Rozbor firemní kultury ve společnosti Kapsch Telematic Services s.r.o. Analysis of corporate culture in the company Kapsch Telematic Services s.r.o - PDF Free Download\n1 2 ČESKÉ VYSOKÉ UČENÍ TECHNICKÉ V PRAZE Masarykův ústav vyšších studií Katedra inžen&y...\nRoad Transport and Traffic Telematic\nVYHODNOCENÍ TELEMATICKÝCH SYSTÉMŮ ASSESSMENT OF TELEMATIC SYSTEMS\nEFFICIENCY ANALYSIS OF BANKING SERVICES TO ENHANCE THE PERFORMANCE OF SERVICES USING DISCRETE SIMULATION APPROACH\nLEGAL CULTURE OF PHARMACIST IN THE PERSPECTIVE OF PHARMACEUTICAL SERVICES STANDARD IN PHARMACIES Ω\nKapsch BusinessCom. Kapsch az IoT világában A jövő most van Távközlési Világnap Győr, május 12\nAnalysis Services. Kapitola 26\n3. číslo podnikového časopisu TECNOCAP SRO. Corporate Design Guidelines\nCorporate Services ALGEMENE VERKOOPVOORWAARDEN\nWOOD & Company Financial Services, a.s\nCOMPANY PROFILE DRILLING& BLASTING SERVICES DRILLING & BLASTING SERVICES\nPUSPA CATERING SERVICES PUSPA CATERING SERVICES COMPANY PROFILE PROFIL PERUSAHAAN\nRozbor firemní kultury ve společnosti Kapsch Telematic Services s.r.o. Analysis of corporate culture in the company Kapsch Telematic Services s.r.o. Bakalářská práce\nStudijní program: Studijní obor: Vedoucí práce:\nEkonomika a management Personální management v průmyslových podnicích PhDr. Markéta Šnýdrová, Ph.D.\nVzor citačního záznamu\nRAJČINCOVÁ, Nela. Rozbor firemní kultury ve společnosti Kapsch Telematic Services s.r.o. Praha: ČVUT 2015. Bakalářská práce. České vysoké učení technické v Praze, Masarykův ústav vyšších studií, Katedra inţenýrské pedagogiky.\nProhlášení Prohlašuji, ţe jsem svou bakalářskou práci vypracovala samostatně. Dále prohlašuji, ţe jsem všechny pouţité zdroje správně a úplně citovala a uvádím je v přiloţeném seznamu pouţité literatury. Nemám závaţný důvod proti zpřístupňování této závěrečné práce v souladu se zákonem č. 121/2000 Sb., o právu autorském, o právech souvisejících s právem autorským a o změně některých zákonů (autorský zákon) v platném znění. V Praze dne …………………\nPoděkování Ráda bych zde poděkovala PhDr. Markétě Šnýdrové, Ph.D. za cenné nápady a všestrannou pomoc při vypracování této bakalářské práce. Dále bych chtěla poděkovat společnosti Kapsch Telematic Services s.r.o. za poskytnutí informací a moţnosti zpracování praktické části. V neposlední řadě děkuji rodině, partnerovi a přátelům za trpělivost a podporu.\nAbstrakt Tato bakalářská práce shrnuje teoretické poznatky vybraných autorů o firemní kultuře a rozebírá firemní kulturu ve společnosti Kapsch Telematic Services s.r.o. Teoretická část se zaměřuje na teoretické poznatky z oblasti firemní kultury. Jednotlivé kapitoly na sebe volně navazují a je v nich řešen zejména obsah a typologie firemní kultury a také personální činnosti, které mají souvislost s firemní kulturou. Praktická část je sestavena na základě rozhovoru s HR manaţerem, dotazníkového šetření a dlouhodobého pozorování. Na základě těchto technik byly vyhotoveny návrhy a doporučení pro zlepšení současného stavu.\nKlíčová slova firemní kultura, typologie firemní kultury, personální činnosti, subkultura, hodnoty, prvky firemní kultury\nAbstract This undergraduate thesis is divided into two parts. Theoretical part summarizes knowledge of some of the recognized authors in a field on a corporate culture and analyses corporate culture in the Kapsch Telematic Services s.r.o. Theoretical part focuses particularly on theoretical knowledge regarding the corporate culture. Chapters loosely follow each other and analyse the content and typology of the corporate culture and also related HR activities. Practical part of the thesis is composed of an interview with the HR Manager, questionnaire research and long-term observance. As an outcome, the author of the thesis gives proposals and recommendations to the company on several possible improvements that ought to be made on the base of the collected data.\nKey words corporate culture, typology of corporate culture, HR activities, values, subculture, elements of corporate culture\nObsah Úvod ........................................................................................................................................... 3 I. TEORETICKÁ ČÁST .......................................................................................................... 5 1\nFiremní kultura .................................................................................................................. 5 1.1 Prvky firemní kultury ............................................................................................ 6 1.2 Struktura firemní kultury ..................................................................................... 11 1.3 Síla firemní kultury ............................................................................................. 13 1.4 Firemní kultura v rámci národní kultury ............................................................. 14\nTypologie firemní kultury ............................................................................................... 18 2.1 Typologie podle Harrisona a Handyho ............................................................... 18 2.2 Typologie podle Tropenaarseho .......................................................................... 20 2.3 Typologie podle Deala a Kennedyho .................................................................. 21 2.4 Typologie podle Vriese a Millera ........................................................................ 23\nPersonální činnosti v návaznosti na firemní kulturu.................................................... 25\nII. PRAKTICKÁ ČÁST ......................................................................................................... 29 4\nPraktická část ................................................................................................................... 29 4.1 O společnosti KTS............................................................................................... 29 4.2 Firemní kultura společnosti KTS ........................................................................ 30 4.3 Metodologie......................................................................................................... 36 4.3.1 Dotazníkové šetření ...................................................................................... 36 4.3.2 Rozhovor s HR manaţerkou ......................................................................... 51 4.4 Shrnutí a doporučení ........................................................................................... 53\nZávěr ........................................................................................................................................ 57 Seznam použité literatury ...................................................................................................... 58 Seznam grafů ........................................................................................................................... 60 Seznam obrázků a tabulek ..................................................................................................... 61 Seznam příloh .......................................................................................................................... 62 Přílohy ...................................................................................................................................... 63\nÚvod V dnešním světě funguje globálně silný, konkurenční boj. Při takové konkurenci se musí podnik neustále rozvíjet a přizpůsobovat trhu. Konkurence se objevuje ve všech odvětvích a vyuţívá všech podstatných zdrojů – materiálních, informačních a lidských. Lidé jsou ceněnou konkurenční výhodou kvůli tomu, ţe organizacím umoţňují vytvářet a navyšovat zbývající dva zdroje. Rozvoj lidského kapitálu je spojen se znalostní ekonomikou, ve které se nemalá část kapitálu podniku opírá o znalosti a schopnosti lidí. Pokud chce podnik trvale čerpat z přínosů, které se váţou k lidským zdrojům, musí svým zaměstnancům vytvářet takové podmínky, které by je uspokojili nejen po materiální stránce, ale také po té duševní (např. atmosféra podniku, správně nastavený typ řízení, transparentní odměňování apod.) Firemní kultura je základem kaţdého podniku, působí hluboko uvnitř a ovlivňuje téměř veškeré dění. Kaţdý podnik má svou specifickou firemní kulturu, která se liší ve svých hodnotách, normách, stylem řízení a dalšími jednotlivými prvky. Firemní kultura můţe působit jako stmelovací prvek ve fungování organizace. Vytváří takové pracovní prostředí, které přispívá ke zlepšení výkonnosti a současně pomáhá k inovacím a změnám. Správně fungující a silná firemní kultura znamená pro zaměstnance zázemí a jistotu. Pro firmu znamená dobrou image na pracovním trhu, a tudíţ mnohem více kvalitní a snaţivé pracovní síly. Charakter firemní kultury také určuje způsob chování zaměstnanců, jejich vztahy uvnitř organizace i vztahy navenek. Pojem firemní kultura se objevuje v literatuře jiţ v 60. letech, avšak jeho význam je vyzdviţen aţ v 80. letech, kdy se autoři a manaţeři začali zajímat o důvody ekonomického růstu Japonska. Objevily se otázky, které se zaměřily na efektivitu manaţerských technik západních zemí. Zkoumané západní techniky byly diametrálně odlišné od technik fungujících v japonských firmách. Tento zjevný rozdíl podnítil zájem o filosofii prosperujících japonských firem (Lukášová, 2010, s. 15).\nCílem této práce je formulovat doporučení, které by odpovídaly výsledkům dotazníkového šetření. Práce je rozdělena na dvě části – teoretickou a praktickou. Cílem teoretické části je zachytit a popsat teoretické poznatky různých autorů z oblasti fungování firemní kultury. V úvodní části se zaměřuji na vysvětlení základních pojmů, na vymezení prvků a obsahu firemní kultury. Dále se zabývám definováním základních typologií firemní kultury. Poslední kapitola se věnuje personálním činnostem, které mají úzkou vazbu s procesem budovaní firemní kultury. Cílem praktické části je představit společnost Kapsch Telematic Services s.r.o., popsat její činnosti, fungování a praktické dění uvnitř společnosti v oblasti firemní kultury. Dalším cílem je pomocí pozorování, nestrukturovaného rozhovoru a dotazníkového šetření porovnat fungování firemní kultury v rámci organizace s teoretickými poznatky a na základě výsledků formulovat doporučení na zlepšení. Pro analýzu dat byly formulovány následující výzkumné otázky: 1. Do jaké míry jsou pracovníci seznámeni s prvky firemní kultury v KTS? 2. Jaký je postoj pracovníků ke stávající firemní kultuře? 3. Existuje souvislost mezi spokojeností s firemní kulturou a stylem řízení, který ve společnosti KTS funguje?\nI. TEORETICKÁ ČÁST 1 Firemní kultura Firemní kultura má v dnešním pojetí personálního managementu nesčetně charakteristik. Tyto charakteristiky nám umoţňují různorodé definice, které dokáţí stručně zachytit podstatu daného tématu. Definice se více či méně liší, avšak základní myšlenky jsou v konečném výsledku stejné. Lukášová (2010, s. 13) ve své knize uvádí, ţe kultura jako samostatný pojem označuje sdílené hodnoty, názory a normy, které mají vliv na způsob našeho myšlení, cítění a chování. S obdobnou definicí přichází i Barták (2011, s. 13), který píše, ţe firemní kultura je ucelený soubor hodnot, přesvědčení, postojů, myšlení apod. Tento soubor ovlivňuje profiremní chování a usměrňuje přístup zaměstnanců k firmě a k vykonávané práci. Armstrong (2007, s. 244) tyto definice doplňuje „Podniková kultura představuje soustavu hodnot, norem, přesvědčení, postojů a domněnek, která sice asi nebyla nikde výslovně zformulována, ale určuje způsob chování a jednání lidí a způsoby vykonávání práce.“ S poněkud odlišnou definicí přichází Štrach (2009, s. 94), který vidí firemní kulturu spíše jako chování jednotlivých zaměstnanců a také pouţívání konkrétních materiálních objektů, které odráţejí jejich chování – jako konkrétní příklad lze uvést jazyk, postoj k práci, způsob práce, architektura, zvyky apod. Další zajímavou definici představuje Pfeifer s Umlaufovou (1993, s. 24), ti píší, ţe „Kultura firmy je odrazem lidských dispozic, myšlení a chování.“, a ţe je taktéţ „... produktem minulých činností a současně omezujícím faktorem činností budoucích“ Firemní kultura existuje prostřednictvím jednotlivců, má však nadindividuální charakter. Jetmarová (2008, s. 10) ve své práci uvádí, ţe kultura je sdílená a nelze ji označovat jako vlastnost jedince, nýbrţ jako vlastnosti celé skupiny. Firma je tedy jakýsi sociální systém, který představuje souhrn lidského kapitálu. Kaţdý jedinec má své vlastní hodnoty, které jsou si více či méně podobné. Naprosto stejné nemohou být nikdy, neboť ani lidé nemohou být jeden jako druhý. Podstatou obsahu firemní kultury je, aby mezi jednotlivými osobními hodnotami vznikla ţádoucí synergie (Urban, Stýblo, Vosokajová, 2011, s. 768). Aby firemní kultura fungovala tak, jak má, je potřeba splnit některé poţadavky. Firemní kultura musí být jasná a zřetelná, musí dávat zaměstnancům jasně najevo co je ţádoucí, co je důleţité a co naopak nepřípustné. Pro splnění tohoto poţadavku je nezbytné, aby měl podnik 5\ndostatečně silné a zakořeněné hodnoty, symboly a normy, které se vzájemně podporují a vytvářejí tak uspořádaný celek. Zaměstnanci musí prvky firemní kultury nejen chápat a akceptovat, ale také se s nimi musí setkávat v kaţdé situaci a na kaţdém místě. Proto je jako další důleţitý poţadavek uváděna rozšířenost. Třetím poţadavkem je zakotvenost, která vyjadřuje míru, do které se zaměstnanci s firemní kulturou ztotoţnili a s jakou samozřejmostí se řídí podle podnikových vzorů, norem a hodnot (Bedrnová a Nový, 1994, s. 20). Firemní kultura tedy disponuje takovou silou, která do jisté míry dokáţe ovlivnit své zaměstnance a okolí. Důleţitým faktorem jsou především vedoucí pracovníci a manaţeři, kteří „.. svými postoji a názory mají nejcitelnější šanci ovlivnit představy, přístupy a hodnoty těch, kdo jsou výsledky své práce nejblíže k zákazníkovi.“ (Pfeifer, Umlaufová, 1993, s. 105) Také je důleţité si uvědomit, ţe existují faktory, které dokáţí ovlivnit kulturu organizace. Barták (2011, s. 14 - 15) ve své knize vymezuje faktory vnější a faktory vnitřní. Faktory vnitřní lze změnit či ovlivnit a patří mezi ně trţní pozice podniku, rizikovost předmětu podnikání, firemní strategie, vize, politika apod. Oproti tomu faktory vnější jsou neovlivnitelné a my jako společnost, která chce uspět na trhu, se jim musíme přizpůsobit. Vnější faktory zahrnují vliv legislativy, technologie, ekologie, sociálního systému či ekonomického prostředí. Koncepce firemní kultury umoţňuje manaţerům pochopit fungování vlastní společnosti a pomáhá jim také odhadnout budoucí situace, které mohou za jistých podmínek nastat. Jetmarová (2008, s. 10) se domnívá, ţe kultura je poznatelná prostřednictvím ostatních a pro správné pochopení kultury je zapotřebí dívat se na ní "zvenku", tedy nebýt členem organizace. Armstrong (2007, s. 252) naopak zdůrazňuje, ţe ať se jiţ koukáme na firemní kulturu z jakéhokoli hlediska, důleţitým faktem je to, ţe se kultura sama vytváří „...a projevuje v různých organizacích různými způsoby, není možné říci, že jedna kultura je lepší než jiná, pouze to, že je určitým způsobem odlišná. Neexistuje nic takového jako ideální kultura, pouze existuje přiměřená nebo vhodná kultura.