1 F i n a n č n í a r b i t r Legerova 1581/69, Praha 1 Nové Město Tel , Evidenční číslo: 10425/2013 Registrační číslo (uvádějte vždy v korespondenci): 181/SU/2013 N á l e z Finanční arbitr příslušný k rozhodování sporů podle 1 zákona č. 229/2002 Sb., o finančním arbitrovi, ve znění pozdějších předpisů (dále jen zákon o finančním arbitrovi ), rozhodl v řízení zahájeném dne podle 8 zákona o finančním arbitrovi na návrh (dále jen Navrhovatel ), proti společnosti Raiffeisenbank a. s., IČO , se sídlem Praha 4, Hvězdova 1716/2b, PSČ , zapsané v obchodním rejstříku vedeném u Městského soudu v Praze, oddíl B, vložka 2051, zastoupené JUDr. Zbyškem Kordačem, LL.M. et LL.M., advokátem ev. č. ČAK 13407, na základě plné moci ze dne , se sídlem Karlovo náměstí 10, Praha 2 (dále jen Instituce ), vedeném podle 24 zákona o finančním arbitrovi podle tohoto zákona s přiměřeným použitím zákona č. 500/2004 Sb., správní řád, ve znění pozdějších předpisů (dále jen správní řád ), o zaplacení 4.418,- Kč, takto: Návrh se podle ustanovení 15 odst. 1 zákona o finančním arbitrovi zamítá. O d ů v o d n ě n í : 1. Předmět řízení před finančním arbitrem a zkoumání podmínek řízení Navrhovatel se v řízení domáhá po Instituci zaplacení částky 4.418,- Kč z titulu vydání bezdůvodného obohacení, které Instituce získala na úkor Navrhovatele v důsledku neplatného smluvního ujednání o měsíčním [p]oplatku za využívání a správu úvěru ve výši 50,- Kč a měsíčním [p]oplatku za využívání a správu úvěru ve výši 99,- Kč (dále také jen Poplatky za využívání a správu úvěru nebo Poplatky ). Finanční arbitr při zkoumání podmínek řízení zjistil, že Navrhovatel uzavřel s Institucí dne smlouvu o úvěru č. (dále jen První úvěrová smlouva ) a dne smlouvu o úvěru č. (dále jen Druhá úvěrová smlouva ), přičemž na základě každé z nich se Instituce zavázala za sjednaných podmínek a dohodnutým způsobem poskytnout Navrhovateli peněžní prostředky vždy ve výši ,-Kč (dále také jen Úvěry ). Navrhovatel se oproti tomu zavázal Úvěry Instituci ve sjednané době a dohodnutým způsobem splatit společně s úroky, poplatky, náklady a výlohami banky a veškerými dalšími závazky vůči Instituci vzniklými v souvislosti s poskytnutými úvěry (dále také jen Úvěrové smlouvy ). 1\n2 Ze shromážděných podkladů finanční arbitr nezjistil, že by Navrhovatel v předmětném smluvním vztahu s Institucí vystupoval jako fyzická osoba, která jedná v rámci své podnikatelské činnosti nebo v rámci samostatného výkonu svého povolání. Finanční arbitr považuje Navrhovatele za spotřebitele ve smyslu ustanovení 3 odst. 3 zákona o finančním arbitrovi. Instituce je bankou podle zákona č. 21/1992 Sb., o bankách, ve znění pozdějších předpisů, a mezi její hlavní činnosti patří podle 1 odst. 1 písm. b) tohoto zákona poskytování úvěrů. Instituce je oprávněna k výkonu této činnosti na základě licence udělené Českou národní bankou. Jelikož finanční arbitr při zkoumání podmínek řízení nezjistil žádné skutečnosti, které by zpochybnily, že Instituce v předmětném smluvním vztahu vystupuje v postavení věřitele při nabízení, poskytování nebo zprostředkování spotřebitelského úvěru, považuje finanční arbitr Instituci za instituci ve smyslu ustanovení 3 odst. 1 zákona o finančním arbitrovi. Jak První úvěrová smlouva, tak i Druhá úvěrová smlouva představují smlouvy, ve kterých se sjednávají spotřebitelské úvěry a které byly uzavřeny za účinnosti zákona č. 321/2001 Sb., o některých podmínkách sjednávání spotřebitelského úvěru a o změně zákona č. 64/1986 Sb. (dále jen zákon č. 321/2001 Sb. ), a nejsou ve smyslu ustanovení 1 odst. 2 zákona č. 321/2001 Sb. smluvními vztahy vyloučenými z působnosti tohoto zákona. Finanční arbitr konstatuje, že je příslušný k rozhodování sporu mezi Navrhovatelem a Institucí, neboť se jedná o spor mezi věřitelem a spotřebitelem při poskytování spotřebitelského úvěru podle 1 písm. c) ve spojení s 3 odst. 1 a 2 zákona o finančním arbitrovi, když k rozhodování tohoto sporu je podle 7 zákona č. 99/1963 Sb., občanský soudní řád, ve znění pozdějších předpisů, dána pravomoc českého soudu. 2. Tvrzení Navrhovatele Navrhovatel tvrdí, že s Institucí uzavřel Úvěrové smlouvy, v nichž se mj. zavázal k tomu, že bude platit Poplatky za využívání a správu úvěru. Navrhovatel se však domnívá, že uvedené Poplatky nebyly platně sjednány, a proto po Instituci požaduje vydání bezdůvodného obohacení ve výši 4.418, Kč, tedy částku, kterou celkem zaplatil na Poplatcích v období od až Navrhovatel tvrdí, že Poplatky za využívání a správu úvěru byly sjednány neurčitě, neboť z Úvěrových smluv není patrné jaké služby jsou obsahem spravování úvěru, tedy jaká jsou práva Navrhovatele a povinnosti Instituce. Navrhovateli tak není jasné, jaké služby od Instituce dostává jako protihodnotu k hrazení Poplatků, resp. jakou formou Instituce správu provádí. Navrhovatel dále také tvrdí, že neměl zájem na jakékoli správě úvěru, jakož ani na vytvoření úvěrového účtu. Ačkoliv podle Navrhovatele uvedený poplatek je pro klienty Instituce povinností při uzavření úvěrové smlouvy, když se nejedná o individuálně sjednanou smluvní podmínku, Úvěrové smlouvy v předloženém znění přesto uzavřel, neboť se domníval, že Poplatky za využívání a správu úvěru bude hradit za službu, kterou bude čerpat. Jelikož z Úvěrových smluv není zřejmé, co je obsahem služby správa úvěru, jaká jsou konkrétní práva a povinnosti smluvních stran z takového smluvního ujednání a jaké jsou vůbec funkce Poplatků, jsou podle názoru Navrhovatele taková smluvní ujednání neplatná pro 2\n3 jejich neurčitost a nesrozumitelnost ve smyslu ustanovení 37 zákona č. 40/1964 Sb., občanský zákoník, ve znění pozdějších předpisů (dále jen občanský zákoník ). Navrhovatel mj. polemizuje, zda má být obsahem smluvních ujednání míněno spravování smluv, ke kterému podle názoru Navrhovatele nedochází, neboť Navrhovatel si své povinnosti z Úvěrových smluv spravuje sám například tím, že zajišťuje na svém běžném účtu v den splatnosti jednotlivých splátek Úvěrů dostatek peněžních prostředků. Dále jím může být míněno spravování úvěrů jako spravování finančních prostředků, avšak taková služba podle názoru Navrhovatele ani být poskytována nemůže, neboť Navrhovatel peněžní prostředky obdržel ke dni podpisu Úvěrových smluv v plné výši převodem na svůj běžný účet a není tak co spravovat. Další možností by mohlo být podle Navrhovatele spravování splácení dluhu, takové jednání však vyplývá přímo z charakteru závazku a Instituce jej případně činí výhradně a jen pro své vnitřní potřeby a hrazení Poplatků tak postrádá jakoukoli hospodářskou ekvivalenci. Navrhovatel považuje smluvní ujednání o Poplatcích za využívání a správu úvěru za neplatná podle ustanovení 55 odst. 2 ve spojení s ustanovením 56 občanského zákoníku, jelikož se jedná o ujednání, která v rozporu s požadavkem dobré víry znamenají k újmě spotřebitele značnou nerovnováhu v právech a povinnostech stran, když Poplatky jsou hrazeny za správu úvěru, která je však podle názoru Navrhovatele jen administrativní činností banky, a tudíž Poplatky slouží Instituci pouze k hrazení její administrativy a Navrhovatel za ně nedostává žádnou službu. Nepřiměřenost potom spatřuje navrhovatel též ve zřízení úvěrového účtu, který Navrhovatel nepotřebuje a úvěrový účet je sjednán jen v zájmu banky. Navrhovatel současně tvrdí, že při sjednání Poplatků byl uveden v omyl, když se domníval, že za daný nařízený poplatek bude dostávat službu, kterou však nedostává ani dostávat nemůže, když taková služba ve prospěch klienta neexistuje. Předmětná smluvní ujednání o Poplatcích proto považuje Navrhovatel za neplatná též podle ustanovení 49a občanského zákoníku. Navrhovatel dále uvádí, že sjednání poplatku za neexistující službu, je při přihlédnutí ke všem uvedeným skutečnostem rovněž jednáním příčícím se dobrým mravům a že smluvní ujednání o Poplatcích za využívání a správu úvěru jsou rovněž neplatná pro rozpor s dobrými mravy podle ustanovení 39 občanského zákoníku, když Navrhovatel hradí 50, resp. 99 Kč za nic, tedy za neexistující službu, jejíž hodnota je tak 0 Kč. Na podporu všech svých tvrzení Navrhovatel odkazuje na Německé rozhodnutí, ve kterém tento soud s odvoláním na příslušná ustanovení německého občanského zákoníku (BGB Burgerliches Gesetzbuch), která provádějí příslušná ustanovení směrnice Rady 93/13/EHS, ze dne 5. dubna 1993, o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (dále jen Směrnice o nepřiměřených podmínkách ), rozhodl o neplatnosti poplatku za vedení úvěrového účtu. Navrhovatel v této souvislosti současně poukazuje na závěry Komisie na posudzovanie podmienok v spotrebiteľských zmluvách zřízené při slovenském Ministerstvu spravedlnosti, která uvedené rozhodnutí Spolkového soudního dvora podle Navrhovatele převzala jako významné a relevantní. Závěrem Navrhovatel uvedl, že neměl žádné mínění o službě, kterou [jsem] měl údajně dostávat. Navrhovatel proto Poplatky konzultoval se zástupkyní Instituce, která mu sdělila, že poplatek je účtován za internetový servis, kde si mohu kontrolovat platby a stav úvěru. Navrhovatel však zpoplatnění internetového bankovnictví předmětnými Poplatky odmítá, neboť internetové bankovnictví hradí již v souvislosti s využíváním svého běžného účtu 3\n4 vedeného u Instituce pod č. (dále jen Běžný účet ), z něhož byly inkasovány i jednotlivé splátky Úvěrů. 