Balení zásilek ve skladu knih, ZÁLOHY TÝDNĚ! - Ostatní\nInformace Pro našeho významného klienta hledáme brigádníky do skladu knih v Ostravě Porubě. Náplň práce - veškeré práce spojené se skladem, - naskladnění a vyskladnění knih, - balení zásilek, - práce se čtečkou, - odpolední směny - 8h směnyCo od vás očekávámevýška 160...\n...domluvě možno i 15-22h,16-22h, nejméně však 5h/směna), •\tmožnost docházet ideálně 3x týdně. Co vám nabízíme •\tpravidelnou brigádu, •\tsměny jsou plánované týden předem, •\tzískání zkušeností v administrativě, •\ttýdenní vyplácení na účet, •\tmzda 100Kč/h na...\nVýroba 110,- Kč/hod ČÍSTÉHO + bydlení zdarma\n...zdarma + fixní bonusy - možnost práce přesčas (nevyžadujeme) - možnost výplaty týdenních záloh Směny: ranní, odpolední, noční, víkendy volné Práce je na hlavní pracovní poměr, smlouva na dobu neurčitou! Vítáme také skupinky nebo páry. Požadujeme...\nZnačení kanalizací, Ostrava. Zálohy týdně! - Manuální\nInformace Pro našeho dlouhodobého klienta hledáme brigádníky na pomocné práce v Ostravě. Hledáte přivýdělek a nebojíte se manuální práce? Pak je tato brigáda právě pro Vás a jako bonus Vám nabízíme zálohu týdně! Informace o pozici - pracovní doba 7:00-15:00 hod., - 8...\n75 - 88 Kč/hod\nInformace Úklidové práce na lakovně v Nošovicích. Výplata po směně. Směny sobota, neděle ranní 6.00-14.00, Dovoz a odvoz zajištěn ZDARMA z ČT, KI, HA, FM, Třince a dalších měst po domluvě. Co od vás očekáváme Plnoletost. Co vám nabízíme Výplata ...\nChceš mít brigádu blízko? Hledáš brigádu, která se přizpůsobí tvému rozvrhu? Chceš zpestření na rodičovské dovolené? Pokud tě naše nabídka zaujala , pak hledáme právě tebe na pozici: Doplňování zboží, V případě zájmu nás kontaktujte přes tlačítko odpovědět. Požadujeme...\nZkrácený/odpolední úklid kanceláří, vhodné i pro invalidní důchodkyně na HPP - Řemeslné a pomocné práce...\nInformace Nabízíme zkrácený - odpolední úklid pro samostatnou a zodpovědnou slečnu/ženu od 18 let. Vzhledem ke zkrácenému úvazku je pozice vhodná zejména pro invalidní paní nebo osobu zdravotně znevýhodněnou na HPP s příslibem náb. příspěvku 6 tis. Místo: Ostrava - Kunčice...\n...procesu - počet míst - 13 Nabízíme: - docházková odměna 1.800,-Kč každý měsíc ( při splnění fondu pracovní doby v daném měsíci ) - víkendové bonusy 500/1 směna - zákonné příplatky - zázemí stabilní zahraniční společnosti - vstřícné jednání - možnost profesionálního...\n...pro detail a odpovědnost - manuální zručnost Co vám nabízíme Dlouhodobou práci, férové jednání a praxi v atraktivním oboru. Zájemci o brigádu pošlete svůj aktuální životopis nebo se popište a uveďte, od kdy byste mohli nastoupit a jak často pro nás pracovat.\nMáte pracovní zkušenost ze skladu? Chcete pracovat od pondělí do pátku a mít volné víkendy? Pak máme nabídku práce pro Vás: - vykládka materiálu z vozidel dopravců, jeho kontrola, třídění, paletování - příjem materiálu do skladu - příprava a zásobování výrobních...\n...(OC Kaufland Karolina). Náplní práce je příprava, prodej pizzy a nápojů. Pracovní doba turnus, dle osobního naplánování. Brigádně či na HPP. Nástup v průběhu září. Fajn brigáda v mladém kolektivu, možno jen odpolední směny, vhodné také pro studenty jen (18+...\nvíkendová brigáda, Ostrava


Zprávy: 245. Pokus o rozpuštění komise pro etiku a náboženskou svobodu SBC selhal - Baptisté - Síť víry\n17. června 2022 17. června 2022\nHlasování nebylo dokončeno. Předseda podle zdvižených rukou zjistil, že tento návrh nebyl přijat.\nPokus o rozpuštění komise pro etiku a náboženskou svobodu SBC selhal\nNejkonzervativnější křídlo Jižní baptistické konvence zažilo další neúspěch v podobě nezdařeného pokusu 15. června o rozpuštění komise pro etiku a náboženskou svobodu této denominace (SBC Ethics and Religious Liberty Commission, ERLC).\nHlasování o rozpuštění ERLC bylo vyvrcholením letité kampaně proti této komisi ze strany spojenců Conservative Baptist Network, kteří věří, že SBC upadla do liberalismu a potřebuje „obnovu“.\nNaposledy byl z funkce prezidenta komise pro etiku a náboženskou svobodu odstraněn Russell Moore, jehož kritici ERLC obviňovali z toho, že se příliš soustředil na řešení sexuálního zneužívání v SBC, upřednostňoval legální cestu k občanství pro některé přistěhovalce a byl příliš měkký v odporu vůči homosexualitě.\nPřestože ERLC zaujala silný postoj proti potratům, její postoj nebyl pro některé kritiky dostatečně tvrdý.\nI po jeho odchodu před rokem komise nadále čelila kritice krajní pravice. Přestože ERLC zaujala silný postoj proti potratům, její postoj nebyl pro některé kritiky dostatečně tvrdý.\nKdyž úřadující prezident Brent Leatherwood nedávno podepsal dopis zveřejněný Národním výborem pro právo na život, v němž se uvádí, že ženy, které podstoupí interrupci, by neměly být stíhány za vraždu, krajně pravicoví kritici se znovu na komisi vrhli.\nAčkoli SBC zaujímá pevné pozice proti potratům po dobu nejméně dvou desetiletí, denominace na výročním zasedání neřešila otázku, zda by ženy, které podstoupily potrat, měly být stíhány jako vražedkyně. Takový názor se však stal článkem víry nejextrémnějšího křídla protipotratového hnutí v Americe, které má své stoupence i v Jižní baptistické konvenci.\nV den zahájení letošního výročního sjezdu SBC navrhl Joshua Scruggs ze Severní Karolíny, aby byla komise ERLC zrušena. Výbor pro pracovní řád se rozhodl nechat delegáty o této otázce hlasovat pro nebo proti a naplánoval debatu na další odpoledne, 15. června.\nPro svůj návrh Scruggs citoval biblický verš z 1. Korintským 1.10, který vybízí, aby „nebylo roztržek“ uvnitř Kristova těla. Scruggs řekl, že demontáž komise ERLC by „ukončila část naší rozpolcenosti“, kterou označil za „hanebnou“.\nDále pověděl, že komise ERLC je entita, která „způsobuje zbytečné rozdělení mezi jižními baptisty“. Dokonce i její programové zadání od SBC „nevyhnutelně způsobí rozdělení,“ dodal.\nBrent Leatherwood, úřadující prezident, se vyslovil proti návrhu a řekl, že komise ERLC staví SBC na veřejné náměstí jako svědka evangelia. I když v průběhu let mohlo dojít k „frustraci z různých osobností a postojů“, tato mise je příliš důležitá na to, abychom ji opustili, řekl.\nObzvláště ve Spojených státech, které jsou zjevně na prahu zrušení rozhodnutí Nejvyššího soudu ve věci Roe v. Wade o potratech, „bude naše obhajoba potřebná více než kdy jindy. Budeme muset zaujmout přístup stát od státu“, abychom zajistili, že budou schváleny a vymáhány státní zákony proti potratům, vysvětlil.\n„Otočit se zády k veřejnosti v době, kdy je to nejvíce potřeba, by znamenalo popřít evangelium,“ řekl Leatherwood.\nTento argument nebyl přesvědčivý pro Joshe Abbotoye, člena baptistickéjo sboru University Park v Houstonu a vůdce skupiny prosazující konzervativní politické kauzy.\n“Zrušení komise ERLC je lepší než pokračování ve financování kompromitované ERLC.”\n“Zrušit ERLC je lepší než pokračovat ve financování kompromitované ERLC,” prohlásil. Citoval řadu toho, co považuje za minulá selhání jejího vedení, a uzavřel: „Vedení příliš často mluví za D. C. do lavic, ne za lavice do D. C.“\nKonkrétně citoval dopis Národního výboru pro právo na život a poznamenal, že stanovisko komise ERLC je v rozporu s odpovědí, kterou před několika minutami poskytl Al Mohler, prezident Southern Baptist Theological Seminary.\nBěhem zprávy ze semináře se jeden delegát zeptal Mohlera, zda věří, že ženy, které podstoupí potrat, by měly být obviněny z vraždy, a Mohler odpověděl, že ano.\nPoté přišel k mikrofonu bývalý prezident komise ERLC Richard Land. Land vedl tuto komisi 25 let a v roce 1997 řídil její přechod z Komise pro křesťanský život na Komisi pro etiku a náboženskou svobodu. Ke změně názvu a změně jejího poslání došlo poté, co konzervativci upevnili svou kontrolu nad denominací.\nLandova pověst jako politického a teologického konzervativce je nepopiratelná. Dokonce byl během svého funkčního období obviňován ze zásnub ERLC s Republikánskou stranou.\n„Nedovedu si představit škodlivější okamžik, než že by Jižní baptistická konvence mohla zrušit komisi ERLC,” řekl Land. „Právě v tomto dokonalém okamžiku, kdy po téměř 50 letech našeho úsilí bude zákonné právo na potrat v celé zemi pravděpodobně zrušeno.”\n“Komise ERLC je výborně připravena poskytovat zdroje a pomoc,” řekl. “Vím, co dobrého vykonala. Žádám vás, abyste ERLC nerušili.”\nČas na rozpravu poté vypršel a předsedající vyzval k hlasování. Schválení návrhu by vyžadovalo prostou většinu na dvou po sobě jdoucích výročních sjezdech, což znamená, že by se jednalo o první ze dvou kroků.\nAvšak hlasování nebylo dokončeno. Předseda podle zdvižených rukou zjistil, že tento návrh nebyl přijat.\nMARK WINGFIELD | 15. ČERVNA 2022


increasing popularity » Blog Archive » Vítězně se vrací demagogie a za ní přijde nesvoboda\nVítězně se vrací demagogie a za ní přijde nesvoboda\nToulání na svobodě 13.03.2010\nAsi už není důležité řešit, zda je oním podstatným nebezpečím pro naši vlast oživení nacismu, fašismu, komunismu, nebo nějaké jiné formy zotročení. Objevují se nové způsoby argumentace a jejich nositelé si vybírají ze všech zmíněných totalitních ideologií právě to, co se jim hodí.\nOd poslední významné totality uplynulo již tolik let, že si mnoho lidí ohrožení svobody ani neuvědomuje, respektive naslouchá falešným strašákům raději, než by vidělo skutečné ohrožení. Pochopitelně že noví demagogové rádi vyhrožují nebezpečím z Evropy či USA a naopak bagatelizují mocenské ambice například Ruska, navštěvují představitele Chamásu a různé diktátory v soudružské shodě a nazývají kritiku i varování “laciným antikomunismem” nebo “multikulturním liberalismem.” Vymýšlejí novotvary, tvoří vlastní ptydepe ke zmatení pojmů, “pravdoláskovci” či “havlismus” jsou jakési démonické síly, cizinci a imperiální politika Izraele a Ameriky jsou strašákem pro lid, který by měl jako pravé spasitele přijmout své samozvané vůdce.\nDnes nastupuje arogantní a sebevědomá rétorika pána, který se již vidí vítězem příštích voleb a bohužel asi právem. Lidé jako by nechtěli chápat, že jeho sliby jsou nereálné a nebudou splněny, že jeho nenávistné výlevy s oprášenými klišé bolševické éry jsou znamením budoucích represí. Vždyť již nyní si nechává fotografovat své oponenty, vyhrožuje a zastrašuje, co bude dělat po volbách?\n“Zrušíme rovnou daň, zavedeme progresivní zdanění fyzických osob,” kázal na sjezdu Paroubek. A bojovně slíbil, že bude bojovat proti “nadměrným ziskům nadnárodních monopolů.” Zní to hezky uším lidí odchovaných legendami o šlechetném Jánošíkovi, který bohatým bral a chudým dával, stejně jako sladce zní mnohokrát opakovaná mantra “obyčejný člověk.” Mnohý lenoch se totiž raději považuje za “obyčejného člověka” než za sebevědomého a odpovědného občana, který se má o svůj osud také starat sám. Ale znamená to, že budou vyšší daně, že od nás odejdou zahraniční firmy a stoupne nezaměstnanost, že ve jménu jakéhosi “proletáře” budou pronásledovány elity, podnikaví a pracovití lidé, umělci, publicisté a všichni nonkonformní jedinci. Vzdělání také nebude prioritou, však slovo “inteligent” bývalo nejen nadávkou, ale i nebezpečným cejchem v dobách, kdy Paroubek jako šéf RaJ profitoval z bolševického režimu a jeho křupansko mafiánských praktik.