“\n1.1 Prvky firemní kultury Prvky jsou povaţovány za základní jednotky firemní kultury. Nejčastěji jsou za základní prvky povaţovány: základní přesvědčení, hodnoty, normy, postoje a artefakty – materiální i nemateriální povahy, zvyky apod. 6\nJako artefakt materiální povahy si můţeme představit vše viditelné a hmatatelné, čím se organizace prezentuje navenek, to znamená např.: architektura budov, firemní auta, vybavenost kanceláří, recepce, ale i produkty vytvářené organizací. Tyto materiální prvky mohou činit firmu jedinečnou a výrazně ji odlišovat od jiných firem. Naproti tomu artefakty nemateriální povahy jsou neuchopitelné věci, které jsou pro organizaci zcela typické, řadíme sem např. firemní komunikace, firemní hrdinové, rituály, ceremoniály apod. (Lukášová, 2010, s. 18). Firemní mluva je specifická v tom, ţe odráţí hodnoty daného podniku a také formálnost či neformálnost vztahů, které v podniku fungují. Do určité míry má podniková komunikace vliv i na vnitropodnikové procesy a je to také jedním ze základních kamenů pro případnou změnu firemní kultury (Tureckiová, 2004, s. 111). Dle Zrůstalové (2008, s. 13) je komunikace důleţitým nástrojem k předávání hodnot a norem, které reprezentují danou firemní kulturu. Hlavní roli zde mají historky a příběhy. Jde o takový typ komunikace, který působí na emoční stránku člověka a tudíţ má mnohem větší přesvědčovací sílu neţ jiné formy ovlivňování. Historky fungují také jako samostatný typ artefaktu a na rozdíl od mýtů jsou zaloţeny na reálném základu. Jsou to příběhy, které se odehrály v minulosti, avšak kaţdý vypravěč je vypráví trochu odlišně. Mýty tedy nemají reálný základ, přirovnáním se dá říci, ţe to jsou takové bajky pro zaměstnance, objasňující ţádoucí či neţádoucí chování v organizaci. Můţe to být také prostředek pro zdůvodnění určitého jednání (propuštění, povýšení apod.). Historky a mýty jsou důleţitým nástrojem pro přenášení kultury, důvodem je emocionální charakter a snadná zapamatovatelnost (Lukášová, 2010, s. 23). Zvyky, rituály a ceremoniály jsou Lukášovou (2010, s. 23) definovány jako „ustálené vzorce chování, které jsou v organizaci udržovány a předávány.“ Rituály a zvyky jsou prakticky to samé, avšak rituály mají navíc svou symbolickou hodnotu. Je to takové chování, které je ve specifické situaci a v určitém čase očekáváno. Mohou to být i pro nás naprosto neuvědomělé situace, např. rituál zdravení, hlasování na poradě či přijímání nového pracovníka. Ceremoniály se z této skupiny vyčleňují tím, ţe jsou předem pečlivě plánovány a připravovány. Ceremoniál je slavnostní událost, která se koná pouze při speciální příleţitosti. Tyto události mají velký vliv na emoční vnímání zaměstnanců, slouţí tak jako nástroj pro větší motivaci a identifikaci s organizací (Lukášová, 2010, s. 24).\nHrdinové jsou velmi silný prvek firemní kultury, představují pro mnohé zaměstnance jakýsi model chování. Je to také motivační prvek, který předkládá jedinečnost organizace a také dosaţitelnost úspěchu i řadových zaměstnanců. V historii se několik velikánů v oblasti hrdinů jistě najde, např. Henry Ford nebo Tomáš Baťa, v běţném provozu se pak častěji setkáváme s hrdiny "situačními", tzn. pracovník roku či prodejce měsíce (Lukášová, 2010, s. 24 - 25). Základní přesvědčení kaţdého jedince se liší. Postupem času, ve kterém se pracovník stává součástí firemní kultury, se individuální představy sjednocují a vyvstávají zcela nové společné, na kterých se všichni anebo drtivá většina pracovníků shodují a sdílí je dále. (Pfeifer, Umlaufová, 1993, s. 19). Lukášová (2010, s. 19) toto tvrzení podporuje a základní přesvědčení definuje jako "zafixované představy o fungování reality, které lidé v organizaci považují za naprosto samozřejmé, pravdivé a nezpochybnitelné. Fungují zcela automaticky a jsou velmi stabilní a odolné vůči změně". V reálné situaci si to můţeme představit asi takto: jestliţe určité chování či jednání funguje a přináší chtěné výsledky, lidé v toto chování či jednání začnou postupně věřit. To, co se dříve jevilo jako pouhá hypotéza, se začne brát jako skutečnost. Barták (2011) oproti této definici vymezuje základní přesvědčení jako něco, co vyjadřuje ztotoţnění zaměstnanců s firemní vizí, strategií a hodnotami. Hodnota je základ toho, co je ţádoucí a co nechtěné, co je dobré a co špatné, co je důleţité a co nepodstatné, čemu jednotlivec přikládá význam a čemu nikoliv. Štrach (2009) ve své knize definuje hodnoty jako silné bipolární emoce, ve kterých se střetávají právě tyto protiklady. Hart a Hartlová (2000 in Jertlová, 2008, s. 11) uvádí názor, ţe hodnoty jsou podle své důleţitosti "...hierarchicky uspořádány do systému hodnot (value system). Systém hodnot určuje nejobecnější postoje, životní styl a morálku každého člověka.“ Armstrong (2007, s. 247) tento názor doplňuje - „Čím pevněji jsou hodnoty zakořeněny, čím jsou silnější, tím větší budou mít vliv na chování.“ Odlišnou definici uvádí Pfeifer a Umplaufová (1993, s. 57). Hodnoty definují jako chtěné, všeobecně uznávané a v neposlední řadě zavazující statky nebo ideje, které působí na chování člověka. Hodnoty nejsou pouze vnitřní, pro kaţdého jedince specifické, ale objevují se také jako sdílené hodnoty ve skupině anebo v organizaci. Jako firemní hodnotu si lze představit 8\nnapříklad spokojenost zákazníků, spokojenost pracovníku, ekologická výroba apod. Takto zformulované podnikové hodnoty jsou většinou veřejně deklarovány v organizační filosofii či etickém kodexu, a je to krok slouţící k vytváření image podniku. Důleţitým bodem by měla být komunikace těchto hodnot uvnitř podniku, a to proto, aby zde nedocházelo ke střetu osobních a firemních hodnot, který můţe vést aţ k nepříjemnému pracovnímu prostřední či poklesu výkonu. Jak zdůrazňuje Barták (2011, s. 13), je důleţité, aby zde fungoval soulad mezi hodnotami deklarovanými a hodnotami, které jsou v podniku skutečně zastávány. S tímto názorem souhlasí i Urban, který ve spolupráci se Stýblem a Vosokajovou (2011, s. 768) píše, ţe „Hodnota podniku musí být v rovnováze s hodnotami zaměstnanců, jinak nedojde k identifikaci s firmou. Z takové frustrace vzniká neochota přebírat odpovědnost za samostatné rozhodování, přebírání rizika, zvyšovat efektivitu práce apod.“ Armstrong (2007, s. 247) dále uvádí, ţe nejtypičtější oblasti, kde mohou být hodnoty vyjádřeny, jsou: výkon, inovace, kvalita, zákaznický servis, schopnost týmové práce a péče o lidské zdroje. Hodnoty se přirozeně musí promítat i do chování a rozhodování jednotlivce či organizace, avšak ovlivňují i jiné aspekty lidské povahy. Projevují se v reakcích a postojích, které lidé v organizaci zastávají. Postoje vyjadřují hodnotící vztah člověka k objektivním skutečnostem, k lidem, věcem, práci apod. Barták (2011, s. 13) ve své knize vymezuje tři základní, na sebe navazující dimenze: kognitivní, jejímţ obsahem jsou názory a myšlenky, které má jedinec o předmětu postoje, emocionální – zde se zaměřujeme na emocionální stránku člověka, tedy na to, co k danému předmětu postoje jedinec cítí a konativní, která se orientuje na sklony k chování či jednání, které jedinec ve vztahu s předmětem postoje má. Jiné vymezení představuje Pfeifer s Umplaufovou (1993, s. 57). Ti uvádí, ţe hodnoty lze rozdělit na dvě dimenze – instrumentální a morální. Instrumentální se zaměřuje na naplnění potřeby satisfakce (materiální statky, plat, realizace nápadu apod.). Morální hodnoty se naopak projevují jako pocit hrdosti nebo poníţení (pomoc lidem, záchrana přírody, dobrý skutek apod.) Normy chování jsou nepsaná pravidla chování a jednání v určitých situacích, které skupina akceptuje. Podstata normy chování je její neformálnost, nejde zde o formální pravidla, která nastavila organizace, ale o pravidla chování, které jsou ve skupině všeobecně dodrţována. Avšak i toto neformální chování má vliv na pracovní činnosti (např. rychlost a kvalita práce) či na komunikaci ve skupině. Normy chování jakoţto bariéry našeho jednání a 9\nchování jsou pro podnik taktéţ přínosem, zajišťují totiţ stabilní a předvídatelné prostředí (Lukášová, 2010, s. 22). Důraznější názor na tuto sloţku kultury zastává Armstrong (2007, s. 247) který uvádí, ţe „Normy říkají lidem to, co se předpokládá, že budou dělat, říkat, v co budou věřit – a dokonce jak se budou oblékat.“ Avšak souhlasí s názorem, ţe normy jsou neformální záleţitostí, tudíţ se nikdy nevyskytují v písemné podobě – předávají se pouze chováním nebo ústní formou. Různé typy společností vyţadují různé styly řízení zaměstnanců. Barták (2011) ve své knize vysvětluje 7 základní typů, které se mohou jako styl řízení objevit. Patriarchální styl je takový styl, u kterého je za hlavu rodiny povaţován otec (ředitel společnosti) a ten také rozhoduje o všech podstatných náleţitostech. Na oplátku očekává vděčnost a poslušnost. Charismatický styl se vyznačuje tím, ţe řízení je v rukou charismatického leadera, který motivuje zaměstnance a podporuje jejich participaci na firemních projektech. Autokratický styl klade důraz na to, aby rozhodování probíhalo striktně vertikálním směrem v řídící soustavě organizace, tedy od shora dolů. Charakteristická je poslušnost aţ submisivnost a také téměř neexistující zpětná vazba pro zaměstnance. Armstrong (2007, s. 247) k tomuto stylu dodává, ţe autokratičtí lídři vnucují svá rozhodnutí a vyuţívají své pozice, zatímco níţe zmíněný demokratický lídr své zaměstnance povzbuzuje ke spolupráci a k zapojování se do rozhodování. Demokratický styl je uplatňován jako styl řízení, který klade důraz na respektování osobnosti řízeného pracovníka. Proces řízení je podpořen týmovou spoluprací, sounáleţitostí se skupinou a inovativním řešením. U byrokratického stylu je řízení jednoznačné, kontrolované a systematické. Tento styl řízení se zcela drţí příslušných příkazů, norem, nařízení a postupů. Liberální styl je charakteristický převedením řízení a odpovědnosti zcela do rukou podřízených, ti své úkoly řeší samostatně. Jde např. o umělce, vědce apod. Integrující styl je kombinací stylu autokratického a stylu demokratického. Nadřízený vyţaduje pravidelný a standardní výkon, avšak umoţňuje rozvíjet diskusi kolem moţností a metod, jak problém řešit (Barták, 2011, s. 18-20). Armstrong (2007, s. 248) dále uvádí názor, ţe někteří manaţeři mění styl vedení podle konkrétní situace nebo momentálního pocitu, zatímco jiní manaţeři pouţívají stejný styl za všech okolností.\n1.2 Struktura firemní kultury Všechny uvedené prvky mají k vnějšímu okolí jiný vztah a jsou tudíţ i jinak vnímány. Na základě tohoto faktu vytvořil Schein (1992 in Barták, 2011, s. 14) schéma, ve kterém jsou rozlišeny tři úrovně firemní kultury (viz obr. 1). Tato struktura vznikla na základě míry, v jaké jsou prvky kultury manifestovány navenek, tzn., na kolik jsou viditelné a pochopitelné pro vnější svět. Na první úrovni, která je nejpovrchnější, jsou artefakty. Ty jsou pro vnější okolí nejvíce viditelné a srozumitelné, avšak bez znalosti dalších dvou úrovní je lze jen těţko interpretovat. Jak uvádí Jetmarová (2008, s. 39), pozorovatel můţe vyjádřit svůj dojem o kultuře, je však "...nevhodné snažit se vyvozovat závěry o dané kultuře pouze ze samotných artefaktů, protože takový úsudek bude s velkou pravděpodobností ovlivněn osobními pocity a reakcemi pozorovatele." Druhá úroveň znázorňuje hodnoty a zásady chování, které jsou jiţ méně viditelné a ovlivnitelné. Jsou to ve své podstatě podnikové produkty, které vycházejí ze stanovených zásad, podnikové ideologie či pravidel. Lukášová (2010, s. 27) tuto myšlenku doplňuje názorem, ţe vnější pozorovatel můţe hodnoty rozeznat pouze zprostředkovaně, a to například ve formě rozhodnutí, které jsou v podniku prováděna anebo na základě chování pracovníků. Za jádro struktury jsou povaţována tzv. základní přesvědčení. Ty představují zakořeněné a nevědomé myšlenky a názory, které jsou pro příslušníky dané kultury zcela samozřejmé a které vyjadřují vztah zaměstnanců k podniku. Šigut (2004, s. 39) uvádí naopak názor, ţe základní přesvědčení, které „mají“ pracovníci, představuje jejich vztah k okolnímu světu, představy o povaze a charakteru člověka, ale i jeho přání, touhy apod. V neposlední řadě to jsou také úvahy o příčinách jednání lidí, o povaze mezilidských vztahů a o podnětech, které vedou lidi k různým činům.\nObr. 1: Struktura podnikové kultury podle Scheina\nZdroj: Schein, 1992 in Jetmarová, 2008, s. 39\nDalším autorem, který se zabýval strukturou firemní kultury, je Hofstede (1991 in Lukášová, 2010, s. 29). Ten však rozlišuje pouze dvě roviny kultury. Jeho teorii si lze vysvětlit také jako "cibulový model", ve kterém chápe prvky, které jsou viditelné pro vnějšího pozorovatele (hodnoty, rituály, hrdinové, symboly) jako "slupky cibule", avšak mají taktéţ společné označení - praktiky. Tyto praktiky tedy představují viditelnější část a jediná sloţka, která zůstává skryta v jádru, jsou hodnoty. Neméně zajímavou teorii představuje autor Lundebrg (1985 in Lukášová 2010, s. 30). Ten vychází z teorie Scheina a rozlišuje 4 roviny kultury. Stejně jako předchozí autoři za nejvíce vnímatelné povaţuje mluvu, rituály, ceremoniály atd. - tedy artefakty. Druhá úroveň je uvedena jako soubor pravidel a přijatelného chování při řešení problémů. Ve třetí úrovni nastává změna a jsou zde samostatně vyčleněny hodnoty. Nejhlubší, tedy čtvrtou úroveň, představují přesvědčení, ty jsou chápany jako nevyslovené názory členů organizace. Projevují se taktéţ ve vztahu k jiným osobám a organizacím. Pro tyto autory je společná myšlenka určitého rozvrstvení firemní kultury. Všichni se také shodují v tom, ţe kaţdá firemní kultura má vnější vrstvu, která je více čí méně pozorovatelná pro vnější svět, a vnitřní vrstvu, která je jen částečně přístupná čí zcela nepřístupná 12\n1.3 Síla firemní kultury Firemní kultura můţe mít také různou sílu, kterou ovlivňuje své zaměstnance, ale také to, na kolik a jak je prezentována do vnějšího prostředí. Silou firemní kultury se rozumí, na kolik jsou všechny prvky firemní kultury sdíleny a respektovány zaměstnanci (Lukášová a Nový, 2004, s. 32). Dědina a Odcházel (2007, s. 223 – 226) stanovili faktory, které vyznačují silnou firemní kulturu. Mezi ně patří pozitivní postoj manaţerů a vedoucích pracovníků k podřízeným, otevřenost ke změnám, jasně stanovené strategie a cíle, týmová práce, transparentní systém odměňování, zainteresovanost zaměstnanců na zisku, dobré vztahy se zákazníky a v neposlední řadě postoj organizace k pracovníkům a jejich potřebám. Silná firemní kultura také usnadňuje vnitropodnikovou komunikaci a redukuje konflikty. Lidé v organizaci mluví stejným jazykem a interpretují věci obdobným způsobem, coţ umoţňuje urychlení rozhodování a urychlení realizace přijatých rozhodnutí. Kromě očividných výhod můţe mít silná kultura i některé nevýhody. Mezi ně můţe patřit jistá uzavřenost podniku a ignorování signálů, které přicházejí z vnějšího prostředí. Také se můţe stát, ţe lidé v podniku se silnou kulturou budou zaujati proti nutným změnám a toto konzervativní chování pak způsobí, ţe budou chtít za všech okolností zůstat u svého navyklého chování a způsobu myšlení. Podnik v této situaci zůstává stát na místě a nedokáţe reagovat na vývoj trhu a konkurence (Bedrnová a Nový, 1994, s. 22 - 24). I přes tato negativa je silná firemní kultura velmi ceněnou konkurenční výhodou, která se buduje i několik let a nelze jí vytvořit ze dne na den. V situaci, kdy se vyskytuje slabá firemní kultura, je pravděpodobné, ţe jsou prvky firemní kultury sdíleny málo či vůbec a chování ve společnosti je spíše ovlivněno individuálními charakteristikami zaměstnanců. V takto slabé kultuře vzniká prostor pro vznik tzv. subkultur. Subkultura je pojem, který představuje relativně samostatný subsystém v rámci celopodnikové firemní kultury. Subkultura se však nevyskytuje pouze v rámci slabé firemní kultury, můţeme se s ní také setkat ve větších organizacích, kde tyto subkultury vznikají z důvodů např. prostorové vzdálenosti organizačních jednotek, osobnostních charakteristik jednotlivců, profesionální diverzifikace apod. (Lukášová, 2010, s. 73 - 75). Šigut (2004, s. 35) uvádí, ţe mezi subkulturami existují rozdíly v cílech, interpersonálních vztazích, hierarchii, rozhodovacích procesech apod. Proto je nutné, aby existoval někdo, kdo bude koordinovat tuto různorodost ke společné jednotě. Vzájemné pochopení a koordinace znamená eliminaci 13\nzbytečných konfliktů a zároveň umoţňuje podniku dosáhnout stanovených cílů. Subkultura také nutně nemusí být vnímána pouze z negativního hlediska, naopak můţe vést ke konfrontaci různých úhlů pohledů, které přispívají k objektivnějšímu rozhodování. K tomuto názoru se přiklání taktéţ Nový (1996, s. 31 – 35), který píše, ţe subkultury nemusí být primárně chápány pouze negativně. Nebezpečné se stávají v takové situaci, kdy vznikají skrytě a mají negativní vliv na pracovní schopnosti a výkonnost zaměstnanců. Ať uţ je však kultura silnější či slabší, důleţité je to, aby se podnik dokázal přizpůsobit prostředí a dokázal reagovat na jeho poţadavky.