3. Tvrzení Instituce Instituce argumentuje, že [p]oplatek je fixní složkou celkové ceny za úvěr představované RPSN, a to vedle úroků, které představují složku flexibilní. Instituce toto rozdělení na fixní a flexibilní složku shledává spravedlivým ke svým klientům, neboť všem je účtován poplatek ve stejné výši a nedochází tak k tomu, že by klienti s vyššími úvěry zaplatili efektivně větší část fixních nákladů bank, ačkoliv čerpání vyšší částky úvěru by nemělo na výši fixních nákladů banky žádný vliv (toto by naopak nastalo tehdy, byl-li by klientům účtován jen úrok). Instituce se vyjadřuje i ke skutečnostem uvedeným v odůvodnění nálezu finančního arbitra reg. č. 181/SU/2012 vydaného v obdobné věci (dále jen Starší nález ). Instituce v kontextu Staršího nálezu mj. připomíná, že spotřebitelé měli možnost výběru mezi úvěrovým produktem s poplatkem za správu úvěru a úvěrovým produktem sice bez poplatku, zato ale s vyšším úrokem. Měly-li by potom být některým klientům nyní vráceny poplatky, bylo by to nespravedlivé vůči klientům s výše úročenými úvěry, neboť těm by nikdo nic nevrátil. Tato nespravedlnost by se samozřejmě negativně promítla i do samotné hospodářské soutěže, protože každá banka by vzhledem k rozdílné struktuře svých úvěrových produktů musela vracet poplatky v jiné výši. Ani vracením poplatků by se však věc podle názoru Instituce nijak nevyřešila, jelikož banky by mohly snižovat poplatky a více je promítat například do úroků. Instituce poukazuje na svou povinnost vyplývající z Úvěrových smluv mít připravené finanční prostředky i tehdy, kdy by se spotřebitel nakonec rozhodl úvěr nečerpat, přičemž zdůrazňuje, že by v takovém případě nemohla účtovat úroky a pokrýt tak své náklady spojené s plněním této povinnosti. V daných souvislostech potom Instituce neopomíjí zmínit ani strukturu výpočtu roční procentní sazby nákladů (dále jen RPSN ), podle níž i současná legislativa počítá s úhradou jiných částek (např. právě poplatků) než úroků samotných, jak bude ještě níže rozvedeno. V dalším bodě Instituce argumentuje, že [d]le SD EU poplatek za správu úvěru neodporuje evropskému právu, a poukazuje na příslušnou judikaturu Soudního dvora, zejména na rozsudek ve věci C-602/10, v němž bylo posuzováno ustanovení článku 36 rumunského nařízení vlády jakožto výsledku implementace Směrnice o spotřebitelském úvěru, a to s tímto zněním: [v]ěřitel může za poskytnutý úvěr vybírat pouze poplatek za analýzu spisu, poplatek za správu úvěru nebo poplatek za vedení kontokorentu, náhradu v případě předčasného splacení, náklady spojené s pojištěním, případně penále, a jednotný poplatek za služby poskytnuté na žádost spotřebitelů. Jak potom Instituce dodává, z rozhodnutí Soudního dvora mj. poměrně jasně vyplývá, že jsou-li dodrženy podmínky Směrnice o spotřebitelském úvěru, je přípustné, aby bylo v souvislosti s úvěrovými smlouvami sjednáváno též hrazení souvisejících poplatků, kterážto podmínka je Institucí údajně dodržována. Ohledně činnosti Soudního dvora, Instituce považuje jeho právní argumentaci pro danou problematiku za relevantnější než argumentaci národních soudů na základě národních ustanovení, neboť jejím cílem je sjednocení výkladu evropských předpisů. Podle Instituce také [u]jednání o Poplatku nepodléhá přezkumu nepřiměřené povahy ve smyslu Směrnice o nepřiměřených podmínkách, když odkazováno je především na její čl. 4 odst. 2, podle něhož jsou z posuzování přiměřenosti vyjmuty definice hlavního předmětu 4\n5 smlouvy a přiměřenost ceny a odměny na straně jedné, a služby nebo zboží dodávané výměnou na straně druhé, pokud jsou tyto podmínky sepsány jasným a srozumitelným jazykem. V této souvislosti Instituce mj. i s odkazem na stanovisko generální advokátky Vericy Trstenjak ze dne ve věci C-484/08 dodává, že z přezkumu nepřiměřené povahy je tak obecně vyňat popis plnění a vztah rovnocennosti dohodnutý smluvními stranami a že spotřebitel nemá být obecně chráněn před uzavíráním nevýhodných obchodů. Následně Instituce poukazuje na 56 odst. 1 a 2 občanského zákoníku jakožto provedení Směrnice o nepřiměřených podmínkách a současně podotýká, že české provedení dotčené směrnice nejde nad její rámec a nedává tak širší možnost přezkumu než bylo uvedeno výše, neboť podle 56 odst. 2 občanského zákoníku není dána možnost posuzovat přiměřenost u předmětu plnění smlouvy nebo ceny plnění. V tomto směru podle Instituce platí, že poplatek je cenou mj. i dle českého práva, což lze dovodit například ze znění ust. 3 písm. e) zákona č. 145/2010 Sb., o spotřebitelském úvěru a o změně některých zákonů (dále jen zákon č. 145/2010 Sb. ), jež rozlišuje mezi poplatky, které spotřebitel musí zaplatit v souvislosti se spotřebitelským úvěrem, a náklady souvisejícími s doplňkovými službami spotřebitelského úvěru (Poplatky jsou navíc započítány i do RPSN). Dále Instituce zmiňuje Britské rozhodnutí, které se zabývá mj. otázkou zákazu přezkumu předmětu plnění a ceny služeb ve smyslu čl. 4 odst. 2 Směrnice o nepřiměřených podmínkách, a dodává, že podle tohoto rozhodnutí jsou bankovní poplatky cenou za služby poskytované v souladu s čl. 4 odst. 2 Směrnice o nepřiměřených podmínkách a nemohou tak být podrobeny přezkoumání jejich přiměřenosti ve vztahu k poskytnutému protiplnění. Instituce připomíná, že Poplatky považuje právě za fixní součást celkové ceny za poskytnutí úvěru a zmiňuje rozhodnutí Soudního dvora ve věci C-76/10. Podle tohoto rozhodnutí se na Poplatky za využívání a správu úvěru vztahuje výjimka čl. 4 odst. 2 Směrnice o nepřiměřených podmínkách a splněna je i další podmínka této Směrnice (rozuměj jasnost a srozumitelnost jazyka), neboť Poplatky jsou nejen specifikovány ve smluvní dokumentaci, ale počítá se s nimi i při výpočtu RPSN. Nakonec Instituce poukazuje na současnou judikaturu Nejvyššího soudu České republiky (rozhodnutí ve věci 33 Cdo 1956/2007 ze dne či ve věci 33 Cdo 4601/2008 ze dne ) a dovozuje, že i kdyby bylo možné přiměřenost Poplatků za využívání a správu úvěru na základě výše zmíněných ustanovení posuzovat, nejsou ujednání o těchto poplatcích nepřiměřená a nezpůsobují k újmě spotřebitele značnou nerovnováhu v právech a povinnostech stran. Podle Instituce je třeba pohlížet na Poplatky v kontextu celého smluvního vztahu, když Instituce směřuje k tomu, že některá relativně nevýhodná ustanovení uzavíraných smluv mohou být kompenzována jinými výhodnějšími ustanoveními v rámci téhož právního vztahu. V dalším bodě Instituce uvádí, že svým klientům poskytuje nad rámec úvěru řadu dalších služeb, přičemž poukazuje na judikaturu Nejvyššího soudu České republiky (rozhodnutí ve věci 30 Cdo 4665/2009 ze dne a ve věci 30 Cdo 3132/2010 ze dne ), podle níž je při hodnocení protiplnění v rámci smluvních vztahů třeba posuzovat veškeré okolnosti a pohlížet tak na daný smluvní vztah jako na celek, tj. zvažovat i hodnoty dalších práv a povinností a nedívat se na jednotlivá ustanovení odděleně. Nelze tedy požadovat, aby v rámci komplexního smluvního vztahu odpovídala jednotlivé povinnosti jedné ze smluvních stran zcela konkrétně přiřaditelná povinnost druhé smluvní strany, pakliže takový záměr z jejich ujednání není zjevný. 5\n6 Instituce vyjmenovává služby poskytované nad rámec Úvěrů a zmiňuje například základní pojištění schopnosti splácet, internetové bankovnictví, komunikaci s klienty skrze Early Warning System, non-stop call centrum, roční výpisy z úvěrových účtů, nastavení automatického inkasování splátek z běžného účtu klienta, správu úvěrů ovou komunikaci s klienty spolu s řešením klientských dotazů a poskytováním informací, síť poboček s vyškolenými zaměstnanci a restrukturalizaci úvěrů v případě neplnění závazků klientem. Co se potom týče argumentace Navrhovatele omylem ve smyslu 49a občanského zákoníku, Instituce nejenže připomíná výše zmíněné služby poskytované nad rámec Úvěrů, ale v souvislosti s rozhodnutím Nejvyššího soudu České republiky ve věci 30 Cdo 1251/2002 ze dne také naznačuje, že by se nejednalo o omyl tzv. omluvitelný, a proto se nelze neplatnosti smluvního ujednání dovolávat. Závěrem Instituce připomíná své zaměstnance, s nimiž mohl Navrhovatel jakékoliv otázky probrat. K otázce srozumitelnosti a určitosti Instituce konstatuje, že 1) Určitost je třeba zkoumat ve vztahu k ustanovení o Poplatku, nikoliv k pojmu správa úvěru ; 2) Evropské předpisy operují s pojmem správa úvěru ; 3) Pojem správa úvěru je běžně užíván i českým zákonodárcem. V tomto směru Instituce v prvé řadě poukazuje na to, že předmětem sporu mezi Navrhovatelem a Institucí je povinnost Navrhovatele hradit Poplatek, nikoliv povinnosti Instituce provádět správu úvěru. Finanční arbitr proto měl z hlediska určitosti zkoumat ustanovení o Poplatku, tedy povinnost Navrhovatele hradit Poplatek, a nikoliv povinnost Instituce provádět správu úvěru. Povinnost je pak vyjádřena zcela určitě a dále na to, že pojem správa úvěru je používán i v některých konkrétních právních předpisech, například ve Směrnici Rady 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty, Směrnici Rady 77/388/EHS či v zákoně č. 235/2004 Sb., o dani z přidané hodnoty, v kteréžto souvislosti Instituce dokládá i aktuální pokyn Generálního finančního ředitelství č /11-31 ze dne Podle Instituce tedy česká i evropská právní úprava se správou úvěrů počítá. Instituce rozvádí, že [u]jednání o Poplatku není neurčité ani nesrozumitelné i vzhledem k závěrům Ústavního soudu České republiky v usnesení ve věci I. ÚS 1194/08 ze dne , jež mj. obsahuje následující pasáž: [p]ojem vedení účtu není ani neurčitý ani nesrozumitelný. Nebylo prokázáno, že by žalovaná banka takto přijímala od stěžovatele plnění z neplatného právního úkonu. Instituce kromě tohoto zmiňuje nejen zásadu pacta sunt servanda či rozhodnutí Nejvyššího soudu České republiky ve věci 32 Cdo 493/2011 ze dne , v němž bylo tímto orgánem posvěceno relativně obecné smluvní ustanovení o smluvní pokutě, nýbrž také opakuje, že pojem správy úvěru má svůj obsah, na nějž se lze dotázat i jejích zaměstnanců. Co se týče Navrhovatelem tvrzeného rozporu s dobrými mravy, Instituce ujednání o Poplatcích za využívání a správu úvěru považuje