\nSpojencem českých sociálních demokratů je nyní populistický slovenský premiér Robert Fico a jeho strana Smer. Není tajemstvím, že dalšími spojenci jsou komunisté, není ovšem vyloučena koalice s jakoukoliv populistickou stranou či koalicí, která by mohla vzniknout třebas i na šovinistickém, xenofobním a antievropském základě nebo na spojenectví s Velkým bratrem na východě. Demokracie je u nás ohrožena. A jako již mnohokrát dříve nikoliv nějakou vojenskou či politickou hrozbou vnějšího nepřítele, ale hloupostí, leností, zbabělostí a závistnou i nenávistnou malostí voličů, kterým právě demokracie dává do ruky nástroj svobodných voleb s rizikem, že ty svobodné volby budou poslední.\nPosted by Věra Tydlitátová @ 13:11\nBřezen 13th, 2010 at 14:06\nNo, já doufám, že Parchantroubek přece jen nevyhraje … (hvězdička)\nBřezen 13th, 2010 at 14:16\nCo by pro trochu moci neudělal?!\nBřezen 13th, 2010 at 18:50\nJe to nebezpecny blb, o to nebezpecnejsi, ze si kolem sebe shromazduje sobe podobne a kdaka kraviny, ktere se v nasich stale jeste bolsevismem zblblych volicich usalasi jak ves v kozise a vetsine se libi. Je ochoten udelat cokoliv, jen aby ziskal moc, naslibovat cokoliv, jen aby se volicum zalibil.\nA nas volic je dost nenarocny, v poslednich volbach byl 30,-KC/ks.\nTed Paroubek slibuje vic, 13.duchod, progresivnejsi dane, zvyseni materske, nadale nezdanene profesni vyhody (viz rezijky) - kde na to vezme neuvadi, ovsem dluhy se dle jeho odborniku neplati…\nBřezen 13th, 2010 at 23:32\nTo bude skvělé. Třeba nám obnoví i tu řadu trubkových pagod jako nosičů rudých hvězd, co stála před poliklinikou před revolucí. A lidu se budou rozdávat stovky s portréty masového vraha……….\nBřezen 14th, 2010 at 1:29\njj, už aby jsme zbankrotovali a MMF nám nadiktoval reformy, už se sem byli i podívat.\nBřezen 14th, 2010 at 7:11\nPro nás mladé, kteří jsme únor 1948 neprožili jako osobní zkušenost, je toto datum především historická událost, kdy byla s konečnou platností rozhodnuta otázka politické moci, došlo k likvidaci pozic exponentů buržoazie v politickém životě republiky. Nyní, 30 let po únoru 1948, jsou pro nás mladé ideje Února živou výzvou. Nutí nás především k zamyšlení, kolik toho pro stranu a společnost děláme a kolik jsme schopni udělat. V naší stranické práci je stále co zlepšovat. Stojíme před výročními členskými schůzemi a okresními konferencemi strany, bude třeba se zamýšlet nejen nad výběrem členů do výborů místních organizací, ale i nad celkovou koncepcí práce těchto organizací. Vždyť ruku na srdce, kolik z těchto orgánů a organizací má důkladně rozpracovaný dvou až tříletý plán činnosti? Kolik z těchto místních organizací provádí například důkladnou přípravu kádrů?\nVice od zlodeje salamu, najdete na:http://cs.wikiquote.org/wiki/Ji%C5%99%C3%AD_Paroubek\nBřezen 14th, 2010 at 16:15\nPochoutka pro otrlé:\nBřezen 14th, 2010 at 20:34\nAhoj Veroniko, četla jsem Tvůj článek na Týdnu, tam ale nemáš diskuzi, tak Ti píšu sem, že je dobrý. Socani rádi využívají touhu některých voličů po “silné ruce”. Oni to za nás ochotně rozhodnou, vyberou, přerozdělí, ovládnou..\nBřezen 15th, 2010 at 12:42\nSouhlasím, ale máte nějaké konkrétní řešení?\nBřezen 15th, 2010 at 19:45\nTo je tedy opravdu síla.\nTo Cougars: Parkinsonova choroba z lidí NEČINÍ z nikoho tělo bez mozku.\nBřezen 15th, 2010 at 22:54\n“:-). A co když dostaneš parkinsonovu chorobu.. budeš tělo bez mozku.. budeš pokračovat stále ve svém nenávistném prstokladu po klávesnici nebo prosit o příspěvek na chleba ? :-).”\nOdmyslim si autorovu neznalost v oblasti mediciny a teto Dg. spec., ale:\nPrave kvuli problemum pri zavaznych nemocech a ve slozitych problemech je zavaden system, kdy jednotive malichernosti neodcerpavaji ze zdravotnictvi tolik a naopak zustava rezerva na leceni slozitejsich. Autor tedy nepochopil ani nejzakladnejsi myslenku.\nBřezen 15th, 2010 at 23:00\nObavam se po precteni celeho jeste jednou, ze se jedna o mnohoslovne vselaskou zabalenou lenost. Ta touha po vsemocnem prerozdelovani z toho kape jak povestne kapky icka.\nBřezen 16th, 2010 at 3:00\nBez ohledu na zdejší více či méně plamenné prstoklady podotýkám, že plameny jsou jenom jedny. A ty dlí ve švédském Göteborgu. IN FLAMES\nBřezen 16th, 2010 at 20:01\nOmlouvám se tomu věrozvěstovi nahoře, ale mohu mu vřele doporučit, aby své pravdy zvěstoval zase jinde. Jeho první vstup jsem pustila, jevil se mi sice trochu pomatený, ale vcelku neškodný a dobromyslný. U druhého vstupu již náš nositel zvěsti o lásce uráží zdejší diskutéry. Po nějakém tom váhání jsem usoudila, že různých paranoických žvanilů je na ostatních fórech až až a že nepotřebuji, aby zde šíři svá moudra i tento “mimozemšťan”. Takže je na čase říct mu: “Pá, pá.”\nBřezen 17th, 2010 at 15:07\njééé… zrovna když jsem se rozhodl se s ním pustit do diskuse…\nBřezen 17th, 2010 at 15:22\nNo nevím, pane Řeko, chcete? Mám mu tedy otevřít dvířka do výběhu?


ISIC TOUR 2018 odstartovala v Praze a míří na Moravu - ISIC.CZ I Svět průkazů ISIC, ITIC, IYTC a SCHOLAR\nISIC TOUR 2018 odstartovala v Praze a míří na Moravu\nRok se s rokem sešel a my zase mohli rozjet oblíbenou road show ISIC TOUR powered by Vodafone. Začali jsme na pražské VŠE, pokračovali na ČVUT a dokonce zvládli zaskočit i do Brna na VFU. I letos se chystáme zpestřit začátek semestru studentům na celkem 15 univerzitách v ČR!\nA na co se těšit? Tradičně jsme rozehráli Velkou hru o 53 hodnotných cen! Stačí si vytvořit účet na MUJISIC.CZ s aktuálně platným průkazem ISIC, tipnout správně odpověď na soutěžní otázku a dorazit na kteroukoli ze zastávek ISIC TOUR. Už na místě čeká nejrychlejší studenty balíček plný dobrot, kosmetiky a inspirace od ISIC a našich partnerů!\nKromě nejnovějších chytrých telefonů včetně iPhone X, Huawei P20 Pro nebo Samsung Galaxy S9, soutěžíme o tablet Huawei Media Pad M5 8.4 LTE, roční zásobu drinků Tiger nebo zajímavé slevy na program Work and Travel USA 2019 či na nákup čehokoli na Alza.cz!\nAni partneři ISIC TOUR nelenili a nachystali pestrý program\nVe stánku Vodafone si zahrajete hru Lovec světel o sluchátka, splittery, batohy nebo outdoorové lahve. A kdo ještě nemá studentský tarif #jetovtobě, má jedinečnou možnost si jej aktivovat přímo na místě. Vyplatí se přijít s kámošem – společně získáte půl roku datování zdarma.\nU finančních expertů Partners zase můžete otestovat, jak jste zdatní v otázkách finanční gramotnosti. A pokud jste na Instagramu jako doma, cvakněte s Partners pár fotek s hashtagem #partners a #isictour2018 – odměna vás nemine!\nChcete získat zkušenosti ze zahraničí? Stavte se u stánku Student Agency a nahlédněte pod pokličku programu Work and Travel. Nebo se u RegioJet zaregistrujte na kreditovou jízdenku a vyhrajte slevu na vnitrostátní jízdenku!\nPři čekání na balíček či soutěže si nezapomeňte říct také o žeton do mluvícího automatu Tiger – když ho hezky poprosíte, dostanete energy drink zdarma. Studentky jistě ocení také malý dárek od hostesek Kotex.\nPozor, počet balíčků na každou lokalitu je omezen, tak se včas registrujte na MUJISIC.CZ a přihlaste do Velké hry, ať jste ready, až se potkáte s našimi usměvavými hosteskami z Promoteri.eu.


Letošní sezónu mladších žákù lze považovat za velmi úspìšnou | Panthers Otrokovice\npá 6.5.2022 | Redakce\nZaèátek sezóny kluci odstartovali na již velmi oblíbeném turnaji Ostrava Cup, který se letos uskuteènil v netradièním termínu, a to v srpnu. Nicménì to bylo již jako souèást nadcházející sezóny 2021/22 a to znamenalo, že naši kluci patøili k tìm nejmladším. Pøestože vyhráli svou skupinu, v osmifinále po velkém boji podlehli Vítkovicím a turnaj pro nì skonèil.\nStartem nové sezóny, na zaèátku záøí, jsme se zúèastnili turnaje Nisa cup v Liberci. Turnaj se nám povedl a probojovali jsme se až do finále, kde jsme podlehli Bivojùm z Litvínova, stejnému soupeøi, který nás již vloni pøipravil o titul na turnaji v Brnì. Litvínov se stal klukùm urèitým prokletím a s obavami pøistupovali k zápasùm s tímto silným týmem.\nÚspìchy mladších žákù v posledních letech, stejnì jako obliba florbalu v Otrokovicích pøispìla k vysokému poètu stávajících hráèù i nových posil v této kategorii. Již od záøí se tréninkù úèastnilo více než 20 klukù a v prùbìhu roku pøicházeli další zájemci. Ne všem z nich florbal zachutnal, ale ti, kteøí vydrželi, mìli možnost rozvoje i pod vedením souèasných a bývalých extraligových hráèù. Právì úèast tìchto zkušených hráèù pomáhá s rozvojem herních dovedností dìtí.\nVzhledem k vysokému poètu zájemcù klub letos pøihlásil do Zlínské ligy mladších žákù dva týmy, což pomohlo k navýšení poètu zápasù a herního èasu pro všechny hráèe. Každý si mohl zahrát až 30 zápasù, což vedlo ke zlepšení herních dovedností hráèù.\nPøi rozdìlování týmu na družstva Black a White jsme se potýkali s otázkou, zda postavit silný a slabší tým, nebo kluky namixovat a vytvoøit dva konkurenceschopné týmy. Nakonec se trenéøi rozhodli vytvoøit dva stejnì silné týmy. Tato filozofie se ukázala jako správná a kluci hráli prim ve Zlínské lize a oba týmy patøily k nejlepším.\nZaèátkem roku 2022 jsme rozhodli i na popud našich velkých rivalù, hráèù Bivoj Litvínov, zorganizovat turnaj pod názvem Panthers Cup. Turnaj ètyø silných týmù doplnili kromì Bivojù mladší hráèi SC Tempish Vítkovice a Zlín Lions. V tomto vyrovnaném klání, kde po základní skupinì mohl vyhrát kterýkoliv z týmù, nakonec ve finále zvítìzili Panteøi, a to až po samostatných nájezdech nad Vítkovicemi. Jednalo se nultý roèník turnaje a my vìøíme v dobøe vytvoøenou a do budoucna se opakující se tradici.\nAni teï, v závìru letošní sezóny, samozøejmì nepolevujeme ve fázi tréninkù, ani turnajù.\nJiž první kvìtnový víkend se zúèastníme Prague Florbal Cupu a na konci mìsíce zabojujeme o umístìní na novém turnaji Ostravské hry ve Vítkovicích. Sezónu mladší žáci ukonèí oblíbeným turnajem Brno Open Game, kde i pøi naší ètvrté úèasti chceme s touto partou klukù dovést jednu z medailí!\nI když budeme mít letos roèníkovou nevýhodu a budeme na turnajích patøit mezi nejmladší týmy, pevnì vìøíme že se popereme o co nejlepší výsledky!\n6. – 8. 5. 2022 Prague Floorball Cup https://www.praguefloorballcup.cz/\n23. – 26. 6. 2022 Brno Open Game https://www.opengame.cz/


Prodej rodinného domu Železný Brod, Jirkov nyní za 2 250 000 Kč a plochou 250 m2\nProdej, rodinný dům 5+kk, Jirkov u Železného Brodu\nTuto nemovitost nabízí ověřená realitní kancelář M&M reality holding a.s. Máte o tuto nemovitost zájem? Prodej, rodinný dům 5+kk, Jirkov u Železného Brodu 2 250 000Kč Kontaktujte makléře\nNabízíme k prodeji rodinný dům v obci Jirkov u Železného Brodu s pozemky o celkové výměře 827 m2. Nemovitost byla částečně rekonstruována, jsou zde nové rozvody elektřiny, odpadu, vody a je rozvedeno ústřední topení po celém domě. Obytné místnosti jsou 3, zbytek je rozpracovaný. Objekt je rozlehlý a nabízí prostor i větší rodině, na zahradě stojí prostorná garáž s dílnou a v podkroví lze vybudovat další pokoje. Celkově se jedná o velmi klidné místo na okraji obce vhodné i k rekreaci.\nProdej rodinného domu Železný Brod, stav je uveden jako dobrý, osobní vlastnictví, umístěný v lokalitě, kde je okraj obce, o ploše 250 m2, pozemek o velikosti 827 m2, se zastavěnou plochou 150 m2, a zahradou 827 m2, případně vybírejte i tady, Rodinné domy Jablonec nad Nisou, je vybaven či je k dispozici balkon, zařízeno nábytkem.


