroviny a jejím následným zpracováním získává briketa výborné vlastnosti jako je vysoká výhřevnost, mechanická stálost a optimální doba hoření. Dřevěné brikety typu…\nS dopravou v ceně do obce Senec. Dřevěné brikety VÁLEČKY jsou lisovány do tvaru válečků o průměru 65 mm a délce cca. 70 mm. Tyto válcové brikety jsou dodávány v baleních o hmotnosti 20 kg. Válcové brikety VÁLEČKY se vyznačují kvalitním slisováním a zaručují tak dlouhou dobu hoření a maximální spokojenost. Použitou surovinou k výrobě těchto briket jsou piliny převážně z měkkých jehličnanů (jako je smrk, borovice) a listnatých dřevin (dub, buk). Brikety jsou na paletě…\nS dopravou v ceně do obce Senec. Dřevěné brikety VÁLEC EKO jsou lisovány do tvaru válců o průměru 75 mm a délce 300 mm. Tyto válcové brikety jsou dodávány v baleních o hmotnosti 10 kg (+-5%). Použitou surovinou k výrobě těchto briket jsou především čisté smrkové piliny doplněné malém množství pilin z borovice a modřínu. Vysušením vstupní suroviny a jejím následným zpracováním získává briketa výborné vlastnosti, jako je vysok…\nS dopravou v ceně do obce Senec. Paleta obsahuje odkorněné bukové středy o objemu 0,75 prmr (prostorový metr rovnaný). Délka bukovách kulánů je cca 50-70 cm a jejich průměr se pohybuje v rozmezí 7-20 cm. Každý kus je na paletu efektivně naskládán tak, aby byl nevyužitý prostor mezi poleny zcela minimální. Jedná se o čerstvé dřevo o vlhkosti kolem 30-50 %. Paleta na které jsou bukové středy naskládány je jednorázová a nevratná a její cena není zpoplatněna. S tímto výrobkem ušetříte čas…\nS dopravou v ceně do obce Senec. Dřevěná bedna obsahuje buková polínka o objemu 1,2 prmr (prostorový metr rovnaný). Jednotlivá polínka jsou nasekána na velikost 33 cm a efektivně naskládaná do bedny 120 x 86 x 140 cm. Nevyužitý prostor mezi poleny je tak zcela minimální. Jedná se o dřevo o vlhkosti do 30 %. Dřevěná bedna. ve které jsou jednotlivá polínka naskládaná je jednorázová a nevratná a její cena není zpoplatněna. S tímto výrobkem ušetříte čas…\nS dopravou v ceně do obce Senec. Dřevěná bedna obsahuje polínka listnaté směsy (dub, buk, habr, bříza, javor a jasan) o objemu 1,2 prmr (prostorový metr rovnaný). Jednotlivá polínka jsou nasekána na velikost 33 cm a efektivně naskládaná do bedny 120 x 86 x do 140 cm. Nevyužitý prostor mezi poleny je tak zcela minimální. Jedná se o dřevo o vlhkosti do 30 %. Dřevěná bedna. ve které jsou jednotlivá polínka naskládaná je jednorázová a nevratná a její cena není…\nS dopravou v ceně do obce Senec. Dřevěné brikety typu RUF - tvrdé jsou lisovány z kvalitního suchého dřeva do tvaru hranolů o velikosti 90 x 150 x 60 mm. Tyto brikety jsou dodávány v balení o hmotnosti 10 kg. Použitou surovinou k výrobě těchto briket jsou bukové piliny bez kůry. Dřevěné brikety označené jako RUF-tvrdé jsou na paletě chráněny igelitovou strečovou folií. Palety jsou jednorázové a nevratné a jejich cena není zpoplatněna. U kvalitních balených dřevěných briket na paletách oceníte mimo jiné i…\nS dopravou v ceně do obce Senec. Kvalitní dřevěné brikety RUF - MIX malé, jsou lisovány do tvaru hranolů o velikosti 125 x 60 x 100 mm. Tyto dřevěné brikety jsou dodávány v balení o hmotnosti 10 kg. Dřevěné brikety typu RUF - MIX malá se vyznačují kvalitním slisováním suchých dřevěných pilin a zaručují tak maximální spokojenost a dlouhé hoření ve vašich kamnech. Použitou surovinou k výrobě těchto dřevěných briket jsou tvrdé dubové a borovicové piliny. Dřevěné brikety označené RUF - MIX…\nS dopravou v ceně do obce Senec. Směsné dřevěné brikety označené jako MIXI - NEW jsou lisovány do tvaru hranolů o velikosti 140 x 70 x 55 mm. Tyto mixované dřevěné brikety jsou dodávány v balení o hmotnosti 10 kg. Brikety typu MIXI v sobě ukrývají charakter papíru i dřeva. Základní surovinou pro výrobu briket MIXI je cca 80 % pilin a dřevěných třísek a cca 20 % recyklovaného papíru. Dříve byly tyto brikety vyráběny v poměru 60:40, ale pro zvýšení síly dřeva byl poměr nyní upraven. Tato jedinečná…\nKvalitní dřevěné brikety zabalené na paletách přivezeme do vaší obce Senec nákladními auty s plošinou a složíme u vašeho domu. S nákupem u nás máte jistotu, že zboží dopravíme do obce Senec ve velice krátké době tak, aby nenastal vypadek ve vaší topné sezóně.\nNejsme tedy klasické uhelné sklady v obci Senec, ale internetový obchod a výrobce baleného paliva. Ceník dřevěných briket, včetně dopravy do vaší obce Senec, je shodný pro celou Českou republiku. V klidu nakoupíte brikety z domova a my vám je přivezeme do obce Senec. Naše služby dosahují kvality vašeho oblíbeného uhelného skladu ve městě Senec.\nDřevěné brikety vám dovezeme do obce Senec.