\n1.4 Firemní kultura v rámci národní kultury Prvky, které obsahuje firemní kultura, nejsou specifické pouze pro firemní prostředí, ale také se nacházejí v národní kultuře, která má své vlastní základní přesvědčení, hodnoty, specifické vzorce chování apod. Je důleţité si uvědomit, ţe kaţdý jedinec sdílí tyto prvky jen v určité míře, tudíţ nemůţeme na základě znalosti obsahu národní kultury predikovat chování samotných jednotlivců. Dle Šigutova (2004, s. 36) názoru je národní kultura „...nositelem základních společenských vzorců chování, které výrazně ovlivňují konkrétní podobu podnikové kultury.“ Lukášová (2010, s. 41) jde ve své knize mnohem hlouběji do problematiky a píše, ţe „v rámci každého sociálního celku musejí lidé, mají-li zachovat existenci tohoto celku, řešit stejné základní problémy. Jejich obsah je univerzální, způsob řešení je však v rámci společenství specifický." Tyto základní problémy se ve své teorii pokusil definovat Trompenaarse (1993 in Lukášová 2010, s. 42 – 45). Ten tyto problémy rozdělil do tří kategorií: vztah k lidem, vztah k přírodě a vztah k času. V rámci těchto tří kategorií identifikoval sedm dimenzí národní kultury: Univerzalismus/partikularismus\n– ve kterém je univerzalismus zaloţen na pevně\ndaných pravidlech a smlouvách - ty jsou hlavní, vztahy jsou vedlejší. Partikularismus naopak odráţí přátelství a osobní vztah, kdy osobní vztah je více neţ smlouva. Individualismus/kolektivismus - jak jiţ název napovídá, individualismus je zaměřen na samotnou individuální podstatu jedince, kdy kaţdý rozhoduje sám za sebe. Při takto individuálních a samostatných činnostech můţe být výhodou převzetí odpovědnosti. U kolektivismu je ve středu zájmu naopak skupina a charakteristické je to, ţe jedinci vnímají sami sebe jako součást této skupiny. 14\nNeutralita/emocionalita - v neutrální kultuře se emoce neodhalují, dá se i říci, ţe jsou skryty a potlačovány. Štrach (2009, s. 98) doplňuje, ţe tato kultura je velmi neosobní, jsou zde proto nekonfliktní vztahy a jasná kontrola. Emocionální kultura je naopak plna emocí a sdílených myšlenek. Emoce jsou zde projevovány přirozeně a jedinci dávají volný průchod svému napětí. Specifičnost/difuznost - specifičnost se v kultuře projevuje jako transparentnost, přesnost, systematičnost atd. Morální zásady jsou zde vysoce ceněny a jsou předem dány. Difuzní kultura můţe naopak působit dojmem dvojjazyčnosti a zmatenosti. Jak uvádí Štrach (2009, s. 98) důvodem můţe být fakt, ţe difuzní kultura jasně neodděluje osobní ţivot od pracovního. Morálka je zde úzce spjata s danou situací, osobami a kontextem. Orientace na přisuzování/orientace na dosahování - orientace na dosahování znamená, ţe je jedinec posuzován a respektován podle toho, jakých výsledků dosahuje. Musí tedy reálně prokázat své znalosti a výkonnost. Orientace na přisuzování naopak znamená, ţe je status a respekt přisuzován na základě profese, vzdělání, původu apod. Orientace na čas je rozdělena na tři dimenze. Orientaci na minulost, která se projevuje respektem k zakladatelům, předkům, starším lidem apod. Orientace na současnost je zaměřena na aktuální dění a orientace na budoucnost přikládá význam plánům a strategiím. Štrach (2009, s. 99) ve své knize dále rozlišuje sekvenční a synchronní pojetí času - „Pro kultury se sekvenčním pojetím času je čas velmi vzácný, a proto je nezbytné ho plánovat a rozvrhovat. V kulturách se synchronním pojetím času není doba důležitá, neboť důraz je kladen na vytvoření vhodného prostředí a dobrých vztahů.“ Interní orientace/externí orientace - lidé s interní orientací chtějí své okolí řídit a kontrolovat ho. Tito jedinci mohou být dominantní aţ arogantní. Lidé s externí orientací akceptují, ţe mnoho podnětů nejde kontrolovat, a proto chtějí ţít v harmonii s okolním prostředím. Jsou velmi otevření a citliví vůči potřebám ostatních. Dalším autorem, který se pokusil popsat dimenze národní kultury je Hofstede (2001 in Lukášová 2010, s. 46 - 50). Hofstede vytvořil dotazník, který byl zaměřen na zjišťování názorů v pracovním ţivotě a také na hodnoty, které jednotlivci preferují. Na základě výsledků dotazníků byly zformulovány původně 4 dimenze národní kultury. Jak však Štrach (2009, s. 95) dodává: „Pátá dimenze byla přidána na základě výzkumu studentů 15\nve třiadvaceti zemích provedeného Michaelem Harrisem Bondem.“ Ten objevil naprosto nový faktor, který nekorespondoval s Hofstedeho dimenzemi a byl označen jako časová orientace. Velké rozpětí moci/ malé rozpětí moci - velké rozpětí moci si můţeme představit v situaci, kdy je nerovnost podřízeného a nadřízeného brána jako samozřejmost. Rozdílnost těchto dvou pozic podtrhují platové rozdíly a statusové symboly (vlastní kancelář, auto, parkovací místo apod. Malé rozpětí moci naopak znamená to, ţe nadřízený a podřízený se povaţují za sobě rovné. Takové vnímání pozic můţe fungovat spíše v decentralizovaných organizacích a privilegia, která by mohl mít nadřízený, jsou spíše odsuzována. Štrach (2009, s. 95) ve své knize stručně uvádí, ţe to je „rozsah, v jakém členové společnosti akceptují a očekávají nerovnoměrné rozložení moci uvnitř společnosti“. Individualismus/ kolektivismus - jak jiţ bylo uváděno v teorii Trompenaarse, individualismus klade důraz na samotného jedince, ten se stará především sám o sebe a svou nejuţší rodinu. Jetmarová (2008, s. 16) interpretuje individualistickou společnost, jako společnost, která má omezené vazby mezi jedinci. Naopak základem pro kolektivismus je skupina, která poskytuje jedinci zázemí a ochranu. Tato dimenze představuje stupeň integrity členů společnosti do skupiny. Maskulinita/ feminita - maskulinita představuje takový typ společnosti, ve které je ţenská a muţská role jasně odlišena. Podle Štracha (2009, s. 95) jsou muţi v těchto společnostech velice houţevnatí a mají radost z materiálního úspěchu, zatímco ţeny jsou skromné, jemné a pečující. Ve femininních společnostech se tyto role překrývají, od obou rolí se očekává totéţ. Jetmarová (2008, s. 17) doplňuje tuto teorii hlavními znaky, které pro maskulinní společnost představuje snaha dosáhnout vysokého platu, uznání za dobře odvedenou práci, profesní postup, výzva a pocit úspěchu. Pro feminní společnost to jsou dobré vztahy, vzájemná spolupráce, vhodné ţivotní podmínky pro rodinu a zaměstnanecké jistoty. Vysoká míra vyhýbání se nejistotě/ malá míra vyhýbání se nejistotě - vysoká míra vyhýbání se nejistotě navozuje pocity ohroţení a stresu, tyto pocity však nemají reálný základ. Pro takovouto společnost jsou velmi důleţitá pravidla a předpisy, které vytváří pevnou strukturu a redukují tak pocit úzkosti a nejistoty. Malá míra vyhýbání se nejistotě bere nejistotu jako běţnou součást ţivota a je tudíţ akceptována, tak jak přichází a nepřináší tak nepříjemné pocity stresu či napětí.\nKrátkodobá/ dlouhodobá orientace - krátkodobá orientace se zaměřuje pouze na současnost a blízkou budoucnost. Nedá se říci, ţe by organizace šetrně hospodařila, jelikoţ chce výsledky hned a okamţitě. Dlouhodobá orientace však své zaměření přesouvá do budoucnosti a své hospodaření řeší velice promyšleně s ohledem na budoucí investice (Hofstede, 2001 in Lukášová, 2010, s. 46 - 50).\n2 Typologie firemní kultury Typologie firemních kultur se vyuţívá zejména pro přehledné utřídění a rozčlenění sociálních obsahů, které se v jednotlivých kulturách vyskytují. Identifikace typických obsahů firemních kultur umoţňuje manaţerům lépe porovnávat a poznávat kulturu své vlastní organizace, ale také představuje nástroj k diagnostikování budoucího vývoje. Jednotlivé typologie nahlíţejí na kultury a jejich prostředí z různých úhlů pohledu. To také vede k široké paletě kulturních skupin, které se však v mnoha ohledech překrývají.\n2.1 Typologie podle Harrisona a Handyho Harrison v roce 1972 vytvořil typologii firemní kultury, která se skládala ze čtyř základních typů, které pojmenoval jako kultura moci, kultura rolí, kultura úkolů a kultura osob. O čtyři roky později (1976) Handy rozpracoval tuto typologii v souvislosti s organizační strukturou a následovně vytvořil jednoduché piktogramy (viz obr. 2), které popisují jednotlivé typy kultur (Zrůstalová, 2008, s. 22). Obr. 2: Typologie firemní kultury podle Harrisona a Handyho\nZdroj: Lukášová a Nový, 2004, s. 76\nKultura moci se vyznačuje tím, ţe v centru organizace je autoritativní jedinec, který organizaci samostatně řídí a ovládá, proto je také tato kultura vyobrazena jako pavučina. Kultura moci je silná a dokáţe rychle reagovat na případné hrozby či příleţitosti. Pro kulturu moci je typická malá existence pravidel a byrokracie. Vztahy jsou zaloţeny na efektivní komunikaci a vzájemné důvěře. Pracovníci jsou hodnoceni podle dosaţených výsledků, avšak nástroje a procesy, které je k nim dovedly, jsou povaţovány za nepodstatné (Lukášová, Nový a kol., 2008, s. 23). Armstrong (2007, s. 249) dodává, ţe je zde charakteristická soutěţivá atmosféra, která je plná politikaření. V kultuře rolí je pro kaţdou roli v podniku přičleněno určité jednání, úkoly, postupy a odpovědnost. Pracovníci jsou v této kultuře vybírání podle toho, jak dokáţou naplnit jednotlivé role. Armstrong (2007, s. 249) píše, ţe „...se práce řídí procedurami a pravidly a popis role či pracovního místa je důležitější než osoba, která v této roli či na pracovním místě působí. Moc je spojena s funkcemi, nikoliv s lidmi.“ Tento typ kultury je vyuţit zejména ve státní správě a ve velkých organizacích, kde je stabilní prostředí a předvídatelný trh. Lukášová (2010, s. 101) dodává, ţe pro kulturu rolí je typická hierarchická struktura, která je znázorněna jako řecký chrám – trojúhelníková střecha představuje management, který koordinuje podřízené, avšak síla organizace spočívá v řadových zaměstnancích, kteří jsou znázorněny jako pilíře chrámu. Za cíl kultury úkolů je povaţovaná rychlá a efektivní realizace daného úkolu. Lukášová (2010, s. 101) zdůrazňuje, ţe „Úkolem managementu fungujícího v této kultuře je soustředit se na jednotlivé projekty, vybírat pro ně vhodné lidi, sestavovat týmy a přidělovat příslušné zdroje tak, aby projekty byly úspěšně realizovány.“ Kultura úkolů se vyskytuje v dynamickém prostředí, ve kterém je charakteristická silná konkurence nebo vysoká rizikovost podnikání. Jiţ z těchto důvodů je kultura úkolů velice přizpůsobivá a důleţitým prvkem je zde týmová práce. Zrůstalová (2008, s. 23) dodává, ţe hlavní principy jsou v kultuře úkolů zejména přizpůsobivost, propojení individuálních a skupinových cílů a také vzájemný respekt mezi pracovníky. Barták (2011, s. 17) kulturu úkolů nazval jako kulturu procesní, která se orientuje na řízení podle cílů. Důleţitou charakteristikou je spolupráce, která má základ v teambuildingu, leadershipu či týmových projektech. Jak Barták (2011, s. 17) uvádí, je to „…kultura aktivních a vzájemně spolupracujících jedinců, rozvíjejících svůj potenciál.“ 19\nKultura úkolů je vyobrazena jako síť, kde jsou na sobě všichni pracovníci jistým způsobem závislí a úspěch je zaloţen právě na vzájemné podpoře, komunikaci a spolupráci. Podstata osobnostní kultury je obsaţena v samotné osobnosti zaměstnance. Ti se totiţ sami motivují, usměrňují a řídí. Osobnostní kultura je velmi specifická a proto ji lze vyuţít pouze pro některé profese (např. umělec, ţurnalista, vědec). Kaţdý zaměstnanec pracuje samostatně a spojujícím prvkem je právě sdílená kultura jejich organizace. Schematicky se tato kultura znázorňuje jako shluk jednotlivců, ve kterém nemá nikdo výhradní postavení (Barták, 2011, s. 17).\n2.2 Typologie podle Tropenaarseho Pro klasifikaci kultury si Tropenaarse vybral model 2 x 2, který rozlišuje kulturu do 4 různých skupin. První hodnotící dimenzi, podle které jsou tyto kultury rozlišeny, autor definuje jako: hierarchie x rovnost. Druhou dimenzi pak představuje styl vedení, který je zaměřen buď na vztahy nebo na úkoly a představuje tedy vedení formálního či neformálního rázu (Lukášová, 2010, s. 102). První skupinou je tzv. "Inkubátor", který se vyznačuje decentralizací a neformálními vztahy. Hlavním zaměřením jsou samostatné tvůrčí postupy a inovace, které vedou k naplnění cílů. Díky tomu dochází k řízení změn prostřednictvím improvizace, ve které jde především o sladění více cílů (Jetmarová, 2008, s. 32 - 33). Druhá skupina má název "Řízená střela" a je pro ni typická decentralizovaná struktura s formálním stylem řízení. Charakteristická je pro ni projektová orientace, ve které figuruje jako autorita pracovní skupina, která také přispívá k dosaţení cílů a kaţdý člen jednotlivé skupiny je povaţován za specialistu ve svém oboru (Jetmarová, 2008, s. 33). Lukášová (2010, s. 103) doplňuje, ţe kultura řízené střely je kultura neosobní, která se neorientuje na vztahy, ale na úkoly. Pracovníci v této kultuře musejí spoléhat sami na sebe a své pracovní postupy. Název "Rodina" nese třetí skupina, která je poznatelná podle neformálních vztahů, které fungují v hierarchické struktuře. Jak jiţ název napovídá, členové této kultury k sobě mají blízko a chovají se jako v rodinném kruhu. Určití členové skupiny vystupují podvědomě jako "rodiče". Díky tomu mají ve svých rukou sílu, která jim umoţňuje ovlivňovat ostatní členy skupiny. Jak píše Lukášová (2010, s. 102): „Rozdílné postavení členů v organizaci je považováno za přirozené.“ 20\nČtvrtou skupinou je "Eiffelova věž", která se vyznačuje formálností a hierarchickou strukturou. Charakteristická je orientace na jednotlivé role členů skupiny a také autorita, která vychází ze "špičky věţe". Ke změně cílů dochází prostřednictvím změn v pravidlech a v postupech (Jetmarová, 2008, s. 33).\n2.3 Typologie podle Deala a Kennedyho Tato typologie je zaměřena na prostředí, ve kterém organizace figuruje. Dle názoru autorů lze s přihlédnutím na vlivy prostředí identifikovat čtyři základní typy kultury: kultura drsných hochů, kultura tvrdé práce, kultura sázky na budoucnost a procesní kultura. Uvedené typy jsou ovlivňovány dvěma základními aspekty trhu: mírou rizika a rychlostí zpětné vazby (Lukášová, 2010, s. 104). Obr. 3: Typologie firemní kultury podle Deala a Kennedyho\nZdroj: Dörr, 2012, online\nPro kulturu drsných hochů je příznačný individualismus. Kaţdý člen organizace buduje svojí vlastní kariéru a je zvyklý podstupovat vysoké riziko, na druhou stranu však potřebuje rychlou zpětnou vazbu na svou práci. Kultura drsných hochů má velice rychlé tempo, ve kterém se spíše udrţují mladí. Jejich heslo je „všechno, nebo nic“ a týmová práce se jich netýká, raději se pohybují v drsném a soupeřivém prostředí, které jim do pracovního ţivota přináší napětí (Lukášová, 2010, s. 104). Pfeifer a Umlaufová (1993, s. 37) tuto kulturu definují obdobně. Podle nich je od pracovníků vyţadován maximální, špičkový výkon, který vychází ze samostatné práce, nikoliv z týmové. Pro tuto kulturu je specifické rychlé vypadávání z profesní role. Kariéra má velmi rychlé tempo stoupání na vrchol, ale také neméně rychlé tempo sestupu. Běţné je časté pouţívání cizích a odborných slov a naprosto rovnocenné postavení ţen a muţů (Zrůstalová, 2008, s. 19). Kultura tvrdé práce je oproti tomu typická pro prostředí, kde je malá míra rizika a zpětná vazba trhu rychlá. Charakteristická je také týmová práce a fakt, ţe je zde upřednostněno mnoţství nad kvalitou. Úspěch se v této kultuře poměřuje prodaným nebo vyrobeným mnoţstvím. Lukášová (2010, s. 105) dodává, ţe „Důležitou hodnotou kultury tvrdé práce je zaměření na zákazníka a jeho potřeby.