Zveme vás na prohlídku zákoutí knihovny! | Městská knihovna Blansko\nKnihovna » Aktuality » Zveme vás na prohlídku zákoutí knihovny!\nZveme vás na prohlídku zákoutí knihovny!\nPojďte se podívat do světa knihovny a to i do jeho skrytých zákoutí. Mají opravdu knihovníci ve skladu moly? Kolik je ve skladu knih a jak vysoká by z nich byla věž? Kdo všechno v knihovně pracuje a co knihovníci dělají, když je v úterý zavřeno? Zájemci nechť se hlásí na mollova@mk.blansko.cz, počet míst ve skupině je omezen! Akce probíhá v rámci celostátního projektu Týden knihoven.\nKdy: středa 7. 10. 2020 v 15.30 h


Nejčastější zimní úrazy - Ordinace.cz\nO jaké zranění se jedná a jak poskytnout první pomoc?\nPodvrtnutí – distorze\nJedná se o poranění kloubních vazů nebo kloubního pouzdra nepřímým úrazem, nejčastěji prudkým pohybem. Nejvíce postiženými klouby jsou kotníky a zápěstí.\nomezení hybnosti postiženého kloubu\notok a v závažnějším případě i krevní výron\nPoraněnou končetinu nezatěžujeme, přiložíme elastický obvaz a ledujeme (lze použít igelitový sáček naplněný vodou a kostkami ledu). Pokud se stav nelepší, je nutné dopravit poraněného k lékaři, aby se vyloučila případná zlomenina nebo závažnější poškození měkkých tkání.\nČtěte také: Odškodnění za úrazy na chodnících\nVykloubení – luxace\nJedná se o poranění kloubu, ke kterému dochází při působení velkého násilí. Kloubní plochy se dostanou mimo kontakt a nedotýkají se. Vykloubení postihuje nejčastěji rameno, palec ruky, prsty.\nnemožnost pohybu v postiženém kloubu\nhematom v okolí kloubu\nMůže být velmi obtížné odlišit vykloubení od zlomeniny. Obě poranění mohou být přítomna současně.\nPostižený kloub zafixujeme v tzv. úlevové poloze, která je pro poraněného nejméně bolestivá, končetinu nenapravujeme, chladíme a zajistíme transport do zdravotnického zařízení.\nČtěte také: Lyžařské desatero - prevence proti úrazům\nZlomenina – fraktura\nJe poranění, při kterém dochází k porušení kontinuity kosti vlivem působení velkého násilí. Zlomená kost může velmi závažně poranit cévy, měkké tkáně a nervy. U zlomenin dlouhých kostí dochází ke krvácení z cév okolní tkáně a z dřeně poraněné kosti.\núlomky kosti v ráně\nkrepitace (chrastění) při pohmatu\nPoraněnou končetinu provizorně zafixujeme vždy v celém rozsahu (přes dva klouby), k fixaci lze použít tělo poraněného (ruku fixujeme k trupu a u dolních končetin nám zdravá končetina slouží jako dlaha pro poraněnou). U otevřené zlomeniny nikdy neodstraňujeme z rány cizí tělesa ani úlomky kosti, ránu pouze zakryjeme. Defigurované končetiny NIKDY nenapravujeme. Poraněnému NIKDY nepodáváme tekutiny a léky per os (ústy)!!! Stále sledujeme vitální funkce a celkový stav poraněného a zajistíme transport do zdravotnického zařízení.\nK poranění páteře dochází nejčastěji při působení extrémního násilí. V zimním období se s těmito úrazy nejčastěji setkáváme u lyžařů a snowboardistů. Při těchto sportovních aktivitách by proto mělo být samozřejmostí používání ochranných pomůcek, které výrazně snižují riziko zranění. Hlavní nebezpečí u poranění páteře spočívá v následném poškození míchy zhmožděním, krvácením nebo jejím přerušením. K poškození míchy však může dojít i bez zjevného poranění páteře. Každé poranění páteře považujeme za velmi závažné a snažíme se zajistit maximální šetrnost při ošetřování. Nejzranitelnější oblastí je oblast krční páteře a přechod mezi hrudní a bederní páteří.\nPříznaky poranění páteře a míchy\nU pacienta při vědomí\nsilné bolesti v poraněné oblasti\nV případě poranění míchy nastupují k těmto příznakům i neschopnost pohybu, porucha citlivosti (mravenčení), změna vnímání (teplo jako chlad, šimrání jako bolest…), ztížené dýchání, inkontinence.\nPokud je poraněný v bezvědomí, je nutné po úrazu VŽDY myslet na možné poranění páteře a míchy a podle toho s poraněným manipulovat, aby nedošlo k poškození nešetrným vyprošťováním nebo transportem.\nPoraněného při vědomí se snažíme verbálně uklidnit a požádáme ho, aby se nehýbal, manipulujeme s ním pouze nezbytně nutně (uvolnění dýchacích cest, přerušení úrazového děje…). Do příjezdu ZS stabilizujeme krční páteř – klekneme si za hlavu poraněného, uchopíme ji oběma rukama a udržujeme v neutrální poloze, kdy je vyrovnána s krkem a páteří, předloktí si opřeme o stehna, abychom ruce udrželi v klidu. Manipulaci s poraněným by mělo provádět více lidí, aby byla znehybněna podélná osa těla a nedocházelo k ohýbání nebo k rotacím v průběhu podélné osy těla.\nU poraněného v bezvědomí zajistíme průchodnost dýchacích cest, stále sledujeme reakce poraněného a vitální funkce, v případě nutnosti neodkladně zahájíme KPR, která má vždy přednost před stabilizací páteře.\nNejčastější příčinou poranění hlavy a mozku je působení velkého násilí na tuto oblast. Zranění jsou ohroženi přímým (primárním) nebo nepřímým (sekundárním) poškozením mozku. Tato poranění lze rozdělit na poranění obličeje a měkkých tkání a poranění lebky a CNS.\nPoranění obličeje a měkkých tkání\nTato poranění vznikají obvykle přímým působením síly na oblast obličeje (úder, prudký náraz). Může přitom dojít k rozlámání obličejových kostí s následným krvácením z nosu a úst. Poraněný je ohrožen vdechnutím krve nebo cizích těles (zuby, kostní úlomky…) do dýchacích cest.\nviditelné deformity na obličeji\nvadný skus při zlomenině dolní čelisti\nzvýšená sekrece tkáňové tekutiny\nčástečná nebo úplná neprůchodnost dýchacích cest – částečná neprůchodnost se projevuje namáhavým zrychleným dýcháním, které může být doprovázeno „bubláním“ nebo tzv. stridorem; u úplné neprůchodnosti neslyšíme a necítíme dech poraněného, bezprostředně po úrazu můžeme pozorovat velmi namáhavé dýchací pohyby hrudníku, které se vytrácejí, poraněný upadá do bezvědomí, nastupuje zástava dýchání a oběhu.\npři bezvědomí a bezdeší neodkladně zahájíme KPR, pokud se opakovaně nepodaří zajistit dýchací cesty a poraněného prodechnout, provádíme bez přerušení nepřímou srdeční masáž\nzajistíme transport do zdravotnického zařízení\nPoranění lebky a CNS\nVznikají působením hrubého násilí (náraz, úder, pád, tlak…).\nPřímé (primární) poškození – je způsobeno přímo úrazem mozku a vede k bezprostředním škodám.\nNepřímé (sekundární) poškození – vzniká jako následek nitrolebních komplikací. Některým poškozením je možné cílenou neodkladnou péčí zabránit nebo je zmírnit.\nPříznaky poranění lebky a CNS\nhlavním příznakem je porucha vědomí, může se objevit tzv. lucidní interval, kdy po počátečním bezvědomí dochází k přechodnému zlepšení stavu, poraněný je při vědomí a může působit zcela normálním dojmem a poté dochází ke zhoršení stavu s hlubokým bezvědomím\nporucha dýchání, oběhu\nnestejné zornice (širší zornice je obvykle na straně utlačení mozku)\nkřeče nebo ochrnutí končetin a obličejového svalstva\npoloha na boku se zvýšenou horní polovinou těla\ntrvalé sledování vitálních funkcí\nrychlý transport do zdravotnického zařízení\nU pacienta v bezvědomí\nzajištění vitálních funkcí, příp. neodkladné zahájení KPR\nNejdůležitějším faktorem v souvislosti se zimními úrazy zůstává prevence\nV praxi to znamená umět přizpůsobit chování dané situaci. U zimních sportů je to důsledné používání ochranných pomůcek, které dokážou zmírnit následky úrazu nejen u dětí, ale i u dospělých. U seniorů se to týká zejména jejich pohybu venku. Měli by využívat pomůcky usnadňující pohyb (např. protiskluzové nástavce na hůl atd.) nebo doprovod jiné osoby.


Politika, metafyzika a antifundacionalismus v díle Erica Voegelina a Jana Patočky | Voegelin Principles\nDomů » Politika, metafyzika a antifundacionalismus v díle Erica Voegelina a Jana Patočky\nNapsal uživatel ruzicka dne Út, 03/14/2017 - 00:00.\nV roce 1953 filosof Jan Patočka dokončil a poskytl k soukromému šíření rukopisu s názvem Negativní platonismus. O vzniku, problematice, zániku metafyziky a otázce, zda filosofie může žít i po ní. Publikování mu znemožnila nedávno nastolená komunistická vláda, ačkoli byl tehdy předním českým myslitelem. Jeho studie o metafyzice začíná prohlášením, podle kterého v současném filosofickém myšlení vládne „povědomí, že skončilo metafyzické období filosofie. Žijeme na konci velkého období, nebo dokonce snad po jeho skončení.“ Vládnoucí paradigma – jinými slovy – vyhlásilo postmetafyzický věk. Avšak tím, co nakonec zbavilo metafyziku významu, nebyla moderní filosofie, jakkoli si tento účinek nárokovala. Osvícenský humanismus, pozitivismus, hegelianismus – ty všechny jen přenesly cíle metafyziky do oblasti lidského rozumu. Když tedy český filosof uvažoval o vzestupu a pádu metafyziky, netýkalo se jeho zkoumání autorů moderních, nýbrž postmoderních. Negativním platonismem chtěl Patočka přesně uchopit povahu toho, co postmoderna konečně překonala. Co přesně míníme metafyzikou, ptal se, a může filosofie přežít její konec?\nPřibližně v téže době, kdy Patočka v ochromující atmosféře komunistické cenzury promýšlel tyto otázky, začínal emigrantský filosof Eric Voegelin dlouhou analýzu, která měla vést k podobým úvahám. I Voegelin hledal podstatu metafyziky, ono nutkání, kvůli němuž se lidské bytosti snaží porozumět tomu, co je přesahuje. Jako Patočka i Voegelin věděl, že správné pochopení metafyziky předpokládá poznání, že lidská zkušenost transcendence se nemůže zakládat na existenci nějaké druhé oblasti, nějaké „transcendentní“ skutečnosti za tou naší, jež by lidem sloužila jako objektivní model, který by napodobovali, nebo ještě lépe – který by si přivlastnili. Právě nepochopení našeho vztahu k transcendenci – spolu se scestným pokusem vyhnat metafyziku z filosofie – bylo u kořene krizí dvacátého století, a to nejen filosofických, ale i politických. Fakt, že člověk nepochopil povahu toho, co jej ohraničuje, co podmiňuje jeho svobodu, jej vedlo k nejničivějším politickým hnutím moderních dějin.\nPokus skutečně se vyrovnat s filosofickými a politickými problémy doby tedy nevyžadoval, abychom přistoupili na tezi o smrti metafyziky, nýbrž naopak abychom zkoumali její esenci, její zkušenostní jádro. Toto zkoumání opět vyžadovalo prozkoumat ústřední složku metafyziky: pojem transcendence. V lidském vědomí, tvrdí Voegelin i Patočka, je třeba obnovit vědomí a pochopení transcendence jako něčeho nepropozičního a nepředmětného. Co přesně se však míní transcendencí, ne-li jakási druhá, objektivně metafyzická oblast skutečnosti? Tento článek na zmíněnou otázku odpoví pomocí kritického srovnání Voegelinových a Patočkových analýz problému metafyzického základu pro lidskou skutečnost.\nAčkoli oba filosofové volají po oživení transcendence bez sestupu do propoziční či „pozitivní“ metafyziky, na problém pohlížejí z jasně rozdílných perspektiv. Ač usilují o tentýž cíl, volí protichůdné přístupy, neboť se zjevně liší v tom, jak hodnotí klasickou filosofickou tradici, z níž se zrodila metafyzická filosofie. Nesouhlasí konkrétně v otázce, co z klasické filosofické tradice je třeba kritizovat a co hájit a chránit před desinterpretací a zneužitím. Voegelin tvrdí, že obsah klasické a středověké filosofie není metafyzický v reduktivním nebo fundacionálním smyslu, jak mnozí tvrdí (zejména postmodernisté); proto usiluje „obnovit“ principy klasické vědy a používat je v současné době. Patočka se naproti tomu opírá o principy rozvinuté v současné epoše (hlavně Husserlem a Heideggerem), aby obnovil „ducha“ klasického myšlení, ale nezapletl se do jeho specifických doktrín. Patočkův přístup lze přibližně charakterizovat jako určitou současnou perspektivu, která zahrnuje perspektivu klasickou, zatímco Voegelin uvažuje z klasické perspektivy poučené současnou kritikou metafyziky. Avšak – je důležité si toho všimnout – Patočkovo přímé odvolávání na antimetafyzické principy, na nichž se zakládá postmoderna, neprotiřečí Voegelinovým subtilním a komplexním interpretacím klasických textů. Pokud se tedy budeme soustřeďovat na problém transcendence v díle těchto dvou myslitelů, zjistíme, že čtenáři Voegelina najdou u Patočky důvod brát vážněji současnou, ba i postmoderní filosofii, a že naopak Voegelin může postmodernisty podnítit, aby znovu sáhli k dávno odvrženým klasickým dílům.