za platné, neboť Poplatky jsou součástí celkové ceny za poskytnutí Úvěrů a za neplatné je nepovažoval ani Nejvyšší soud České republiky v rozhodnutí ve věci 32 ICdo 12/2012 ze dne , když posuzoval soulad jednotlivých ustanovení smlouvy o úvěru s dobrými mravy. S poukazem na výklad dobrých mravů Nejvyšším soudem potom Instituce dodává, že ujednání o bankovních poplatcích byla veřejností obecně přijímána, a to až do chvíle, kdy měla být na toto téma vyvolána mediální kampaň. Podle Instituce nejsou také zahraniční rozhodnutí na danou věc použitelná, neboť se zabývají výkladem ustanovení cizích národních řádů, která jsou odlišná od české úpravy, když 6\n7 zdůrazňuje především skutečnost, že Německé rozhodnutí se týkalo ustanovení, která nejsou přímou transpozicí Směrnice o nepřiměřených podmínkách, ale jsou německou národní úpravou jdoucí dalece nad rámec předepsaný Směrnicí o nepřiměřených podmínkách a skutečnost, že dotčené rozhodnutí problematiku vůbec neposuzovalo ve světle Směrnice o nepřiměřených podmínkách a evropského práva. Instituce ve svých vyjádřeních poukazuje též na domněnku obsaženou v německém právu, která není v českém právním řádu nijak zakotvena, přičemž odkazuje i na 709 odst. 2 písm. d) zákona č. 513/1991 Sb., obchodního zákoníku, ve znění pozdějších předpisů (dále jen obchodní zákoník ), jenž připouští sjednání poplatku za vedení běžného účtu, jehož aplikace na daný případ se Instituci jeví logičtější než aplikace Německého rozhodnutí. Instituce dodává, že zatímco v Německém rozhodnutí byl poplatek individuálně doplňován do smlouvy pracovníkem banky v různé výši, v případě Úvěrových smluv tomu tak nebylo, když poplatek je uveden v jejím ceníku a je stejný pro všechny klienty. Závěrem Instituce upozorňuje na rozdíl mezi vedením účtu, které bylo řešeno Německým rozhodnutím a správou úvěru, jež je na rozdíl od vedení účtu nezbytná a je i v zájmu Navrhovatele. Zde Instituce zpochybňuje i tvrzení Navrhovatele o převzetí Německého rozhodnutí slovenskou komisí věnující se nekalým obchodním praktikám a podmínkám ve spotřebitelských smlouvách, neboť tato komise Německé rozhodnutí pouze zveřejnila. Instituce vyjadřuje svůj nesouhlas se závěry finančního arbitra ve Starším nálezu a tvrdí, že cenou hrazenou na základě smluvního typu smlouvy o úvěru dle 497 obchodního zákoníku nemusí být jen úroky. Podle Instituce jsou strany smlouvy vzhledem k zásadě legální licence oprávněny upravit svá práva a povinnosti jinak, na základě čehož je možné i předmět a cenu v konkrétním smluvním vztahu vymezit šířeji, tj. například tak, jak bylo učiněno v čl. I. odst. 1 Úvěrových smluv: [b]anka se zavazuje poskytnout Klientovi Půjčku na kliknutí specifikovanou níže (dále jen úvěr ). Klient se zavazuje, že plně splatí úvěr, úroky, poplatky, náklady a výlohy banky a veškeré další závazky vůči bance vzniklé v souvislosti s poskytnutým úvěrem. Ohledně závěrů Staršího nálezu Instituce taktéž tvrdí, že podmínka zmíněná finančním arbitrem, totiž jasně projevený úmysl smluvních stran sjednat si vícesložkovou cenu plnění, je vzhledem k výše citovanému čl. I. odst. 1 Úvěrových smluv splněna. Kromě tohoto však Instituce odkazuje na jiné případy, kde je cena předmětu plnění tvořena více složkami, a zmiňuje i taxislužbu, distribuci elektřiny nebo platby u pevných telefonních linek. Nakonec Instituce namítá i promlčení práva Navrhovatele domáhat se neplatnosti ujednání o Poplatcích, když v době uzavření Úvěrových smluv ( a ) bylo ustanovení 55 občanského zákoníku případem relativní neplatnosti, kterého bylo třeba se dovolat v souladu s 40a občanského zákoníku. Stejně tak se bylo třeba dovolat i neplatnosti ve smyslu 49a občanského zákoníku, což Navrhovatel neučinil. 4. Pokus o smír Finanční arbitr v souladu s ustanovením 1 zákona o finančním arbitrovi vyzval účastníky řízení ke smírnému vyřešení sporu, když Navrhovatel v písemnosti ze dne finančnímu arbitrovi sdělil, že je vždy připraven jednat a Instituce se údajně ve věci kromě zamítnutí jeho žádostí jinak nevyjádřila. Oproti tomu, Instituce se k výzvě finančního arbitra ke smíru nijak nevyjádřila, nicméně z veškerých písemných materiálů založených ve spise vyplývá, že Instituce nemá zájem na smírném řešení sporu. 7\n8 5. Dokazování a právní posouzení Finanční arbitr podle ustanovení 12 odst. 1 a 3 zákona o finančním arbitrovi rozhoduje podle svého nejlepšího vědomí a svědomí, nestranně, spravedlivě a bez průtahů a pouze na základě skutečností zjištěných v souladu se zákonem o finančním arbitrovi a zvláštními právními předpisy. Finanční arbitr při svém rozhodování vychází ze skutkového stavu věci a volně hodnotí shromážděné důkazy. Finanční arbitr všechny navržené a jím shromážděné důkazy provedl, když hodnotil každý důkaz jednotlivě a všechny v jejich vzájemné souvislosti, uvážil o nich a vyvodil z nich skutkové závěry, které právně posoudil, jak následuje. Předmětem sporu mezi Navrhovatelem a Institucí je platnost ujednání Úvěrových smluv o pravidelných měsíčních Poplatcích za využívání a správu úvěru a s tím související oprávnění Instituce tyto Poplatky požadovat. Ze shodných tvrzení Navrhovatele a Instituce vzal finanční arbitr za prokázané, že smluvní vztahy založené Úvěrovými smlouvami byly již ukončeny, přičemž za dobu jejich trvání uhradil Navrhovatel na sporných Poplatcích 1.250,- Kč (25 poplatků ve výši 50,- Kč v rámci První úvěrové smlouvy) a 3.168,- Kč (32 poplatků ve výši 99,- Kč v rámci Druhé úvěrové smlouvy), celkem tedy 4.418,- Kč. Jak finanční arbitr zjistil, Úvěrové smlouvy byly uzavřeny v režimu obchodního zákoníku, neboť obsahují závazek Instituce - věřitele poskytnout Navrhovateli - dlužníkovi peněžní prostředky jako úvěr a tomu odpovídající závazek Navrhovatele poskytnuté peněžní prostředky vrátit ve sjednané době společně s úroky. Úvěrová smlouva je tzv. absolutním obchodem ve smyslu ustanovení 261 odst. 3 písm. d) obchodního zákoníku, který se bez ohledu na povahu jeho účastníků řídí vždy obchodním zákoníkem. Tím není dotčena subsidiární aplikace občanského zákoníku v otázkách, které obchodní zákoník neupravuje, na základě výslovného zmocnění obsaženého v ustanovení 1 odst. 2 obchodního zákoníku, které říká, že [p]rávní vztahy uvedené v odstavci 1 se řídí ustanoveními tohoto zákona. Nelze-li některé otázky řešit podle těchto ustanovení, řeší se podle předpisů práva občanského. Uvedené se bude ve vztahu k předmětu sporu dotýkat, jak bude rozvedeno dále v textu, zejména obecných náležitostí právních úkonů, jelikož obchodní zákoník v tomto ohledu upravuje pouze některé aspekty právních úkonů (srov. 266 a n. obchodního zákoníku). Na Úvěrové smlouvy je v tomto případě nutno nahlížet zároveň jako na smlouvy spotřebitelské, jelikož naplňují znaky spotřebitelské smlouvy uvedené v ustanovení 52 občanského zákoníku, kdy na jedné straně stojí Instituce jako osoba, která při uzavírání a plnění Úvěrových smluv jedná v rámci své obchodní nebo jiné podnikatelské činnosti, a na straně druhé Navrhovatel jako spotřebitel, tedy fyzická osoba, která při uzavírání a plnění Úvěrových smluv nejedná v rámci své obchodní nebo jiné podnikatelské činnosti nebo v rámci samostatného výkonu svého povolání. Aplikace příslušných ustanovení občanského zákoníku o povinnostech při uzavírání spotřebitelských smluv vychází z výslovného zmocnění obsaženého v ustanovení 262 odst. 4 obchodního zákoníku, že i v případě tzv. absolutních obchodů se vždy užijí [u]stanovení občanského zákoníku nebo zvláštních právních předpisů o spotřebitelských smlouvách, adhezních smlouvách, zneužívajících klauzulích a jiná ustanovení směřující 8\n9 k ochraně spotřebitele, je-li to ve prospěch smluvní strany, která není podnikatelem. Pro toto řízení jsou relevantní zejména ustanovení 55 a 56 občanského zákoníku o tzv. testu přiměřenosti a přípustnosti smluvních ujednání ve spotřebitelských smlouvách. 5.1 Obsah Úvěrových smluv Článek I. odst. 1 Úvěrových smluv označený jako Předmět plnění říká, že [b]anka se zavazuje poskytnout Klientovi Půjčku na kliknutí specifikovanou níže (dále jen úvěr ). Klient se zavazuje, že plně splatí úvěr, úroky, poplatky, náklady a výlohy banky a veškeré další závazky vůči bance vzniklé v souvislosti s poskytnutým úvěrem. V článku I. odst. 2 První úvěrové smlouvy nazvaném Parametry úvěru je potom mj. uvedeno, že jistina bude ,- Kč, anuita 3.316,66 Kč, roční úrok 11,9 %, poplatek za poskytnutí úvěru 0,- Kč, RPSN 13,72 % a poplatek za využívání a správu úvěru 50,- Kč. Toto ustanovení obsahuje také následující větu: [s]mluvní strany se dále dohodly, že banka je oprávněna inkasovat poplatek za měsíční správu úvěru z výše uvedeného účtu klienta vždy k poslednímu dni měsíce, za který je poplatek splatný. Tyto poplatky nejsou součástí měsíční splátky úvěru. Smluvní strany si v článku I. odst. 4 První úvěrové smlouvy označeném jako Splácení úvěru dále dohodly způsob hrazení jednotlivých splátek formou inkasa z běžného účtu Navrhovatele vedeného u Instituce, když podle tohoto článku platilo následující: [s]plátky úvěru jsou splatné k 20. dni měsíce, počínaje Úvěr je splácen inkasem z výše uvedeného účtu klienta a výše uvedený účet slouží mimo jiné pro splácení úvěru (tedy úvěr není splácen prostřednictvím zvláštního účtu banky pro splácení úvěru).... Podle článku I. odst. 6 První úvěrové smlouvy označeného jako Obchodní podmínky pak platí, že [n]a smluvní vztah založený smlouvou o Půjčce na kliknutí se vztahují Obchodní podmínky pro osobní úvěry Raiffeisenbank a.s. (dále jen Obchodní podmínky ), které jsou součástí smlouvy o Půjčce na kliknutí a Všeobecné obchodní podmínky Raiffeisenbank a.s. (dále jen Všeobecné obchodní podmínky ). Klient podpisem tohoto návrhu stvrzuje, že se seznámil s