« K výkonu brankaře se hráči v poli nepřidali\n| 673 zobrazení\nPřestože oběma týmům chyběli někteří hráči, střídačky byly plné a oba týmy velmi nabuzené. A plno bylo i energie na ledě. Že se bude jednat spíš o boj, bylo patrné, přesto jsme viděli řadu akcí obou týmů, takže gólmani si rozhodně nemohli stěžovat, že by se nudili. Nenudili se určitě ani diváci. První situace, která měla výrazný vliv na vývoj zápasu, bylo hned naše první vyloučení Jiráně za napadení ve 13. minutě. Zatímco sérii hákování a sekání na něho rozhodčí tolerovali, oplácení potrestali okamžitě. Po diskuzi s rozhodčím vyfasoval Jiráň ještě osobní trest na 10 minut. Vyloučení rozhodilo náš tým a soupeř ho dost rychle využil vstřelením gólu, kterým se ujal vedení. Výborný výkon v dnešním zápase předváděla naše první pětka a odměnou jí byl vyrovnávací gól Sršňů. Necelou minutu po gólu hostí skvěle zabojoval Dytrych na útočné modré a Javůrek nedal šanci Novákovi v bráně hostů jedovkou nad levé rameno.\nKrátce po začátku druhé třetiny jsme šli opět do čtyř, po odpískaném sekání Matouše Jelínka. Tuto nevýhodu soupeř nevyužil, ovšem využil situaci, po které se musí červenat celá naše druhá pětka. Naše špatná rozehrávka v obranné třetině soupeře a ještě horší obsazení hráčů, umožnili Sladkému s Krpatou zvýšit skóre v oslabení. Zbytečná chyba, zbytečné nabuzení soupeře. Ve 27. minutě jsme čelili také oslabení 3 na 5 na téměř ¾ minuty a úspěšně. Odčinění hrubky z přesilovky přišlo těsně před koncem třetiny. Bašus s Janem Tvrdíkem získali puk po buly a Matouš Jelínek překonal svižným a přesně mířeným backhandem Nováka do horního rohu brány.Před 3. třetinou byl stav opět vyrovnaný 2:2.\nZ pohledu disciplíny nezvládli poslední třetinu hosté, přesto to byli oni, kdo skórovali. Hosté pojali 3. třetinu jako velmi tvrdou a ještě k tomu diskuzní s rozhodčími. I proto je jejich účet trestů rozsáhlý – 3 tresty za sekání, jeden za podražení a 3 za nesportovní chování. K tomu přeražené 3 zuby našeho Javůrka a trest ve hře pro jejich trenéra…Ve 42. minutě využil končící přesilovku čáslavský Špelda, a stejný hráč přidal ještě 4 gól za necelé 2 minuty. Destruktivní přístup soupeře na nás tentokrát zafungoval a na rychle inkasované góly v začátku třetí části jsme nedokázali odpovědět. V 55. minutě jsme navíc udělali stejnou chybu jako v úvodu zápasu, a podruhé inkasovali ve vlastní přesilovce! Chyba a ostuda, udělat takovouto trestuhodnou chybu v jednom zápase 2x! K tomu náskok silného soupeře o 3 góly 5 minut před koncem, ubírali naše šance. Ani přesilovky v závěru jsme nevyužili, skóre nezměnili, z derby si proto odváží všechny tři body soupeř.\nDalší zápas odehrajeme v sobotu 30.11.2019 od 17:30 s BK Mladá Boleslav.\n– celkem střelba 31:34\n– úspěšnost gólmanů 85,3% : 93,5%\n– využití přesilovek 0:2 + 2x v oslabení\n– úspěšnost vhazování 61% : 39%\nGrauer, Chmelař, Švejda Pavel, Bašus, Havelka, Málek, Kopecký\nBeran, Javůrek, Dytrych, Jelínek Matouš, Jiráň, Tvrdík Jan, Plíhal, Sádlo, Klazar, Šváb, Fišar, Koubský\nBranky: Javůrek, Jelínek Matouš\nAsistence: Dytrych, Tvrdík Jan\nVyloučení: 7x 2 minuty + 1x 10 minut OT : 10x 2 minuty + 2x 10 minut OT + TH hlavní trenér


Jak se zbavit dráždivého tračníku? – SCer Terapeutovna, psychoterapeutická poradna\nSyndrom dráždivého tračníku (IBS) je onemocnění tlustého střeva, se kterým se potýká v dnešní době poměrně vysoké procento jedinců. IBS způsobuje bolesti žaludku a nepravidelné pohyby střev.\nMnoho odborníků považuje IBS za „neléčitelné“, nicméně v Poradně se těmito potížemi zabýváme a jsme rádi za úspěch, který naše péče má.\nhlasité kručení v žaludku,\nJsou nám známy 4 typy:\nIBS-D: se zvýšenými případy průjmu.\nIBS-C: se zvýšenou zácpou.\nIBS-M (smíšený) je stav, kdy máte častý průjem a zácpu v důsledku IBS.\nIBS-U (neklasifikováno) je, když vaše příznaky nezapadají do jiné kategorie.\nJe důležité nezaměňovat IBS a IBD (zánětlivé onemocnění střev). IBD vykazuje některé příznaky vzplanutí IBS. IBD však způsobuje pouze průjem, nikdy ne zácpu.\nJaké jsou jedinečné příznaky IBD? Jedinečné příznaky IBD mohou zahrnovat:\nJe IBS celoživotní stav?\nMnoho gastroenterologů tvrdí, že IBS je celoživotní onemocnění. Jiní lékaři však nesouhlasí. Špičkový výzkum odhaluje, že IBS může být u mnoha pacientů vyléčeno.\nPokračujte ve čtení a dozvíte se o:\nJak váš střevní mikrobiom ovlivňuje IBS\nFunkční léčba IBS\nJak trvale vyléčit IBS v 5 krocích\nJe syndrom dráždivého tračníku léčitelný?\nNa základě výzkumu a našich zkušeností z první ruky mohou být pacienti s IBS vyléčeni, pokud identifikujeme a léčíme základní příčiny IBS.\nByl někdo vyléčen z IBS? V tradiční medicíně nejsou pacienti z IBS „vyléčeni“. Můžete zvládnout IBS, ale nemůžete vyléčit IBS do bodu, kdy už ho nebudete muset zvládat.\nVelmi časné důkazy však naznačují, že mnoho forem IBS lze vyléčit. V závislosti na tom, co způsobuje IBS, byli pacienti z IBS vyléčeni již dříve.\nV Poradně zjišťujeme, se kterými spouštěči se klienti potýkají. Obvykle, odstraněním spouštěčů, mohou být vyléčeni IBS trvale.\nProč lékaři říkají, že je syndrom dráždivého tračníku neléčitelný?\nKonvenční medicína neví, jak klasifikovat nebo diskutovat o nemocech, které mají zcela odlišné příčiny. Protože přesně stejné příznaky IBS mohou být vyvolány tuctem různých příčin. Proto neexistuje jediná léčba IBS, ale je jich tolik jako samotných příznaků.\nNicméně i s tuctem léčby IBS, které fungují u různých pacientů s IBS, konvenční lékaři často říkají, že léčba neexistuje.\nJe to stejné jako s hypotyreózou, která může být vyvolána několika různými základními příčinami. Vzhledem k tomu, že existuje několik způsobů léčby hypotyreoidních pacientů se stejnou diagnózou, konvenční lékaři říkají, že žádný lék na hypotyreózu vlastně neexistuje.