\nJak Voegelin, tak Patočka chtějí vytěžit zkušenostní hlubiny pojmu metafyziky. Součástí této snahy je výklad a odmítnutí metafyzického redukcionismu, tj. redukce skutečnosti transcendence na metafyzický systém, který by měl podobu konkrétního vědění. Voegelin je přesvědčen, že antičtí a středověcí myslitelé se metafyzického redukcionismu většinou nedopouštěli, a proto podrobně vysvětluje, jak je třeba rozumět Platónovým, Aristotelovým, Augustinovým, Anselmovým a dalším symbolikám: Ty reflektují lidskou situaci fundamentální nejistoty, nahlížejí život jako hledání. Patočka naopak shledává, že metafyzický redukcionismus začíná u Platóna (a Démokrita). Na rozdíl od Voegelina rozlišuje Patočka mezi sókratovským postupem, který je nemetafyzický, a „pozitivnější“ platónskou vizí, jež obsahuje zárodky metafyzického systému – zárodky, z nichž vyrostly metafyzické filosofie, které od Platónových dob charakterizují západní myšlení. I když sám Platón konkretizované metafyzice vzdoroval, jeho nauky jsou zodpovědné za vznik základů pro následující sestup k systematizaci metafyziky. Metafyzické systémy charakterizovaly od Platóna celé západní myšlení; i když západní filosofie v osvícenství zamířila k racionalismu a pozitivismu, zachovala si podobu metafyzického redukcionismu.\nPro Patočku tedy není možné začít exegezí Platónových nauk, které by se vyložily jako zkušenostní a nereduktivní (jak činí Voegelin); místo toho je třeba vyzvednout Sókrata jako reprezentanta života a jednání, jež jsou příkladem filosofického hledání pravdy před pádem do metafyziky. Pokusem definovat zvláštní sókratovský typ se Patočka snaží uchovat podstatu platónské filosofie (zkušenostní analýzu skutečnosti, kterou popisuje Voegelin), avšak silněji než Voegelin zdůrazňuje zlom, bod, kdy filosofie začala upadat v karikaturu sebe samé (v propoziční podobě). Klasická platónská filosofie proto obsahuje jak ducha západní civilizace – v Sókratovi a v podobě polis –, tak zárodky jejího úpadku. Voegelin naproti tomu platónskou symboliku hájí a úpadek filosofie do propozičního myšlení charakterizuje jako fenomén hlavně novověký. Patočkova charakterizace Sókrata a „negativního platonismu“ je tedy alternativa k Voegelinovi; není to tolik obrana klasické filosofie, jako spíše interpretace spojující Sókratova nahlédnutí se současnou analýzou. Patočkovi jde o znovuobjevení klasických nahlédnutí – s jejich podstatnou vazbou k základům politiky a etiky na Západě – prostřednictvím současné analýzy. Výsledkem je teorie politiky, která umožňuje fundovaný řád bez fundacionalismu. Je bližší postmoderně než Voegelin, plní však Voegelinův nejzásadnější požadavek: vidí skutečnost transcendence v lidském životě a politický význam, jaký má poznání jejího zakládajícího charakteru. Ukážeme to tak, že předvedeme Voegelinovo chápání metafyzické skutečnosti, jak je shrnujícím způsobem představuje v pozdní studii „Na počátku a za“, a pak se obrátíme k Patočkovu Negativnímu platonismu a k tomu, jak líčí Sókrata a metafyziku.\nVoegelinovo Za: skutečnost transcendence, nikoli transcendentní skutečnost\nSoučasného Voegelinova čtenáře nejspíš zarazí, jak sebejistě autor používá jazyk odvolávající se na metafyzickou skutečnost, jako je tomu v tvrzení, že lidská psyché existuje v napětí k „božskému základu jsoucího“. Současný čtenář by dále mohl mít za to, že teoretik, který klade „božské“ jako věčný pól lidské skutečnosti, by měl být klasifikován jako metafyzický, jako myslitel, který věří v transcendentní skutečnost coby objektivní základ našeho mravního a filosofického sebepochopení. Pečlivá četba nicméně tento omyl rozptýlí a ukáže, že Voegelin je ve skutečnosti kritik metafyzického fundacionalismu. Doklady pro toto tvrzení lze najít ve všech Voegelinových spisech; máme-li nicméně vylíčit, co má na mysli, když hovoří o božské skutečnosti, postačí zaměřit se na analýzu, kterou podniká v textu „Na počátku a za“. Tato významná studie, za autorova života nezveřejněná, analyzuje lidské „hledání“ porozumění, obsahuje však také precizní „meditaci“ o tom, co je předmětem tohoto porozumění: o „božském Za“.\nKdyž Voegelin takto používá metafyzický jazyk, nepřehlíží spor o „metafyziku“, který prochází současným myšlením. Naopak, jasně si uvědomuje historické snahy vysvobodit filosofii ze smrtících následků fundacionalismu – sklonu měnit metafyzickou symboliku ve fundacionalistické doktríny. S historickou reakcí na metafyzický fundacionalismus, jak ji Voegelin vidí, je ta potíž, že nepomohla vyjasnit lidskou zkušenost, která si původně vynutila užití symboliky božského, nýbrž že namísto toho vedla k paušálnímu odmítnutí nejen této symboliky, ale i zkušenosti, jež ji zrodila. Tímto způsobem se moderní rozum odmítající metafyzické založení lidského rozumění odřízl od lidské zkušenosti stejně dogmaticky, jak to činila propoziční metafyzika, kterou chtěl nahradit. Voegelin píše:\nZejména vynoření termínu ontologie vyznačuje určitou fázi v západním úsilí vyplést filosofii z její vazby na dogma, které v důsledku reformačních disputací zdegenerovalo v soběstačnou doktrínu. Toto úsilí bylo nutné a je nutné i dnes, ale v osmnáctém století selhalo s neblahými důsledky. Ačkoli od Lockových dob bylo jedním z vyhlašovaných cílů tohoto úsilí znovuobjevení zkušenosti, zkušenostní základ symbolického jazyka, „metafyzického“ nebo „teologického“, ve skutečnosti znovuobjeven nebyl. Naopak, když toto úsilí odmítlo fides, jež zdegenerovala v doktrínu, odmítlo zároveň ratio fidei, o něž šlo Anselmovi, přičemž nezískalo ani erótické napětí k božskému základu, které bylo hybnou silou v noetickém hledání Platónově a Aristotelově. Výsledkem vůbec nebylo znovuobjevení racionálního důvodu hledání, nýbrž uvolnění „rozumu“, aby se stal nástrojem k „racionalizaci“ ideologické iracionality doktrinalizujících se zkušeností odcizení.\nVoegelin tedy vychází ze zjištění, že tradiční metafyzické filosofie mnohdy ztratily kontakt s lidskou zkušeností, když se zapletly do některého z pokusů proměnit symboliku v doktrínu. Osvícenští filosofové, kteří na tento jev reagovali, však věc ještě zhoršili, neboť z činnosti rozumu vyloučili všechny zkušenosti transcendence.\nDíky této argumentaci můžeme ve Voegelinově studii rozlišit trojí záměr: zaprvé vyjasnit povahu transcendentního či „božského“ prvku lidské zkušenosti (jako něčeho nepředmětného, a tedy nepodléhajícího propoziční nebo systematické argumentaci); zadruhé obnovit správné pochopení klasických a středověkých filosofů, kteří většinou transcendenci rozuměli (jako zkušenosti); a za třetí provést kritiku těch moderních filosofií, jež na dogmatizaci božského odpověděly tím, že ze svého obzoru transcendenci úplně odstranily. Ačkoli velká část Voegelinova díla je věnována druhému a třetímu záměru (a různým filosofickým a politickým „vykolejením“, k nimž vedlo omezení rozsahu moderního rozumu), zde se soustředíme hlavně na záměr první.\nK pochopení významu, který Voegelin udílí božskému Za, je nutné vyjasnit jeho tvrzení, že naše chápání tohoto Za bylo zkresleno. Ve Voegelinově pojetí je Za symbolem pro zkušenost transcendence, jež je inherentní lidskému vědomí. Vědomí, uvádí Voegelin, je strukturováno zkušenostmi, jež se týkají hmotného světa, ale také zkušenostmi, které svět přesahují. Tak mluvíme o těle a duši, o smrtelném a božském. Největší filosofové podle Voegelina vyjadřovali lidskou zkušenost symboly a analýzami, které odrážejí dva póly skutečnosti: pól imanentní a pól transcendentní. Současný spor o metafyzický fundacionalismus je dokladem významného zkreslení těchto pojmů.\nPovaha tohoto zkreslení se vyjasňuje, zkoumá-li Voegelin moderní chápání termínu transcendentní a srovnává-li je s tím, jak byl tento pojem chápán, když se ve starém Řecku poprvé stal součástí filosofického slovníku. „Záměrně jsem Za označoval jako transcendentní pól zkušenosti, abych upozornil na problém vznikající z moderního užití (nebo zneužití) pojmu transcendence. Neboť v dnešním konvenčním úzu odkazuje výraz transcendentní k nějaké božské skutečnosti za skutečností odbožštěného světa.“ Moderní nepochopení spočívá v tom, že pokud moderní myslitelé odkazují k „božské skutečnosti“ nebo „transcendenci“, odkazují k ní jako k věci. Oblast transcendence chápou jako jakousi druhou, objektivní sféru, odlišnou od sféry, v níž žijeme, od sféry lidské a hmotné. Důvodem tohoto posunu, tvrdí Voegelin, je moderní fixace na intencionalitu jako určující prvek v lidském vědomí. Když se intencionalita stane modelem vědomí, člověk čím dál více mluví věcně, a to i tehdy, hovoří-li o transcendenci. „Potíž … vzniká z intencionalistické struktury jazyka: z našeho sklonu myslet ve věcných propozicích o zkušenostech, jež nejsou zkušenostmi věcí. Primární strukturu božsko-lidského setkání je třeba odlišit od reflexivní symbolizace pólů tenzionálního setkání jako věcných jsoucen.“ Tak dochází k tomu, že struktura oné lidské zkušenosti, kterou Platón rozebíral v pojmech setkání mezi hmotnou skutečností a božskou, radikálně nehmotnou transcendencí, je redukována na jednoduchá schémata dvou objektivních sfér: sféry lidského a sféry božského. Obě se pokládají za stejně předmětné – navzdory naprosté nepřístupnosti božského.\nVoegelin se ujímá úkolu tento omyl opravit. Ve shodě s postmoderními kritiky metafyziky tvrdí, že neexistuje žádná „transcendentní skutečnost“ jako jsoucno v sobě a o sobě. Mluvit o „transcendentním“ proto může být zavádějící, chápe-li se tento termín tak, jako by odkazoval na nějakou objektivní přítomnost, metafyzickou v reduktivním smyslu. Když Voegelin – a podle jeho soudu i Platón – mluví o Za nebo o božském, nemluví o sféře oddělené a odlišné od lidské bytosti, jež zakouší tah transcendence, vědomí, že se může „pozvednout nad“ hmotnou existenci. Jeho slovy: „Nerozlišený jazyk „transcendentní skutečnosti“ […] problém Za v mnoha ohledech zatemňuje. Především neexistuje jiná „transcendentní skutečnost“ než Za zakoušené v ‚pozvednutí‘. Je-li odtržena od zkušenostního kontextu, podléhá intencionalistické redukci na předmět, v jehož existenci můžeme věřit, nebo nevěřit.“ Za má platnost jakožto symbolické vyjádření určité zkušenostní reality; nemůže být vyjádřeno nebo pochopeno jako nějaká objektivně reálná entita či sféra.\nPřestože postrádá nezávislý, objektivní status, není Za beznadějně amorfní symbol, který by vzdoroval všem pokusům mluvit o něm racionálně. Symboly božské skutečnosti jsou naopak přístupné rozumové a reflexivní analýze, a lze je tedy hodnotit co do relevance. Avšak pravda této reflexe a těchto symbolů není pravda objektivní. „Božské“ a „Za“ jsou symboly, které chtějí vyjádřit jistý skutečný aspekt lidské zkušenosti; neexistuje však nic, co by bylo za lidskou zkušeností tím způsobem, že by se to pro nás mohlo stát kritériem, jímž bychom objektivně poměřovali pravdu svého porozumění: „Jelikož […] ani původní, ani reflexivní symboly neodkazují k žádnému předmětu mimo metaleptickou zkušenost, z níž se vynořují, neexistuje žádné vnější kritérium, jímž by bylo možno poměřovat pravdu jedněch nebo druhých nebo pravdivost přechodu od jedněch k druhým; tento postup tedy předpokládá, že kritérium pravdivého přenosu z první sady symbolů do druhé je obsaženo v procesu samém. […] Reflexe není vnější úkon poznání, který by byl na proces zaměřen jako na svůj objekt, nýbrž je částí procesu, jehož vnitřní struktura je kognitivní.“ Musí tomu tedy být tak, že neexistuje vnější pravda, jíž lze vše jednoduše poměřovat; pravda symbolizací skutečnosti musí být posuzována z nitra lidské zkušenosti reality, v níž tyto symboly – a naše reflexe na ně – povstávají.\nAž sem lze říci, že Voegelin v mnoha ohledech souhlasí se základními tezemi postmoderní éry. Není možné žádné objektivně metafyzické založení lidské zkušenosti. Bylo by však nepřesné označit Voegelina za postmoderního myslitele. Postmodernismus se totiž domnívá, že velcí metafyzičtí myslitelé (např. Platón a křesťanští mystikové) zavedli jakousi druhou, objektivní sféru bytí, protikladnou vůči naší primární lidské sféře; Voegelin naopak tvrdí, že jejich dílo přesně vyjadřuje lidskou situaci a v žádném případě neredukuje transcendenci na nějakou objektivní entitu nebo doktrínu. Tito filosofové popisují existenci v nejistotě, „mezi“ známým a neznámým, světským a mimosvětským, pozemským a božským. Kde současná kritika metafyziky obviňuje Platóna a jeho následovníky, že inspirovali chybné pochopení transcendence jako předmětné skutečnosti, Voegelin dokazuje, že platónské a aristotelské symbolizace metafyzické skutečnosti nebyly míněny jako předmětná jsoucna. Ze současné perspektivy je Za předmětná sféra; avšak pro Platóna, píše Voegelin, výraz Za „symbolizuje cíl meditativního úkonu, který překračuje skutečnost kosmu prostoupeného božstvím“. Za symbolizuje cíl naší racionální reflexe na skutečnost, reflexe, která má podobu cesty vzhůru. V reduktivních nebo doktrinálních formulacích se nejdůležitějším předmětem stává cíl sám; u Platóna a Voegelina cíl jakožto cesta ukazuje, že nikdy nemůžeme uchopit totalitu toho, co je, že jsme vždy na cestě k rostoucímu pochopení a že tím nejdůležitějším je tato cesta nebo pouť.