Obchodními podmínkami a Všeobecnými obchodními podmínkami a že s nimi souhlasí v plném rozsahu. V případě rozporu mezi touto smlouvou a Obchodními podmínkami nebo Všeobecnými obchodními podmínkami má přednost tato smlouva. V případě rozporu mezi Obchodními podmínkami a Všeobecnými obchodními podmínkami mají přednost Obchodní podmínky. Ke dni uzavření První úvěrové smlouvy se její součástí staly Obchodní podmínky Instituce ve znění účinném ode dne (dále jen Obchodní podmínky ) a Všeobecné obchodní podmínky Instituce ve znění účinném ode dne (dále jen Všeobecné obchodní podmínky ). Součástí smluvního vztahu se stal také Ceník produktů a služeb pro soukromé osoby účinný od (dále také jen Ceník ), a to na základě odkazu v čl. 9 odst. 1 a 4 Všeobecných obchodních podmínek, resp. čl. 2 a 5 Obchodních podmínek. Skutečnost, že součástí První úvěrové smlouvy jsou i Všeobecné obchodní podmínky, potom kromě jejího čl. I. odst. 6 vyplývá i z ust. 1.1 těchto podmínek, které mj. říká, že VOP jsou nedílnou součástí každé Smlouvy nebo jiného ujednání mezi Bankou a Klientem, a určují část jejich obsahu, nestanoví-li Smlouva nebo jiné ujednání jinak. Instituce následně za trvání smluvního vztahu změnila znění Obchodních podmínek čtyřikrát (s účinností ode dne , , a ) a znění Všeobecných 9\n10 obchodních podmínek třikrát (s účinností ode dne , a ), když Obchodní podmínky byly od nahrazovány tzv. Produktovými podmínkami pro osobní úvěry Raiffeisenbank a.s. a Produktovými podmínkami k vedení účtů a vkladů (dále jen Produktové podmínky ). Co se potom týče Ceníku, i tento byl několikrát změněn (s účinností ode dne , , , , a ), avšak bez dopadu na výši sporného poplatku ve výši 50,- Kč u První úvěrové smlouvy. Co se týče Obchodních podmínek ve znění účinném ode dne , podle čl. 2 platí, že [u]zavřením smlouvy se banka zavazuje poskytnout klientovi finanční prostředky v dohodnuté výši a dle dohodnutých podmínek a klient se zavazuje poskytnuté finanční prostředky bance vrátit a dále bance zaplatit sjednané úroky, poplatky a další částky, o nichž tak stanoví tyto podmínky a/nebo smlouva a/nebo aktuální ceník produktů a služeb banky pro soukromé osoby (dále jen ceník ). V čl. 5 potom Navrhovatel souhlasil s tím, že [b]anka si za služby spojené s úvěrem účtuje poplatky dle aktuálního ceníku. Přesné stanovení typu poplatků, jejich výše a den splatnosti je uvedeno ve smlouvě. Pokud není uvedeno ve smlouvě jinak, jsou poplatky součástí měsíčních splátek úvěru. Všeobecné obchodní podmínky v čl. 9 odst. 1 říkají, že [b]anka účtuje za poskytované Bankovní produkty poplatky v souladu s Ceníkem platným v době poskytování zpoplatňovaného Bankovního produktu, není-li dohodnuto jinak a v čl. 9 odst. 4, že [k]lient se zavazuje poplatky uvedené v Ceníku uhradit bez zbytečného odkladu a v předepsané výši. Podle položky Půjčka na kliknutí v sekci Úvěrové produkty na str. 16 Ceníku účinného ode dne byl Navrhovatel povinen platit 50,- Kč měsíčně za využívání a správu úvěru, částku 1.000,-Kč za změny v úvěrové dokumentaci na základě podnětu klienta a částku Kč za zaslání upomínky nebo oznámení banky v souvislosti s neplněním podmínek úvěru. Ohledně Druhé úvěrové smlouvy, v článku I. odst. 2 nazvaném Parametry úvěru je potom mj. uvedeno, že jistina bude ,- Kč, anuita 4.013,04 Kč, roční úrok 14,9 %, poplatek za poskytnutí úvěru 500,- Kč, RPSN 18,81 % a poplatek za využívání a správu úvěru 99,- Kč. Toto ustanovení obsahuje také následující větu: [s]mluvní strany se dále dohodly, že banka je oprávněna inkasovat poplatek za využívání správu a úvěru a pojistné, pokud je pojištění sjednáno, z výše uvedeného účtu klienta vždy k poslednímu dni měsíce, za který jsou poplatek nebo pojistné splatné. Tyto poplatky a pojistné nejsou součástí měsíční splátky úvěru. Smluvní strany si v článku I. odst. 4 označeném jako Splácení úvěru dále dohodly způsob hrazení jednotlivých splátek formou inkasa z běžného účtu Navrhovatele vedeného u Instituce, když podle tohoto článku platilo, že [s]plátky úvěru jsou splatné k 20. dni měsíce, počínaje Úvěr je splácen inkasem z výše uvedeného účtu klienta a výše uvedený účet slouží mimo jiné pro splácení úvěru (tedy úvěr není splácen prostřednictvím zvláštního účtu banky pro splácení úvěru).... Podle článku I. odst. 7 označeného jako Obchodní podmínky platí, že: [n]a smluvní vztah založený smlouvou o Půjčce na kliknutí se vztahují Obchodní podmínky pro osobní úvěry Raiffeisenbank a.s. (dále jen Obchodní podmínky ), které jsou součástí smlouvy o Půjčce na kliknutí a Všeobecné obchodní podmínky Raiffeisenbank a.s. (dále jen Všeobecné obchodní podmínky ). Klient podpisem tohoto návrhu stvrzuje, že se seznámil s Obchodními podmínkami a Všeobecnými obchodními podmínkami a že s nimi souhlasí v plném rozsahu. V případě rozporu mezi touto smlouvou a Obchodními podmínkami nebo Všeobecnými 10\n11 obchodními podmínkami má přednost tato smlouva. V případě rozporu mezi Obchodními podmínkami a Všeobecnými obchodními podmínkami mají přednost Obchodní podmínky. Ke dni uzavření Druhé smlouvy o úvěru se její součástí staly Obchodní podmínky Instituce ve znění účinném ode dne (dále jen Obchodní podmínky ) a Všeobecné obchodní podmínky Instituce ve znění účinném ode dne (dále jen Všeobecné obchodní podmínky ). Vedle těchto dokumentů se dále součástí smluvního vztahu stal také Ceník produktů a služeb pro soukromé osoby účinný od (dále také jen Ceník ), a to na základě odkazu v čl. 9 odst. 1 a 4 Všeobecných obchodních podmínek, resp. čl. 2 a 5 Obchodních podmínek. Všeobecné obchodní podmínky ve znění účinném ode dne se staly součástí Druhé úvěrové smlouvy nejen na základě jejího čl. I odst. 7, ale i ust. 1.1 těchto podmínek, podle nichž mj. platí, že VOP jsou nedílnou součástí každé Smlouvy mezi Bankou a Klientem a určují část jejich obsahu, nestanoví-li Smlouva jinak. Instituce následně za trvání smluvního vztahu změnila znění Obchodních podmínek dvakrát (s účinností ode dne a ) a znění Všeobecných obchodních podmínek jednou (s účinností ode dne ), když Obchodní podmínky byly od nahrazovány Produktovými podmínkami, jak již bylo uvedeno výše. Co se potom týče Ceníku, i tento byl několikrát změněn (s účinností ode dne , a ), avšak bez dopadu na výši sporného poplatku ve výši 99,- Kč u Druhé úvěrové smlouvy. Co se týče Obchodních podmínek ve znění účinném ode dne , dle jejich čl. 2 a 5 platilo o Ceníku totéž, co bylo uvedeno v souvislosti s První úvěrovou smlouvou výše. Všeobecné obchodní podmínky účinné od potom v čl. 9 odst. 1 říkají, že banka účtuje za poskytované Bankovní služby poplatky v souladu s Ceníkem platným v době poskytování zpoplatňované Bankovní služby, není-li dohodnuto jinak a v čl. 9 odst. 4, že [k]lient se zavazuje poplatky uvedené v Ceníku uhradit bez zbytečného odkladu a v předepsané výši. Podle položky Půjčka na kliknutí v sekci Úvěrové produkty na str. 19 Ceníku účinného ode dne byl Navrhovatel povinen mj. platit 99,- Kč měsíčně za využívání a správu úvěru, 4 % z výše mimořádné splátky, 2.000,- Kč za změny v úvěrové dokumentaci na základě podnětu klienta, za 1. výzvu k zaplacení dlužné částky 300,- Kč, za 2. výzvu k zaplacení dlužné částky 500,- Kč, za 3. výzvu k zaplacení dlužné částky 1.000,- Kč a dále smluvní pokutu za porušení podmínek smlouvy až 1 % z výše nesplacené jistiny. Finanční arbitr v souvislosti s předmětem sporu posuzoval, zda se změny Všeobecných obchodních podmínek, Obchodních podmínek a Ceníků provedené Institucí po dni uzavření Úvěrových smluv promítly též do smluvních vztahů mezi Navrhovatelem a Institucí, resp. zda se jejich změny skutečně staly součástí Úvěrových smluv. Ustanovení 4 odst. 1 zákona č. 321/2001 Sb. stanoví pro smlouvu o úvěru obligatorní formu, když smlouva o úvěru musí být uzavřena písemně (k podmínkám dodržení písemné formy srov. ustanovení 40 odst. 3 a 4 občanského zákoníku). Zákon č. 321/2001 Sb. zároveň nepřipouští jednostranné změny smlouvy o úvěru jako takové, jak činí například zákon č. 284/2009 Sb., o platebním styku, ve znění pozdějších předpisů, ve vztahu k rámcovým smlouvám. Tím není dotčeno oprávnění smluvních stran si takovou změnu při 11\n12 dodržení zákonných podmínek, zejména obligatorní písemné formy, ve smlouvě výslovně sjednat. V posuzovaném případě Úvěrové smlouvy v článku II odst. d) obsahují ujednání, že [j]akákoli změna smlouvy může být činěna pouze písemnou formou, a to prostřednictvím dodatků nebo změnových formulářů banky. Všeobecné obchodní podmínky účinné v den podepsání Úvěrových smluv (čl. 1.5 a násl.) pak stanoví postup, jakým lze obchodní podmínky jednostranně měnit, včetně možnosti spotřebitelů Úvěrové smlouvy vypovědět při nesouhlasu s novým zněním Všeobecných obchodních podmínek a Produktových podmínek (zde je třeba podotknout, že znění Všeobecných obchodních podmínek účinné od je minimálně nepřesné, když v té době hovoří o Produktových a nikoliv Obchodních podmínkách). Změnu Obchodních podmínek potom upravuje i jejich položka č Článek. I odst. 6 První úvěrové smlouvy a čl. I odst. 7 Druhé úvěrové smlouvy stanoví, že [v]případě rozporu mezi touto smlouvou a Obchodními podmínkami nebo Všeobecnými obchodními podmínkami má přednost tato smlouva., což je jistým odrazem obecného pravidla vyjádřeného v 273 odst. 2 obchodního zákoníku, podle něhož [o]dchylná ujednání ve smlouvě mají přednost před zněním obchodních podmínek uvedených v odstavci 1. Poněvadž se potom součástí Úvěrových smluv staly i Všeobecné obchodní podmínky, Obchodní podmínky a Ceníky, musí se předmětný článek II odst. d) Úvěrových smluv vztahovat i na ně, a to navzdory tomu, že mají vlastní pravidla pro svou změnu. V tomto směru jak Všeobecné obchodní podmínky ve zněních účinných od a , tak Ceníky ve znění