\nKdyž je příčinou střevní nerovnováha\nJednou z hlavních příčin IBS může být nerovnováha dobrých bakterií ve vašem střevě a léčba této střevní nerovnováhy může snížit příznaky IBS.\nDobré bakterie mají v těle důležité funkce:\nchrání před infekcí,\npomáhají vám cítit se sytí.\nStřevní nerovnováha může odkazovat na několik různých poruch:\nStřevní dysbióza je, když škodlivé bakterie přemohly vaše dobré střevní bakterie.\nSyndrom netěsného střeva je, když škodlivé střevní bakterie oslabily vaše střevní stěny a umožnily toxinům proniknout do vašeho krevního oběhu z trávicího systému prostřednictvím rozšířených proteinů těsného spojení (TJ).\nBakteriální přerůstání tenkého střeva (SIBO) je stav, kdy ve vašem tenkém střevě roste přebytek bakterií. Většina střevních bakterií by měla žít ve vašem tlustém střevě.\nNadužívání antibiotik může zabít více dobrých bakterií než špatných bakterií. Užívání antibiotik může vyvolat nerovnováhu střev.\nStřevní nerovnováhu mohou pozitivně podpořit probiotika. Pokud je budete konzumovat (doplňky stravy nebo potravin, např. jogurt nebo kysané zelí) vaše střeva se mohou začít znovu osidlovat dobrými bakteriemi.\n5 kroků léčby\nNelze říci, že z IBS se může vyléčit kdokoliv, nicméně v Poradně se setkáváme se zajímavou korelací u klientů, kteří se naučili žít plnohodnotnější život a bezpříznakovostí IBS.\nKlíč je v prvním kroku: testování spouštěčů IBS. IBS může být spuštěno tuctem základních příčin a každý spouštěč IBS vyžaduje jinou léčbu.\n5 kroků k trvalému vyléčení IBS:\notestujte spouštěče IBS,\nzeptejte se na léky,\nzačněte s nízko-FODMAP nebo jinou protizánětlivou dietou,\nproveďte změny životního stylu,\nužívejte doplňky stravy na hojení střev.\nJak dlouho trvá, než IBS odezní? U mnoha pacientů trvá několik měsíců, než IBS úplně odezní. Někteří pacienti trpící IBS však mohou zaznamenat snížení příznaků IBS za méně než jeden den. Záleží na tom, který spouštěč IBS způsobuje nepohodlí.\nNíže se podíváme na malé detaily pro každý z těchto kroků.\nPrvním krokem k trvalému vyléčení IBS je identifikace spouštěče IBS, který způsobuje váš syndrom dráždivého tračníku.\nNa vině může být jeden nebo více z těchto spouštěčů IBS:\nsyndrom netěsného střeva,\nbakteriální přerůstání tenkého střeva (SIBO),\nnízký vagový tonus,\nNěkteré spouštěče IBS jsou běžnější než jiné. Například až 84 % pacientů s IBS má SIBO, který může vyvolat příznaky IBS. Proto našim klientům často doporučujeme otestovat výskyt SIBO. A v některých případech můžeme objevit více než jeden spouštěč.\nVedlejší účinek léku?\nMnoho léků má vedlejší účinky a klientům doporučujeme léky nezneužívat a omezit je na nejnutnější možné minimum. Pro zmírnění příznaků IBS jsou vhodná zejména některá antibiotika.\nLéky na IBS mohou být:\nPrucaloprid (Motegrity) a naltrexon v nízkých dávkách jsou promotilitní činidla používaná k léčbě IBS-C a, je-li přítomna, SIBO. Tyto léky podporují zdravý pohyb střevních svalů (peristaltiku) a mohou snížit zácpu a nadýmání. Oba tyto léky jsou předepisovány „off-label“ pro léčbu IBS.\nRifaximin je generikum Xifaxanu, antibiotika, které je schváleno FDA k léčbě IBS-D. Rifaximin je účinný lék na předpis, který předepisujeme pro IBS-D. (Zatímco několik pojišťoven nechce platit jeho vysokou cenu, PrimeHealth využívá lékárny v Kanadě k získání generické formy za rozumnou cenu, když je potřeba.) Rifaximin je také životaschopným antibiotikem pro IBS-C.\nNeomycin je potenciální antibiotikum, které můžeme použít pro IBS-C způsobené SIBO s převládajícím metanem.\nMetronidazol a tinidazol jsou antiparazitická antibiotika, která PrimeHealth použije, pokud má pacient pozitivní test na parazity nebo SIBO s převládajícím metanem.\nSpazmolytika jsou léky, které uvolňují křeče. Mohou způsobit zácpu, takže spazmolytika jsou předepisována pouze pacientům s IBS-D.\nLoperamid (Imodium) a subsalicylát bismutitý (Pepto-Bismol) jsou dva volně prodejné léky na průjem, které lékaři často navrhují.\nLaxativa , jako je psyllium (Metamucil), přidávají rozpustnou vlákninu do vaší stolice. To čerpá více vody z vašich střev, což může pomoci při zácpě . Pijte hodně vody s laxativy.\nNarušovače biofilmu (např. oregano, skořice a kurkumin) jsou bezpečnou metodou oslabení ochranného obalu škodlivých bakterií, nazývaného biofilm. Biofilmy jsou odolné vůči antibiotikům, takže k neutralizaci obranyschopnosti škodlivých bakterií může být zapotřebí narušovač biofilmu.\nJedná se o nejběžnější formu diety pro IBS. FODMAP znamená „fermentovatelné oligosacharidy, disacharidy, monosacharidy a polyoly“. V podstatě jde o fermentovatelné sacharidy, které ve vašem střevě fermentují a mohou tak zhoršit příznaky IBS.\nNa dietě s nízkým obsahem FODMAP se vyhněte následujícím potravinám:\nTechnicky vzato umělá sladidla nejsou FODMAP, a proto jsou pro konzumaci s IBS poměrně bezpečná. Umělá sladidla však mají vědecky podloženou pověst toxicity. Jako sladidla přátelská k IBS doporučujeme stévii.\nDieta s nízkým obsahem FODMAP má být eliminační dietou, ne nutně dlouhodobou. Pokud příznaky IBS během této diety ustoupí, můžete pomalu znovu zavádět potraviny a určit, které potraviny snesete a kolik jich zvládnete.\nZaveďte změny v životním stylu\nTrvalé vyléčení IBS vyžaduje celoživotní změny životního stylu, které má ve výsledku pozitivní dopady nejen na střeva, ale i vztahy, práci a prožívání.\nZměny životního stylu pro IBS mohou zahrnovat:\ndenní relaxační techniky,\nRelaxační techniky zmírňují stres a snižují riziko IBS. Přibližně polovina Čechů zažívá stres denně, přižemč dlouhodobý stres může narušit váš imunitní systém a zdraví střev.\n6 způsobů, jak se zbavit stresu:\ntrávit čas venku,\nfyzická aktivita, alespoň procházky,\njóga, akupunktura, biofeedback.