\nVoegelin zdůrazňuje důležitost symbolických formulací, které jsou v západních dějinách dominantní; k filosofii tak přidává jazyk mýtu a zjevení. Připouští však, a je to příznačné, že některé formulace v západních dějinách zřejmě překračují meze pojmového rámce, který popírá předmětně metafyzickou skutečnost. Nejslavnější příklad lze patrně najít u Aristotela: prvního či „nehybného hybatele“, který je ústředním bodem jeho Metafyziky. Voegelin uznává, že takovéto historické symbolizace je nutné brát vážně; je nepřípustné je ignorovat, jak by učinil postmoderní myslitel. Ačkoli tedy metafyzické symboly jako aristotelskou „první příčinu“ posuzuje jako problematické formulace, požaduje nicméně, abychom je převzali; podle něho v nich najdeme jádro pravdy, které lze zachránit. Píše:\nPředpokládám, že vám tyto formulace budou na první poslech znít stejně podivně, jako zněly mně. Mluví se o prvním hybateli Universa (o němž je třeba se domnívat, že je to nějaký intelekt), z něhož nějak vychází jakýsi řád bytí, který je zároveň řádem pravdy. Proč, ptáte se, bychom se měli starat o nějakého prvního hybatele a jeho vlastnosti? […] Pravdu existence už nemůžeme vyjadřovat v jazyce lidí, kteří věřili v takový kosmos, jímž spolu s jeho veškerým obsahem pohybuje první hybatel […].\nNicméně připustíme-li toto vše, plyne z toho, že aristotelská a tomistická metafyzika musí být vyhozena na smetiště symbolik, které sice kdysi prožily svůj okamžik pravdy, ale teď se staly nepoužitelnými?\nPravděpodobně tušíte, že odpověď bude negativní. Jistě, velká část této symboliky byla překonána, ale zůstává v ní pevné jádro pravdy, které může a musí být zachráněno nějakým operačním zákrokem.\nTřebaže vidí, že takové prvky klasické nebo středověké filosofie pro nás už nemají platnost – toto poznání spočívá v současné kritice metafyziky –, stále v nich nachází hodnotu a „pevné jádro pravdy“, díky nimž je jejich relevance zachována. Tak zůstává Voegelin klasickým myslitelem, avšak takovým, jehož dílo je jasně formováno kritikou metafyziky, která dominuje současné teorii.\nTímto rozborem jsem doufám vyjasnil meze, jež Voegelin stanoví výrazu transcendence. Avšak pokusil jsem se také ukázat, že navzdory těmto mezím Voegelin jednoznačně tvrdí, že lidská skutečnost nepostrádá inteligibilní řád či strukturu. Bylo velkým výkonem řeckých filosofů – a tento výkon je proto „epochální událostí v dějinách existenciálního řádu“ –, že objevili a analyzovali jak jsoucno, tak rozum, tj. „strukturu skutečnosti a její pochopitelnost“. Filosofie je sama sebou zaměřena k pochopení celku jsoucího jako strukturované skutečnosti a rozumu jako našeho způsobu jeho zkoumání; a přesto je toto pochopení umístěno v kontextu transcendence, což znamená, že žádný průzkum celku jsoucího jej nikdy nemůže plně rozřešit jako otázku. V tomto smyslu žádný autentický historický pokus symbolizovat celek jsoucího není zbytečný, ačkoli nejsou všechny stejně relevantní. Objev rozumu nezrušil ani nenahradil zásadní tajemství bytí; a je typicky moderním omylem věřit, že se tak stalo.\nVoegelinův závěr tedy zní, že klasická metafyzika neztrácí nic ze své relevance navzdory tomu, že obsahuje příklady symbolik, jež nepředmětné zkušenosti evidentně připisují předmětný status. Tímto tvrzením se Voegelin zcela zřetelně odlišuje od myslitelů dvacátého století, jako byl Jan Patočka. Neboť ačkoli je Patočka podobně kritický k metafyzickému redukcionismu a podobně pozorný k platónské filosofii, neshodne se s Voegelinem, jakým způsobem nejlépe osvětlit nejistou povahu lidské skutečnosti. Voegelin se snaží artikulovat „autentické“ chápání klasických platónských textů a ukázat, jak se zmocňují skutečnosti; český filosof naopak tvrdí, že k odhalení zkušenostního jádra metafyziky je třeba nového přístupu. Patočkův postup spočívá v tom, že se pomocí současného poznání formuluje jistá interpretace Sókrata jakožto odlišného a protikladného vůči Platónovi – totiž „negativní platonismus“.\nMetafyzika a Patočkův „negativní platonismus“\nPatočkovu interpretaci problému metafyzického fundacionalismu lze najít v jeho spisech o „negativním platonismu“. Český filosof je ovlivněn současnou kritikou metafyziky jako Voegelin, ale na rozdíl od něho výslovně odkazuje jako ke zdroji poznání k Heideggerovi a existenciální fenomenologii. Patočkova analýza Řeků – a dějin evropské filosofie – je pevně zakotvena v pochopení klamnosti systematické metafyziky. Jeho „negativní“ přístup k platonismu se soustřeďuje na Sókrata a tvrdí, že sókratovská „péče o duši“ odráží zásadně odlišný pohled na skutečnost než metafyzický platonismus, z něhož vyšla západní filosofie a věda a jemuž je od Platóna poplatná.\nPatočkova kritika, jak jsem poznamenal, čerpá z Heideggera a je souběžná s Voegelinem – a přesto se od obou jasně liší. Zatímco Heideggerův pokus o postmetafyzickou filosofii Platóna úplně odmítá, a Voegelin se naopak k Platónovi vrací, Patočka se ubírá mezi oběma a zaměřuje se zejména na postavu Sókrata jako premetafyzického myslitele. Sókratovská dialektika, uvádí, reprezentuje motivické jádro filosofie; je živou esencí toho, z čeho se později stala metafyzika. To, jak Patočka postupuje ve studii Negativní platonismus, bych nazval postmetafyzický přístup k Sókratovi a platonismu, a tedy k fundacionálnímu myšlení, které je v základu západní politické teorie.\nPatočka na začátku Negativního platonismu konstatuje obecnou shodu filosofických a metafyzických kruhů, že „skončilo metafyzické období filosofie“. O metafyzické filosofii se říká, že je to „nejasnost…, sekularizovaná teologie, překonaná, zastaralá… věda“. Stejně jako Voegelin však Patočka vidí, že takové paušální zatracování tradiční filosofie znamená sebeklam – jeho výsledkem nebude větší, nýbrž menší jasnost. Moderní filosofie samozřejmě hlučně vytrubovala smrt metafyziky – například v pozitivismu a hegelianismu. Ve skutečnosti se však tyto systematické filosofie nezbavily základní otázky metafyziky, tj. otázky po celku; převzaly ji. Moderní rozum, ačkoli se jasně a záměrně obrací od transcendence k předmětnému, problém celku nezrušil. Při posunu k integrálnímu humanismu jen absorboval pojem transcendentního celku do svého vlastního, antropocentrického chápání lidské skutečnosti.\nKrátkozrakost tohoto přístupu a halas, s jakým filosofie tohoto století nadále odmítá metafyziku, Patočku nutí, aby se v Negativním platonismu tázal po metafyzice jako takové. Z čeho se ve skutečnosti skládá a jaký je její vztah k filosofii? Není jasné, podotýká, co přesně údajně zemřelo, protože sama otázka ještě nebyla adekvátně položena. Zkoumání metafyziky by mělo začít předsókratovskou „prafilosofií“, neboť ačkoli postrádáme kvalitní dějiny nejstarší filosofie, je jasné, že se tu začala formovat jistá, dosud nediferencovaná teorie. Formu, která ji odlišila od jiných podob zkoumání, tato teorie přijala u filosofa, kterého Patočka nazývá „posledním představitelem (…) této nejpůvodnější myslitelské formy“: u Sókrata. Postava Sókrata, ať už je historicky skutečná, nebo ne, je význačná tím, že reprezentuje a zosobňuje „filosofické pravědění“, které nabízí předmetafyzický a ontologický vhled do skutečnosti. Sókrata bychom neměli chápat tak, jak jej vidí tradice, jako „pouhou úvodní kapitolu platonismu“. Není tedy dokladem onoho humanismu, který vznikl z klasické tradice metafyziky; naopak, je jeho protikladem.\nKdyž Patočka o Sókratovi uvažuje odděleně, souhlasí s Heideggerem – ne však s Voegelinem –, že Platón je z velké části odpovědný za rozvinutí nového systematického přístupu k transcendenci, který se stal základem propoziční metafyziky. Jeho teze se od Heideggera odklání tam, kde tvrdí, že sókratovské dialogy a jejich líčení polis a role filosofa v ní obsahují příliš mnoho poznání, než abychom je mohli přehlížet. Bez ohledu na tento rozdíl Patočka prohlašuje, že v zásadě souhlasí s přístupem k metafyzice, který Heidegger reprezentuje a který Patočka nazývá „nový“ odpor proti metafyzice. Na rozdíl od humanistické filosofie, jež se snaží negovat metafyziku a – jako v případě pozitivismu – popřít relevanci otázek po lidské skutečnosti nezaložené v kvantifikovatelných faktech, nahlédl tento „nový“ či současný odpor smrtící účinky metafyzické systematizace, aniž popřel, že v základu lidské touhy pohlédnout za danosti a hledat celek je skutečný vhled do lidství. Základní obrys tohoto odporu proti metafyzice, uvádí Patočka, se odděleně a z různých důvodů objevil ve dvou odlišných disciplínách, v teologii a filosofii existence, a to přesně v době, kdy antropocentrický humanismus dosahoval vrcholu. Odpor se vynořil v teologii, „která se hledí osvobodit od metafyzické, a tím antropologické travestie“, a ve filosofii existence, „pokud je v ní projeven boj proti antropologismu, proti integrálnímu humanismu“. Podle Patočky se v jeho vlastním pohledu na metafyziku, navzdory odlišnosti od Heideggerovy kritiky, odráží tentýž přístup. Jeho slovy: „Účelem těchto úvah je (…) ukázat, jak tento nový způsob překonávání metafyziky na rozdíl od pokusů starších nezůstává při pouhém odmítání a neochuzuje člověka o žádný podstatný motiv...; jak právě proto dovede i metafyziku samu pochopit, vyjmout z ní v očištěné podobě její podstatnou filosofickou vůli a vést a nést ji dále.“ Patočka nechce metafyziku prostě odmítnout, ale skutečně pochopit její vnitřní dějiny, její zkušenostní podstatu a způsob, jakým tuto podstatu opustila, když se ji pokusila uzavřít do systému.\nÚstředním bodem Patočkovy „sókratovské“ koncepce filosofie je rozdíl, který spatřuje mezi postavami Sókrata a Platóna. Sókrata samozřejmě nelze zcela oddělit od toho, jak jej představuje Platón; avšak soustředění na sókratovský typ jednání a sókratovskou formu vědění jakožto tázání umožňuje věrohodně je odlišit od pozitivnějšího přístupu k vědění, který je spojen s Platónem. Ačkoli je tedy Platón pro Patočku původcem metafyziky, nadále „svými kořeny tkví v této předmetafyzické půdě“, neboť je zaměřen na Sókrata a Sókrata popisuje. Příběh metafyziky, který Patočka sleduje, tak začíná tou formou vědění, již reprezentuje Sókratés, na rozdíl od pozitivnější a systematičtější formy charakteristické pro Platóna a Aristotela.\nSókratovské vědění se, jak známo, obvykle popisuje jako sókratovské nevědění, nebo jak poznamenává Patočka, „jako vědění nevědění, tj. jako otázka“. Sókratés své partnery v rozhovoru vytrvale provokuje otázkami – otázkami, které skepticky analyzují tvrzení založená na konečném vědění. Konečné, pozemské vědění o partikularitách, o němž se obvykle soudí, že zakládá moudrost, se ukazuje jako nedostatečné. Jde o vědění, které se vztahuje jen k bezprostředně přítomným věcem, a tak zanedbává vztah k celku. Sókratovský typ dotazování se sice přímo dotýká života jako celku, není však s to, jak to odpovídá jeho skeptické povaze, zachytit podstatu tohoto celku slovy. Sókratés ví, že to je pro člověka nemožné, a tuto skutečnost odhaluje jako „jeden ze základních rozporů člověka, totiž rozpor mezi jeho vztahem k celku, který je mu neodňatelně vlastní, a neschopností, nemožností vyjádřit tento vztah ve formě běžného konečného vědění“. Toto sebechápání je pro postavu Sókrata charakteristické.\nPodle Patočky však Platón meze sókratovského modelu překročil, když de facto předložil plán na překonání této situace zásadní nejistoty. Tím, že to učinil, že zformuloval koncepci ideálních forem a uvažoval, jak jich dosáhnout, položil Platón základy pro rozvoj takové formy vědění, která není nejistá a nedosažitelná, nýbrž objektivní a jistá. Zde stojí Patočka proti Voegelinovi, pro něhož Platón a Sókratés reprezentují jedno a totéž vidění skutečnosti.\nSókratés se od jádra Platónova projektu liší; „předmetafyzická půda“, na níž stojí, zdaleka není jistým základem. Tázáním Sókratés zpochybňuje naivní jistotu těch, s nimiž mluví; chce „otřást“ prostým základem, na kterém se domnívají bezpečně stát. Život si představuje jako otázku bez prosté odpovědi; to je bytostně zneklidňující formulace. Přístup metafyziky je protikladný: „Podstata metafyziky, kterou vytvořili Platón, Aristotelés, Démokritos, spočívá v tom, že na sókratovskou (či presókratovskou) otázku je podávána opět odpověď, kterou filosof hledí vyvodit z otázky samé.“ Platón, jak ho v tomto článku Patočka popisuje, učinil tento krok, když filosofii popsal nejen jako pohyb překračující smyslové, nýbrž jako pohyb, který chce dosáhnout transcendentního bytí. To byl pohyb od „zdánlivého“ ke „skutečnému“, jenž se odehrával cestou dialektického procesu, systém, jímž člověk hledal nepodmíněné, nepochybné. Patočka tento pohyb k metafyzice spatřuje nejprve v teorii idejí a pak v prezentaci pojmové systematiky, dialektiky „dovolující vzestup od senzuálního k nadsmyslovému i sestup od nadsmyslového k senzuálnímu“. To byl, tvrdí Patočka, „první nárys kladné (racionalistické) metafyziky“, která přispěla nejen k filosofii metafyziky, ale i k pozitivní vědě, protože poskytla paradigmatický vzor „systematiky pojmů“, z níž západní věda vzešla. Byl to pohyb k pozitivní formě vědění odlišné od negativního, skeptického přístupu Sókratova. Z toho, co bylo nevěděním, se stává forma vědění, „vědění pevnější než cokoli na zemi a na nebi“.