“ Další charakteristikou je rychlá zpětná vazba trhu, tedy rychlé vědomí toho, co se povedlo a co ne. Tento fakt přispívá k prostředí, ve kterém je moţné experimentovat a zaměřit se na inovace (Pfeifer, Umlaufová, 1993, s. 37). Rozdílný pohled nabízí Bedrnová a Nový (1994, s. 31), kteří kulturu tvrdé práce nazývají kultura „chléb a hry“. Rozdíl je ve faktorech, podle kterých můţeme danou kulturu identifikovat. Bedrnová a Nový oproti ostatním autorům uvádí, ţe to je především silně extrovertně orientovaná organizace, ve které hraje velmi důleţitou úlohu firemní komunikace a ve které je vysoká stabilita pracovníků. Kultura sázky na budoucnost se vyznačuje tím, ţe rizika rozhodování jsou velká, ale zpětná vazba je velmi pomalá. Jedná se o dlouhodobé investice v řádech milionu či miliard, jejichţ výsledek společnost zjistí aţ za několik let. V této kultuře jsou správná rozhodnutí nesmírně důleţité a chyby si nelze dovolit, proto je důleţité rizika v maximální moţné míře eliminovat. Členové společnosti, ve které funguje kultura sázky na budoucnost, jsou ochotní respektovat hierarchii a autoritu, a také dokáţí fungovat pod tlakem. Nevýhodou pro ně můţe být pomalý kariérní postup (Lukášová, 2010. s. 105). Pfeifer s Umlaufovou (1993, s. 37) tuto kulturu nazval „Kultura jízdy na jistotu“ a jako její charakteristiku uvádí stejně jako Lukášová 22\nvysokou míru rizika, ale velmi pomalou zpětnou vazbu. Rizika je potřeba eliminovat, proto zde panuje nechuť k neosvědčeným postupům a také je kladen důraz na kontrolu a prověřování. Podobnou definici nabízí Bedrnová s Novým (1994, s. 31), kteří tuto kulturu pojmenovali jako „Analyticko-projektovou“. Zároveň doplňují názor, ţe rychlá kariéra je nemoţná a běţnou praxí je fakt, ţe do tří let od nástupu je pracovník stále nováčkem. Procesní kultura je typická pro organizace, které se pohybují v prostředí s nízkým rizikem a pomalou či nulovou zpětnou vazbou. Jak jiţ pojmenování této kultury napovídá, veškeré aktivity jsou zaměřeny na samotný proces a cíl sám o sobě nehraje ţádnou větší roli. Mimo to je charakteristická zaměřeností na správný postup, na detail a přesnost. Chybí zde ohroţení, které by podnik posouvalo v jistém smyslu vpřed a které by vytvářelo snahu být lepší, něco měnit a rozvíjet. (Pfeifer, Umlaufová, 1993, s. 37) Všechna rozhodnutí jsou v organizaci tvořena velmi zdlouhavě a většinou se týkají procedurálních záleţitostí nebo reorganizace. „Procesní kultura je funkční ve stabilním a předvídatelném prostředí, není však schopna rychlé reakce a pohledu do budoucna.“ (Lukášová, 2010, s. 106)\n2.4 Typologie podle Vriese a Millera Pozornost se zaměřuje na definování patologických obsahů kultury organizace. Autoři tuto typologii vyvinuli na základě neurotických stylů osobnosti a sestavili pět základních typů, které se mohou v patologické organizaci objevit. Je to organizace paranoidní, kompulzivní, histriónská, depresivní a schizoidní. Paranoidní organizace se vyznačuje strachem a nedůvěrou k ostatním. Důvodem takového chování je snaha vyhnout se jakýmkoliv hrozbám. Ve firmě proto fungují velmi rozsáhlé informační a kontrolní systémy, které zpracovávají a analyzují informace, a to především takové, které pochází z vnějšího prostředí. Mezi hlavní rysy patří opatrné rozhodování a konzervatismus, avšak objevuje se zde reakce a adaptace na vnější prostředí (Lukášová, 2010, s. 133 – 134). Zrůstalová (2008, s. 21) doplňuje, ţe pro tuto kulturu je specifická připravenost na všechno a také neustálé sledování chování a aktivit ostatních pracovníků. Kompulzivní neboli obsedantní organizace si zakládá na perfekcionalismu. Pro všechny činnosti a procesy existují plány a pravidla a kaţdý projekt má mnoho kontrolních bodů. Vše je formálně předepsáno a prosazení jakékoliv změny je obtíţné (Lukášová, 2010, s. 134). 23\nBedrnová, Nový a kol. (2002 in Zrůstalová, 2008, s. 21) tuto kulturu nazývají nátlakovou a jako hlavní rysy uvádí stejně jako Lukášová zaměření na detail a perfektnost. Největší ohroţení zde představuje chaos, který by mohl narušit pevně stanovený řád. Histriónská organizace je velmi aktivní a často riskuje. Cílem organizace je především růst a expanze, proto také často vstupuje na nové trhy a do nových odvětví, coţ potvrzuje i Lukášová (2010, s. 135), kdyţ dodává, ţe „Zaměření je široké a orientace spíše externí, protože cílem je expandovat a dominovat.“ Strategie se velmi často mění pod vlivem aktuální situace. Překáţkou zde můţe být dominantní postavení vedoucího manaţera, který se bude chtít předvést a zviditelnit. Takový egoismus můţe být překáţkou k efektivní interní komunikaci. Jiný pohled představuje Bedrnová, Nový a kol. (2002 in Zrůstalová, 2008, s. 21), kteří tuto kulturu pojmenovali jako dramatickou a charakteristické je pro ni podle nich zejména charismatická vedoucí osobnost, okolo které se vše točí. Všechny rozhodnutí má ve svých rukou a ostatní pracovníci jí následují a také si ji přespříliš idealizují. Depresivní organizace je pasivní, extrémně konzervativní, apatická a jako hlavní systém je zde nastavena silná byrokracie. Lukášová (2010, s. 137) píše: „Manažeři se cítí bezmocní a domnívají se, že neexistuje způsob, jak by mohli běh událostí v organizaci změnit. Jakýmkoliv návrhům na změny se brání a rozhodnutím se vyhýbají.“ Velkým nebezpečím můţe být apatie vedení k vnějšímu prostředí. Manaţeři nesledují hrozby, ale ani nevěnují pozornost příleţitostem, které trh přináší. Schizoidní organizace je ovlivněna postem nejvyššího manaţera, který má za cíl ovlivňovat a prosazovat své vlastní zájmy. Komunikace v takové organizaci je neefektivní a jednotliví manaţeři politikaří a zřídkakdy spolupracují. Strategie a chování organizace jako celku je nekonzistentní, kaţdý se snaţí získat zisk jen sám pro sebe.\n3 Personální činnosti v návaznosti na firemní kulturu V kaţdé personální činnosti je pozornost zaměřena na stávající či potencionální zaměstnance. Orientace na lidské zdroje umoţňuje rozvíjení dobrých pracovních vztahů a budování silné firemní kultury. Podstata zaměření se na lidské zdroje spočívá ve skutečnosti, ţe zaměstnanci jsou nositeli know-how, a proto jsou nepostradatelní při sdílení znalostí a předávání vlastních zkušeností a potenciálu (Urban, Stýblo, Vosokajová, 2011, s. 829). Velmi propracovanou definici také uvádí Donelly, Gibson a Ivanicevich. Píší, ţe „Řízení lidských zdrojů lze definovat jako proces dosahování podnikových cílů prostřednictvím získávání, stabilizování, propouštění, rozvoje a optimálního využívání lidských zdrojů v organizaci.“ (1997 in Šigut, 2004, s. 52) Je proto nezbytné zavést takový přístup k pracovníkům, který bude spočívat v rovnocenném vztahu a který bude brát pracovníky nejen jako pracovní sílu, ale téţ jako investici do budoucna. Během procesu výběru zaměstnanců je brán ohled na určité faktory. Mezi ně patří fakt, zdali je uchazeč kompetentní vykonávat práci na obsazované pozici anebo jestli má uchazeč takové charakteristiky, které jsou pro výkon práce ţádoucí. S ohledem na firemní kulturu je pro personalisty důleţité, zdali uchazeč svými povahovými rysy zapadá do specifické pracovní skupiny a také to, jestli bude uchazeč přispívat k vytváření ţádoucí firemní kultury dané organizace (Lukášová, 2010, s. 190). Čím vyšší manaţerská pozice je obsazována, tím důleţitější roli hraje soulad uchazeče s danou firemní kulturou. Je důleţité si uvědomit, ţe uchazeč bude reprezentovat firemní kulturu a také ji bude výrazným způsobem ovlivňovat, proto je třeba získat pracovníka, který nejen odpovídá stávající firemní kultuře, ale navíc ji i podpoří. Tato situace platí za předpokladu, ţe v organizaci funguje silná a stabilní firemní kultura. Pokud by se však jednalo o změnu stávající kultury, je třeba najít takového uchazeče, který bude fungovat jako nástroj změny (Lukášová, 2010, s. 190). S tímto názorem souhlasí Šigut (2004, s. 66), který uvádí, ţe „Komptabilita nových pracovníků s podnikovou kulturou bývá někdy dokonce důležitějším kritériem než odborné kompetence. Tím, že do podniku přicházejí lidé, kteří vyhovují podnikovým kulturním normám, dochází tak k upevňování dosavadní podnikové kultury.“ Na to, abychom zjistili přítomnost poţadovaných charakteristik uchazeče, 25\njsou vhodné dvě metody – výběrový rozhovor a psychologické dotazníky. Jak píše Lukášová (2010, s. 191) „V průběhu výběrového rozhovoru mohou členové výběrové komise položit uchazeči otázky směřující ke zjištění kulturních preferencí daného uchazeče.“ Vhodné je také zjistit jaké byly kulturní charakteristiky organizace, ve které pracoval nejdéle či naposled. Na druhé straně je pro uchazeče přínosem, ţe si také on můţe během rozhovoru ujasnit, jaká je stávající firemní kultura a co se od něj v případě přijetí očekává. V mnoha případech se můţe stát, ţe na trhu práce bude nedostatek vhodných uchazečů o danou pracovní pozici, proto je organizace nucena redukovat kritéria výběru. Nutné je však předem vědět, co je pro organizaci v dané vývojové fázi potřebné a důleţité (Lukášová, 2010, s. 190). Proces adaptace je prvotním procesem, se kterým se noví zaměstnanci v rámci firemní kultury setkají. V adaptačním procesu se nováčci „...postupně seznamují s firemní vizí, faktory, posláním, etickým kodexem, firemními hodnotami, symboly a artefakty. Postupně si osvojují psaná i nepsaná pravidla, vzorce chování a jednání, sžívají se s firemními hodnotami.“ (Barták, 2011, s. 21). Pro tento proces je charakteristický promyšlený a systematický plán aktivit, které mají podle Lukášové (2010, s. 194) „...usměrnit, usnadnit a urychlit proces seznámení pracovníka s novou pracovní činností a jeho integraci do sociálního prostředí organizace a její kultury.“ Blahová (2010, s. 12) zdůrazňuje rozdíl mezi velkou organizací, kde je adaptace nových zaměstnanců velmi dobře plánována a řízena, a malou firmou, kde je adaptační proces pojat spíše neformálně, pomocí pozorování či metodou pokusů a omylů. I přes rozdíly ve způsobu adaptace je důleţité, aby postupy, které slouţí k orientaci nových pracovníků, obsahovaly srozumitelné informace o hodnotách a o tom, jak se očekává, ţe je budou lidé naplňovat. Informace mohou být předány v mnoha podobách, mezi ty nepouţívanější patří firemní příručky, přednášky, rotace práce nebo mentoring program. Ve vzdělávání a rozvoji pracovníků jde dle názoru Šiguta (2004, s. 65) o zvyšování, prohlubování či zdokonalování vzdělání či kvalifikace, které je potřeba pro výkon na daném pracovním místě. Celý proces by měl být pečlivě naplánován, konzultován, realizován a následně vyhodnocován. Lukášová (2010, s. 198) doplňuje, ţe vzdělávací aktivity jsou rovněţ nástrojem socializace, který přispívá k budování ţádoucí kultury organizace. Aby byl proces vzdělávání efektivní a splňoval svou funkci, je potřeba postupovat systematicky, 26\ntzn. v pravidelných cyklech a v logické návaznosti. Hlavní oblasti vzdělávacího cyklu jsou analýza vzdělávacích potřeb, stanovení obsahu a formulace cílů vzdělávání a volba vzdělávacích metod (Koubek, 2001, s. 244). Kaţdé vzdělávání by mělo v konečné fázi obsahovat i zpětnou vazbu, tedy hodnocení ze strany podniku a jednotlivých pracovníků. Hodnocení je, dle autorčina názoru, velmi důleţitým faktorem, neboť se od něj odvíjí směr budoucího rozvoje pracovníků či celkového pracovního útvaru. Špatně nastavený rozvojový plán by měl být co nejrychleji identifikován a mělo by dojít k nápravě tak, aby zaměstnanec mohl vyuţít plně svůj potenciál a podnik tak dosáhl plánovaných cílů. Důleţitým nástrojem výkonnosti organizace je proces hodnocení. Není to však přímo záleţitost personálního oddělení jako spíše přímých nadřízených, kteří mají mnohem více kompetencí k tomu, aby hodnotili své podřízené. Hned v počátcích hodnocení je nezbytné se správně rozhodnout pro kritéria hodnocení, pro hodnotitele a pro metodu hodnocení. Také je potřeba si určit oblast, která se bude hodnotit. Lukášová (2010, s. 203) vymezuje tři hlavní oblasti – výsledky práce, pracovní chování, schopnosti a osobnostní kvality. Není nutné volit pouze jednu oblast, lze hodnotit i jejich kombinaci, ale i v tomto případě je nezbytné si určit jednu dominantní oblast. Koubek (206 - 211) těchto oblastí vyčleňuje více a uvádí, ţe lze hodnotit podle plnění cílů nebo norem, na základě kritických případů, pomocí stupnice, volného popisu, checklistu a metody BARS. Metoda BARS je klasifikační stupnice pro hodnocení pracovního chování. Kromě vyjmenovaných metod můţe společnost vyuţít sluţeb assessment centra, ovšem jde o komplikovaný a finančně náročný proces. Dle názoru autorky této práce nelze říci, která z uvedených metod je výrazně nejlepší. Kaţdá organizace je ve svém fungování více či méně rozdílná, a proto také vyuţívá různé metody hodnocení zaměstnanců. Součástí kaţdého hodnocení by měl být hodnotící rozhovor, který by měl zhodnotit výkonnost pracovníků, motivovat je a přispívat k lepší komunikaci. (Lukášová, 2010, s. 202 - 205) Odměňování je velice silný nástroj posilování firemní kultury. V první řadě je naprosto nezbytné, aby systém odměňování byl nastaven spravedlivě a transparentně. Systém odměn by měl odráţet skutečnou práci zaměstnanců, tedy její kvalitu a náročnost. Do odměňování se však také promítají jiná kritéria, avšak podstatné je to, ţe způsob jakým organizace nastaví 27\nsystém odměňování, je poté směrodatný ve volbě chování, jednání, a postojů, které zaměstnanci budou zaujímat. Pro zaměstnance je prioritou to, co je odměňováno (Šigut, 2004, s. 68). Lukášová (2010, s. 205) s tímto názorem souhlasí a doplňuje, ţe odměňování se podílí na vytváření organizačního klima a také posiluje ţádané chování pracovníků. Odměny mohou mít různou podobu – hmotné či nehmotné. Hmotné jsou například peněţní ohodnocení, vybavení kanceláře, vlastní firemní automobil apod. Nehmotné jsou nenápadné, ale o to více důleţité. Nehmotnou odměnou můţe být jednoduše pochvala, která zaměstnavatele nic nestojí a pracovník naopak jasně pochopil, jaké je poţadované chování. Ţádoucí způsob chování bude pochvalou posílen a bude pak i nadále předáván jako osvědčený. To co je odměňováno reflektuje hodnoty, které chce organizace posílit a demonstrovat. Proto je třeba pečlivě zváţit, jaké hodnoty by to měly být. S odměňováním je úzce spjata motivace zaměstnanců. Firemní kultura ve velké míře determinuje pracovní spokojenost zaměstnanců a jejich emocionální pohodu. Jak uvádí Bedrnová a Nový (1994, s. 46), „Podniková kultura nejen zvyšuje pracovní spokojenost v pasivním slova smyslu, ale v mnohých souvislostech má stimulační funkci, neboť iniciuje a posiluje výkonnost a pracovní ochotu spolupracovníků“ Je to tedy nepostradatelný zdroj motivace, který dává zaměstnancům pocit smysluplné práce a pocit ztotoţnění se s firemními cíli a posláním. Pro vedení společnosti by měl být důleţitý fakt, ţe se spokojenost pracovníků promítá do loajality vůči firmě, do pracovního výkonu a v neposlední řadě i do míry fluktuace, která je nezanedbatelnou poloţkou ve výši mzdových nákladů společnosti (Blahová, 2010, s. 15). Cílem procesu motivace je dle Tureckiové (1994, s. 70 – 71) snaha o přijetí jednotlivých cílů organizace, posílení angaţovanosti pracovníků, snadná proveditelnost ţádoucích změn a hlavně dosahování stanoveného pracovního výkonu a jeho dlouhodobé udrţení. Všechny tyto činnosti tvoří integrovaný soubor nástrojů, které samy o sobě nemohou mít velký dopad. Je potřeba pracovat v provázanosti všech těchto činností\nII. PRAKTICKÁ ČÁST 4 Praktická část Praktická část bakalářské práce byla vypracována ve společnosti Kapsch Telematic Services s.r.o. (dále pouze KTS) ze dvou důvodů. Tím prvním je skutečnost, ţe jsem se ve společnosti KTS účastnila půl roku trvajícího mentoring programu. Díky tomuto programu jsem mohla poznat nejen, jak fungují jednotlivé personální činnosti, ale také to, jaká je firemní kultura této společnosti. Po ukončení programu jsem nastoupila na pozici HR Administrátor, na které setrvávám do současnosti. Druhým důvodem je fakt, ţe prostředí společnosti KTS je přínosné pro výzkum v oblasti firemní kultury. Cílem práce je pomocí pozorování, nestrukturovaných rozhovorů a dotazníkového šetření porovnat fungování firemní kultury v rámci organizace s teoretickými poznatky a na základě výsledků formulovat doporučení na zlepšení. Pro analýzu dat byly formulovány následující výzkumné otázky: 1. Do jaké míry jsou pracovníci seznámeni s prvky firemní kultury v KTS? 2. Jaký je postoj pracovníků ke stávající firemní kultuře? 3. Existuje souvislost mezi spokojeností s firemní kulturou a stylem řízení, který ve společnosti KTS funguje?\n4.1 O Společnosti KTS Společnost Kapsch byla zaloţena Johannem Kapschem jako rodinná společnost v roce 1892 ve Vídni. Rozdílné zaměření strukturuje firmu do tří samostatných obchodních jednotek – Kapsch TrafficCom (KTC), KapschCarrierCom (KCC) a KapschBusinessCom (KBC). Tato práce je zaměřena na firemní kulturu společnosti Kapsch Telematic Services s.r.o. (KTS) dceřinou společnost Kapsch TrafficCom, která se zabývá provozem mýtného systému v ČR. Skupina Kapsch představuje globální podnik, který má celosvětově přes pět tisíc zaměstnanců a funguje přibliţně ve stovce zemí na šesti kontinentech. V České republice existuje skupina Kapsch jiţ od roku 1989, avšak aţ v roce 2006 začíná společnost KTS provozovat elektronický mýtný systému na českých silnicích.