\nStudie ukazují, že fyzicky aktivní jedinci trpí IBS méně často než neaktivní. Nedávné studie zjistily, že cvičení s nízkou až střední intenzitou snižuje příznaky IBS, pravděpodobně kvůli protizánětlivé povaze cvičení.\nPřerušovaný půst může pomoci zmírnit příznaky IBS, protože umožňuje odpočinek střev a zlepšuje funkci štítné žlázy. K aktivaci MMC (migračního motorického komplexu), který způsobuje peristaltiku, tj. svalové kontrakce, které posouvají potravu ke zpracování v trávicím traktu, je nutný klid střev.\nPokud jíte příliš mnoho, příliš rychle nebo příliš často, váš trávicí trakt nebude mít dostatek času na správné zpracování toho, co jíte. Půst ráno nebo večer to může pomoci napravit. Zaměřte se na období půstu alespoň 12 hodin. Pomalu se propracujte k 16 hodinám mezi večeří a snídaní/obědem následující den. Je potřeba upozornit, že ne každému organismu bude vyhovovat 16 hod. Poslouchejte své tělo. Dvanáct hodin pro začátek stačí. Většina lidí by to měla dobře snášet. Před zahájením jakéhokoli půstu se však vždy poraďte s lékařem. Hladovění se nedoporučuje těhotným osobám nebo jedincům s podváhou.\nDoplňky na stabilizaci střev\nDoplňky pro hojení střev získávají na popularitě jako zcela přirozené metody snižování příznaků IBS. Podívejte se na náš internetový obchod , kde najdete doplňky lékařské kvality testované třetí stranou.\nTyto domácí léky přinesly úlevu mnoha pacientům s IBS, podle mnoha let recenzovaného výzkumu.\nDoplňky pro hojení střev, které mohou pomoci s IBS:\nProbiotika , zejména multikmenové probiotické doplňky , zlepšují diverzitu střevních bakterií, což je běžný spouštěč IBS.\nMátový olej je účinnou terapií bolesti pacientů s IBS.\nVláknové doplňky, jako je psyllium, bezpečně a účinně zlepšují příznaky IBS.\nHořčík: léčí zácpu, takže může pomoci pacientům s IBS-C.\nCBD (kanabidiol) je slibný jako léčba IBS-C.\nSuplementace vitaminu D zlepšuje příznaky IBS a kvalitu života u pacientů s IBS.\nTrávicí enzymy pomáhají trávicímu traktu při trávicích procesech.\nOreganový olej léčí SIBO, kvasinkové infekce a netěsné střevo .\nBerberine léčí kvasinkové infekce a SIBO.\nArtemisia dokáže eliminovat parazity.\nChasteberry léčí hormonální nerovnováhu.\nBylinné směsi, jako je Dysbiocide nebo FC-cidal, se v klinických studiích prokázaly při léčbě SIBO.\nPřed zahájením nového doplňkového režimu se vždy poraďte se svým lékařem nebo registrovaným dietologem.\nIBS můžete trvale vyléčit řešením základní příčiny. Našimi dveřmi prošli desítky pacientů, protože jim v minulosti nic nezafungovalo. Poté jsme identifikovali hlavní příčinu, nastavili změnu životního stylu a problém se postupně začal řešit.\nPrevPředchozí článekPozor na prázdninovou rozvolněnost, zhoršuje úzkost a depresi\nDalší článekMgr. Dagmar PetrželkováNext


Úvod do jazyka SQL pro uživatele - SQL-Jazyk 0 | OKsystem Školicí centrum\nSQL-Jazyk 0 - Úvod do jazyka SQL pro uživatele\n8. 9. 2022 - 9. 9. 2022 Praha cs Volný termín\nOrientovat se v konceptu relačních databází.\nPsát jednoduché dotazy v SQL jazyce, spojovat tabulky, filtrovat data.\nChuť naučit se něco nového, získat vědomosti o relačních databázích a základy dotazování do dat v nich.\nUživatele, kteří budou používat SQL jazyk pro základní, jednoduché dotazování, případně reporting a analýzy.\nModul 1: Úvod do SQL a relačních databází\nRelační databáze (entity, atributy, relace)\nModul 2: Úvod do jazyka SQL\nTypy příkazů (DML, DDL, DCL)\nElementy jazyka (výrazy, operátory, proměnné)\nModul 3: Datové typy a funkce\nDruhy datových typů\nModul 4: Příkaz SELECT\nModul 5: Spojování tabulek\nSET operátory (union, except, intersect)\nModul 6: Řazení a filtrování


Národní knihovna je jedna z mých nejkrásnějších pracovních příležitostí | Ikaros\nDomů / Národní knihovna je jedna z mých nejkrásnějších pracovních příležitostí\nNárodní knihovna je jedna z mých nejkrásnějších pracovních příležitostí\nJaká byla Vaše cesta do Národní knihovny a čím jste byl před tím, než jste se rozhodl přijmout nabídku stát se jejím ředitelem?\nNa to, co jsem, se mi opravdu nesnadno odpovídá - přinejmenším ze dvou důvodů: na jednu stranu je asi jednoduché říci, že jsem vystudoval češtinu a dějepis, ale v celém svém životě jsem učil pouhé 3 měsíce a to ještě jen jako zástup na gymnáziu. Druhý důvod je ten, že jsem v životě dělal velkou spoustu věcí, které možná nejsou knihovnictví oborově blízké, ale každá z nich mne něčím obohatila - práce v Českém rozhlasu, časopisu Naše rodina, péče o mentálně retardované děti nebo i přidávání do míchačky v polovině 80. let. Každá z těchto prací byla nějakým způsobem zajímavá a především poučná.\nKdyž mi zavolal pan ministr Dostál, zda bych neuvažoval o převzetí Národní knihovny, nechal jsem si nějaký čas na rozmyšlenou. Jeho nabídka přece jen příliš nezapadala do mých předchozích profesních zkušeností a dokonce jsem v té chvíli ani nevěděl, že byl odvolán Vojtěch Balík, kterého jsem znal ještě z dob působení v Českém rozhlase. Rychle jsem se tedy snažil zorientovat v této emotivně poněkud neklidné situaci, vyhledal jsem si informace také na internetu a po třech týdnech jsem panu ministrovi sdělil, že přijímám.\nNejsem knihovník, alespoň ne v tom smyslu, že bych vystudoval příslušnou školu. Obor, který jsem absolvoval, však podle mého názoru s knihovnictvím do značné míry souvisí. Moje diplomová práce se například věnovala bibliografickému popisu a zmapování undergroundové éry Revolver Revue, patřím k zakládajícím členům knihovny Libri prohibiti. Tu nabídku jsem tedy sice zvažoval v intencích svého vztahu ke knihovnám a oboru knihovnictví, ale spíše z toho pohledu, zda knihovnu musí nutně vést knihovník a nebo to může být i někdo, kdo sice má ke knihovně vztah, ale nezná nutně všechny detaily knihovnických procesů. Váhal jsem i proto, že šlo o přímou nabídku bez výběrového řízení v ovzduší ještě pořád zjitřených emocí vyvolaných odvoláním mého předchůdce.