\nTento vývoj hned na počátku mění tvář rodícího se projektu filosofie. Jak Platón, tak Aristotelés, poznamenává Patočka, přešli od koncepce „striktní transcendence idejí (…) k úvaze o mundánních, astronomických hierarchiích“. Výsledky tohoto posunu k ideovému jsoucnu, k absolutní formě poznání a k pevnému, stabilnímu základu, na němž by lidstvo mohlo stát a z něhož by mohlo čerpat útěchu, Patočka shrnuje jednoznačnými slovy:\nKonečně však také lidské chování, „smysl“ lidského života dostává novou formaci z ideového jsoucna: Jednota lidského života je zlomena, člověk se stává jedním ze jsoucen ideově regulovaných, etika a politika jako veliká jednota si kladou úkol najít vnitřní ideový zákon života lidsky dokonalého. Tak se ve všech těchto metafyzických disciplínách, jak nám je geniální prapůvodci rozvrhli a dlouhá tradice dochovala, projevuje fundamentální záměna transcendentního a nejsoucího bytí za věčné jsoucno, záměna, která souvisí s důležitým chápáním jsoucího jako trvalého; tak se za živou sílu transcendence, která není podložena předmětně, podsunuje svět sice harmonický, „duchový“, ale strnulý, za historičnost boje proti životnímu úpadku nastupuje nápodoba věčného světa ideového, absolutnost pravdy se zdá být zaručena nepřemožitelnou, univerzální pojmovou systematikou a realizována dokonalou státní formou. Idea jako pramen absolutní pravdy je zároveň pramenem všeho jsoucího a v tom všeho života...\nV politice a etice se toto nahrazení pohyblivého nehybným, nedosažitelného konkrétním odráží stejně jako v samotné filosofii. Úsilí o dokonalý stav, o dokonalost na zemi, přímo souvisí s postulováním bytostně konkrétního a věčného světa idejí, neboť žádná činnost není člověka hodna více než pokus napodobit tuto dokonalost.\nNavzdory Patočkově kritice Platóna zůstává jeho cílem osvětlit určitý „platonismus“. Platónovým dílem bylo pojmové zachycení jistého základu, půdy, z níž mohlo vyrůst metafyzické myšlení. Nekonstruoval filosofii, která by na tomto základu mohla pevně stát. Corpus Platonicum obsahuje mnoho jasných náznaků, že metafyzický problém nebyl nijak vyřešen, a Patočka tento fakt vidí. Právě z tohoto důvodu přesouvá většinu odpovědnosti za rozvržení metafyziky na ramena systematičtějšího a vědečtějšího přístupu, který zvolil Aristotelés. Ten je měřítkem, „Filosofem“, jenž inspiruje západní filosofii i vědu. Výsledkem je, že „všecky motivace přehlušuje pokus vědy o absolutní, objektivní a pozitivní celek, o který se pak zápasí po dva tisíce roků“.\nModerní humanistické myšlení, jak jsem uvedl, i když samotnou metafyziku odmítalo, mělo sklon antropologicky replikovat její inherentní cíl, „globální pochopení celku“. Zralou podobu nicméně tento typ myšlení získal teprve v pokusech ovládnout na základě radikálního humanismu sociální skutečnost, tedy poměrně nedávno, ve dvacátém století, když jej nově povzbudil technologický pokrok. Moderní politika, v níž se podle Patočky ztělesňuje „vláda Síly“, je založena na této antropologické transformaci metafyziky.\nV jádru Sókratova učení byla zkušenost svobody, kterou se Patočka snaží osvětlit. Začala u pokynu „poznej sám sebe“. V chápání logického pozitivismu by ke splnění tohoto požadavku stačilo sledovat „vnější zkušenost“. Pokyn sám nás však pobízí chápat nejen zkušenost, kterou máme, ale i zkušenost, kterou jsme. V Sókratově případě je zkušenost, kterou jsme, zkušenost svobody. Sókratovské vědění (nebo nevědění) je absolutně svobodné; filosof se osvobozuje od hmotných a předmětných omezení, na něž jsou jeho partneři nadále vázáni, a tak je v průběhu dialektiky může ovládnout. „Nemohl by být tím absolutně suverénním protivníkem, kdyby nebyl úplně svobodný, kdyby byl poután na něco konečného na zemi či na nebi. Sókratova suverenita je v tom, že je absolutně volný či že se ustavičně uvolňuje ode všech pásek přírody, tradice, cizích i vlastních schémat, majetku fyzického i duchovního. Nesmírná je smělost této filosofie.“ Je to filosofie charakterizovaná nejen smělostí, ale i svobodou. Postava Sókrata v dialozích vyjadřuje právě tuto zkušenost. Je „negativní“ v tom smyslu, že místo aby kladla nějaký pozitivní obsah, má „ráz záporný: ráz distance, vzdálenosti, překonávání každé předmětnosti“. Vytvoříme-li si distanci od konkrétních a pozitivních předmětů světa, uschopňuje nás to vidět je poprvé v kontextu celku. Zkušenost svobody činit rozhodnutí člověku umožňuje z perspektivy distance, což je perspektiva jasnosti. Když Sókratés artikuluje tuto „negativní“ zkušenost – překročení oblasti předmětnosti díky svobodě –, nevstupuje do metafyziky.\nPatočka staví proti „pozitivnímu platonismu“ svou interpretaci sókratovské svobody. Tento „negativní platonismus“ je nemetafyzickým výkladem platónské filosofie, který by sloužil jako základ pro autentičtější přístup k lidské zkušenosti. Negativní platonismus se nezakládá na nějaké ahistorické metafyzické oblasti, nýbrž na konkrétní historické zkušenosti lidských bytostí v daném světě; způsobem velmi podobným Voegelinovu je Patočka také filosofem dějin: „Interpretace lidské zkušenosti je (…) něco zásadně jiného než metafyzika. Zatímco metafyzika objevuje nové universum vycházejíc z našeho a transcendujíc je, výklad zkušenosti objevuje, odhaluje, projasňuje tento náš daný živý svět, v něm odkrývá, co dosud bylo skryto, jeho utajený smysl, jeho vlastní strukturu, jeho vnitřní drama.“ Negativní platonismus, tvrdí Patočka, je jistý přístup k historické skutečnosti lidstva, který není ani metafyzickým, ani antropocentrickým humanismem. Odmítá zpředmětnělou představu transcendentní sféry oddělené od lidské, avšak příznačně se nesnaží odmítnout zkušenost transcendence. Naopak, právě tuto zkušenost transcendence je podle Patočky stejně jako podle Voegelina třeba uchovat a projasnit. Tato zkušenost je trvalým jádrem metafyziky, k němuž tradiční filosofie odkazuje. Lidská touha po transcendenci není žádná iracionální pošetilost; jde o to, pochopit ji a popsat její zdroj v lidské zkušenosti – vysvětlit, proč se lidský duch k metafyzice „vždy znovu vrací (...) přes její neobhajitelnost, ba nesmyslnost z hlediska ryze objektivní racionality“.\nNegativní platonismus se představuje jako filosofie v „prekérním postavení“, kdy se nemůže o nic opřít. Potvrzuje zkušenost transcendence, ale ne jako zvláštní oblast s pozitivním obsahem. Tvrdí, že lidé v jistém smyslu podléhají jak určitému stupni relativity, jež je dána kontextem, tak jistotě, jež je dána pravdou našeho hledání něčeho, co náš partikulární předmětný kontext přesahuje.\n[Negativní platonismus] zachraňuje člověku (…) možnost opřít se o pravdu, která není relativní a „světská“, i když nemůže být formulována kladně a obsahově; ukazuje, co pravdy je na odvěkém metafyzickém zápasu člověka, na jeho boji o cosi povýšeného nad přírodnost a tradičnost, na zápase o věčné a nadčasové, na stále se obnovujícím boji proti relativismu hodnot a norem, a to při současném přitakání myšlence o základní historičnosti člověka a relativnosti jeho orientace v okolí, jeho vědy a praxe, jeho obrazů života i světa.\nNegativní platonismus interpretuje a potvrzuje starou filosofii ve světle myšlení dvacátého století. Není to „nová“ filosofie, ale novou filosofii používá jako nástroj k pochopení filosofie klasické.\nAčkoli se Patočkova filosofie odvolává na Sókrata, vychází z určité současné perspektivy. A přesto dalekosáhle využívá jazyk klasické filosofie; až se musíme ptát, zda lze udržet nárok, že jde o nemetafyzickou filosofii, když se zároveň mluví o „životě v pravdě“ a pohybu k „dobru“. Patočka trvá na tom, že tyto symbolizace transcendence bytostně k filosofii patří, protože reflektují lidskou zkušenost reality, jeho vlastní filosofická perspektiva však znemožňuje tvrdit, že odkazují k objektivním esencím. Zde je Patočka na Voegelinově straně. Neboť pokud mnozí současní teoretikové odmítají každý text, který používá takovou terminologii, jako beznadějně tradiční, Patočka a Voegelin nás přesvědčují, že tyto pojmy můžeme a máme chápat netradičně, tj. nemetafyzicky.\nPatočkův negativní platonismus je reinterpretací klasického myšlení odpovídající specifické koncepci Sókrata. Ta vyžaduje odmítnout některé klasické symboly (např. Platónovu „Ideu“), které podporovaly historické hledání nějaké objektivní skutečnosti za skutečností lidskou – a po selhání tohoto pokusu pak hledání nějaké lidské skutečnosti, jež by byla tak ideální jako transcendentní skutečnost, která byla mimo náš dosah. Stejně jako Voegelin se i Patočka snaží ukázat platónskou symboliku jakožto odkazující k nepředmětné transcendenci; na rozdíl od Vogelina však má za to, že sám Platón nebyl s to ji takto ukázat a že historický pokrok (nebo regres) západní filosofie má původ v tomto selhání.\nV Negativním platonismu proti sobě Patočka staví koncepci Ideje, jak nám ji zanechal Platón, a koncepci Ideje, která neodkazuje k žádnému zjevnému předmětu. V průběhu tohoto výkladu ukazuje, že porozumění transcendenci má základ v lidské dějinnosti, ve faktu, že člověk myslí dějinně. Dějinným myšlením provádíme rozvrh za přítomné do minulosti a možná do budoucnosti. Nejen historik, ale i obyčejný člověk je s to rozlišovat mezi tím, co je přítomné, a tím, co přítomné už není. To je, uvádí Patočka, ona schopnost osvobodit se od přítomného, která je implikována v Ideji. „Historická bytost se opírá o minulé, kterým rozšiřuje obzor danosti, a jeho pomocí překonává dané a přítomné. Ale to všechno může jen tenkráte, je-li jí otevřena síla distance, síla odstupu od pouhé danosti a přítomnosti – síla osvobození od ryze předmětného a daného: v platónské terminologii tedy síla Ideje.“ Jádro platónské Ideje je tudíž příbuzné svobodě napřahovat se za dané a chápat se i toho, co nemáme před sebou. To je chápání svobody, které měl Patočka později uplatnit politicky při zničující kritice ideologie a technického provozování politiky ve svých Kacířských esejích o filosofii dějin ze 70. let.\nJak je u Husserlova žáka přirozené, je Patočkova filosofie zřetelně fenomenologická; čerpá především z fenomenologického nahlédnutí, že věc vůbec či „jako celek“ je nutně transcendentní vůči vjemu. Na základě klasické řecké filosofie se tvrdí, že evropskou civilizaci charakterizuje nebo charakterizovalo poznání, že život je plně lidský jen do té míry, do jaké dokáže poznávat hodnoty, které výslovně přesahují přímo dané předměty našeho aktuálního vnímání, tedy smysl celku. Toto nahlédnutí je podle Patočky zahrnuto v představě Ideje. „Idea“, píše, „je tedy ryzí apel transcendence.“ Není to žádný předmět, nýbrž „moc odpředmětňující“ – jedinečná lidská schopnost vnímat to, co je transcendentální, jednat na jeho základě, a tak uchovat možnost života v pravdě.\nIdea, jak vyšla od Platóna, se vyvinula tak, že se člověku představuje pozitivně, jako absolutní ideál, na kterém člověk může participovat. Stala se něčím dosažitelným; a lidstvo, jedinečné svou schopností dosáhnout jí, tak stálo před výzvou dokázat tuto jedinečnost tím, že ovládne svůj svět. Takto chápaný „pozitivní“ platonismus pobízel člověka k tomu, aby sám sebe chápal jako bytost bez hranic, bytost schopnou čehokoli, neomezenou. To je přesně to sebechápání, poznamenává Patočka, které ospravedlňovalo politiku síly poháněnou ideologií (metafyzickým snem o poznání a bezpečí, destilovaným do politického systému nebo sloganu) a vyústilo do „dvacátého století jako války“. Příslušný text si pro svůj význam zaslouží extenzivní citaci:\nIdea, jak ji chápeme, není moc absolutního zpředmětnění, jakou je v zárodku idea historického Platóna; jakožto absolutní předmět je Platónova idea výzvou k člověku, aby se postavil do středu universa a ovládl je, jako ovládá koneckonců tím, že participuje na ideovém universu, prostřednictvím ideje vědění celý inteligibilní i sensibilní kosmos. Tato tendence platónské metafyziky se neuplatnila, nevyžila plně v samotné filosofii Platónově ani vůbec v antice a středověku, poněvadž ji tam ještě tlumilo celkové mytické nebo theocentrické zaměření tehdejšího člověka; ale moderní metafyzika se svým antropologismem a svou vůlí k naprosté supremacii člověka nad předmětným jsoucnem, se svým naturalismem, konstruktivismem (technicismem) a mocenskou vůlí je plným rozvinutím tendence založené v zárodku již zde. Naproti tomu platonismus, jak zde vyložen, ukazuje nejen důstojnost člověka, ale také jeho nepřekročitelnou mez; schvaluje vládu, kterou člověk zavádí nad předmětným jsoucnem, ale ukazuje, že jeho povoláním není jen takto vládnout, nýbrž sloužit; ukazuje, že existuje cosi vyššího než člověk, s čím je existence člověka nerozlučně spojena a bez čeho vysychá základní proud našeho historického života.