účinných od a zmiňují na různých místech možnost jejich jednostranných změn, a to s právem klienta Úvěrové smlouvy vypovědět při nesouhlasu s těmito změnami (například čl. 1.5 a násl. či čl. 9.6 a násl. Všeobecných obchodních podmínek nebo bod č. 4 u Všeobecných ustanovení Ceníku ze dne na str. 20). Podle ustanovení 272 obchodního zákoníku platí pravidlo, že [o]bsahuje-li písemně uzavřená smlouva ustanovení, že může být měněna nebo zrušena pouze dohodou stran v písemné formě, může být smlouva měněna nebo zrušena pouze písemně. Podle názoru finančního arbitra je takovým ustanovením právě článek II odst. d) Úvěrových smluv, a proto jejich změna mohla být provedena pouze při zachování písemnosti právního úkonu. Citované ustanovení je pak v posuzovaném případě navíc podpořeno též obecným pravidlem obsaženým v občanském zákoníku o nutnosti zachování písemné formy u změny takové smlouvy, která byla sama o sobě uzavřena písemně (srov. ustanovení 40 odst. 2 občanského zákoníku). V případě, kdy je forma, v posuzovaném případě rozuměj forma změny smlouvy, stanovena přímo zákonem (zde ustanovením 272 odst. 2 obchodního zákoníku a 40 odst. 2 občanského zákoníku), způsobuje její nedodržení absolutní neplatnost příslušného právního úkonu, ke které musí finanční arbitr přihlédnout ex officio i bez námitek účastníků řízení (srov. ustanovení 40a občanského zákoníku). Vzhledem k tomu, že následné změny Všeobecných obchodních podmínek, Obchodních podmínek a Ceníků nesplňují obligatorní náležitost právního úkonu co do písemné formy, považuje je finanční arbitr za absolutně neplatné ve smyslu ustanovení 40 odst. 1 občanského zákoníku. V tomto směru lze připomenout, že Instituce v článku II. odst. d) Úvěrových smluv zmiňuje dodatky a změnové formuláře banky, když dodatek finanční arbitr 12\n13 chápe jako dvoustranný právní úkon podepsaný oběma stranami a změnový formulář banky jako dokument, který spotřebitel taktéž podepíše a poté ho předá Instituci. Takto však Instituce ve vztahu k Navrhovateli nepostupovala. Z tohoto důvodu se pak finanční arbitr již nezabýval otázkou, zda vůbec jednostranné změny těchto navazujících dokumentů byly sjednány řádně, tedy zda nepředstavují nepřiměřená smluvní ujednání ve smyslu ustanovení 56 odst. 3 písm. h) občanského zákoníku. Pro posouzení Poplatků za využívání a správu úvěru a dalších plateb souvisejících s Úvěry tak bude finanční arbitr brát za rozhodná příslušná ujednání Úvěrových smluv, Všeobecných obchodních podmínek ve zněních účinných od a od , Obchodních podmínek ve zněních účinných od a a Ceníků ve zněních účinných od a Obecné náležitosti ujednání o Poplatcích za využívání a správu úvěru Pokud jde o sporná ujednání o Poplatcích za využívání a správu úvěru, finanční arbitr nejprve posuzoval, zda tato smluvní ujednání jako dvoustranné právní úkony splňují náležitosti kladené na právní úkony obchodním, resp. občanským, zákoníkem. Jelikož obchodní zákoník v části věnující se právním úkonům neobsahuje ustanovení, která by se výslovně týkala obecných náležitostí právního úkonu (srov. ustanovení obchodního zákoníku), posuzoval finanční arbitr smluvní ujednání ve vztahu k příslušným ustanovením občanského zákoníku (srov. zejména ustanovení občanského zákoníku). Náležitosti právního úkonu lze vnímat z několika pohledů, finanční arbitr se s ohledem na posuzovaný předmět sporu zaměřil zejména na náležitosti vůle, projevu vůle a předmětu právního úkonu (srov. ustanovení 37 a 39 občanského zákoníku). Právní úkon jako projev vůle směřující zejména ke vzniku, změně nebo zániku práv nebo povinností, které právní předpisy s takovým projevem spojují, musí být podle ustanovení 37 občanského zákoníku učiněn svobodně a vážně, určitě a srozumitelně; jinak je neplatný. Finanční arbitr v řízení nezjistil, resp. Navrhovatel ani Instituce v řízení nenamítali, že by jejich vůle nebyla svobodná, tedy že by Úvěrové smlouvy uzavřeli pod jakýmkoli nátlakem, ani nezpochybnili, že by při uzavírání Úvěrových smluv kterákoliv ze stran neměla vážný úmysl tyto smlouvy v navrhovaném znění uzavřít. Vůle pak musí být v rámci právního úkonu projevena srozumitelně a určitě. Právní úkon je srozumitelný, pokud jeho slovní či jiné vyjádření umožnuje jeho adresátovi se seznámit s projevem vůle (které takové sdělení vyjadřuje) a chápat jej. Srozumitelnost projevu vůle se pak posuzuje z objektivního hlediska, neschopnost určitého konkrétního adresáta právnímu úkonu porozumět nemá právní relevanci (srov. Švestka, J. In Švestka, J., Spáčil, J., Škárová, M., Hulmák, M. a kol. Občanský zákoník I. 1 až 459. Komentář. 2. Vydání. Praha: C. H. Beck, 2009, s. 337). Ke stejnému závěru dochází v rámci své rozhodovací činnosti též obecné soudy, podle kterých právní úkon je nesrozumitelný, jestliže jednající po jazykové stránce nedosáhl v důsledku vadného slovního či jiného zprostředkování jasného vyjádření vůle a objektivně vzato nelze zjistit ani výkladem právního úkonu, co chtěl účastník projevit (srov. např. rozsudek Nejvyššího soudu ze dne , sp. zn. 23 Cdo 2942/2009). 13\n14 Smluvní ujednání První úvěrové smlouvy v čl. I. odst. 1 říká, že [b]anka se zavazuje poskytnout Klientovi Půjčku na kliknutí specifikovanou níže (dále jen úvěr ). Klient se zavazuje, že plně splatí úvěr, úroky, poplatky, náklady a výlohy banky a veškeré další závazky vůči bance vzniklé v souvislosti s poskytnutým úvěrem., přičemž v následujícím čl. I odst. 2 je v tabulce mj. uveden [p]oplatek za využívání a správu úvěru: 50 Kč. Smluvní ujednání Druhé úvěrové smlouvy v čl. I odst. 1 je potom stejného znění, když v následujícím čl. I odst. 2 je v tabulce mj. uveden [p]oplatek za využívání a správu úvěru: 99 Kč. Ustanovení 35 odst. 2 občanského zákoníku říká, že [p]rávní úkony vyjádřené slovy je třeba vykládat nejenom podle jejich jazykového vyjádření, ale zejména též podle vůle toho, kdo právní úkon učinil, není-li tato vůle v rozporu s jazykovým projevem. Finanční arbitr proto posuzoval užité slovní spojení ze sémantického hlediska. Označení poplatek je v běžném životě zažitým pojmem pro vyjádření platby za něco konkrétního, tedy lze ho v podstatě považovat za cenu a tím i za protihodnotu zboží či služby vyjádřenou v penězích. Pojem využívání lze nahradit různými synonymy, když tradičně je třeba pod tímto pojmem rozumět používání něčeho, v tomto případě čerpání Úvěrů (resp. používání poskytnutých peněžních prostředků), přičemž oproti jednorázovému využití lze usuzovat spíše na něco opakovaného, případně dlouhodobého. Slovo spravování, resp. správa ve svém nejobecnějším významu vyjadřuje činnost, jejímž cílem je zařizování nějakých záležitostí, péče o ně, řízení těchto záležitostí jako např. správa majetku, politická správa, hospodářská správa. Spravovat lze potom nejen své vlastní záležitosti, ale taktéž záležitosti cizí, například v podobě správy úvěru bankou, jak očekával Navrhovatel. Ani slovo úvěr pak není třeba blíže rozvádět, neboť je obecně známo, že se jedná o půjčku peněz, z pohledu obchodního zákoníku půjčku úročenou. Z řazení použitých slov v článku I. odst. 1 a 2 Úvěrových smluv pak lze dovodit, že podstatou příslušných smluvních ujednání je stanovení části ceny za využívání peněžních prostředků fixním poplatkem (vedle samotných úroků) a současného ocenění služby spočívající ve správě úvěrového vztahu, a povinnost Navrhovatele takto stanovenou složenou cenu zaplatit. Příslušná smluvní ujednání tedy obsahují slova a slovní spojení, jejichž význam je v současné společnosti běžně znám a užíván. Finanční arbitr k námitce Navrhovatele o nesrozumitelnosti ujednání o Poplatcích zkoumal vedle jazykového vyjádření též vůli, resp. úmysl, Navrhovatele a Instituce z hlediska, zda tato nebyla v okamžiku uzavírání Úvěrových smluv v rozporu s jazykovým vyjádřením sporných smluvních ujednání o Poplatcích za využívání a správu úvěru. Ustanovení 266 odst. 1 obchodního zákoníku říká, že [p]rojev vůle se vykládá podle úmyslu jednající osoby, jestliže tento úmysl byl straně, které je projev vůle určen, znám nebo jí musel být znám a odst. 2 mimo jiné předpokládá, že [v] případech, kdy projev vůle nelze vyložit podle odstavce 1, vykládá se projev vůle podle významu, který by mu zpravidla přikládala osoba v postavení osoby, které byl projev vůle určen. Finanční arbitr současně vzal v potaz v souladu s ustanovením 266 odst. 3 obchodního zákoníku též jednání o uzavření smlouvy, praxi, kterou mezi sebou Navrhovatel a Instituce zavedli, a zejména pak následné chování Navrhovatele a Instituce po uzavření Úvěrových smluv. 