\nPo osmi měsících mohu říci, že svého rozhodnutí nelituji, naopak: smět řídit Národní knihovnu je jedna z mých nejkrásnějších pracovních příležitostí – také díky jedinečnému areálu pražského Klementina, kde máme hlavní sídlo.\nJaká je Vaše vize rozvoje NK ČR na příštích 20 let?\nOddělit novodobé (kromě Slovanské knihovny) a historické fondy a vyřešit letitý problém prostorové stísněnosti NK výstavbou nové budovy pro první z nich. Obě části Národní knihovny by pak měly respektovat některé základní principy: knihy a související služby by uživatelům měly být dostupné na jednom místě; knihovna by měla být maximálně otevřená, čtenář by se v ní měl cítit svobodně, volně – to samozřejmě platí více pro fondy novodobé a jen velmi částečně pro rukopisné památky. Moderní knihovna je veřejný prostor – člověk, který do ní vkročí, bude sice vědět, že je na půdě Národní knihovny, ale průkazku bude potřebovat opravdu až ve chvíli, kdy si bude chtít něco půjčit nebo požadovat speciální služby.\nPokud Vás mohu přerušit, navštívila jsem mnoho zahraničních i českých knihoven a líbily se mi ty, které byly něco více než jen servisní místo, kam přicházím s jasně formulovaným požadavkem na patřičně definovanou službu. Byly to knihovny, kde bych si ráda dala obchodní schůzku, v klidu pročetla denní tisk a nebo psala celé odpoledne článek do Ikara. Vždycky jsem doufala, že budeme něco takového mít i v Praze. Zajímalo by mě, zda jste se někde inspiroval, máte nějaký vzor?\nTo, co popisujete, přece cítí většina lidí, kteří knihovny navštěvují. Kdybych měl uvést konkrétní příklad, pak je to (více ve smyslu otevřenosti a poskytovaných služeb, než architekturou) před rokem otevřená knihovna v Seattlu.\nPostavit budovu se může zdát těžké. Ještě těžší ale podle mého názoru je postavit dobrý tým lidí. Jak připravujete své lidi na novou Národní knihovnu?\nKnihy mlčí, lidé nikoli. Obával jsem se, že se knihovnická veřejnost bude proti takovým principům stavět, ale musím říci, že k mému příjemnému překvapení se drtivá většina na změny velmi těší. A měnit se toho bude hodně, musí se rozbít některé zažrané stereotypy a návyky. Musíme však také připravit zaměstnancům důstojné pracovní podmínky, například eliminovat prostorový hluk a podobně. Myslím, že by nám náladu hodně pokazilo, pokud by nevyšla Letná a museli bychom NK stěhovat někam na periferii města. Zatím tomu sice nic nenasvědčuje, ale přece jen cítím pokoru před místem, které jsme si vyhlédli; ta vychází z historických zkušeností - v posledních 100 letech se zde leckdo pokoušel stavět a nikomu se to nepovedlo.\nV jakém stádiu je tedy nyní příprava stavby?\nUzavřeli jsme dohodu o spolupráci, kterou jednomyslně odhlasovala rada Hl. města Prahy. V současné době nastavujeme parametry toho "obchodu", tedy co bude na jedné a co na druhé straně, nejspíše půjde o výměnu něčeho za něco, o tom však nyní opravdu ještě nemohu mluvit. Našim záměrům vyslovil podporu Kulturní výbor Poslanecké sněmovny a máme přislíbeno podobné usnesení od Rozpočtového výboru, který poprvé ve svých dějinách zasedal v Klementinu. Do prázdnin r. 2005 by naše záměry měla projednat vláda ČR.\nNová budova je plánována na pozemku 12 000 m2 - čtyři patra pod zemí a šest pater nad zemí. Součástí nového areálu bude rovněž hlavní depozitář Parlamentní knihovny. Ještě letos bychom chtěli vypracovat zadávací podmínky pro architektonické řešení a vyhlásit soutěž. Vítěz by pak měl být znám do poloviny roku 2006. Náklady na stavbu nové budovy NK ČR odhadujeme na 1,8 mld. Kč s dokončením v roce 2010; spolu s rekonstrukcí Klementina představují naše záměry 2,7 mld. Kč – tu bychom chtěli dokončit do dvou let po otevření nové knihovny na Letné.\nA v jakém stadiu se nachází revitalizace Klementina?\nRevitalizace částečně již začala. Letos bychom chtěli dokončit opravu vnějšího pláště, máme sponzora na opravu barokní kašny, révové nádvoří bychom chtěli přestavět na barokní zahradu… Příští rok otevřeme Galerii Klementinum na obou Křížovnických chodbách, která bude mít svůj vlastní vchod z Křížovnické ulice, tedy prakticky od staroměstského vyústění Karlova mostu. Provoz Galerie chceme na jaře zahájit velkou výstavou o jezuitech, protože uběhne 450 let od jejich příchodu do Prahy. Nemůžeme však dělat prašné práce a činnosti, které by ohrozily fondy, musíme nejdříve vyřešit uložení těchto fondů – z větší části do nové budovy.\nMoje další otázka jde v linii původní otázky vize budoucnosti NK ČR. Jaké by podle Vás měla NK ČR zaujímat postavení k ostatním knihovnám v České republice?\nZákladní parametry jsou nastaveny zákonem a naším Statutem. Pro Národní knihovnu z nich vyplývá vůči dalším knihovnám celá řada povinností i pravomocí, jde ale o to, abychom úsilí knihoven spíše koordinovali než se snažili vystupovat z pozice síly. Také proto jsme vstoupili do Sdružení knihoven - jako partneři. Důležitá je komunikace všeho druhu a na všech úrovních, lidé spolu musí mluvit ve fázi hledání řešení a popisování problémů a ne až ve chvíli, kdy je řešení vymyšleno a prosazováno jako jediné možné.\nNa půdě NK ČR vzniká například určitá metodika nebo standard, který je probírán s odbornými pracovníky z jednotlivých knihoven. Jenže pak se zjistí, že o tom jejich ředitelé nevědí nebo nejsou seznámeni s důsledky některých rozhodnutí. Přitom není nic jednoduššího, než je předem požádat, aby na daný úkol někoho sami jmenovali do pracovní skupiny.