\nV ČR má společnost KTS smlouvu na provoz elektronického mýtného systému do konce roku 2016. Situace po roce 2016 zatím není jasná, a to jak pro společnost Kapsch, tak pro celý mýtný systém v ČR (Kapsch, online). Kapsch se prezentuje jako dynamická, stabilně se rozvíjející společnost, která v konkurenčním boji vyuţívá především inovace a výrazně investuje do vývoje nových moderních technologií. Proto je mise společnosti KTS vyjádřena jednoduchým sloganem, který zní: "Vţdy o krok napřed". Slogan zahrnuje čtyři specifické aspekty – vţdy se dívat do budoucnosti, vţdy usilovat o dokonalost, vţdy si uvědomovat své povinnosti a být vţdy tam kde je potřebují. Kapsch svůj zájem soustřeďuje zejména na potřeby a přání zákazníků. Kombinace orientace na zákazníka a inovace je základem pro firemní strategii společnosti. Důleţitou podstatou fungování skupiny Kapsch je zaměření na budování dlouhodobých obchodních vztahů a vzájemné důvěry.\n4.2 Firemní kultura společnosti KTS Na základě dlouhodobého pozorování lze atmosféru a celkovou firemní kulturu popsat jako velmi přátelskou. Z hlediska celé organizace je moţné sociální klima hodnotit velmi pozitivně. Pracovní skupiny ve společnosti jsou bezkonfliktní, tedy lépe řečeno „téměř“ bezkonfliktní a dle mého názoru zde funguje velmi dobrá spolupráce, a to jak uvnitř jednotlivých oddělení, tak mezi nimi. Vztahy v KTS jsou zaloţeny na důvěře, která je jedním ze základních kamenů celé skupiny Kapsch. Důkazem příznivé atmosféry ve společnosti můţe být také tabulka fluktuace č. 1 (viz níţe), která je za poslední tři roky téměř nulová. Tabulka 1.: Fluktuace zaměstnanců společnosti KTS\nZdroj: Interní zdroj společnosti KTS\nPrvky firemní kultury společnosti KTS lze rozdělit dle Scheinova modelu do tří oblastí (viz str. 11). Pro vnější okolí jsou dobře viditelné materiální artefakty, které jsou pro skupinu Kapsch typické. Velmi výrazné jsou barvy, které skupinu Kapsch reprezentují – černá, ţlutá, bílá. Samotné logo (viz příloha č. 1) je vizuálně lehce nakloněno a jsou na něm znázorněny šipky, které jakoby značku tlačily vpřed. To vše znázorňuje kladný postoj k inovaci a orientaci společnosti na budoucnost. Prostory společnosti KTS jsou zařízeny v jednoduchém a decentním stylu. Firemní kulturu v těchto prostorách zastupují různé koláţe a obrázky (viz příloha č. 2), které reprezentují hodnoty společnosti. Důleţité je také to, aby se zaměstnanci cítili příjemně, proto pokud si někdo ze zaměstnanců chce přinést vlastní květiny, dekorace nebo pověsit vlastní obraz na zeď, je to jen na něm. Dalším hmotným artefaktem firemní kultury je tzv. Ţlutá nástěnka (viz příloha č. 3), která obsahuje nejnovější a nejdůleţitější aktivity skupiny KTS. Nástěnka je umístěna hned u recepce, takţe se s ní mohou seznámit i příchozí návštěvy. Za nehmotný artefakt firemní kultury je povaţována komunikace, která ve společnosti KTS probíhá uvnitř jednotlivých oddělení a také mezi nimi. Komunikace probíhá ve velké míře pomocí emailu či pomocí interní telefonní sítě. Časté jsou však také osobní setkání a porady. Kromě toho se kaţdé oddělení pravidelně jednou týdně setkává na tzv. meetingu, kde se probírají veškeré pracovní záleţitosti, které je potřeba řešit, probírají se plánované činnosti a také se hodnotí nápady a náměty. Mezi vnější a prostřední částí Scheinova modelu (viz str. 11) existuje personální činnost, která se úzce váţe i na styl komunikace. Jsou to kaţdoroční hodnotící pohovory. Hovoříme zde o dvou prolínajících se částech Scheinova modelu z toho důvodu, ţe je to na jednu stranu určitý druh komunikace, která je obsahem vnější oblasti a na druhé straně komunikujeme dodrţování hodnot a výkonu, které jsou obsahem prostřední oblasti. Zároveň se jedná o důleţité personální činnosti, jejíţ důvody a důsledky byly zmiňovány v teoretické části (viz str. 27). Samotné hodnotící pohovory jsou strukturovány a probíhají pod záštitou mateřské společnosti ve Vídni. Účelem ročních rozhovorů je nejen poohlédnout se za uplynulým rokem a za výsledky, kterých zaměstnanec, potaţmo celý tým, dosáhli, ale také je s kaţdým zaměstnancem sepsána jakási dohoda, která je závazná jak pro zaměstnance, tak pro jeho vedoucího, a jejímţ cílem je dohodnout se na osobním rozvoji zaměstnance, jinými slovy sám 31\nzaměstnanec můţe říci, v kterých oblastech znalostí a dovedností by se rád rozvíjel, a zároveň i jeho nadřízený se z hlediska ţádoucího rozvoje vyjádří k tomu, jaké vnímá nedostatky či potřeby. Jsou tedy dohodnuty konkrétní kurzy, školení, tréninky, konference apod., které se pak v průběhu následujícího roku zrealizují a na tuto realizaci dohlíţí nejen nadřízený, ale také oddělení lidských zdrojů, které vzdělávání a rozvoj zaměstnanců koordinuje. Prostřední část Scheinova (viz str. 11) modelu představují hodnoty, které společnost KTS deklaruje ve svém Etickém kodexu. Hodnoty společnosti Kapsch jsou závazné nejen pro zaměstnance, ale také pro vedení, členy dozorčí rady a samotné majitele. Fakt, ţe jsou pravidla nastolena transparentně a spravedlivě pro všechny bez rozdílu, přispívá k upevnění firemní kultury a k důvěře v ní.\nSamotné hodnoty jsou prezentovány jako odpovědnost,\ntýmová práce, respekt, performance, disciplína, transparentnost, svoboda, rodina a dynamika. Odpovědnost je zde určena všem, kteří jednají jménem společnosti. Podstatné je jednat v zájmu společnosti a jejích zaměstnanců a nést odpovědnost za důsledky a iniciativu. Hodnota týmové práce je vyjádřena jednoduchým sloganem „My“. „My“ znamená uvědomit si sounáleţitost s celou skupinou Kapsch. Další důleţitou hodnotou je respekt, ten je chápán jako základ jakékoliv spolupráce. Aby mohla spolupráce fungovat, je nezbytné, aby byl kaţdý schopen uznat úspěchy a stanoviska ostatních. Performance neboli výkon je pro skupinu Kapsch klíčová záleţitost. Dle etického kodexu skupina Kapsch bere výkon jako výsledek obětavosti a práce jednotlivých zaměstnanců, kteří přispívají k dosaţení společných cílů. K výkonu má velmi blízko disciplína. Disciplína vyrůstá z dodrţování pravidel a reprezentuje se přímo jako základ pro tyto hodnoty. Hodnotu, kterou skupina Kapsch velmi silně reprezentuje uvnitř společnosti i mimo ní je transparentnost. Transparentnost je chápána jako otevřenost v jednání s informacemi a srozumitelné rozhodování a opatření v kaţdodenní komunikaci. Hodnota svobody znamená pro skupinu Kapsch moţnost rozvoje prostřednictvím osobní angaţovanosti. Svobodu doplňuje hodnota rodiny, která je chápána jako tahání všech za jeden provaz, posílení vazeb a podpora jeden druhého. Poslední hodnotu, kterou má skupina Kapsch ve svém etickém kodexu zmíněnou, je dynamika. Dynamika představuje odhodlání směrem k neustálým změnám a ochotě k dosaţení stanovených cílů. Kromě toho, ţe jsou hodnoty deklarovány v etickém kodexu, propaguje je skupina Kapsch taktéţ ve hmotné podobě, uvnitř společnosti. Kaţdý rok je celá skupina zaměřena na jedno téma, které má svou vlastní firemní kampaň. V roce 2012 to byla komunikace, v roce 32\n2013 to byla odpovědnost, v roce 2014 nylo heslo: „Přemýšlej“ a pro rok 2015 bylo vybráno téma bezpečnost. Tato témata jsou reprezentována pomocí obrázků (viz příloha č. 4) a jiných reklamních předmětů. Například pro rok 2014 to byla skládací kostka a pro rok 2015 to je broţura (viz příloha č. 5). Tyto reklamní předměty jsou vţdy rozdány všem zaměstnancům. Etický kodex stanovuje kromě hodnot také základní zásady pro etické, morální a právně správné rozhodování a chování zaměstnanců. Zásady, které jsou v tomto kodexu zmíněny, platí pro zaměstnance společnosti, ale také pro všechny, kteří jejím jménem jednají. V úvodních slovech kodexu je zdůrazněn princip, ţe kodex musí být implementován, rozšířen po celé organizaci a respektován v kaţdodenních aktivitách. Kapsch v kodexu zdůrazňuje důleţitost dodrţování, neboť odchýlení se či dokonce porušení etických hodnot by znamenalo finanční ztrátu, případně můţe být újmou image organizace. V etickém kodexu je dále zmíněna ochrana osobních údajů či postoj ke spravedlivé hospodářské soutěţi. Postoje k těmto tématům se váţou na společenskou odpovědnost organizace a skupina Kapsch v něm prosazuje transparentní, spravedlivé a profesionální chování na trhu, které zajistí dlouhodobé zájmy a přispěje ke konkurenceschopnosti. Dalšími body etického kodexu jsou postoj k sexuálnímu obtěţování, postoj k diskriminaci, podpora sociální rozmanitosti, oblast lidských práv a\nv neposlední řadě také očekávání, která jsou kladena na obchodní partnery. Etický\nkodex je umístěn na sdíleném intranetu společnosti KTS a dále na reklamním flash disku, který dostane kaţdý nový zaměstnanec při svém nástupu. Styl řízení je demokratický a vyznačuje se tím, ţe dává dostatečný prostor pro jednotlivé pracovníky a klade důraz na týmovou spolupráci a inovativní myšlení. Tento názor potvrzuje i orientace celé společnosti na technologický vývoj a inovaci. Kaţdý pracovník se také účastní celoročního hodnocení, ve kterém mu jsou na základě hodnotícího pohovoru stanoveny individuální cíle a vzdělávací potřeby na další rok. Kromě demokratického stylu řízení zde funguje i byrokratický styl, který zajišťuje vysokou kvalitu všech procesů. Jelikoţ je společnost KTS zaměřena na špičkové a kvalitní technologie, musí být procesy systematické, kontrolované a musí se drţet příkazů a norem.\nI přes to, ţe je skupina Kapsch nadnárodní organizace, funguje společnost KTS v rámci národní kultury ČR. V tomto rámci lze firemní kulturu společnosti KTS zařadit dle Hofstede (viz str. 16 - 17) do pěti dimenzí. Dle mého názoru nelze KTS striktně zařadit vţdy pouze do jedné protilehlé dimenze. Společnost KTS se pohybuje blíţe ke středu nebo vyrovnaně mezi jednotlivými dimenzemi. Rozpětí moci je v KTS spíše větší - podřízení a nadřízení mají sice velmi dobré vztahy, avšak rozdílnost potrhují nejen platové a statusové symboly, ale také styl komunikace a řízení. Důvodem je centralizovaný systém fungování společnosti. Další dimenze, do které KTS zapadá, je kolektivismus. Na základě dlouhodobého pozorování lze říci, ţe atmosféra v KTS je velice přátelská a otevřená. Další z dimenzí, která by se nechala přiřadit ke společnosti KTS, je feminita. Důvodem je fakt, ţe společnost KTS - byť jsou v ní muţi velmi soupeřivý, inovativní a mají radost z materiálního úspěchu, tak jsou stále na rovnocenné úrovni se ţenami, které zde pracují. Co se týče vyhýbání se nejistotě, je společnost KTS někde na hraně. Nemyslím si, ţe by zde panoval pocit stresu či nejistoty vycházející z nereálného základu. Avšak v KTS funguje komplexní a velmi propracovaný systém předpisů, pravidel a kontrol. Na druhou stranu je KTS zaměřena na inovaci a vývoj nových technologií, proto se zde bere nejistota jako běţná součást ţivota. Z tohoto důvodu lze KTS zařadit i do poslední dimenze, a tou je dlouhodobá orientace. Z hlediska typologie firemní kultury lze společnost KTS zařadit do více skupin. Z pohledu autorů Harrisona a Handyho (viz str. 18 - 20) by to byla kultura rolí a úkolů. Kultura úkolů z toho důvodu, ţe poznávacím znamením je pro KTS týmová práce, propojení individuálních a skupinových cílů a úspěch celé společnosti závisí na vzájemné komunikaci a spolupráci jedinců. Kulturu rolí jsem vybrala z toho důvodu, ţe v KTS jsou pracovníci vybíráni podle rolí, které by měli zastávat – tedy, jak do nich budou pasovat. Dalším důvodem je to, ţe v KTS figuruje silná hierarchická struktura. Z pohledu Tropenaarseho (viz str. 20 - 21) by se KTS zařadila do skupiny „rodina“. Tato skupina přesně vystihuje fungování KTS – říká totiţ, ţe v „rodině“ fungují neformální vztahy, které jsou však vsazeny do hierarchické struktury. Pracovníci mají mezi sebou dobré vztahy a rozdílné postavení členů společnosti je bráno jako přirozené. Nevzniká zde proto ţádná závistivá a netolerantní atmosféra. 34\nDalší typologii nabízí Deal a Kennedy (viz str. 21 – 23). Zde by se společnost KTS zařadila do kultury tvrdé práce. Důvodem je opět charakteristická týmová práce, ale také zaměření na zákazníka a na jeho potřeby. Další charakteristikou je rychlá zpětná vazba trhu, tedy rychlé vědomí toho, co se povedlo a co ne. Na příkladu z KTS to lze snadno demonstrovat. KTS totiţ dennodenně získává výsledky své práce. KTS má oddělení nazvané CMV – centrum manuální validace, kde sedí v openspacu několik zaměstnanců, kteří se střídají v třísměnném provozu a kteří mají na starost kontrolu vozidel, které projíţdějí pod kontrolní mýtnou branou. Výsledky jejich kontroly jsou průběţné zaznamenány, proto zde hovoříme o rychlé zpětné vazbě. Toto prostředí také přispívá k vytváření prostoru pro inovaci, na kterou, jak jiţ bylo řečeno, se celá skupina Kapsch silně orientuje. Poznávacím znamením kultury tvrdé práce je také firemní komunikace. Personální oddělení společnosti KTS tvoří tři členové – HR Manaţer, HR Specialista a HR Administrátor. HR Manager má na starost komunikaci s vedením společnosti, obchodní jednání s podniky, které nabízejí různé HR produkty a sluţby. Dále se věnuje zajištění recruitmentu a vzdělávání, tj. tvorby plánu vzdělávání ve spolupráci s vedoucími zaměstnanci, objednávání školení, zajišťování školení na míru, spolupracuje s dodavateli, kontroluje rozpočet a hodnocení vzdělávacích aktivit a zajišťuje vstupní školení pro nové zaměstnance. HR Specialista má na starost jazykové vzdělávání, zajišťování vzdělávacích akcí, komunikaci s partnery v oblasti HR a v neposlední řadě zaštiťuje celou personální agendu, tj. zajišťuje měsíční mzdovou uzávěrku, vytváří a spravuje personální reporty a personální administrativu (pracovní smlouvy, dodatky, správu osobních sloţek a jiné pracovně právní dokumentace). Specialista také zastupuje HR manaţera v době jeho nepřítomnosti, avšak nečiní za něj strategická rozhodnutí. HR Administrátor zajišťuje a koordinuje pracovně lékařské sluţby, BOZP a PO pro zaměstnance, a to dle stanovených postupů a související legislativy. Dále vede agendu spojenou s touto oblastí, především administruje e-learningové kurzy, spravuje a aktualizuje dokumentaci, zajišťuje ochranné pracovní pomůcky, vede agendu pracovních úrazů, zajišťuje pravidelné prohlídky pracovišť a skladů a kontroluje obsah lékárniček. Mezi další jeho povinnosti spadá spolupráce při náboru zaměstnanců, správa administrace docházkového systému, tj. kontroly docházky zaměstnanců, a připravuje podklady pro měsíční zpracování mezd. Mimo jiné také zastupuje Specialistu v době jeho nepřítomnosti. 35\n4.3 Metodologie Cílem praktické části bylo zjistit, zdali zaměstnanci společnost KTS vnímají firemní kulturu a jaký na ni mají názor. Hodnotila jsem styl řízení a komunikace, vnímání artefaktů a sílu firemní kultury jako takové. Zároveň jsem zkoumala spokojenost s pracovním prostředím. Pro svou praktickou část jsem zvolila kvantitativní i kvalitativní metodu. Pro sběr dat kvantitativního charakteru jsem vyuţila dotazníkové šetření. Otázky do dotazníkového šetření jsem skládala na základě mého dlouhodobého pozorování firemní kultury ve společnosti KTS. Podoba dotazníku byla konzultována s HR manaţerem a s vedoucí této práce. Před spuštěním dotazníku proběhlo pilotní šetření na pěti respondentech, kteří hodnotili stavbu a pochopitelnost otázek. K dotazníkovému šetření bylo osloveno 135 zaměstnanců a zúčastnilo se jich celkem 68. Návratnost dotazníku byla tedy 50%. Dotazníky byly vyplňovány přes aplikaci online dotazníku, kterou poskytuje na svých stránkách společnost Survio. Dotazník byl koncipován tak, aby byl jednoduchý, přehledný a aby na sebe otázky volně navazovaly. Průměrná doba vyplnění tohoto dotazníku byla necelých 5 minut. Dotazníkové šetření probíhalo od 8. 4. 2015 do 15. 4. 