[40\nJestliže Voegelin hovoří o „imanentizaci eschaton“ a deformovaných politických režimech, které z ní vycházejí, pak by Patočka mohl odpovědět, že se na tom podílela právě „prezentace“ jistého eschaton spojená s teoretickým rámcem k jeho dosažení. Český filosof tak dochází k zásadnímu závěru: Nadvláda síly a destrukce morálky v současném světě nejsou následkem toho, že jsme opustili metafyziku; spíše je způsobilo to, že se jí pevně držíme.\nNegativní platonismus je text inspirovaný kritikou pozitivní metafyziky, končí však výzvou k něčemu, co je „vyšší“ než člověk a jeho vláda, k něčemu, co člověku stanoví morální meze a co panuje v jeho touze ovládat. To není odvolání na objektivní morálku; spíše je to odvolání na moc „odpředmětnění“. Negativní platonismus odmítá představu nějakého vyššího jsoucna, které nám stanoví meze; činí to však v rámci výkladu, který ukazuje, že meze máme. Neomezuje nás žádná metafyzická entita, ale naše žití s vědomím transcendence; společná důstojnost plyne z naší schopnosti překročit přítomnou předmětnou sféru, a tak si uvědomit svět jako celek. Tímto argumentem je položen základ pro přístup ke konkrétním problémům lidské etiky a politiky.\nStejně jako Eric Voegelin je i Jan Patočka kritikem metafyziky a zároveň obráncem transcendence. Oba filosofové důrazně tvrdí, že každý pokus pochopit celý rozsah a komplexnost lidské situace vyžaduje, abychom uchopili její ústřední možnost – schopnost lidských bytostí překročit svůj bezprostřední a prostě daný kontext. Žít tak, jak to odpovídá potenciálu, který máme jakožto lidské bytosti, začínáme tehdy, napřahujeme-li se za meze dané skutečnosti, tážeme-li se a hledáme-li onen celek, který náš svět obklopuje.\nTo je podle Patočky také základem naší svobody. Ale stejně jako z existence svobody vyplývá možnost, že svobodu ztratíme, tak i vědomí transcendence poskytuje člověku okovy, jimiž se může spoutat. Člověk ztrácí svobodu, poněkud paradoxně, právě v okamžiku, kdy se ji snaží zajistit tím, že ji zkonkrétňuje. To se děje tehdy, pokládá-li nejistotu nepostižitelné transcendence za nedostatečnou a podléhá-li pokušení proměnit ji v konkrétní ideu „transcendentna“, předmětné metafyzické skutečnosti, absolutního poznání nebo smyslu v dějinách. V tomto bodě ztrácí kontakt se svým bytím i – jak ukazuje Patočka i Voegelin – s vědomím řádu a mezí v lidské společnosti, které brání rozvinutí politických hnutí usilujících o absolutno. Obnovit naše porozumění transcendenci, porozumění, v němž oba filosofové shledávají jádro ducha západní civilizace, znamená ten nejzásadnější krok na cestě k obnově existenciálního řádu ve společnosti.\nVoegelin tvrdí, že metafyziku je třeba uchovat autentickou artikulací významu jejích původních symbolik, Patočka oproti tomu naznačuje, že je nezbytná nová interpretace – taková, která rozliší mezi mezi zárodky propoziční metafyziky u Platóna a „prafilosofickou“ a nemetafyzickou postavou Sókrata. Jde o různé cesty k podobnému cíli. Porozumíme-li oběma, budeme podle mě mít nejlepší naději, že tohoto cíle nakonec dosáhneme.\nZ anglického originálu „Politics, Metaphysics, and Anti-foundationalism in the Works of Eric Voegelin and Jan Patočka,“ in: P. A. Petrakis, C. L. Eubanks (eds.), Eric Voegelin’s Dialogue with the Postmoderns, University of Missouri Press (UMP), Columbia-London 2004, str. 145–168, přeložil Jan Frei, Filosofický ústav AV ČR, Archiv Jana Patočky.\n© 2004 University of Missouri Press (UMP) Columbia-London\n© Edward F. Findlay\n© Translation: Jan Frei, 2016\n Jan Patočka, „Negativní platonismus“, in: Péče o duši I, OIKOYMENH, Praha 1996, str. 303\n Eric Voegelin, „The Beginning and the Beyond: a Meditation on Truth“, in: What is History? and Other Late Unpublished Writings, vyd. T. A. Hollweck a P. Caringella (The Collected Works of Eric Voegelin sv. 28), UMP, Columbia 1999, str. 184. Česky: „Na počátku a za. Meditace o pravdě“, in: Zkušenost a symbol, přel. a vyd. J. Frei, CDK, Brno 2014, str. 138.\n Tamtéž, str. 198 (česky str. 154). Voegelin o něco dříve připomíná, že „termín ontologie ve významu ‚věda o bytí‘ byl ražen jako přesnější synonymum pro metafyziku; tento druhý termín pak uvedl do západních jazyků svatý Tomáš, aby označil oblast pojmů týkajících se transcendence“ (197, česky str. 153).\n Tamtéž, str. 207 (česky str. 165).\n Tamtéž, str. 217n. (česky str. 177n.).\n E. Voegelin, „Quod Deus Dicitur“, in: Published Essays 1966–1985, vyd. E. Sandoz (The Collected Works of Eric Voegelin sv. 12), UMP, Columbia 1999, str. 381n.\n E. Voegelin, „The Beginning and the Beyond“, str. 218 (česky str. 178).\n Tamtéž, str. 189 (česky str. 143n.).\n Tamtéž, str. 218 (česky str. 177n.).\n Voegelin, „On Debate and Existence“, in: Published Essays 1966-1985, c. d., str. 40 (česky: „O debatě a existenci“, in: Zkušenost a symbol, str. 9n.).\n Voegelin, „Reason: The Classic Experience“, tamtéž, str. 267 (česky: „Klasická zkušenost rozumu“, přel. M. Palouš, in: Kouzlo extrému. Revolta proti rozumu a skutečnosti, vyd. M. Palouš, MF, Praha 2000, str. 86).\n Voegelin, „The Beginning and the Beyond“, str. 209 (česky str. 167).\n Péče o duši I. Viz zejména „Negativní platonismus“, „Věčnost a dějinnost“ a „Problém pravdy z hlediska negativního platonismu“.\n „Negativní platonismus“, c. d., str. 303.\n Tamtéž, 307n. Když Patočka hovoří o „prafilosofii“, má na mysli předsókratovské filosofy jako Hérakleita, Parmenida a pythagorejce. K otázce, zda byl Sókratés historická postava, Patočka píše: „... ať je již Sókratés-filosof literárním mýtem, nebo historickou skutečností – osobně bychom se stále klonili k tomuto druhému řešení –, zdá se nám jisté, že v jeho postavě máme u Platóna před sebou zvláštní činnou, antropologicky zaměřenou verzi tohoto filosofického pravědění.“\n Patočka, „Věčnost a dějinnost“, in: Péče o duši I, str. 142.\n Patočka, „Negativní platonismus“, str. 316.\n Tamtéž, str. 317.\n Tamtéž, str. 308.\n Tamtéž, str. 309.\n Tamtéž, str. 324.\n Tamtéž, str. 310.\n Tamtéž, str. 311.\n Tamtéž, str. 316.\n Kacířské eseje o filosofii dějin, Academia, Praha 1990, str. 124.\n „Negativní platonismus“, str. 308.\n Tamtéž, str. 325.\n Tamtéž, str. 326.\n Tamtéž, str. 327.\n Tamtéž, str. 335n.\n Tamtéž, str. 329.\n Když Patočka formuluje filosofii, která by se dala nazvat „filosofií svobody“, pečlivě svůj podnik odlišuje od úsilí německého idealismu. Výklad Ideje, který tu podává, má tu výhodu, že se vyhýbá subjektivismu: „Filosofie svobody se obyčejně ztotožňuje s naukami německého idealismu; není pochyby, že historicky s nimi souvisí nejužším způsobem, ale německý idealismus je filosofie absolutní, suverénní subjektivnosti, supremacie lidsky historického Já, kterému se podkládá význam absolutní substance. Jakožto subjektivismus je německý idealismus metafyzický [...]. Naproti tomu je Idea určení, které má tu zvláštnost, že zbavíme-li je metafyzických strusek, stojí nad subjektivním i objektivním jsoucnem“ (tamtéž, str. 330).\n E. Husserl, Ideje k čisté fenomenologii I, přel. A. Rettová a P. Urban, OIKOYMENH, Praha 2004, str. 84.\n „Negativní platonismus“, str. 333.\n Tamtéž, str. 332n.\n Viz Patočkův fascinující a kontroverzní esej „Války dvacátého století a dvacáté století jako válka“ (šestý z Kacířských esejů). Voegelinova kritika „gnostických“ politických režimů tohoto století tu nachází ještě dramatičtější ozvěnu.\n „Negativní platonismus“, str. 334n.\nDiplomat with the U.S. Department of State, specializing in public diplomacy, educational exchange, and democratic development. He has served at U.S. embassies in Brunei Darussalam, Nicaragua, and Bulgaria, and in Washington DC. He has lectured at American University and is the author of Caring for the Soul in a Postmodern Age: Politics and Phenomenology in the Thought of Jan Patocka (SUNY ’02) and other publications. Ph.D., 2000 – Louisiana State University.\nČíst dál Edward F. Findlay


Výkup tantalu Brno, tantal výkup - vykuptechnickehostribra.cz\nNacházíte se zde: Vykuptechnickehostribra.cz / Výkup tantalu / Výkup tantalu Brno\nVýkup tantalu Brno: Nabízíme výkup tantalu po celém území České Republiky. Výkup jsme schopni učinit na jakémkoliv místě v našem státě do 24 hodin. Provádíme výkup tantalu a všech ostatních materiálů z tantalu a to například trubek z tantalu, plechů z tantalu, výkup drátů z tantalu. Jsme schopni provést výkup tantalu z jakékoliv slitiny. Výkup tantalu navíc provádíme již od 1 kilogramu a přijmeme i materiál vážící několik tun.\nJsme zaběhlá firma, která působí po celé České Republice - Výkup tantalu provádíme také ve městě Brno.\nVýkup navíc provádíme nejpozději do 24 hodin, ať už jste z Prahy, Brna nebo třeba z okolí města Brno.\nMonaxa Provider s.r.o. - výkup tantalu ve městě Brno a v dalších lokalitách po celé ČR, které si můžete prohlédnout pod odkazem níže.


Muzsky clen Jake jsou velikosti fotografie,\nAnketa je uzavřena. Tloušťka - asi tři střední prsty průměrné ruky 5,4 centimetrů. Je zřejmé, že pro orgasmus klitorium, délka člena nezáleží.\nŽeny na nich nepozorovaly nic výrazně odlišného ve srovnání s penisy obřezaných mužů. Co je podle vás nejdůležitější na vzhledu penisu? Anketa je uzavřena. Celkový dojem Zjistěte si, jak vás planety mohou ovlivnit tím, že půjdou do volné tranzitní kalkulačky a zadejte datum narození. A pokud jste zvědaví, abyste se dozvěděli více o svém osobním horoskopu a co mluví o vašem vztahu lásky, kariéru, investic a zdraví v: Objednejte si nakonfigurovanou zprávu.\nObecně, zřejmě nedošlo k jasné regionální tendenci k těmto odhadům - téměř ve všech částech Spojených států bylo mnoho různých myšlenek střední velikosti penisu. Myšlenky dokonalého penisu. To následovalo Kansas a Arkansas pro 6 cm a 18 cm, resp. V celé Evropě, hlavní země demonstrují širokou škálu v jejich vnímání toho, co je průměrná délka penisu. Polsko má nejvyšší odhad průměrné délky 7 cm - jen 1 cm více než druhé místo v Rakousku. Krém pro zvýšení penisu, stejně jako jiné léky pro muže, lze objednat na našich webových stránkách.\nDíky použití zvláštních prostředků bude muž schopen zapomenout na problémy v intimní sféře a užívat si společenství s milovanou ženou. Od starověku byl phallický symbol považován za zosobnění moci a moci.\nAno, a teď je mnoho mužů přesvědčen, že velký penis je skvělá důstojnost. Někteří představitelé silného pohlaví trpí komplexem méněcennosti v důsledku nedostatečných velikostí jejich sexuálního těla. Hledají všechny druhy literatury, aplikují různé léky, aby odstranily nedostatek. Mezitím Spojené království navrhl nejkonzervativnější odhad: 4 cm, více než 3 cm kratší než nejvyšší značení v Evropě. Stejně jako ve Spojených státech, a to i ve všech těchto sousedních zemích se mohou populární myšlenky typického penisu velmi lišit - existuje stále více příležitostí pro nejistotu a nejistotu ve vlastních velikostech.\nV této nejisté atmosféře, jak se lidé opravdu cítí jako velikosti? Požádali Rozsireni clenu o muže ze čtyř věkových skupin, aby vyhlásili úroveň spokojenosti s jejich genitálií. Hodnota velikosti penisu. Fyziologicky a biologicky velikost sexuálního orgánu má velký význam.\nKoneckonců, biologická hodnota člověka je určena vývojem jeho varlat. To je, co je nejdůležitější - sexuální žlázy, stejně jako množství a kvalita osiva. O sex zde, opět, velikost nehraje primární roli. Koneckonců, stálost sexuálního partnera je schopna zajistit stírání genitálních orgánů. V důsledku toho se vagina přizpůsobí příslušné velikosti penisu.\nV nadšeném stavu se tento ukazatel zvyšuje na deset centimetrů. Takže každý penis bude schopen plně naplnit vaginu. S velkými velikostí těla má mnoho žen bolestivé pocity. Pak partneři musí vstoupit do penisu jen polovinu. Chcete-li napravit situaci, můžete vysoce kvalitně excitovat ženu, pohybovat se v procesu pohlaví pomalu. A je špatné.\nVýznamné konce asi 17 let. Poté není proces růstu dokončen, protože penis může stále zvyšovat. Pouze na 25letou linii své délky se v budoucnu nezmění. Jeho obvod je také důležité určit parametry sexuálního orgánu. Je to on, kdo vytváří určité pocity v procesu tření o vaginální stěnách. Šířka mužského orgánu se může pohybovat od 8 do 15 centimetrů, i když nejprůměrný indikátor je od 12 do 13 centimetrů. Muži musí vědět, jak měřit penis.