\nKnihovny mají složitou skladbu finančních zdrojů, část z nich je pod Ministerstvem kultury, ne málo knihoven využívá zdroje z oblasti výzkumu a vývoje, respektive z Ministerstva školství, novým fenoménem jsou krajské rozpočty, ale také zdroje Evropské unie. Chtěl bych něco udělat pro to, aby ještě lépe fungovala komunikace v rámci systému knihoven směrem k tvorbě společných řešení a jejich společnému obhajování. Pokud se knihovny budou mezi sebou hádat a zastávat různá stanoviska, jejich pozice se ještě více oslabí.\nExistuje nějaký zájem, který by NK ČR chtěla prosadit na politické úrovni z pozice, kterou v této zemi má, zájem, na kterém byste se s ostatními knihovnami shodli?\nZa mimořádně důležitou pokládáme otázku budování a rozvoje digitální knihovny České republiky jako součásti Evropské digitální knihovny. Je potřeba sladit standardy, které se váží na digitální knihovnu. Když to trochu přeženu, digitalizaci by s lepším digitálním fotoaparátem mohl na trhu začít nabízet kdokoliv, za pět let bychom tu mohli mít desítky digitálních knihoven, které spolu nebudou schopné komunikovat. Proto je důležité, aby knihovny nastavily standardy zpracování digitalizovaných souborů, rozhraní pro bibliografický popis a pro přístup čtenáře.\nMyslím si, že by se knihovny neměly v první řadě ptát, co vyhovuje jim, ale co vyhovuje uživateli. Podle mého názoru by uživatel měl mít k dispozici obrazovku s minimem "tlačítek", kde nehledá zdroje primárně podle toho, kde jsou, ale seznamuje se s tím, co je vůbec k dispozici. Digitální knihovna je krokem, který toto umožní.\nDalší oblastí je velmi často diskutovaná otázka autorských práv, která do značné míry ovlivňuje rozsah služeb, které knihovny v budoucnu budou poskytovat. Při přípravě velké novely autorského zákona, kterou připravuje Ministerstvo kultury, prosazujeme, aby poplatky autorům za půjčování v knihovnách byly hrazeny centrální platbou ze státního rozpočtu obdobně, jak je tomu dnes u zvukových dokumentů. Usilujeme také o to, aby knihovny získaly licenci na půjčování zvukových a audiovizuálních záznamů. Musíme rovněž prosadit jasný právní rámec pro elektronické dodávání dokumentů a zpřístupňování informací digitalizovaných dokumentů, jinak by naše úsilí o vytvoření digitální knihovny zůstalo na půli cesty.\nMoje poslední otázka se týká toho, jak bude Národní knihovna komunikovat s vědeckou komunitou. Kterým směrem se bude u vás ubírat výzkum a kde jsou možnosti spolupráce?\nNárodní knihovna je de facto akademickou půdou sama o sobě – jsme řešiteli vědeckých úkolů, řada našich zaměstnanců má částečné úvazky spojené s výukou a předpokládám, že další budou přibývat. K tomuto optimismu mě vede rozhovor s rektorem Univerzity Karlovy, ze kterého vyplynulo, že bychom mohli některé studijní programy přímo vytvářet a nabízet tady. Národní knihovna není jen správcem pramenů, působí tu řada odborníků, metodiků a vědců.\nPříležitost k většímu rozvoji naší pedagogické a vědecké činnosti budeme mít, až se Klementinum trochu uvolní, vzniknou tu učebny a přednáškové sály. A jsme znovu u základního problému, který řešíme: prostorové stísněnosti Národní knihovny. Pevně věřím tomu, že jej do šesti, sedmi let definitivně vyřešíme.\nZvolte hodnoceníHlasovat pro 1/5 u článku Národní knihovna je jedna z mých nejkrásnějších pracovních příležitostíHlasovat pro 2/5 u článku Národní knihovna je jedna z mých nejkrásnějších pracovních příležitostíHlasovat pro 3/5 u článku Národní knihovna je jedna z mých nejkrásnějších pracovních příležitostíHlasovat pro 4/5 u článku Národní knihovna je jedna z mých nejkrásnějších pracovních příležitostíHlasovat pro 5/5 u článku Národní knihovna je jedna z mých nejkrásnějších pracovních příležitostíZrušit hodnocení\nJEDLIČKOVÁ, Petra a JEŽEK, Vlastimil. Národní knihovna je jedna z mých nejkrásnějších pracovních příležitostí. Ikaros [online]. 2005, ročník 9, číslo 6 [cit. 2020-10-21]. urn:nbn:cz:ik-11871. ISSN 1212-5075. Dostupné z: http://ikaros.cz/node/11871\ninformační průmysl [2x]


Serena Williamsová a Roger Federer spolu půjdou do důchodu - Sport.cz\n5. listopadu 2019 18:24 - Detroit/Praha\nJsou tenisovými legendami. Během své kariéry byli světovými jedničkami a vyhráli téměř vše, co se dalo. V osmatřiceti by tak mohli pověsit raketu na hřebík. Serena Williamsová a Roger Federer však chtějí fanouškům dělat radost dál a do důchodu nejspíš odejdou spolu. „Jak dlouho bude hrát Roger, tak dlouho budu hrát taky,“ prohlásila Williamsová.\nSerena Williamsová a Roger Federer.\nJiž před několika týdny potěšil Roger Federer fanoušky, když oznámil svůj plán na příští rok. Světová trojka sice vynechá některé menší turnaje, avšak na těch největších nebude chybět. Vítěz sto tří titulů na okruhu ATP prozradil, že se chystá na všechny grandslamy, a že bude usilovat i o medaili na olympijských hrách v Tokiu.\nSvým rozhodnutém inspiroval další legendu, Serenu Williamsovou. Americká tenistka hodlá také pokračovat dál. „Jak dlouho bude hrát Roger, tak dlouho budu hrát taky,“ prohlásila bývalá světová jednička na webu tennisworldusa.org. „Mám ráda to, co dělám,“ dodala s tím, že inspiraci nachází i u dalších sportovců.\n— Dionne Bessard-Davis (@BessardDionne) November 5, 2019\n„Basketbalisté, tenisté, fotbalisté, ti všichni hrají do svých čtyřiceti let. To by před deseti nebo dvaceti lety nebylo možné. Jsme součástí nové generace, která měla obrovské štěstí. Můžeme využívat lepší technologie, vybavení, i kvalitnější obuv. K tomu také víme, jak pečovat o své tělo,“ vysvětlovala třiadvacetinásobná grandslamová vítězka, která se na kurty dokázala vrátit po zdravotních trablích i po narození dcery.\nPůl roku po porodu si už loni zahrála na turnaji v Indian Wells. Od té doby sice zatím žádný titul do své sbírky nepřidala, avšak stále patří mezi elitu. Zahrála si několik finále včetně dvou ve Wimbledonu a dvou na US Open. Ve světovém žebříčku je desátá a stále doufá, že ještě nějaký turnaj může ovládnout.