2015 a zaměstnanci vyplňovali dotazník anonymně. Dále jsem odpovědi zpracovala v Excelu a vytvořila z nich grafy. Pro sběr dat kvalitativního charakteru jsem zvolila metodu rozhovoru. Rozhovor probíhal s HR manaţerkou. Otázky do rozhovoru S HR manaţerkou byly vytvořeny ve spolupráci s vedoucí této práce a mají obdobný charakter jako otázky do dotazníkového šetření. Zajímal mě vlastní názor HR manaţerky na jednotlivé aspekty firemní kultury ve společnosti KTS. Pro analýzu dat byly formulovány následující výzkumné otázky: 1. Do jaké míry jsou pracovníci seznámeni s prvky firemní kultury v KTS? 2. Jaký je postoj pracovníků ke stávající firemní kultuře? 3. Existuje souvislost mezi spokojeností s firemní kulturou a stylem řízení, který ve společnosti KTS funguje?\n4.3.1 Dotazníkové šetření Ke sběru dat kvantitativního charakteru byla vyuţita metoda dotazníkového šetření (viz příloha č. 6). Před sběrem reálných dat proběhlo pilotní šetření, kterého se zúčastnilo pět respondentů. Cílem bylo zhodnotit pochopitelnost a stavbu otázek. K dotazníkovému šetření 36\nbylo osloveno 135 zaměstnanců a zúčastnilo se jich celkem 68. Návratnost dotazníku byla 50%. Kromě typických otázek jsou v dotazníkovém šetření i otázky, které mají doplňovací charakter. Respondent si v nich volí to sdělení, které mu je osobnostně nejblíţe a které vyjadřuje jeho pocity a postoje. Otázka 1.: Vaše pohlaví Dotazníkového šetření se zúčastnilo celkem 42 muţů a 26 ţen. Tato otázka byla do výzkumu zařazena z toho důvodu, abychom se vyhnuli zkresleným údajům, které by mohli převaţovat v rámci stereotypních odpovědí jednoho pohlaví. Dále volba otázky souvisí s Hofstedeho teorií (viz str. 16 – 17), ve které je jedna z dimenzí nazvána maskulinita/ feminita. Tato dimenze se zaměřuje na rozlišení síly ţenské a muţské role v podniku. Aby se tato dimenze dala zjistit, bylo nutné znát názory obou pohlaví. Graf 1.: Zastoupení muţů a ţen v KTS\nOtázka 2.: Jak dlouho pracujete ve společnosti KTS (v letech)? Nejvíce respondentů – konkrétně 35 pracuje ve společnosti KTS jiţ 8 a více let. Druhou nejčastější odpovědí bylo 5 – 7 let, tuto variantu si zvolilo 21 respondentů. 0 – 4 let pracuje ve společnosti 12 respondentů. Odpovědi na tuto otázku korelují s tabulkou fluktuace (viz str. 30), která ukazuje téměř nulovou fluktuaci zaměstnanců. Z dalšího průběhu šetření je zřejmé, ţe velkou roli na dobu strávenou ve společnosti KTS hraje pracovní atmosféra a celkové spokojenost se vztahy na pracovišti.\nGraf 2.: Průměrná doba trvání pracovního poměru\nOtázka 3.: Celá společnost KTS: Tato otázka byla zaměřena na chápání směřování společnosti KTS. Cílem bylo zjistit, zdali se snaha společnosti propagovat své zaměření na budoucnost a inovaci projevuje i v názorech zaměstnanců. Výsledek dopadl pro KTS velmi příznivě, 71% - tedy 48 respondentů si myslí, ţe je firma zaměřena na budoucnost. Dalších 16% - 11 respondentů se domnívá, ţe firma své snahy orientuje spíše na přítomnost, coţ můţe být velmi pochopitelné. KTS se nachází v situaci, kdy musí řešit budoucí fungování v ČR. Proto se můţe některým zaměstnancům zdát, ţe se firma orientuje zejména na to co je teď a tady. Zbylých 13% - 9 respondentů si myslí, ţe KTS lpí spíše na své minulosti. Důvodem můţe být tendence firmy upozorňovat na předešlé úspěšné obchody a projekty. Graf 3.: Orientace společnosti\nOtázka 4.: Odkud znáte záměry a dlouhodobé cíle společnosti KTS? Odpověď na tuto otázku byla taktéţ jednoznačná - 48 respondentů zná záměry a dlouhodobé cíle společnost KTS od svých vedoucích pracovníků. Výsledek značí velmi kvalitní komunikaci mezi zaměstnanci a vedoucími pracovníky. Vlastní iniciativu zde potvrdilo 10 respondentů, kteří si tyto informace sami vyhledali z podnikových zdrojů. Nicméně 15% není zanedbatelné číslo a společnost by se měla snaţit sama své cíle a záměry zprostředkovat vlastními prostředky. Dalších 7 respondentů zná tyto cíle a záměry od svých spolupracovníků. Zbylí 3 respondenti cíle ani záměry neznají – počet je sice nízký, ale jelikoţ byl dotazník anonymní, nemůţe si být firma jista, jestli tito respondenti nejsou ve vyšších pozicích, kde by jejich neznalost mohla způsobit velké komplikace. Graf 4.: Znalost dlouhodobých záměrů a cílů\nOtázka 5.: Společnost KTS prostor pro Vaše nápady: Pozitivní výsledek přinesly odpovědi na otázku, zdali si zaměstnanci myslí, ţe jim společnost KTS dává prostor pro jejich nápady. 29 respondentů odpovědělo, ţe jednoznačně dává a 31 respondentů odpovědělo, ţe spíše dává – dohromady to tvoří 89% z celkových odpovědí. Dalších 5 respondentů se domnívá, ţe společnost KTS jim prostor spíše nedává a zbylí 3 respondenti mají pocit, ţe nejsou vyslyšeni vůbec.\nGraf 5.: Prostor pro nápady v KTS\nOtázka 6.: Máte pocit, že ocenění práce a postup kariéry: Odpovědi na tuto otázku byly mnohem pestřejší neţ u předešlých otázek. Nejvíce respondentů – 30 si myslí, ţe ocenění práce a postup kariéry závisí na skutečně odvedené práci. Dalších 21 respondentů se domnívá, ţe důleţitým aspektem je celková prosperita společnosti, 5 respondentů si myslí, ţe záleţí na tom, jaký mají vztah se svým nadřízeným, a zbylých 12 respondentů není zcela obeznámeno s kritérii, které se ve společnosti uplatňují. Toto číslo představuje celých 18% z navrácených odpovědí, proto je důleţité najít důvod, proč takový počet zaměstnanců nezná firemní kritéria v této oblasti. Graf 6.: Ocenění práce a kariérní postup\nOtázka 7.: S pracovním zařazením (náplní práce) jste: Mimořádně dobrý výsledek má pro společnost KTS tato otázka. Z odpovědí plyne, ţe 45 respondentů – tedy 66% z dotazovaných je se svým pracovním zařazením spokojeno. Dalších 22 respondentů je spíše spokojeno a pouze jeden respondent označil své pracovní zařazení za spíše neuspokojivé. Přímo zápornou odpověď nezvolil však nikdo. Důvodem tak příznivých odpovědí můţe být např. dobře odvedená práce HR oddělení, které vybírá zaměstnance na jejich pozice a následně pečuje o jejich spokojenost. Graf 7.: Spokojenost s pracovním zařazením\nOtázka 8.: Práci v podniku považujete za: Tato otázka byla zaměřena na názory zaměstnanců, týkající se toho, jak na svou práci nahlíţejí. Ze všech dotazovaných se 26 respondentů domnívá, ţe v práci mohou realizovat své zájmy a schopnosti. Pro dalších 20 respondentů je nejdůleţitější pocit uznání a jejich odbornost. Za uspokojivou svou práci označilo 19 respondentů. Z této odpovědi plyne, ţe jsou respondenti se svou prací spokojeni, avšak nespatřují v ní ţádné jiné benefity – na tomto bodě by měla společnost zapracovat. Zbylí 3 respondenti nahlíţí na práci ve společnosti KTS jako na ne příliš uspokojivou. I přes takto nízký počet negativních odpovědí je důleţité nepodceňovat důleţitost těchto názorů. Důvody nespokojenosti mohou mít velmi subjektivní charakter, proto by se měla společnost KTS snaţit identifikovat nespokojené zaměstnance a individuálně to s nimi řešit. 41\nGraf 8.: Názor na práci v KTS\nOtázka 9.: Jaké máte vztahy se spolupracovníky v týmu? Na základě dlouhodobého pozorování lze říci, ţe atmosféra v KTS je velice přátelská, neformální a uvolněná. Tento názor sdílí i drtivá většina zaměstnanců - 58 respondentů se domnívá, ţe vztahy v týmech jsou přátelské. Zbylých 10 respondentů nahlíţí na tyto vztahy čistě z pracovního hlediska. Nikomu však vztahy v týmech nepřijdou lhostejné. Graf 9.: Vztahy v týmech\nOtázka 10.: S kolegy se: Tato otázka byla zaměřena na intenzitu vztahů, které fungují ve společnosti KTS a i mimo ní. 42 respondentů se s kolegy schází i mimo pracovní dobu. Jedná se však spíše o zvláštní příleţitosti, jako jsou např. oslavy narozenin či oslavy narození potomka apod. Dalších 18 42\nrespondentů se stýká s kolegy ve svém volném čase zcela běţně a zbylých 8 respondentů s kolegy udrţuje pouze pracovní vztah na pracovišti. Graf 10.: Četnost styku s kolegy\nOtázka 11.: Zajímáte se o osobní problémy spolupracovníků? Z předchozích dvou otázek vyplynulo, ţe vztahy v KTS jsou přátelské a neformální, proto ani u této otázky nejsou výsledky překvapivé – 45 respondentů se o problémy svých kolegů zajímá a snaţí se jim v mezích svých moţností pomoci. Dalších 16 respondentů se sice o problémy kolegů zajímá, ale osobně se v pomoci neangaţují. Zbylých 7 respondentů se o tyto problémy nezajímá, neboť to povaţují za soukromou věc. U této otázky nelze posuzovat negativní či pozitivní aspekt firemní kultury KTS, jelikoţ kaţdý jedinec se k této problematice staví jiným způsobem. Důleţité bylo potvrdit či vyvrátit intenzitu vztahů, které byly řešeny v otázce č. 9 a 10. Graf 11.: Míra zájmu o osobní problémy spolupracovníků\nOtázka 12.: Jak byste hodnotil/a vztah s Vaším nadřízeným? U této otázky byla nabídnuta respondentům pětistupňová škála od výborného vztahu po hrozný. Výborný vztah s nadřízeným má dle šetření 38 respondentů, za dobrý tento vztah označilo 25 respondentů, za neutrální 3 a za špatný 2 respondenti. Výsledky jsou v podstatě opět pozitivní, nicméně firma by měla zapracovat na odhalení nefunkčních vztahů mezi vedoucím a pracovníkem. Toto téma je třeba řešit demonstrací podpory ze strany HR oddělení a ostatních pracovníků. Graf 12.: Hodnocení vztahu s nadřízeným\nOtázka 13.: Účastníte se týmových porad a meetingů? Otázka 14.: Jak byste celkově hodnotil/a účinnost těchto porad a meetingů? - sdílení informací, plnění zadaných úkolů, vzájemná spolupráce apod. (1 – nejlepší, 4 – nejhorší) Otázky č. 13 a 14 byly zaměřeny na efektivnost komunikace a spolupráce, která probíhá během porad a meetingů a následovně po nich. Důraz byl kladen na to, zdali jsou informace dostatečně sdíleny a spolupráce vede k dosaţení zadaných cílů. U otázky č. 14 byla nastavena hodnotící škála 1 – 4, prostřední hodnota zde nebyla uvedena schválně z důvodu tendence respondentů hodnotit tyto otázky průměrem. Z 68 dotazovaných respondentů se 51 pravidelně účastní těchto schůzek, dalších 11 respondentů se účastní pouze občas a zbylých 6 se neúčastní vůbec. Názory na účinnost se však jiţ rozcházejí. Respondenti byli v tomto ohledu poněkud opatrní a nejlepší hodnocení zvolilo pouze 21 respondentů. Nejčetnější bylo hodnocení číslem 2 a vybralo si ho 32 respondentů. Tato odpověď demonstruje názor, ţe porady sice fungují správně a mají smysl, 44\navšak vţdy je co zlepšovat. Dalších 6 respondentů vybralo hodnocení 3 a zbylí dva respondenti povaţují porady za nefunkční a neefektivní, a proto zvolili hodnocení 4. Z otázky č. 13 vyplynulo, ţe někteří se porad a schůzek vůbec neúčastní, proto 7 respondentů označilo u otázky č. 14 odpověď, ţe tyto porady nemohou posoudit z důvodu neúčasti na nich. Graf 13.: Účast na poradách\nZdroj: Vlastní zdroj Graf 14.: Hodnocení účinnosti porad a meetingů\nOtázka 15.: Skupina Kapsch má vlastní Etický kodex, četl/a jste ho? Kladnou odpověď na tuto otázku si zvolilo 32 respondentů. Dalších 22 respondentů ví o existenci Etického kodexu, ale nečetli ho. Zbylých 14 respondentů o jeho existenci vůbec netuší. V Etickém kodexu (viz str. 32 – 33) jsou deklarovány hodnoty společnosti, její zaměření a společenská odpovědnost. S ohledem na firemní kulturu by měla být znalost 45\nkodexu zásadní. Společnost KTS má Etický kodex zveřejněn na svých intranetových stránkách a kaţdý zaměstnanec ho taktéţ dostává při nástupu do zaměstnání na reklamním flash disku. Dle mého názoru je však důleţité, aby Etický kodex nabyl hmotné podoby a zaměstnanci ho tak měli stále na očích. Graf 15.: Znalost Etického kodexu skupiny Kapsch\nOtázka 16.: V sídle KTS je tzv. Hot spot (žlutá nástěnka), kde společnost vystavuje nejnovější zprávy a úspěchy. Chodíte si tyto zprávy číst? O novinky skupiny Kapsch, které jsou vyvěšeny na tzv. Hot spotu, se zajímá 36 respondentů. Dalších 24 respondentů se o dění ve společnosti zajímá, ale informace si raději vyhledají na intranetových stránkách, které skupina Kapsch provozuje. Zbylých 8 respondentů se o novinky nezajímá a nesledují je ani na Hot spotu a ani na intranetu. První dvě skupiny jsou rozděleny dle individuálních preferencí – je jasné, ţe někdo preferuje získávat informace v klidu a pohodlně ve své kanceláři na pc a někdo si raději přečte informace na nástěnce, kde jsou nejnovější informace, které jsou navíc ucelené a přehledné. Společnost KTS by se tak měla zaměřit na třetí skupinu a nalézt důvody jejich nezájmu - zdali je důvodem způsob sdělování informací či typ informací jako takový. Je důleţité mít správně informované zaměstnance, kteří budou kvalitně reprezentovat KTS na veřejnosti.\nGraf 16.: Zájem o nejnovější informace vyvěšené na Hot spotu\nOtázka 17.: Prostory a vybavení společnosti KTS hodnotíte jako: Odpovědi na tuto otázku jsou velmi subjektivní - cílem bylo pouze naznačit, zdali jsou prostory a vybavení KTS jako materiální artefakty pro zaměstnance příjemné či nikoliv. 10 respondentů shledává prostory a vybavení velmi reprezentativní. Nejvíce – 53 respondentů se domnívá, ţe jsou celkem vkusné a vhodné pro přijetí návštěv. Další 4 respondenti si myslí, ţe prostory nejsou příliš vhodné pro přijímání návštěv a jistě by potřebovaly změnu. Pouze jednomu respondentovi se prostory a vybavení KTS nelíbí vůbec. Graf 17.: Hodnocení prostorů a vybavení\nOtázka 18.: Myslíte si, že komunikace je ve firmě spíše: Otázka 19.: Pracovní atmosféru v celé společnosti byste označil/a jako: Otázky č. 18 a 19 se zaměřují na atmosféru a styl komunikace ve společnosti KTS. Komunikace je dle názorů zaměstnanců buď přátelská a neformální anebo je kombinací formálního i neformálního stylu - podle dané situace. Pro první moţnost se vyjádřilo 34 respondentů a pro druhou 33 respondentů, pouze jeden respondent nahlíţí na firemní komunikaci jako na formální. Drtivý výsledek má otázka č. 19 - atmosféra je dle názoru 56 respondentů týmová, to také koreluje se zvoleným typem přátelské komunikace. Dalších 5 respondentů se domnívá, ţe atmosféra je spíše tvůrčí – důvodem tohoto výsledku můţe být rozdílné zaměření jednotlivých profesí. Je potřeba si uvědomit, ţe společnost KTS se orientuje na nové technologie a na jejich vývoj, proto se ve společnosti setkáme s mnoha vývojáři, kteří jsou spíše orientovaní na tvůrčí proces, neţ na týmovou spolupráci. Další 3 respondenti nahlíţí na atmosféru jako na konkurenční a zbylí 4 respondenti se domnívají, ţe atmosféra je pasivní s nezájmem o společnost a kolegy. Graf 18.: Typ komunikace v KTS\nGraf 19.: Hodnocení atmosféry v KTS\nOtázka 20.: Své názory na pracovní problémy a situace ve společnosti: Přestoţe názor zaměstnanců na vztahy s vedoucími pracovníky řešila otázka č. 12, je podstatné také zjistit, zdali v tomto vztahu funguje moţnost otevřeně říci svůj názor. 42 respondentů se domnívá, ţe své názory mohou otevřeně sdělovat. Dalších 23 respondentů se domnívá, ţe své názory sice mohou sdělit, ale musí si počínat opatrně a diplomaticky. Zbylí 3 respondenti si myslí, ţe své názory sdělovat nemohou kvůli postihu. Graf 20.: Moţnost sdělovat individuální názor\nOtázka 21.: Jste spokojen/a s benefity, které Vám firma poskytuje? Tato otázka měla za cíl zjistit, do jaké míry jsou zaměstnanci spokojeni s benefity, které jim společnost KTS nabízí. Kladně se vyjádřilo 47 respondentů, spíše spokojeno je 20 respondentů a spíše nespokojen je 1 respondent. Negativně se k firemním benefitům nevyjádřil nikdo. Graf 21.: Spokojenost s firemními benefity\nOtázka 22.: Z jakého důvodu zůstáváte ve firmě? Poslední otázka byla orientována na motivaci zaměstnanců – z jakých důvodů zůstávají ve společnosti KTS. Pro 34 respondentů je práce v KTS zajímavá a baví je. Dalších 26 respondentů nejvíce cení dobré platové podmínky (viz otázka č. 21). Pouze jeden respondent povaţuje za stěţejní prostor pro profesní a kariérní růst a zbylých 7 respondentů ve firmě zůstává kvůli nedostatku jiných pracovních příleţitostí. Výsledky této otázky a otázky č. 2 naznačují, ţe organizační struktura je jiţ delší dobu neměnná a kariérní postup není zcela běţnou záleţitostí. Firma by tuto skutečnost měla měnit v případě neplnění cílů či nízké výkonnosti, avšak ani jeden aspekt se v KTS nevyskytuje, proto je pochopitelná taková stabilita a neměnnost pracovních míst.