Chcete učit děti angličtinu? Navštivte školení "MAGICKÁ UČITELKA"! | evzdelavani.cz\nChcete učit děti angličtinu? Navštivte školení "MAGICKÁ UČITELKA"!\n25. 08. 2011| PR článek společnosti Light Point, s.r.o.\nMagická učitelka můžete být i vy!\nVýuka jazyků dětí předškolního věku je často probíraným tématem jak rodiči, tak lektory a učiteli v mateřských školách. Mnozí z nás si myslí, že není vhodné zatěžovat dítě dříve, než půjde do školy. Jiní naopak děti podporují v mnoha různorodých aktivitách. Otázkou je, jakým způsobem děti zapojit do vzdělávacího procesu tak, abychom je neodradili dříve, než se dostanou do školních lavic.\nTyto otázky si často pokládají rodiče, ale měli by se nad nimi zamyslet i lektoři a učitelé. V předškolním věku jsou děti velmi vnímavé. Mnohé studie dokazují, že tento věk je pro intelektuální rozvoj dítěte ideální. Byla by velká škoda tento drahocenný čas promarnit. Jistě souhlasíte, že cizí jazyky tvoří nedílnou součást našeho života, a proto je vhodné začít s jejich výukou co nejdříve. Jak ovšem děti předškolního věku učit vybraný cizí jazyk, když neumí číst a psát? Jak prověřovat znalost slovní zásoby a jak ji upevňovat? Jak dlouho by měla výuka trvat? Jaký způsob by měl lektor či učitel zvolit, aby byl proces vzdělávání pestrý a zároveň efektivní?\nNa všechny tyto otázky vám dá odpověď naše školení MAGICKÁ UČITELKA!\nRádi bychom vám představili zábavnou inovativní metodu výuky cizích jazyků, jejíž dosavadní výsledky jsou zárukou kvality. Tato metodika vznikla v Itálii a je známá pod názvem „The Adventures of Hocus and Lotus". Je určena pro výuku dětí od 3 do 10 let v mateřských školkách, na základních školách a v dětských centrech. Do projektu „The Adventures of Hocus and Lotus" se zapojilo mnoho významných lidí a institucí, kteří se zabývají nejen procesem vzdělávání dětí předškolního věku, ale také lingvistikou. Mezi tyto instituce řadíme např. Ministerstvo Itálie pro veřejnou správu, Asociaci mateřských školek, Univerzitu La Sapienza v Římě.\nMožná vás napadlo, proč si učitelky, které učí děti cizí jazyk podle metodiky Hocus a Lotus, říkají MAGICKÉ UČITELKY?\nNení v tom žádná mystika ani kouzla, ale mnohaletý výzkum pod vedením profesorky psychologie Traute Taeschner. Metodologie výuky představuje hlavní faktor, který odlišuje standardní lektory od magických:\n• Výuka je založena na vyprávění příběhu.\n• Výuka je doprovázena gesty - gesta jsou hlavním prvkem výuky. Příběh je vyprávěn za doprovodu gest, které v dětech asociují probíraný příběh.\n• Výuka v kruhu - výuka probíhá v kruhu proto, aby se děti cítily součástí děje a byly vždy v přímém kontaktu s magickou učitelkou.\n• Cílený pohled - magická učitelka při výuce také využívá cíleného pohledu nejen směrem k dětem, ale i k imaginárním předmětům, které jsou součástí příběhu.\n• Výraz v obličeji - magická učitelka prožívá příběh společně s Hocusem a Lotuskou (hlavní postavy) a její mimika odráží jejich stávající pocity.\n• Intonace hlasu - díky změně v hlase děti pochopí rozpoložení a pocity odehrávající se v příběhu.\n• Magické tričko - tričko Hocus a Lotus, které děti přivede do magického světa.\nJak to vypadá při výuce?\nvypráví dětem příběh v cizím jazyce a při vyprávění příběhu jednotlivá slova ukazuje gesty např. „Oh look! An airplane!" Magická učitelka použije ruce k vyjádření pokynu „Podívej, letadlo!" Společně s gesty se magická učitelka dívá také směrem, kde se nachází imaginární letadlo. Magická učitelka stojí v kruhu společně s dětmi, které se zapojují do děje, a opakují gesta a slova po magické učitelce. Výuka je velmi pestrá a děti nemají čas se nudit.\nVšechny příběhy jsou zhudebněny a zanimovány, takže děti si příběh nejen zahrají, ale i zazpívají a následně ho zhlédnou na DVD. Děti postupně zapojují téměř všechny své smysly, což napomáhá rychlejšímu upevňování nové slovní zásoby i gramatických struktur. Cílený pohled, mimika a variování hlasového projevu učitelky děti vtáhne do děje a ony příběh prožívají společně s hlavními postavami dinokroků Hocuse a Lotusky. Díky této inovativní zážitkové metodě si děti osvojují cizí jazyk daleko lépe a rychleji než jejich vrstevníci navštěvující obvyklé kurzy cizích jazyků. První zkušenost s výukou je velmi důležitá, protože může mít negativní dopad na celý průběh školní docházky dítěte. Usnadněme tedy dětem osvojování cizích jazyků zábavnou a pestrou formou pomocí metodiky „The Adventures of Hocus and Lotus"!\nChcete se stát také MAGICKOU UČITELKOU a otevírat dětem dveře do kouzelného světa cizích jazyků efektivní a poutavou formou? Chcete rozšířit své dosavadní pedagogické dovednosti, nebo zkusit něco nového? Magickou učitelkou se může stát každý!\nZúčastněte se školení Hocus a Lotus pro lektory, které obohatí váš život nejen o novou metodu výuky, ale i o informace týkající se psycholingvistiky, bilingvismu a dalších faktů, které jsou spojeny s vzděláváním dětí předškolního věku a mají na něj velký vliv!\nNejbližší školení začne probíhat již v říjnu 2011 a je rozděleno do 2 víkendů:\nTermín prvního víkendu: 1. 10. - 2. 10. 2011\nTermín druhého víkendu: 14. 1. - 15. 1. 2012\nKompletní informace týkající se školení získáte v Jazykové škole Light Point, s. r. o.


LETTER 7/2016 NEWSLETTER 7/2016. Nový zákon o spotřebitelském úvěru - PDF\nDownload "LETTER 7/2016 NEWSLETTER 7/2016. Nový zákon o spotřebitelském úvěru"\nBřetislav Daniel Müller\n1 LETTER 7/2016 NEWSLETTER 7/2016 Nový zákon o spotřebitelském úvěru\n2 Nový zákon o spotřebitelském úvěru Nový zákon o spotřebitelském úvěru č. 257/2016 Sb. vstoupí v účinnost dnem 1. prosince Nová úprava představuje transpozici Směrnice 2014/17/EU 1 a obsahuje především úpravu zvýšených požadavků na zahájení činnosti poskytování a zprostředkování spotřebitelských úvěrů a dále pravidla pro výkon této činnosti, která celkově zpřísňuje. Dosavadní zákon č. 145/2010 Sb., o spotřebitelském úvěru, se ruší. Zásadní změny nové právní úpravy spočívají zejména v úpravě podmínek podnikání nebankovních poskytovatelů spotřebního úvěru a v dalším posilování práv spotřebitelů a jejich ochrany. 1 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/17/EU ze dne 4. února 2014 o smlouvách o spotřebitelském úvěru na nemovitosti určené k bydlení a o změně směrnic 2008/48/ES a 2013/36/EU a nařízení (EU) č. 1093/2010 (dále jen směrnice MCD ). 1\n3 I. NEBANKOVNÍ POSKYTOVATELÉ Nebankovní poskytovatelé spotřebního úvěru, kteří v souladu s dosavadní právní úpravou vykonávají svou činnost na základě živnostenského oprávnění, a dozor nad nimi dosud vykonává Česká obchodní inspekce, budou dle nové právní úpravy moci vykonávat svou činnost pouze na základě licence, tj. oprávnění k činnosti uděleného Českou národní bankou, která bude nově i dohledovým orgánem. K získání licence se stanovuje přechodné období, a to do doby, než ČNB rozhodne o žádosti o udělení licence, nejdéle však do 18 měsíců od nabytí účinnosti nového zákona. Žádost však musí být podána nejpozději do 3 měsíců od nabytí účinnosti zákona, tj. do Základními podmínkami pro udělení oprávnění k činnosti nebankovního poskytovatele jsou např.: (i) žadatel je akciovou společností, evropskou společností, nebo společností s ručením omezeným; (ii) je důvěryhodný a odborně způsobilý; (iii) má zřízenu dozorčí radu se stanovenými pravomocemi; (iv) má počáteční základní kapitál alespoň ve výši ,- Kč; (v) má vytvořenu celou řadu vhodných postupů a pravidel (např.: pro posuzování úvěruschopnosti spotřebitele, pro vyřizování stížností a reklamací spotřebitelů, pro jednání se spotřebiteli v prodlení); (vi) má plán obchodní činnosti podložený reálnými ekonomickými propočty; (vii) má průhledný a nezávadný původ finančních zdrojů. 2\n4 II. ZVÝŠENÁ OCHRANA SPOTŘEBITELE Novými povinnostmi na straně poskytovatelů, a to bez ohledu, zda se jedná o banky či nebankovní subjekty, jsou zejména: (i) prohloubená povinnost posoudit úvěruschopnosti spotřebitele; (ii) rozšířená informační povinnost (např.: poskytnutí a vysvětlení předsmluvních informací, informací o změně zápůjční úrokové sazby atd.); (iii) omezení některých smluvních podmínek (např.: vyloučení použití směnky, zákaz použití telefonního čísla s vyšší než běžnou cenou, zajištění úvěru úměrně hodnotě zajišťované pohledávky apod.); (iv) úprava výpovědi, podmínek předčasného splacení úvěru a důsledků prodlení spotřebitele. Předčasné splacení spotřebitelského úvěru. Spotřebitel je nově oprávněn spotřebitelský úvěr zcela nebo zčásti splatit kdykoliv po dobu jeho trvání. Věřitel má však právo na náhradu účelně vynaložených nákladů, které mu v souvislosti s předčasným splacením úvěru vzniknou. Výše náhrady nákladů u spotřebitelského úvěru jiného než na bydlení nesmí přesáhnout 1 % z předčasně splacené části celkové výše spotřebitelského úvěru, je-li doba mezi předčasným splacením a sjednaným koncem úvěru delší než 1 rok, a 0,5 %, je-li tato doba kratší. U spotřebitelského úvěru na bydlení nesmí výše náhrady nákladů přesáhnout 1 % z předčasně splacené výše úvěru, maximálně však částku Kč. Výše náhrady podléhá i dalším omezením. 3\n5 Pro případ prodlení spotřebitele mohou být ve prospěch věřitele nově sjednány pouze tyto sankce: (i) právo na náhradu účelně vynaložených nákladů vzniklých v souvislosti s prodlením spotřebitele; (ii) úroky z prodlení, jejichž výše nesmí přesáhnout výši stanovenou právním předpisem; nebo (iii) smluvní pokutu. Výše smluvní pokuty nesmí přesáhnout 0,1 % denně z částky, s jejímž zaplacením je spotřebitel v prodlení. Souhrn všech uplatněných smluvních pokut nesmí přesáhnout součin čísla 0,5 a celkové výše spotřebitelského úvěru, nejvýše však Kč. 4


DD: Ohlédnutí za pobytem v Karlově, 11. 11. 2021 :: ZŠ, DD, ŠD a ŠJ Vrbno p. Pradědem\nDD: Ohlédnutí za pobytem v Karlově, 11. 11. 2021\nV období podzimních prázdnin připravila nadace Krok do života v čele se slečnou Karolínou Kopíncovou vzdělávací pobyt v Karlově pod Pradědem v hotelu Kamzík a penzionu Eden pro 16 dětí z našeho domova. Pečlivě připravený program obsahoval workshopy se zkušenými lektorkami, aktivity od profesionálů schopných předávat informace hravou a zábavnou formou a v neposlední řadě hry a soutěže.\nTémata byla např. základy finanční gramotnosti, motivace, poskytování první pomoci, kurz přežití ve volné přírodě a mnohé další. Celý program vrcholil v neděli, kdy jsme jeli lanovkou na sjezdovku, poté šli na procházku po vrcholcích Jeseníků a dolů jsme sjížděli na bezmotorových buggynách.\nPobyt byl naplánován tak, aby byl čas efektivně využit, jelikož pět dní není zase tak moc dlouhá doba a nutno říci, že všichni, kdo se účastnili, věnovali veškerou energii a své schopnosti, aby děti na pobyt vzpomínaly s radostí a něco se naučily.\nDěti se i přes počáteční nejistotu velmi rychle adaptovaly na prostředí hotelu a hlavně na přítomné lektory. Na tetu Karolínu si zvykat nemusely, jelikož ji znaly z jejích pravidelných návštěv našeho zařízení.\nTaké lektoři byli nadšení z dětí, chválili je za dobré chování a zapálení do aktivit.\nNadace Krok do života se zaměřuje na vzdělávání dětí v dětských domovech a tento pobyt byl prvním, který pořádala. Je nám ctí, že jsme dostali prostor, abychom mohli celou akci spoluvytvářet a pomáhat k jejímu zdokonalení a těšíme se na další setkání v příštím roce.\nDěkujeme těm, kteří ačkoliv si uvědomují, jak náročná je práce s dětmi, jež ztratily nebo nikdy neměly kvalitní rodinné zázemí, a přesto se rozhodli pomáhat s jejich vzděláváním, aby jim zlepšili možnost začlenit se do normálního života.\nRoman Mašlík, Bc. Magdalena Horáková