14\n15 Vůle Instituce poskytovat Navrhovateli kromě peněžních prostředků ve formě Úvěrů i určité služby jako protihodnotu Poplatků je zřejmá jednak z výslovného vyjádření ve smlouvě, ale i ze sebeprezentace Instituce a z jejího vystupování navenek ke svým klientům, když Instituce v rámci smluvního vztahu poskytuje svým klientům jak požadované peněžní prostředky, tak širokou škálu služeb, počínaje poradenskou činností na bezplatné telefonní lince, obchodních míst, která mohou klienti využívat, možností náhledu na účet skrze internetové bankovnictví, upozorňování na prodlení, nastavení automatického inkasování splátek apod. Finanční arbitr proto nemá pochyb o vůli Instituce určité služby v souvislosti s poskytnutím úvěrů poskytovat a inkasovat za ně Poplatky a je toho názoru, že tato skutečnost musela být Navrhovateli známa z obecného povědomí o Instituci, a to již při podpisu Úvěrových smluv, zejména pak při podpisu Druhé úvěrové smlouvy s přihlédnutím k předchozímu úvěrovému vztahu Instituce s Navrhovatelem. Stejně tak Navrhovatelova vůle čerpat úvěr a s ním související služby spočívající ve správě Úvěrů a platit za ně Poplatky je nepochybná. Sám Navrhovatel tvrdí, že Úvěrové smlouvy podepisoval s očekáváním, že Instituce bude jako protihodnotu Poplatků poskytovat nějaké služby související se správou úvěru. Navrhovatel proto předmětnému smluvnímu ujednání rozuměl již v momentě uzavření Úvěrových smluv, navíc implicitně připouští, že v případě, kdyby Instituce nějaké služby poskytovala, byla by oprávněna za ně Poplatky požadovat. Finanční arbitr považuje tvrzení Navrhovatele o nesrozumitelnosti předmětného smluvního ujednání za účelové, neboť sám Navrhovatel v řízení prokázal, že použitému slovnímu spojení rozuměl již v době uzavření Úvěrových smluv a rozumí mu i nadále, když ve svém návrhu provádí věcnou polemiku nad významem a použitím pojmu správa a když jako protihodnotu hrazení Poplatků očekával poskytování služeb souvisejících se správou úvěrů. Finanční arbitr na základě shora popsaného rozboru proto nemá pochyb o tom, že ujednání o Poplatcích za využívání a správu úvěru jsou pro Navrhovatele srozumitelná. Právní úkon, který je sice srozumitelný, však může být neurčitý, když nebude možno určit jeho obsah, a to ani výkladem, který finanční arbitr provede podle relevantních výkladových pravidel. Je tedy pojmově vyloučeno, aby byl právní úkon zároveň nesrozumitelný a neurčitý, jak uvádí Navrhovatel ve vztahu ke sporným ujednáním o Poplatcích. Uvedený názor ostatně potvrzuje též nauka (srov. Švestka, J. In Švestka, J., Spáčil, J., Škárová, M., Hulmák, M. a kol. Občanský zákoník I. 1 až 459. Komentář. 2. Vydání. Praha: C. H. Beck, 2009, s. 337) či konstantní judikatura Nejvyššího soudu České republiky (srov. např. rozhodnutí ze dne , sp. zn. 23 Cdo 1363/2009). Finanční arbitr proto dále zkoumal určitost právního úkonu, tedy jaký je věcný obsah smluvních ujednání o Poplatcích za využívání a správu úvěru. Úvěrové smlouvy kromě výslovně upravené povinnosti Navrhovatele platit Poplatky nedefinují, co se využíváním a správou Úvěrů rozumí. Instituce opakovaně tvrdí, že Poplatky Navrhovateli neúčtovala jakožto protiplnění za poskytované služby, nýbrž jako fixní složku celkové ceny za úvěr. Jak však vyplývá ze samotných Úvěrových smluv (viz tabulky požadovaných úvěrů na jejich první straně), Instituce sama spojením Poplatek za využívání a správu úvěru rozlišuje mezi platbou za využívání Úvěrů, tedy platbou představující fixní část celkové ceny Úvěrů, a platbou za správu Úvěrů jakožto cenou za služby spočívající právě ve správě Úvěrů. V tomto směru tak finanční arbitr v žádném případě nesouhlasí s tvrzením 15\n16 Instituce, že by snad veškeré služby měly být poskytovány nad rámec Úvěrů, a považuje Poplatky za platbu dvousložkovou, tj. za cenu využívání Úvěrů a cenu souvisejících služeb. Instituce specifikovala, jaké konkrétní služby klientům (podle jejích slov nad rámec Úvěrů) poskytuje až ve svém vyjádření předloženém v tomto řízení. Vůle Navrhovatele nějaké služby čerpat je sice nepochybná, avšak Navrhovatel nespecifikoval, jaké služby by to měly být, pouze uvedl, že pokud by těmito službami mělo být internetové bankovnictví, tak jeho zpoplatnění postrádá smysl, neboť jej využíval již v souvislosti se svým Běžným účtem. Finanční arbitr se proto musel zabývat otázkou, zda jsou smluvní ujednání o Poplatcích obsahující povinnost Navrhovatele tyto částky pravidelně hradit dostatečným vyjádřením obsahu nabízené a poskytované služby, a to zejména s ohledem na absenci výslovné definice toho, co lze rozumět pod pojmem využívání a správa úvěru. V tomto ohledu se finanční arbitr neztotožňuje s právním názorem Instituce, že by z pohledu určitosti měla být přezkoumávána pouze povinnosti Navrhovatele hradit Poplatky a nikoliv povinnost Instituce provádět správu Úvěrů, neboť se jedná o synallagmatický závazek, v němž se jedna strana zavazuje právě proto, že se zaváže i strana druhá. V daném kontextu by potom nepochybně měl být určitý i závazek Instituce, aby Navrhovatel věděl, jaké plnění může očekávat a především, aby zde vůbec byl dán základní předpoklad vzniku smlouvy, totiž dohoda o jejích podstatných náležitostech (plnění Instituce musí finanční arbitr zkoumat také již jen proto, aby bylo možno posoudit případný rozpor s dobrými mravy, jak je rozvedeno později v textu). Jelikož smluvní ujednání o Poplatcích za využívání a správu úvěru koncipovala a do Úvěrových smluv zakomponovala Instituce a jelikož úmysl Navrhovatele není znám ve vztahu ke konkrétním službám, je nutné projev vůle Instituce vyložit podle významu, který by mu zpravidla přikládala osoba v postavení osoby, které byl projev vůle určen. V této souvislosti tak lze uvažovat o tzv. typickém účastníkovi smluvního vztahu, přičemž v předmětném řízení je takový typický účastník v postavení úvěrového dlužníka čerpajícího Úvěry a služby spočívající ve využívání a správě Úvěrů, za něž platí Instituci Poplatky. U spotřebitelských smluv lze za typického účastníka označit průměrného spotřebitele, kterého do oblasti spotřebitelského práva vneslo evropské právo. Definice průměrného spotřebitele je explicitně obsažena například v bodu 18 preambule směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách). Průměrným spotřebitelem se rozumí spotřebitel, který má dostatek informací a je v rozumné míře pozorný a opatrný, s ohledem na sociální, kulturní a jazykové faktory. Shodné pojetí přijal i Nejvyšší soud České republiky v rozsudku ze dne , sp. zn. 32 Odo 229/2006, nebo v rozsudku ze dne , sp. zn. 23 Cdo 1057/2009. Citovaná směrnice dále v bodě 18 preambule uvádí, že [p]ojem průměrného spotřebitele není statistickým pojmem. Pro stanovení typické reakce průměrného spotřebitele v daném případě budou muset vnitrostátní soudy a orgány vycházet z vlastního úsudku, s přihlédnutím k judikatuře Soudního dvora. Uvedené potvrdil ve své rozhodovací praxi i Nejvyšší soud České republiky, když v rozhodnutí ze dne , sp. zn. 23 Cdo 2500/2010, mj. konstatoval, že [p]ři posuzování, zda jednání žalované je v rozporu s dobrými mravy soutěže nebo by mohlo přivodit újmu jinému soutěžiteli zde žalobkyni či spotřebitelům, vycházely soudy správně z hlediska průměrného spotřebitele (spotřebitele nakupujícího 16\n17 hračky), který se orientuje podle značky, kvality a dalších vlastností zboží (jako např. cena), aniž by musely vzít v úvahu jako důkaz jakýkoliv spotřebitelský průzkum. Finanční arbitr proto s cílem podrobit zkoumání typické reakce a vnímání spotřebitelů v postavení úvěrových dlužníků ve svých úvahách vycházel z představy průměrného spotřebitele definovaného na úrovni práva Evropské unie s přihlédnutím k sociálním, kulturním a jazykovým podmínkám panujícím na území České republiky. Podle názoru finančního arbitra průměrný spotřebitel v pozici úvěrového dlužníka aktivně řídí svou finanční situaci, má zájem svůj dluh uhradit vždy řádně a včas, a chce předcházet případným sankcím. Průměrný spotřebitel si je zároveň vědom skutečnosti, že úvěr je úplatný produkt, tedy že půjčí-li se peněžní prostředky, je povinen je věřiteli vrátit a zároveň za využívání těchto prostředků zaplatit věřiteli odměnu. S ohledem na provedený sémantický výklad pojmu využívání a správu úvěru vychází finanční arbitr z premisy, že průměrný spotřebitel je srozuměn s tím, že v případě hrazení Poplatků platí Instituci jak úplatu za využívání peněžních prostředků, tak za služby spočívající ve správě úvěru. V rámci správy úvěru pak průměrný spotřebitel zpravidla očekává, že úvěrový věřitel se bude o úvěrový vztah starat a bude o něj pečovat tak, že po dlužníkovi nebude požadovat vynaložení nepřiměřeného úsilí nebo dalších nákladů v průběhu úvěrového vztahu, a současně tak, aby úvěrový dlužník měl k dispozici dostatek informací pro řádné plnění svého dluhu a aby v průběhu úvěrového vztahu nedocházelo k nenadálým situacím, které by byly ke škodě dlužníka, a že vyjde dlužníkovi v případě, že nenadálá situace přece jen nastane, při jejím řešení vstříc. Čerpá-li průměrný spotřebitel úvěr, očekává, že bude od věřitele dostávat informace o stavu úvěrového vztahu, zejména informaci o tom, kolik mu ještě zbývá zaplatit a kolik již na úvěr reálně zaplatil, a to jak na jistině, tak na úrocích a dalších sjednaných poplatcích. Pravidelnost a četnost poskytovaných informací se pak odvíjí od charakteru úvěrového vztahu, zejména pak od doby trvání sjednaného úvěru, výše čerpané částky, způsobu čerpání úvěru a způsobu jeho splácení. V případě, že průměrný spotřebitel čerpal úvěr jednorázově v plné výši, a to zpravidla na počátku smluvního vztahu, a je povinen hradit splátky úvěru jedenkrát měsíčně, je pro něj relevantní informace na měsíční bázi. Vedle toho však v případě mimořádných situací, jakou může být například záměr úvěr předčasně splatit, má průměrný spotřebitel zájem obdržet tyto informace ad hoc, a to obratem v přiměřené době tak, aby nemusel čekat na termín další pravidelné informace. Prostředek, jakým jsou tyto informace poskytovány, závisí na charakteru úvěrového vztahu a na preferencích dlužníka a věřitele, informace mohou být poskytovány například formou výpisu z úvěrového účtu nebo jiné evidence věřitele v listinné podobě nebo prostřednictvím náhledu na úvěrový vztah skrze internetovou nebo jakoukoli jinou aplikaci věřitele. Ačkoliv je pro průměrného spotřebitele rozhodující především obsah těchto informací, zvolený prostředek by měl spotřebiteli zajistit, aby obdržené informace byly průkazné a aby s nimi mohl dále nakládat, zejména je uchovat tak, aby se na ně spotřebitel mohl kdykoliv odvolat ve vztahu k věřiteli nebo třetím osobám. Správa úvěrů se podle představy průměrného spotřebitele projevuje i při jejich splácení, a to v podobě větší než běžné a nezbytně nutné součinnosti věřitele při převzetí splátek od dlužníka. Věřitel aktivně spravující úvěr si nejen ohlídá datum