RX VEGA 6 s Phenom II X4 840 Benchmarky v Ultra kvalitní nastavení kvality - GPUCheck Czechia / Česko\nRX VEGA 6 s Phenom II X4 840 Benchmarky v Ultra kvalitní nastavení kvality\nPokud jde o náklady, ceny jasně je skutečný problém zde a cena RX VEGA 6 je prostě směšné. S aktuální 1024 MB RAM RX VEGA 6 , může mít vážné paměti-související nedostatky ve více moderních her. S ohledem na maximální teplotu zatížení, RX VEGA 6 je chlazení je vynikající při zachování pohodě a pod kontrolou. Tato kombinace mezi RX VEGA 6 a AMD Phenom II X4 840 má méně než 8% úzkým hrdlem v mnoha hrách a je perfektní zápas, aby nedocházelo ke ztrátě FPS. Tato kombinace mezi RX VEGA 6 a AMD Phenom II X4 840 je dokonalou shodu, aby se předešlo ztrátě FPS.


Between Paper and Mind: RC Recenze: Obyvatel\nRC Recenze: Obyvatel\nOriginální název : The Resident\nAutor : Francis Cottam\nČeský název : Obyvatel\nPočet stran, Provedení : 253, vázaná\nDatum vydání ČR : 18.11. 2013\nV průběhu několika týdnů ji záhadné události vedou k podezření, že v bytě není sama, a nemůže se zbavit pocitu, že ji někdo sleduje. Podivné zvuky, které ji v noci probouzí, silueta muže, stojící v jejím pokoji…\nJejí obavy však nejsou dílem zjitřené fantazie, ohrožení je až příliš reálné a o to hrozivější. Juliet je proti své vůli zavlečena do děsivé hry na kočku a myš a neexistuje žádná jistota, zda z ní vyjde živá.\nMůžeme asi říct, že pro většinu z nás je domov místem, kde se cítíme v bezpečí. Děsíme se cestou potemnělým domem, ale ve chvíli, kdy se za námi zaklapnou dveře od bytu, vydechneme úlevou. Jsme doma a nic nám už nehrozí. Někdy je, ale opak pravdou...\nJuliet je úspěšná lékařka, která svou práci nade vše miluje. Možná i to byl důvod, že její manžel hledal něhu v náruči někoho jiného. Zničená Juliet je proto nucena hledat si nové bydlení. Když už si myslí, že snad byt nikdy nenajde, objeví se byt jejích snů s nájemným tak nízkým, až je to zarážející. Třešničkou na dortu je milý a přitažlivý majitel domu, Max. I přes krásu bytu se v něm, ale Juliet necítí ve své kůži. Má pocit jako by v bytě nebyla sama... jako by ji někdo pozoroval...\nPokud bydlíte sami a navíc v pronajatém bytě, po přečtení této knížky budete na ty stěny, které vás obklopují, koukat úplně jinak. Vím o čem mluvím, i při psaní téhle recenze si musím připomínat, že pod postelí mám tolik věcí, že už by se tam žádný bubák nevešel. Autor totiž děsivost celého příběhu nestaví na temných uličkách, opuštěných psychiatrických léčebnách, ale na místě, které skoro všichni považujeme za bezpečné a "zluvzdorné" - na domově. K tomu všemu ještě používá postupné gradování příběhu. Na začátku knihy se totiž opravdu skoro nic neděje a postupně nám jsou servírovány střípky toho, co se v bytě děje.\nV příběhu v podstatě nejde o to, aby jste zdlouhavě hloubali nad tím, kdo je tím úchylným slídilem. Ani o nějaké velké dějové zvraty. Jde o to v čtenáři zasít zrnko strachu a postupně ho podporovat v růstu. I když žádné osobní zkušenosti s perverzními úchyly nemám, dokážu si až moc živě představit, že přesně něco takového se odehrává v jejich zvrácené mysli. Od poloviny knihy totiž čtenář může nahlédnout i do hlavy samotnému deviantovi a vidět tak příběh jeho očima. A to je ta chvíle, kdy nebudete mít jenom strach, ale také vám z toho všeho bude dost špatně.\nKniha ve vás určitě vyvolá pár otázek a trochu paranoie. Přes můj počáteční problém se začíst, jsem si ve finále příběh vážně "užila" a poslední stránky zhltla během chvilky. Co bych ráda vyzvedla a pochválila, je krásná česká obálka. K příběhu se skvěle hodí a i přesto, že jsem se chvilkami zděsila, že jsem jí něčím pobryndala, vážně se na ní hezky kouká.\nVystavila Ellen Štítky: 3 hvězdičky, E, Recenze, Thriller v 13:13\nKleria Amanda 07 března, 2014\nNa knížku se chystám příští týden a hodně se na ni těším :) a jsem zvědavá co na ní řeknu já :).\nEllen 07 března, 2014\nTaky jsem zvědavá, co na ní řekneš :)\nJana CM 07 března, 2014\nUž jsem jednu recenzi četla a docela mě zaujala, ale nemohla jsem si pak vzpomenout na název knihy :D Takže se mi recenze hodí a knihu píšu na seznam!\nJsem ráda, že jsem pomohla :D\nMaruška 08 března, 2014\nNejdříve Spolubydlící, teď Obyvatel. Obě knížky si chci moc, moc, moc přečíst, ale jsem taková srábotka, že bych po dočtení neusla. Ale naštěstí se mnou v pokoji je ségra. :D\nMoc pěkná recenze:))


SESBÍREJTE AUTOMOBILY NAŠÍ HISTORIE\nAutomobily jsou symbolem doby. Jsou spojené se vzpomínkami na dětství a mládí. Vzpomínkami na rodinný vůz a cesty na chaty či chalupy či dovolené u moře v Jugoslávii či u Baltu. Vzpomínkami na první vlastní auto a první zásadní lásky, které se v něm odehrávaly.\nA právě nyní přináší firma Hachette jedinečnou kolekci modelů automobilů, které jezdily po českých a slovenských silnicích, v měřítku 1:24❗ Detailní, špičkové, zpracování kovových modelů klade díky své velikosti důraz i na ty nejmenší detaily, které podtrhují jedinečnost kolekce. Modely jsou z kovové karoserie, vyrobené metodou tlakového lití a z plastových doplňků a částí interiéru. Vyráběny jsou v Bangladéši.\nSoučástí každého modelu je i časopis, kde nejdete mnoho fotografií konkrétního modelu, technickou specifikaci vozu či zajímavosti a fakta o jeho vzniku a výrobě. Jako bonus můžete v časopise objevit i dobové materiály.