\nGraf 22.: Důvody, kvůli kterým zůstávají zaměstnanci v KTS\n4.3.2 Rozhovor s HR manaţerkou Jednou z metod pro praktickou část byl rozhovor (viz příloha č. 7). Rozhovor probíhal s HR manaţerkou, která ve společnosti KTS pracuje jiţ třetím rokem. Otázky do rozhovoru byly sestaveny v návaznosti na celopodnikový dotazník. Úvodní část rozhovoru se týká atmosféry, která v KTS dle názoru HR manaţerky funguje. Odpovědi byly totoţné jako výsledky dotazníku – atmosféra je přátelská a cení se především loajalita, vzájemný respekt a ochota spolupracovat. Z rozhovoru dále vyplynulo, ţe společnost KTS je zaloţena na silných tradicích, které pramení z původu firmy – skupina Kapsch byla zaloţena jiţ před více neţ sto lety jako rakouská rodinná společnost. Z tohoto důvodu jsou také důleţité dlouhodobé vztahy mezi zaměstnanci a zaměstnavatelem. Důraz se klade i na péči o zaměstnance a na jiţ zmíněnou loajalitu. Ve skupině Kapsch se tradice velice cení, na druhou stranu je důleţité si uvědomit, ţe Kapsch je společnost, která stojí na špičkových a perspektivních technologiích. Proto je nezbytné se neustále vzdělávat a udrţovat krok s technickým vývojem. Další část rozhovoru je zaměřena na hodnoty společnosti KTS, tedy jaké chování a jednání se ve společnosti cení a jaké je naopak nepřípustné. Dle názoru HR manaţerky se cení loajalita, znalosti, ochota se vzdělávat a respekt k lidem. Co je naopak nepřípustné, je neloajalita ke společnosti a nezdvořilé chování k lidem.\nTato odpověď koreluje s jedním z bodů Etického kodexu, kde je taktéţ uvedeno, ţe kaţdý zaměstnanec se musí chovat tak, aby reprezentoval tvář a zájmy společnosti. Co se týče řízení společnosti, tak je dle názoru HR manaţerky přehledné a jasné. Úkoly, postupy a pravidla jsou přesně definovány a zodpovědnost transparentně rozdělena. Kvůli systému rozdělení skupiny Kapsch do více dceřiných společností a díky vysoce technologickému zaměření musí vše fungovat jasně a hladce. Personální oddělení má v této struktuře jasný cíl - péče o zaměstnance. Velký důraz je kladen na správný výběr zaměstnanců, tedy aby vyhovovali stávající firemní kultuře a souzněli s ní. To se dle tabulky fluktuace (viz str. 30) daří velmi dobře – fluktuace je totiţ téměř nulová. Společnost KTS také hodně investuje do vzdělávání, které je vysoce individuální a respektuje potřeby jednotlivých zaměstnanců. Pro doplnění je třeba uvést, ţe vzdělávací akce jsou objednávány a schvalovány na základě oficiálního poţadavku ke vzdělávání, který předkládá přímý vedoucí daného zaměstnance. Sám zaměstnanec má však velký vliv na to, o jaké školení půjde a vše závisí tedy na domluvě mezi zaměstnancem a jeho vedoucím. Oddělení HR je také zapojeno do procesu ročního hodnocení a mapuje spokojenost a potřeby zaměstnanců. Mezi další činnosti HR oddělení patří péče o nové zaměstnance. Společnost KTS věnuje novým zaměstnancům hodně času a pozornosti. Všichni absolvují vstupní školení, které je zaměřené na základní produkty firmy – mýtný systém. Uţ během pohovorů seznamuje zástupce HR oddělení uchazeče se základními firemními hodnotami a očekávaným chováním. Důvodem je jistota, aby byl vybraný kandidát v souladu s firemní kulturou KTS. Jak jiţ bylo zmíněno v teoretické části (viz str. 25 - 26), během přijímacího pohovoru si firma volí vhodného kandidáta, ale také si kandidát vybírá vhodnou firmu. Kandidát by měl vědět, do jakého prostředí nastupuje a zváţit, zdali mu bude vyhovovat. Po nástupu pracovník HR oddělení představí zaměstnanci ostatní společnosti skupiny Kapsch v ČR a zásady chování na pracovišti. Platí zásada, ţe ten z HR, kdo zaměstnance vybíral, sleduje i jeho integraci během zkušební doby a poskytuje nováčkovi a jeho manaţerovi expertní podporu. V konkrétním týmu pak dostane nováčka na starost někdo z dlouhodobých zaměstnanců, který dohlíţí na jeho zaškolení a orientaci v rámci týmu i firmy. Další část rozhovoru směřovala k Etickému kodexu a dalším směrnicím, na základě kterých společnost KTS funguje. Zaměstnanci se s nimi mohou seznámit velice snadno, neboť všechny interní směrnice jsou dostupné v elektronické verzi ve sdílených sloţkách a některé i 52\nna intranetu. Pokud se vydá nová směrnice nebo je provedena úprava stávajících směrnic, dostane kaţdý zaměstnanec oznámení do emailu. Co se týče kontroly, za dodrţování předpisů souvisejících s výkonem práce zodpovídá příslušný manaţer. Manaţeři jsou zodpovědní za to, ţe se zaměstnanci se zákonnými i interními předpisy seznámí, průběţně si znalost předpisů doplňují a jednání v souladu s nimi. Praktické dodrţování směrnic na pracovišti kontrolují průběţně interní a externí audity a kontroly kvality. V návaznosti na dotazníkové šetření byla pozornost zaměřena i na názor na firemní komunikaci. HR manaţerka se domnívá, ţe celkově jsou zaměstnanci spokojeni, avšak některé týmy jsou informovány lépe a v některých by zaměstnanci ocenili častější komunikaci shora dolů. Potřeba komunikace také souvisí s blíţící se expirací stávající smlouvy o výběru mýta. V současné situaci je třeba se zaměstnanci mnohem víc komunikovat o budoucnosti a také se bude muset klást větší důraz na retenční aktivity.\n4.4 Shrnutí a doporučení Výsledky dotazníku dopadly pro společnost KTS velmi pozitivně. Šetření ukázalo, ţe hodnoty a zaměření, které KTS veřejně i vnitropodnikově demonstruje, jsou sdíleny i mezi zaměstnanci. Mimořádně dobré výsledky přinesly zejména otázky č. 7, č. 9 a č. 21. Z odpovědí na tyto otázky vyplynulo, ţe zaměstnanci jsou se svým pracovním zařazením v drtivé většině (98%) spokojeni, k čemuţ jistě přispívají i přátelské vztahy se spolupracovníky, které má dle odpovědí 85% respondentů. Dalším faktorem dlouhodobé stability a nízké fluktuace je spokojenost s firemními benefity, kterou vyjádřilo 98% respondentů. Pro toto šetření byly formulovány tři výzkumné otázky. První otázka řešila, do jaké míry jsou pracovníci seznámeni s prvky firemní kultury v KTS. Z dotazníkového šetření vyplynulo, ţe zaměstnanci jednotlivé prvky vnímají a zajímají se o ně. Pozornost byla zaměřena především na statusové symboly, styl komunikace, styl řízení a hmotné a nehmotné artefakty. Co se týče komunikace, KTS má velmi stabilní komunikační síť, která zahrnuje vlastní intranetovou a telefonickou síť, emailovou korespondenci a v neposlední řadě osobní schůzky a meetingy. U otázky č. 4 však vznikl prostor pro zlepšení, kdyţ někteří zaměstnanci nejsou zcela obeznámeni se záměry a dlouhodobými cíli společnosti. Z tohoto důvodu navrhuji 53\nzačlenit informace týkající se dlouhodobých záměrů a cílů do hodnotícího pohovoru. Kaţdý zaměstnanec by měl znát záměr a jednotlivé cíle, aby byl jasný smysl jeho práce a poţadovaný stupeň výkonnosti. Hodnotící pohovor je zaznamenán v podobě jakési psané dohody, která platí pro další rok. Seznámení se záměrem a cílem by bylo začleněno do této dohody, která je následně stvrzena podpisem zaměstnance a příslušného vedoucího. Toto opatření povede k lepší informovanosti zaměstnanců se záměry a cíli společnosti KTS. Zaměstnanci budou moci efektivněji pracovat na svých úkolech a také budou lépe motivováni - znalost konkrétních cílů jim dá pocit smysluplné práce. Další kritický bod komunikace byl nalezen u otázky č. 6 – celých 18 % respondentů nezná firemní kritéria pro ocenění práce a kariérní postup. Hlubší rozbor této otázky můţe být komplikovanější, neboť se domnívám, ţe kritéria jsou jasně nastavena podle výkonnosti. Své výsledky se zaměstnanci dozvídají kaţdý měsíc, jelikoţ je mzda rozdělena na fixní a variabilní sloţku, která se vyplácí právě s ohledem na plnění cílů a výkonnost. Negativní výsledek této otázky přisuzuji spíše nulové fluktuaci – zaměstnanci totiţ skoro vůbec nemění své pozice, proto pro ně můţe být z dlouhodobého hlediska nejasné, jaká kritéria se při postupu kariéry ve společnosti uplatní. Dalším prvkem firemní kultury společnosti KTS jsou artefakty. Hmotný artefakt, který demonstruje firemní hodnoty, zaměření a společenskou odpovědnost, je Etický kodex skupiny Kapsch. Z šetření vyplynulo, ţe víc jak 50% respondentů tento kodex nečetlo a z toho dokonce 21% respondentů ani netušilo o jeho existenci. Jak jiţ bylo uvedeno, společnost KTS má Etický kodex uveřejněn na svých intranetových stránkách a je také umístěn na flash disku, který dostává kaţdý zaměstnanec při nástupu. V průměru polovina zaměstnanců společnosti KTS Etický kodex nečetla anebo o jeho existenci dokonce vůbec nevěděla. Z tohoto důvodu doporučuji společnosti KTS převést kodex do hmotné podoby. Jak uvádí Bedrnová a Nový (1994, s. 20), zaměstnanci se s prvky firemní kultury musí setkávat v kaţdé situaci a na kaţdém místě, proto je také potřeba Etický kodex rozšířit. Firemní kultura je v KTS hojně reprezentována pomocí různých koláţí, obrázků či hot spotu. Mezi tyto předměty by se dala začlenit i koláţ či nástěnka, která by reprezentovala nejdůleţitější body etického kodexu. Druhou moţností by bylo vydat Etický kodex v podobě broţury, která by byla umístěna v místech, kde se zaměstnanci běţně vyskytují – např. na recepci a v zasedacích místnostech. Broţura by tak byla přístupná i příchozím návštěvám a firma by tak mohla demonstrovat své etické normy a hodnoty veřejně. Převedení Etického kodexu do hmotné podoby pomůţe 54\nspolečnosti KTS k lepší informovanosti zaměstnanců, která přispěje k budování ţádoucích hodnot. Jak uvádí Barták (2011, s. 13), je důleţité, aby zde fungoval soulad mezi hodnotami deklarovanými a hodnotami, které jsou v podniku skutečně zastávány Druhá výzkumná otázka se zaměřila na to, jaký postoj mají zaměstnanci k firemní kultuře KTS. Dotazníkové šetření ukázalo, ţe atmosféra je dle názoru zaměstnanců (82%) přátelská a týmová, totéţ vyplynulo z mého dlouhodobého pozorování a také z rozhovoru s HR manaţerkou. Vztahy jsou úzce propojeny s atmosférou a jsou vnímány opět jako otevřené, přátelské a tolerantní. Ukázalo se, ţe firemní kultura v KTS nefunguje pouze na pracovišti a v pracovní době - z otázky č. 10 vyplynulo, ţe se 88% zaměstnanců stýká při různých příleţitostech i mimo pracovní dobu. Firemní kultura nezahrnuje pouze nehmotné prvky, jako jsou hodnoty, zvyky či přesvědčení, ale má také hmotnou podstatu v podobě prostorů, vybavení či statusových symbolů. Právě na prostory a vybavení se zaměřila otázka č. 17 – byť je tato otázka velmi individuální podle vkusu jednotlivých respondentů, je důleţité zajistit, aby se zaměstnanci cítili v práci komfortně a příjemně. Jejich postoj se ukázal jako pozitivní, kdyţ 93% respondentů označilo prostory a vybavení za velmi reprezentativní či celkem vkusné. Třetí výzkumná otázka se zaměřila na vztah mezi spokojeností s firemní kulturou a stylem řízení v KTS. Prvotně byla pozornost zaměřena na vztah, který mezi sebou mají zaměstnanci a vedoucí pracovníci. Dle odpovědí tento vztah pozitivně hodnotí 93% respondentů, avšak názory a postoje otevřeně sděluje pouze 62%. Zbylých 38% respondentů se domnívá, ţe své názory musí sdělovat velmi opatrně a diplomaticky anebo je nemohou sdělovat vůbec. Tyto názory mohou souviset s jednou z Hofstedeho dimenzí (viz str. 34) – kolektivismem. Někteří pracovníci se totiţ obávají narušit pracovní harmonii a kolektiv svými názory. Kolektivní cíle a názory jsou v této dimenzi vţdy to hlavní a osobní názor a individualita mohou být v některých případech potlačeny. Společnosti KTS proto doporučuji, aby se na tyto názory detailně zaměřila v hodnotících pohovorech. Jedna část pohovoru by byla zaměřena na hodnocení konkrétních oblastí ve společnosti. Názory by byly sdělovány pomocí klasifikační stupnice a následovalo by jí 3 – 5 otázek či témat, které by umoţnily identifikovat nespokojené zaměstnance, se kterými by byly tyto negativní názory a postoje individuálně 55\nřešeny. Dále navrhuji, aby tato oblast hodnotících pohovorů spadala pod kontrolu HR oddělení a ne pouze přímých nadřízených. Je totiţ moţné, ţe obavy ze sdělování názorů mohou být způsobeny špatným vztahem s nadřízeným. Tato opatření umoţní společnosti transparentní hodnocení jejího fungování a také bude motivovat zaměstnance k otevřenější komunikaci. Dalším bodem zkoumání byla komunikace a sdílení informací v procesu řízení zaměstnanců. Zajímala jsem se o účast zaměstnanců na poradách a schůzích – těch se dle odpovědí účastní 91% respondentů, přičemţ 75% se účastní pravidelně a 16% pouze občas. Co se týče sdílení informací, hodnocení jiţ bylo více názorově rozděleno. Důleţitým údajem je fakt, ţe 12% zaměstnanců hodnotí účinnost porad negativně. Jak Zrůstalová (2008, s. 13) uvádí, komunikace je důleţitým nástrojem k předávání hodnot a norem, které reprezentují danou firemní kulturu. Proto by se měly výsledky a cíle porad předávat v kvalitní podobě a v dostatečném mnoţství. Důvody negativního hodnocení sdílení informací mohou být velmi individuální, ale objektivně bych vedoucím pracovníkům doporučila upravit schůzky tak, aby obsahovaly pouze opravdu konkrétní, důleţité informace a netrvaly zbytečně dlouho. Také by měl být z kaţdé porady či schůze vytvořen oficiální protokol, který by shrnoval podstatné body a cíle. Tento dokument by byl poslán všem účastníkům porady a i těm, kteří se z nějakého důvodu účastnit nemohli. Cílem je, aby zaměstnanci měli vţdy při ruce a mohli s nimi pracovat aţ do další schůze. Z celkového pohledu nelze společnosti KTS nic vyčítat. Z dotazníkového šetření vyplynulo, ţe firemní kultura je silná, stabilní a co je nejdůleţitější, zaměstnanci jsou s ní spokojeni a jsou s ní ztotoţněni. Jak bylo výše zmíněno, je potřeba odstranit jen drobné nedostatky, které umoţní zaměstnancům k firemní kultuře ještě více proniknout.\nZávěr Cílem této práce bylo zjistit, jak funguje firemní kultura v praxi ve srovnání s teorií. Pro splnění cíle bylo pouţito odborné literatury od různých autorů a získání interních informací od společnosti Kapsch Telematic Services s.r.o. Data byla získána pomocí rozhovoru, pozorování, analýzou firemních dokumentů a dotazníkového šetření, které probíhalo skrze celou společnost. Celá práce je rozdělena do dvou částí, a to do části teoretické a části praktické. Cílem teoretické části bylo zachytit a popsat teoretické poznatky různých autorů z oblasti fungování firemní kultury. Úvodní část byla zaměřena na vysvětlení základních pojmů, na vymezení prvků a obsahu firemní kultury. Další kapitola byla zaměřena na základní typologie firemních kultur. Poslední kapitola se věnovala personálním činnostem, které mají úzkou vazbu s procesem budovaní firemní kultury. V návaznosti na teoretickou část byla zpracována část praktická, která měla za cíl představit společnost Kapsch Telematic Services s.r.o. (KTS), popsat její činnosti, fungování a praktické dění uvnitř společnosti v oblasti firemní kultury. Ve společnosti KTS bylo provedeno pozorování, nestrukturovaný rozhovor a dotazníkové šetření, pomocí kterých byly formulovány doporučení na zlepšení. V praktické části vyšlo najevo, ţe za posledních pět let je fluktuace téměř nulová a převáţná většina zaměstnanců pracuje pro společnost 8 a více let. Tento fakt značí vysokou stabilitu, sílu a neměnnost firemní kultury. Na základě výzkumných otázek bylo zjištěno, ţe převáţná většina zaměstnanců prvky firemní kultury KTS dobře zná a běţně se s nimi během své práce setkává. Zaměstnanci mají velmi přátelské vztahy a atmosféra ve společnosti je otevřená a týmová. Dále bylo zjištěno také to, ţe zaměstnanci se svými nadřízenými bezproblémově komunikují a celkově s nimi mají velmi dobré vztahy. Na druhou stranu vyšel najevo zajímavý fakt - zaměstnanci se v některých případech bojí dávat svůj názor najevo. Je moţné, ţe důvodem je kolektivistická kultura, která ve společnosti funguje jiţ poměrně dlouho a má tudíţ silné kořeny. V takové kultuře je individualita a soukromý názor ne příliš vítanou záleţitostí a spíše se podporuje kolektivní harmonie a spokojenost, ve které nikdo nebude vybočovat. Celkové výsledky dopadly pro společnost KTS pozitivně a doporučení se týkala zejména lepšího přístupu k Etickému kodexu společnosti, či zlepšení některých komunikačních procesů 57\nSeznam pouţité literatury: ARMSTRONG, Michael. Řízení lidských zdrojů: nejnovější trendy a postupy: 10. vydání. 1. vyd. Praha: Grada, 2007, 789 s. ISBN 978-80-247-1407-3. BARTÁK, Jan. Personální řízení, současnost a trendy. Vyd. 1. Praha: Univerzita Jana Amose Komenského, 2011, 272 s. Expert (Grada). ISBN 978-80-7452-020-4. BEDRNOVÁ, Eva a NOVÝ, Ivan. Psychologie a sociologie v řízení firmy. 