splátky, ale zároveň usnadní 17\n18 spotřebiteli i její provedení. Taková činnost věřitele pak může spočívat například ve včasném upozornění na blížící se datum pravidelné splátky s uvedením její výše (tato informace pak bude relevantní zejména u takových úvěrových produktů, kdy výše pravidelné měsíční splátky se bude v čase měnit) nebo technické zajištění provedení samotné splátky. V praxi pak nebude vyloučeno a nebude ani neobvyklé, že předběžné informování o splátce a zajištění provedení samotné splátky může splývat v jeden úkon věřitele. Způsob a prostředek předběžného informování o splátce a zajištění provedení splátky se pak bude opět odvíjet od charakteru úvěrového vztahu a preferencí dlužníka a věřitele; informování může spočívat například v kontaktování dlužníka s uvedením data a výše blížící se splátky formou SMS, u, telefonicky, zasláním složenky s předvyplněnými údaji věřitelem dlužníkovi nebo upozorněním v internetové nebo jiné aplikaci, zajištění provedení samotné splátky pak například formou inkasa, které může být realizováno například formou osobního vyzvednutí peněžních prostředků u úvěrového dlužníka nebo formou zajištění bezhotovostního převodu z běžného účtu úvěrového dlužníka bez nutnosti vynaložení dalšího úsilí nebo nákladů ze strany dlužníka. Průměrný spotřebitel současně očekává, že i věřitel bude aktivně konat v případě, že nastane neočekávaná situace, zejména prodlení dlužníka se splácením úvěru. Podle názoru finančního arbitra si je průměrný spotřebitel vědom konkrétního data a výše pravidelné měsíční splátky a dbá na to, aby měl v daném čase k dispozici vždy dostatek peněžních prostředků na její zaplacení. Průměrný spotřebitel však od věřitele, který pro něj jako úvěrového dlužníka bude řádně spravovat úvěr, očekává, že jej bezodkladně upozorní na skutečnost, že se dostal do prodlení, a to zejména tehdy, kdy si dlužník prodlení není vědom. Průměrný spotřebitel navíc vedle včasného informování o prodlení počítá s tím, že mu věřitel sdělí přesnou částku, kterou má k určitému datu zaplatit, aby ji nemusel sám počítat za situace, kdy se tato částka v případě prodlení mění denně a kdy její výše nemusí být vždy s ohledem na sjednaný způsob úročení průměrným spotřebitelem snadno dopočitatelná. Stejně tak průměrný spotřebitel předpokládá, že správa úvěru v sobě zahrnuje i provádění změn ve smluvní dokumentaci vyvolaných změnami v osobních a korespondenčních údajích dlužníka, v jeho osobním statusu apod., a to opět bez vynaložení zvláštního úsilí nebo dodatečných nákladů ze strany úvěrového dlužníka. Podle názoru finančního arbitra průměrný spotřebitel svůj závazek spatřuje především ve vrácení peněžních prostředků a zaplacení odměny věřiteli bez ohledu na fakt, zda se tak děje skrze úvěrový účet či jinou cestou, například přes účet běžný. Pokud výše finanční arbitr přiblížil představu průměrného spotřebitele o obdržení určitých informacích v souvislosti s Úvěrovými smlouvami, je třeba připomenout, že tyto mohou být poskytovány mj. prostřednictvím internetového bankovnictví. Dohoda o poskytování služeb přímého bankovnictví mezi Navrhovatelem a Institucí je obsažena ve Smlouvě o poskytování bankovních a dalších služeb uzavřené účastníky řízení (resp. mezi Navrhovatelem a dnes již zaniklým právním předchůdcem Instituce, společností ebanka, a. s., IČO ) dne , konkr. v čl a násl. Všeobecných obchodních podmínek účinných od (dále jen Všeobecné obchodní podmínky pro bankovní produkty ), které jsou podle čl. V odst. 2 této smlouvy její součástí. 18\n19 Podle dotčeného článku [p]římé komunikační kanály umožňují Klientovi obsluhovat Bankovní produkty bez pomoci pracovníka Banky. Pomocí těchto kanálů lze automatizovaně zobrazovat a zasílat příslušné informace Klientovi.. Mezi přímé komunikační kanály je pak podle písm. a) zařazen i internet, přičemž podle části G. Všeobecných obchodních podmínek pro bankovní produkty bankovní produkt znamená jakýkoliv bankovní obchod, službu a produkt poskytovaný Bankou na základě všech licencí a povolení Banky. Finanční arbitr je v této otázce názoru, že funkcionality přímého bankovnictví přidané k Běžnému účtu v souvislosti s poskytnutím Úvěrů jsou taktéž přímým komunikačním kanálem ve smyslu výše uvedených ustanovení, jenž slouží k obsluze bankovních produktů, v tomto případě Úvěrů. Finanční arbitr předmětné funkcionality za službu, s níž počítala již Smlouva o poskytování bankovních a dalších služeb, když ani z této samotné smlouvy nevyplývá, že by se mělo jednat pouze o komunikační kanály existující v době jejího podpisu) a zbývá tak zodpovědět otázku, zda byla nějak zpoplatněna. Podle čl. II odst. 3 smlouvy o poskytování bankovních a dalších služeb souhlasil Navrhovatel s tím, aby Instituce, resp. její právní předchůdce, požadovala platby dle aktuálního ceníku. V době uzavření dotčené smlouvy se jednalo o ceník účinný od (dále jen Ceník ebanky ), přičemž ve vztahu k přímému bankovnictví jsou relevantní především část 1. Účet - založení, vedení a zrušení Osobního účtu přímé bankovnictví, část 2. Komunikační kanály - použití přímého komunikačního kanálu a část 3. Bezpečnostní prvky. Jak potom z uvedeného přehledu vyplývá, Instituce v Ceníku ebanky operuje jak s pojmem přímé bankovnictví, tak s pojmem přímý komunikační kanál, když dle jejího vyjádření ze dne platí, že přímé bankovnictví představovalo v době uzavření Smlouvy o poskytování bankovních a dalších služeb s navrhovatelem soubor prostředků (nebo některých z nich) pro komunikaci mezi Institucí a navrhovatelem označených jako přímé komunikační kanály.a zároveň tedy prostředků, kterými mohly být Navrhovateli poskytovány další služby. Pokud tedy finanční arbitr výše dospěl k závěru, že předmětné funkcionality jsou taktéž přímým komunikačním kanálem, přičemž vezme-li zároveň v úvahu, že dle Ceníku ebanky jsou veškeré relevantní a výše citované položky v jeho částech 1 až 3 buď zpoplatněny, či deklarovány jako zdarma, finančnímu arbitrovi nezbývá než konstatovat, že služba přímého bankovnictví není Poplatky kryta. Jak již bylo výše zmíněno, v Úvěrových smlouvách bylo sjednáno inkaso jednotlivých splátek z Běžného účtu Navrhovatele a ten se tak nemusel každý měsíc aktivně starat o úhradu sjednaných plateb; byl pouze zavázán na svém běžném účtu zajistit dostatek peněžních prostředků potřebných k úhradě příslušných měsíčních splátek. V řízení bylo prokázáno, že Instituce inkaso z Běžného účtu pravidelně prováděla. Jelikož lze inkaso podřadit podle představy průměrného spotřebitele pod služby spočívající ve využívání a správě Úvěrů a Navrhovatel dal ve Smlouvách výslovný souhlas k jeho provádění, bez něhož by Instituce tuto službu ani nemohla poskytovat, mohlo by být inkaso zpoplatněno dotčenými Poplatky. Jak finanční arbitr zjistil, Instituce však tuto službu v její části spočívající v technickém zajištění provedení splátky samostatně zpoplatnila ve svém Ceníku účinném od , a to konkrétně na str. 7 v části 4. Souhlas s inkasem, bodě č označeném jako Inkaso odchozí platba v rámci Raiffeisenbank a.s. 7,- Kč za položku a ve svém Ceníku účinném od na str. 7 v části 4. Souhlas s inkasem, bodě č. 4.8 označeném jako odchozí platba v rámci Raiffeisenbank a.s. 7,- Kč za položku. Ze zařazení této položky do části Ceníku, která je věnována platebnímu styku, by sice bylo možno dovodit, že touto částkou je zpoplatněna jen část inkasa, která spočívá v technickém zajištění provedení splátky (zejména 19\n20 formou platební transakce), avšak po průměrném spotřebiteli nelze spravedlivě požadovat, aby službu, která je obecně označena slovy inkaso odchozí platba, vnímal jako dvojsložkovou, kde jedna její část bude zpoplatněna částkou ve výši 7,- Kč a druhá zbývající část předcházející provedení splátky a spočívající ve včasném poptání peněžních prostředků by pak měla být zpoplatněna jinde, konkrétně Poplatky za využívání a správu úvěru. Jak již bylo výše podrobně popsáno, průměrný spotřebitel vnímá inkaso jako jednu komplexní službu, která spočívá v zajištění včasné a řádné úhrady pravidelné splátky bez ohledu na to, z kolika kroků se tato služba skládá. V případě, že Instituce inkaso zpoplatní samostatně v Ceníku, byť ve vztahu k jedné jeho části, je toto zpoplatnění způsobilé v průměrném spotřebiteli vyvolat dojem, že služba provádění inkasa je zpoplatněna jako celek. Instituce tak samostatným oceněním inkasa vyloučila jeho zpoplatnění v rámci Poplatků za využívání a správu úvěru. V řízení bylo prokázáno, že Instituce provozuje tzv. Early Warning System (dále jen Systém včasného varování ), s jehož pomocí s předstihem indikuje možné obtíže klientů se splácením a stanovuje procesní postup vůči nim v závislosti na individuálním riziku těchto obtíží. Instituce se tak aktivně snaží předcházet prodlení klientů s plněním jejich závazků a předkládá jim různá řešení, když tohoto dosahuje nejen jistou formou automatizovaných postupů, ale také individuálním kontaktem s nimi. Instituce uvedla seznam kroků, které při prodlení klientů činí. Podle podrobného popisu Systému včasného varování zde Instituce ještě před první placenou upomínkou zasílá klientům hned 1. den prodlení automaticky SMS a 2. až 9. den prodlení je telefonicky upozorňuje, popř. posílá y a SMS. Jak finanční arbitr uvedl výše, představa průměrného spotřebitele podle jeho názoru obsahuje i to, že bude mj. informován o případném prodlení, což také Instituce skutečně činí. Protože finanční arbitr nezjistil, že by tyto služby byly v Úvěrových smlouvách a navazujících dokumentech výslovně zpoplatněny, lze je podle názoru finančního arbitra považovat za součást využívání a správy Úvěrů a tedy i za protihodnotu Poplatků. Pod Poplatky však nelze podřadit nejen výše uvedené placené upomínky a výzvy k zaplacení, ale ani změny v úvěrové dokumentaci, když finanční arbitr dospěl k závěru, že Instituce zpoplatněním těchto služeb sama tyto vyčleňuje z využívání a správy Úvěrů, viz položku Půjčka na kliknutí v sekci Úvěrové produkty na str. 16 Ceníku účinného ode dne a na str. 19 Ceníku účinného ode dne Instituce tvrdí, že Poplatek kryje rovněž pojištění schopnosti splácet u Druhé úvěrové smlouvy, nicméně v jejím čl. I. odst. 2 (tabulka požadovaného úvěru) je toto pojištění uvedeno v jiné kolonce než Poplatek, navíc s poznámkou 0 Kč/měsíčně. Stejně tak v Ceníku účinném od je pojištění typu A uvedeno jakožto položka odlišná od položky využívání a správa úvěru, když výslovně je prezentována jako služba zdarma. Právě z těchto důvodu se potom finanční arbitr domnívá, že nelze na tuto službu nahlížet jako na součást využívání a správy Úvěrů, neboť mělo-li by tomu tak být, dopouštěla by se Instituce nekalé obchodní praktiky ve smyslu zákona č. 634/1992 Sb., o ochraně spotřebitele, a to uváděním nepravdivých údajů ve smyslu jeho 5 odst. 1 písm. a), resp. dle písm. s) přílohy č. 1 téhož zákona. Ohledně sítě poboček a konzultačních a poradenských služeb má finanční arbitr za to, že tyto služby jsou vnímány průměrným spotřebitelem v České republice nikoliv jako správa úvěru, nýbrž jako imanentní součást úvěrového smluvního vztahu v tom smyslu, že spotřebitel na 20