\nKolekce začala vycházet 9. záři 2021 a je nastavena na dvoutýdenní periodu. Celkem je plánována 60 čísel, přičemž si vydavatel vyhrazuje právo změnit rozsah i cenu kolekce. Cena je vydavatelem stanovena u prvního čísla na 199 kč, od čísla 2 pak 549 kč. U nás na eshopu si připlatíte vždy ještě jednu korunu navíc z důvodu zvýšených nároků na balné ke každému objednanému kusu. Zdůvodu velikosti lze v jedné zásilce zaslat maximálně 6 kusů modelů v měřítku 1:24.\nčíslo 1 - Škoda 100L - vyšlo 9.9.2021\nV období 1969 - 1974 se vyráběla série 100/110 a model 100L je jejím věhlasným představitelem který umožnil, aby se Škoda, jedna z nejstarších automobilek světa začala prosazovat na trhu západní Evropy. I když se jednalo o levné auto, nechyběly mu některé prestižní vlastnosti jsou jednotlivě zavěšená kola a chromovaný nárazník.\nčíslo 2 - Lada 1200 - vyšlo 23.9.2021\nV roce 1970 otevřela v Sovětském svazu brány mamutí továrna automobilky VAZ v městě Togliatti. A téhož roku byla pod dohodě o licenci s italským Fiatem zahájena výroba modelu 2101 (Lada 1200), sovětská verze Fiatu 124. Automobil Žiguli byl téměř po čtyřicet let důležitým symbolem úspěchu průmyslu Východní Evropy.\nčíslo 3 - Škoda 1000 MB - vyšlo 7.10.2021\nPřes 400.000 kusů vyrobených za pouhých pět let, v období 1964 - 1969, - Škoda 1000MB, neboli “embéčko” nahradila Oktávii a byl to první, opravdu masově vyráběný vůz vyvinutý v československé automobilce. Levný hlediska nákladů na výrobu, ale se zajímavými aspekty moderních a příjemných ústupků směrem k luxusu.\nčíslo 3 - Tatra 6O3 - vyšlo 21.10.2021\nŠestsettrojka byla reprezentační osobní automobil, vyráběný automobilkou Tatra Kopřivnice v letech 1955 až 1975. „Tatra 603 byla posledním vozem slavné řady osobních vozidel firmy Tatra s proudnicovou karosérií a následovnicí Tatry 600 Tatraplan.\nčíslo 5 - GAZ 21 Volga - vyšlo 4.11.2021\nSlavná carevna se vyráběla v Sovětském svazu v letech 1956 - 1970. Celkem se ji prodalo přes 630 000 kusů.\nčíslo 6 - Polski Fiat 126P - vyšlo 18.11.2021\nVe Varšavské automobilce FSO v licenci vyráběný FIAT, kterého se mezi zákazníky dostalo více než 1 440 000 kusů. Narozdíl od svého italského předobrazu, Fiatu 1300 a Fiatu 1500, má Polski Fiat kulatá světla, kdežto originály světla hranatá.\nčíslo 7 - Lada Niva - vyšlo 2.12.2021\nSovětský terénní automobil Lada Niva se vyráběl od roku 1976 a s různými inovacemi se vyrábí dodnes. V České republice si získal velkou popularitu v roce 1985, kdy se objevil v hlavní roli ve sci-fi seriálu Návštěvníci .\nčíslo 8 - Warszawa M20 - vyšlo 16.12.2021\nUž název vypovídá o tom, kde se vůz vyráběl. Ve Varšavě, v továrně FSO, jako licence GAZ M20 Poběda. V letech 1951 - 1973 se ho vyrobilo přes čtvrt milionu kusů. Jednalo se o první, hromadně vyráběný automobil v Polsku po roce 1945.\nčíslo 9 - Lada 1500 - vyšlo 30.12.2021\nV letech 1973 - 1986 se vyráběl v Sovětském svazu automobil VAZ 2101 nebo 2103/2106, který se prodával, mimo jiné i pod označením LADA 1500, který byl hojně rozšířený i v tehdejším Československu, třeba jako vozy Veřejné Bezpečnosti. Pdobnost s italským Fiatem není náhodná, jednalo se o licenci Fiatu 124 a 125.\nčíslo 10 - Moskvič 403 - vyšlo 13.1.2022\nZ dnešního pohledu velmi krátce vyráběný automobil Moskvič 403. Ve výrobě strávil pouze tři roky, 1963 - 1965. Jednalo se totiž jen o přechodný typ mezi modely Moskvič 407 a Maskvič 408.\nčíslo 11 - FSO Syrena 104 - vyšlo 3.2.2022\nSyrena se vyráběla ve dvou továrnách, FSO a FSM, což byly polské státní automobilové továrny. Automobil Syrena měl typové označení 100,101,102,103,104 a 105. Mezi jednotlivými modely byly jen minimální rozdíly a byly vyráběny v rozmezí let 1957 až 1983. Stočtyřka byla poslední Syrénou, kde se otevítaly dveře proti směru jízdy.\nčíslo 12 - Wartburg 312 - vyšlo 24.2.2022\nWartburgu 312 se mnoho nevyrobilo. Ve východoněmecké automobilce z města Eisenach jich sjelo z pásu cca 40 000, jednalo se totiž o mezityp mezi modely Wartburg 311 a Wartburg 353. Dnes se jedná o poměrně cennou sběratelskou raritu\nčíslo 13 - Oltcit Club 11R - vyšlo 10.3.2022\nOltcit je rumunský vůz, který se vyráběl na základě licence francouzského Citroënu. Prosadil se však výhradně pouze v zemích bývalé RVHP. Název Oltcit je složen ze slov Oltenia (oblast v Rumunsku) a Citroën.\nčíslo 14 - ARO 10 - vyšlo 24.3.2022\nDnes již zaniklá rumunská automobilka ARO se specializovala na výrobu terénních vozů. Rumunské ARO 1O se od roku 1985 pohybovalo i po českých silnicích.\nčíslo 15 - Čajka - vyjde 5.5.2022


Praha 6: Chorea Bohemica - Hořické pašije a velikonoční zpívání a říkaní - Pražský patriot\n16. dubna 2019 07:32\nChorea Bohemica ve svém velikonočním zpívání a povídání uvede posluchače do obojího vnímání Velikonoc. Hořické pašije Jaroslava Krčka připomenou křesťanské tradice tohoto období a jarní písně zase tradice pohanské.\nObsazení: Jan Kukal – zpěv; Lucie Poláková – zpěv; Radek Trupl – housle; Helena Dolejšová – housle; Eva Kukalová – viola; Rostislav Tvrdík – kontrabas, zpěv, recitace; Jan Borůvka – flétna; Štěpánka Andělová – hoboj, zpěv; Jiří Urban – klarinet; Andrej Sochor – fagot.\nKoncerty na kopci se konají za podpory šesté městské části. Vstupné dobrovolné.