1. vyd. Praha: Nakladatelství Prospektorum, 1994, 411 s. ISBN 80-7175-010-7. BLAHOVÁ, Monika. Podniková kultura podporující dynamický rozvoj podniku [online]. Brno, 2009 [cit. 2015-03-01]. Dostupné z: http://is.muni.cz/th/15432/esf_b/Bakalarska_prace_Monika_Blahova_15432.pdf Bakalářská práce. Masarykova univerzita. DĚDINA, Jiří a Jiří ODCHÁZEL. Management a moderní organizování firmy. 1. vyd. Praha: Grada, 2007, 324 s. ISBN 978-80-247-2149-1. DÖRR, Raphael. Don´t try to sell a heater in the Sahara: Culture Types. In: ChangeCom [online]. 2012 [cit. 2015-04-16]. Dostupné z: https://changecom.wordpress.com/2012/09/05/culture-types/ JETMAROVÁ, Denisa. Interkulturní management [online]. Jindřichův Hradec, 2008 [cit. 2014-12-28]. Dostupné z: https://www.google.cz/url?sa=t&rct=j&q=&esrc=s&source=web&cd=2&ved=0CCYQFjAB& url=https%3A%2F%2Fwww.vse.cz%2Fvskp%2Fshow_file.php%3Fsoubor_id%3D18542&ei =4OXyVJC_NYP5ao3jgogC&usg=AFQjCNEIVtGErLwodJvPdqRYnJbX4NCcZg&sig2=dPz M-bMUJhcxdicur4_0Eg&bvm=bv.87269000. Diplomová práce. Vysoká škola ekonomická v Praze.\nKAPSCH. Kapsch Telematic Services [online]. [cit. 2015-04-30]. Dostupné z: http://www.kapsch.net/cz KOUBEK, Josef. Řízení lidských zdrojů: základy moderní personalistiky. 3. vyd. Praha: Management Press, 2001, 367 s. ISBN 80-726-1033-3. LUKÁŠOVÁ, Růţena. Organizační kultura a její změna. 1. vyd. Praha: Grada, 2010, 238 s. Expert (Grada). ISBN 978-80-247-2951-0. LUKÁŠOVÁ, Růţena a NOVÝ, Ivan. Organizační kultura: od sdílených hodnot a cílů k vyšší výkonnosti podniku. 1. vyd. Praha: Grada Publishing, 2004. 157 s. ISBN 80-247-0648-2 NOVÝ, Ivan a kol. Interkulturní management: Lidé, kultura a management. 1. vyd. Praha: Garda, 1996. 144 s. ISBN 80-7169-260-3. ŠIGUT, Zdeněk. Firemní kultura a lidské zdroje. Vyd. 1. Praha: ASPI, 2004, 87 s. ISBN 80735-7046-7. ŠTRACH, Pavel. Mezinárodní management. 1. vyd. Praha: Garda, 2009, 167 s. ISBN 978-80247-2987-9. TURECKIOVÁ, Michaela. Řízení a rozvoj lidí ve firmách. Vyd. 1. Praha: Garda, 2004, 168 s. ISBN 80-247-0405-6. URBAN, Jan, Jiří STÝBLO a Margarita VOSOKAJOVÁ. Meritum Personalistika. 4. vyd. Praha: ASPI, 2011, 1008 s. ISBN 978-80-7357-627-1. ZRŮSTALOVÁ, Marika. Podniková kultura a její role v řízení lidských zdrojů [online]. Tábor, 2008 [cit. 2015-03-01]. Dostupné z: http://theses.cz/id/nikz5a/downloadPraceContent_adipIdno_3475. Diplomová práce. Jihočeská univerzita v Českých Budějovicích. 59\nSeznam grafů Graf 1.: Zastoupení muţů a ţen v KTS .................................................................................... 37 Graf 2.: Průměrná doba trvání pracovního poměru .................................................................. 38 Graf 3.: Orientace společnosti .................................................................................................. 38 Graf 4.: Znalost dlouhodobých záměrů a cílů........................................................................... 39 Graf 5.: Prostor pro nápady v KTS ........................................................................................... 40 Graf 6.: Ocenění práce a kariérní postup: ................................................................................. 40 Graf 7.: Spokojenost s pracovním zařazením ........................................................................... 41 Graf 8.: Názor na práci v KTS .................................................................................................. 42 Graf 9.: Vztahy v týmech .......................................................................................................... 42 Graf 10.: Četnost styku s kolegy ............................................................................................... 43 Graf 11.: Míra zájmu o osobní problémy spolupracovníků ...................................................... 43 Graf 12.: Hodnocení vztahu s nadřízeným ............................................................................... 44 Graf 13.: Účast na poradách ..................................................................................................... 45 Graf 14.: Hodnocení účinnosti porad a meetingů ..................................................................... 45 Graf 15.: Znalost Etického kodexu skupiny Kapsch ................................................................ 46 Graf 16.: Zájem o nejnovější informace vyvěšené na Hot spotu? ............................................ 47 Graf 17.: Hodnocení prostorů a vybavení ................................................................................. 47 Graf 18.: Typ komunikace v KTS ............................................................................................ 48 Graf 19.: Hodnocení atmosféry v KTS ..................................................................................... 49 Graf 20.: Moţnost sdělovat individuální názor ........................................................................ 49 Graf 21.: Spokojenost s firemními benefity .............................................................................. 50 Graf 22.: Důvody, kvůli kterým zůstávají zaměstnanci v KTS ................................................ 51\nSeznam obrázků a tabulek Obrázek 1.: Struktura podnikové kultury podle Scheina .......................................................... 12 Obrázek 2.: Typologie firemní kultury podle Harrisona a Handyho ........................................ 18 Obrázek 3.: Typologie firemní kultury podle Deala a Kennedyho ........................................... 21\nTabulka 1.: Fluktuace zaměstnanců společnosti KTS .............................................................. 30\nSeznam příloh Příloha 1.: Logo skupiny Kapsch .............................................................................................. 63 Příloha 2.: Obrázky a koláţe v prostorách KTS ................................................................. 63, 64 Příloha 3.: Hot spot (ţlutá nástěnka) ......................................................................................... 64 Příloha 4.: Obrázky k firemní kampani skupiny Kapsch .......................................................... 65 Příloha 5.: Reklamní broţura pro firemní téma roku 2015 ....................................................... 65 Příloha 6.: Dotazníkové šetření ................................................................................................. 66 Příloha 7.: Rozhovor s HR manaţerkou ................................................................................... 70\nPřílohy Příloha 1.: Logo skupiny Kapsch\nPříloha 2.: Obrázky a koláţe v prostorách KTS\nPříloha 3.: Hot spot (ţlutá nástěnka)\nZdroj: Vlastní zdroj 64\nPříloha 4.: Obrázky k firemní kampani skupiny Kapsch\nZdroj: Interní zdroje skupiny Kapsch Příloha 5.: Reklamní broţura pro firemní téma roku 2015\nPříloha 6.: Dotazníkové šetření Váţená kolegyně, Váţený kolego, ve společnosti Kapsch Telematic Services s.r.o. pracuji na pozici HR Administrátor, avšak kromě toho studuji poslední ročník Masarykova ústavu ČVUT v Praze, obor Personální management. V květnu 2015 bych ráda dokončila své studium a obhájila bakalářskou práci na téma Rozbor firemní kultury ve společnosti Kapsch Telematic Services s.r.o. Do rukou se Vám dostává krátký dotazník, který bych ráda pouţila pro zpracování mé bakalářské práce. Tento dotazník obsahuje otázky, které se přímo či nepřímo zaměřují na firemní kulturu, která ve společnosti Kapsch Telematic Services s.r.o. (dále jen KTS) funguje. Vaše pravdivé a upřímné odpovědi pomohou odhalit případné problematické oblasti (jsou-li nějaké) a přispět ke zlepšování firemní kultury. Pokyny k vyplnění dotazníku: Celý dotazník má 22 otázek, jejichţ vyplnění zabere cca 5 minut. U kaţdé otázky vyberte pouze jednu odpověď. Vaše odpovědi budou zaznamenány anonymně. Předem Vám děkuji za Vaše názory a za Váš čas! Nela Rajčincová\nDotazník firemní kultury ve společnosti Kapsch s.r.o. 1. Vaše pohlaví: a) muţ b) ţena 2. Jak dlouho pracujete ve společnosti KTS (v letech)? a) 1 – 4 b) 5 – 7 c) 8 a více 3. Celá vaše společnost KTS: a) se orientuje spíše na minulost, na dosaţené úspěchy a neúspěchy b) je zaměřena na přítomnost c) směřuje své úsilí na budoucnost 4. Odkud znáte záměry a dlouhodobé cíle společnosti KTS? a) od vedoucích pracovníků b) od spolupracovníků c) sama/ sám jsem si je vyhledal/a z podnikových zdrojů d) záměry a cíle neznám 66\n5. Společnost KTS prostor pro Vaše nápady: a) dává b) spíše dává c) spíše nedává d) nedává 6. Máte pocit, ţe ocenění práce a postup kariéry: a) závisí na skutečně vykonané práci b) závisí na tom, jaký máte vztah s nadřízeným c) závisí na tom, jak celkově prosperuje celá firma d) v podniku se uplatňují kritéria, které vám nejsou zcela známa 7. S pracovním zařazením (náplní práce) jste: a) spokojená/ý b) spíše spokojená/ý c) spíše nespokojená/ý d) nespokojená/ý 8. Práci v podniku povaţujete za: a) velmi zajímavou, při které se mohou realizovat Vaše zájmy a schopnosti b) velmi zajímavou, při které můţete být uznáván jako odborník c) uspokojivou d) ne příliš uspokojivou e) neuspokojivou 9. Jaké máte vztahy se spolupracovníky v týmu? a) přátelské b) pouze pracovní c) lhostejné 10. S kolegy se: a) stýkám i mimo práci b) občas stýkám i mimo práci (zvláštní příleţitosti jako např. oslava narozenin apod.) c) Nestýkám mimo práci 11. Zajímáte se o osobní problémy spolupracovníků? a) ano, v mezích svých moţností se snaţím pomoc b) ano, avšak osobně se v pomoci neangaţuji c) ne, povaţuji osobní problémy za soukromou věc 12. Jak byste hodnotil vztah s Vaším nadřízeným? a) výborný b) dobrý c) neutrální d) špatný e) hrozný 67\n13. Účastníte se týmových porad a meetingu? a) ano b) ne c) občas (při práci na konkrétním projektu, při hlasování apod.) 14. Jak byste celkově hodnotil/a účinnost těchto porad a meetingů? – sdílení informací, plnění zadaných úkolů, vzájemná spolupráce apod. (1 – nejlepší, 4 – nejhorší) a) 1 b) 2 c) 3 d) 4 15. Skupina Kapsch má vlastní Etický kodex, četl/a jste ho? a) ano b) vím, ţe ho společnost má, ale nečetl/a jsem ho c) nevím, ţe existuje 16. V sídle KTS je tzv. Hot Spot (ţlutá nástěnka), kde společnost vystavuje nejnovější zprávy a úspěchy. Chodíte si tyto zprávy číst? a) ano b) ne – nezajímá mě to c) ne – informace čtu na intranetu 17. Prostory a vybavení společnosti KTS hodnotíte jako: a) velmi reprezentativní b) celkem vkusné, vhodné pro přijetí obchodní návštěvy c) ne příliš vhodné pro přijetí obchodní návštěvy d) vůbec se mi nelíbí 18. Myslíte si, ţe komunikace je ve firmě spíše: a) přátelská a neformální b) formální c) kombinace - formální i neformální podle situace 19. Pracovní atmosféru v celé společnosti byste označil/a jako: a) tvůrčí – zaměřenou na kreativitu b) týmovou c) konkurenční – soupeřivou d) pasivní – s nezájmem o společnost a kolegy 20. Své názory na pracovní problémy a situace ve společnosti: a) mohu otevřeně sdělovat b) musím sdělovat velmi opatrně a diplomaticky c) nemohu sdělovat kvůli postihu\n21. Jste spokojen/a s benefity, které Vám firma poskytuje? a) ano b) spíše ano c) spíše ne d) ne 22. Z jakého důvodu zůstáváte ve firmě? a) dobré platové podmínky b) zajímavá práce, která mě baví c) moţnost profesního a kariérního růstu d) nedostatek jiných pracovních příleţitostí\nPříloha 7.: Rozhovor s HR manaţerkou 1. Můžete stručně popsat podnikovou kulturu a atmosféru v KTS? Podniková kultura v KTS ČR je velmi přátelská. Cení se loajalita (KTS téměř nemá fluktuaci s výjimkou mateřských a odchodů do důchodu), zdvořilost, vzájemný respekt a ochota spolupracovat. Naše firemní hodnoty jsou (v pořadí, v jakém je firma uvádí): zodpovědnost, respekt, výkon, disciplína, transparentnost, svoboda, rodina, dynamika. 2. Na jaké tradice společnost KTS navazuje? Kapsch je rakouská rodinná firma, coţ se silně projevuje ve firemní kultuře. Důleţitá je péče o zaměstnance, jejich loajalita k firmě a dlouhodobý vztah zaměstnanec – zaměstnavatel. Firma Kapsch od zaloţení stojí na špičkových a perspektivních technologiích, které vyţadují od zaměstnanců nejen vysokou kvalifikaci (technické vzdělání a znalosti cizích jazyků), ale i schopnost dál se vzdělávat a udrţovat krok s technickým vývojem. 3. Můžete stručně popsat styl řízení ve společnosti? Mohou se zaměstnanci podílet na řízení společnosti? Řízení společnosti je velmi přehledné a jasné. Úkoly, postupy a pravidla jsou přesně a srozumitelně definované, zodpovědnost transparentně a konkrétně rozdělená. Jsme technologická firma a všechno musí hladce fungovat – i řízení. 4. Jaké chování je dle Vašeho názoru ve společnosti KTS ceněno? Ceníme si loajality, znalostí, ochoty se dále vzdělávat a respektu k lidem – k zaměstnancům, klientům, dodavatelům… 5. Jaké chování je podle Vás ve společnosti KTS naopak nepřípustné? Neloajální k firmě, nezdvořilé k lidem. 6. Jak je podniková kultura KTS promítnuta do personálních činností? Hlavní mise HR je péče o zaměstnance. Velký důraz je kladen na správný výběr zaměstnanců, aby vyhovovali firemní kultuře a souzněli s ní. Hodně také investujeme do vzdělávání a vzdělávání věnujeme velkou pozornost, aby bylo v maximálně moţné míře individualizované a respektovalo potřeby jednotlivých zaměstnanců. Průběţně aktualizujeme proces ročních hodnocení a mapujeme spokojenost zaměstnanců a jejich potřeby\n7. Jak motivujete zaměstnance KTS k požadovanému chování a výkonu? Část mzdy závisí u všech zaměstnanců na výkonu a poţadovaném chování na pracovišti (poměr fix/variable se liší podle pozic), přičemţ hodnocení probíhá v různě dlouhých intervalech (měsíc/kvartál/rok - opět v závislosti na konkrétní pozici). Hodnocení výkonu a poţadovaného chování je i součástí pravidelného ročního hodnocení zaměstnanců, prováděného koncem prosince. 8. Jak seznamujete nového zaměstnance s prostředím KTS? KTS má propracovaný postup integrace nováčků. Vzhledem k tomu, ţe máme velmi nízkou fluktuaci, můţeme novým zaměstnancům věnovat hodně času i pozornosti. Všichni absolvují vstupní školení zaměřené na základní produkt firmy – mýtný systém. Uţ během pohovorů seznamuje HR uchazeče se základními firemními hodnotami a očekávaným chováním – chceme si být jistí, ţe vybraný kandidát bude v souladu s naší firemní kulturou. Po nástupu HR představí zaměstnanci ostatní firmy Kapsch v ČR a zásady chování na pracovišti. Platí zásada, ţe ten z HR, kdo zaměstnance vybíral, sleduje i jeho integraci během zkušební doby a poskytuje nováčkovi a jeho manaţerovi expertní podporu. V konkrétním týmu pak dostane nováčka na starost někdo z dlouhodobých zaměstnanců, kdo má na starosti zaškolení nového kolegy a jeho orientaci v rámci týmu i firmy. 9. Ve společnosti existují dokumenty, které říkají, jak se chovat v určitých situacích, např. skartační řád, řízení dokumentů, směrnice apod. Jak s těmito dokumenty seznamujete zaměstnance? Všechny interní směrnice jsou dostupné v elektronické verzi ve sdílených sloţkách, některé i na intranetu. Vydání nové směrnice nebo úprava stávajících směrnic se oznamuje elektronickou poštou – kaţdý zaměstnanec dostane oznámení do mailu. 10. Jak je kontrolováno, že zaměstnanci jednají v souladu s těmito dokumenty? Za dodrţování předpisů souvisejících s výkonem práce zodpovídá příslušný manaţer. Manaţeři jsou zodpovědní za to, ţe se zaměstnanci se zákonnými i interními předpisy seznámí, průběţně si znalost předpisů doplňují a jednání v souladu s nimi. Praktické dodrţování směrnic na pracovišti kontrolují průběţně interní a externí audity a kontroly kvality.\n11. Domníváte se, že jsou zaměstnanci spokojeni s komunikací mezi vedením společnosti a zaměstnanci? Domnívám se, ţe ano. Některé týmy jsou informované lépe, v některých by myslím zaměstnanci ocenili častější komunikaci shora dolů. Vţdycky je co zlepšovat… 12. Existuje něco, co by se dle Vašeho názoru dalo na současné podnikové kultuře KTS změnit? S blíţící se expirací stávající smlouvy o výběru mýta bude třeba se zaměstnanci mnohem víc komunikovat o budoucnosti a budeme muset klást větší důraz na retenční aktivity, ale nic zásadního na podnikové kultuře myslím měnit nemusíme.\nReport "Rozbor firemní kultury ve společnosti Kapsch Telematic Services s.r.o. Analysis of corporate culture in the company Kapsch Telematic Services s.r.o"