Obnovme růst české ekonomiky\nJiří Paroubek Přečteno 3756 krát Přidat komentář\nBude Sobotkova vláda lepší nežli ta Nečasova?\nJiří Paroubek Přečteno 3751 krát Přidat komentář\nPřed rokem bych o tom vůbec nepochyboval. Duševní zrak voličů levice tehdy kreslil bezpečnou absolutní sněmovní většinu ČSSD a KSČM. Zdálo se, že bude bez problémů možné provést potřebné změny ve struktuře daní, ve fiskální politice, stabilizovat systém zdravotnictví, skoncovat s ostudnými excesy v sociální oblasti prosazenými Nečasovou vládou zj. v neprospěch zdravotně postižených, přimět katolickou církev k revizi chybně pojatých církevních restitucí a především změnit naprosto zcestnou hospodářskou politiku, jež přivedla stát k hospodářské recesi, v tisíci a jedné věci. Levice však většinu ve volbách ve sněmovně nezískala. Sociální demokracie oslabila, Zemanovci zcela propadli.\nBude II. pásmo korporátní daně?\nJiří Paroubek Přečteno 2934 krát Přidat komentář\nJiří Paroubek Přečteno 2284 krát Přidat komentář\nPříští vládní koalice chce ve sněmovně zdolat první vážnou překážku, která jí stojí v cestě. Tou překážkou je státní rozpočet na rok 2014. Příští vláda pochopitelně může celý rozpočtový projekt, jak jej zosnovala Rusnokova a předtím Nečasovo-Kalouskova vláda, rozbít a začít s jeho přípravou znovu. A dobré argumenty by pro to našla.\nJe to Absurdistán anebo Kocourkov?\nJiří Paroubek Přečteno 4093 krát Přidat komentář\nV tomto svém pondělním redakčním komentáři jsem volně sesbíral a okomentoval několik zábavných perliček, které se objevily v médiích v průběhu uplynulého víkendu.\nJiří Paroubek Přečteno 2620 krát Přidat komentář\nPokud v sobotu skutečně dojde k zastavení výstavby tunelového komplexu Blanka, bude to největší ostuda Prahy za její novodobou historii a velmi nebezpečný signál pro věřitele hlavního města Prahy a potenciální investory. Věřitelé města mohou v nastalé situaci, kdy Praha vyjadřuje neschopnost zaplatit své závazky vůči Metrostavu v rozsahu cca dvě miliardy korun, požadovat zaplacení všech úvěrů a obligací okamžitě a najednou.\nNová vláda na obzoru, máme se těšit či bát?\nJiří Paroubek Přečteno 2623 krát Přidat komentář\nCesta k nové koaliční vládě je klopotnější, nežli se dalo při vyhlášení výsledků voleb do sněmovny před pěti týdny očekávat. Ihned po volbách však následovala čtrnáctidenní burleska, v níž vedoucí osobnosti sociální demokracie změnily běžný politický souboj o moc v absolutní vítězství jedné politické frakce této strany.


Při sjednání úrazového pojištění by si klienti měli dát pozor na stanovení pojistné částky. Úrazové pojištění se skládá ze tří hlavních pilířů: pojištění úrazu, trvalých následků úrazu a smrti úrazem.\nU pojištění úrazu si klient volí pojistnou částku, ze které dostává poměrnou část v případě úrazu. Trvalé následky úrazu mohou být pojištěny s lineárním plněním nebo s progresivním plněním – pojistná částka se násobí. Plnění je počítáno z rozsahu trvalých následků. Pojistná částka pojištění smrti úrazem by měla být stanovena s ohledem na výdělek pojištěného, na měsíční potřeby jeho rodiny, aby pojistné plnění pomohlo rodině alespoň částečně zhojit finanční ztrátu v případě smrti pojištěného.\nU pojištění úrazu pojišťovny také nabízí pojistné plnění formou denního odškodného, bolestného, doživotního úrazového důchodu, kosmetických operací, plnění v případě drobných poškození, záchranných nákladů, nákladů na právní služby, nebo samostatné částky na kauci. Samozřejmě nabídky pojišťoven se liší...\nProto jsou všechny tyto základní požadavky zohledněny v našem on-line srovnání úrazových pojištění. Klient si může navolit různé pojistné částky pro jednotlivá plnění, porovnat ceny, podmínky, připojištění a po výběru jemu vyhovující nabídky také sjednat pojištění on-line.\nV naší nabídce on-line pojištění si můžete porovnat Wüstenrot pojišťovnu, a.s.; Českou podnikatelskou pojišťovnu, a.s. a Victoria – Volksbanken pojišťovnu, a.s.. Zanedlouho přibude ČSOB Pojišťovna, a.s. a AMCICO AIG Life.\nÚrazové pojištění se díky své variabilitě přizpůsobí potřebám klienta. Pojistit lze dospělého, dítě, nebo celou rodinu. Více se můžete dovědět na www.pojisteni.cz.


Rozvoj předmatematické gramotnosti • Holky z naší školky\nNavigace: Blogy na Metodickém portále » Holky z naší školky » ze školy » Rozvoj předmatematické gramotnosti\npublikováno: 17. 2. 2010 v 18.08\nkategorie: ze školy\npočet zobrazení: 8431\nTitulek nese název podle předmětu, ze kterého budu zanedlouho skládat klasifikovaný zápočet na PedF UK v Praze u paní dr. Kaslové. Její přednášky jsou opravdu velmi zajímavé a přínosné pro náš obor a zejména pro praxi učitelky MŠ.\nOvšem z jejich přednášek jsem nikdy neodcházela s klidným pocitem, protože vždycky jsem přišla na něco, co dělám špatně. Jako např. matení dětí v prostoru a rovině pojmenování geometrických tvarů (pokud je geometrický tvar zakreslen na papíře jedná se o kruh, čtverec, trojúhelník atd, ale když pracujeme s takovými tvary ve 3D podobě např. na magnetické tabuli už je toto pojmenování zavádějící a nesprávné).\n- přiřazování, porovnávání, uvažování/usuzování, třídění (úplné a neúplné), ostré lineární uspořádání, model a popis (určení počtu)\nTřídění - neúplné (vybíráme písničky o kočkách)\n- vytváření 2D\n- transformace velikostní (zvětšování, zmenšování), opora o shodná zobrazení\nPS: teď už jen získat ten zápočet\n17.02.2010 v 19.14\nAhoj Míšo, možná by stačilo, kdybys dala zkoušející tenhle odkaz :-)\n17.02.2010 v 19.15\nMyslím odkaz na tenhle blog (asi jsem se před tím nevyjádřila přesně).\n17.02.2010 v 20.00\nkdyž jsem si pročítala Tvůj příspěvek, jasně se mi vybavily přednášky paní Kaslové. Je to (dle mého názoru) špička mezi didaktiky matematiky a z Tvých zápisků to je i poznat. Mohu Tě ujistit, že z jejích metodik a pracovních sešitů čerpám stále. A ačkoli se nároky na žáky (nejen v matematice) stále snižují, opakovaně se vracím právě k materiálům paní Kaslové, které se snaží z dětí "vydolovat" to nejlepší.\nDržím palce při zápočtu.\nPS: Díky za malé zopakování pojmů a postupů.\n17.02.2010 v 22.02\nTeda to je parádní. Krásně utříděné, jasné. A není to Míšo skoro pro Wiki. :-)\n18.02.2010 v 19.15\nMoje milé kolegyně,\nděkuji za slova uznání a podpory.\nJani, také jsem přemýšlela, že když odmáznu ty slova o zápočtu, tak bych to mohla vložit do wiki - kam? Kabinet - Různé - texty k výuce?\nPavlí, paní Kaslová je opravdu špička, vždycky mi zůstává rozum stát při jejích přednáškách, i když by zrovna měl pracovat na plné obrátky :)\nZrovna dnes byla na naší fakultě zahájena konference Dva dny s didaktikou matematiky :D\n19.02.2010 v 16.22\nMíšo díky i za Wiki. Chcete-li se podívat i vy ostatní, případně stránku Wiki rozšířit nebo vložit zajímavé odkazy, podívejte se sem: http://wiki.rvp.cz/Kabinet/Ucebni_texty/P%c5%99ed%c5%a1koln%c3%ad_pedagogika/Rozvoj_p%c5%99edmatematick%c3%a9_gramotnosti.\n01.03.2010 v 18.52\nUf, tak zápočet mám, sice né za lichotivou známku, ale důležitější pro mě je, že nemusím jezdit znovu :D


Anogenitální bradavice? | uLékaře.cz\nuLékaře.cz Poradna lékaře Anogenitální bradavice?\nKožní obtíže Helena 16.4.2018\nDobrý den, před dvěma měsíci mě začalo trápit svědění v konečníku, nevěnovala jsem tomu pozornost, dokud jsem nenahmatala u řitního otvoru výrůstek/bradavici. Když nějaký čas nemizela, zasáhla jsem (po zkušenostech s podobnými útvary na očním víčku a v podpaží) ručně a výrůstek ukroutila. Nyní se mi na témže místě a kolem něj objevily další bradavičky, a podezřelé útvary mám též uvnitř konečníku (viz foto). Navíc jsem při holení genitálií našla na stydkých pyscích jakési drobounké puchýřky tělové barvy - jata zvědavostí jsem zkusila jeden z nich vymáčknout, a ejhle - čirá tekutina a krev. Samozřejmě nastalo mohutné googlování, co by to mohlo být. Jako první na mě vyběhly genitální bradavice, což mi však připadá divné - se svým celkově druhým, trvalým sexuálním partnerem (nyní ex) jsem měla styk naposledy před dvěma lety, od té doby abstinence. Inu, prošla jsem snad všechny možné stránky a choroby, včetně kandidózy (na které vytrvale trpím, zejm. v ústech), hemoroidů atp. A výsledkem je pouze zmatek a nejistota. Proto se obracím na vás s prosbou o zhodnocení mého nálezu a případná další doporučení. Předem mnohokrát děkuji.\nDobrý den, řekla by jsem, že se skutečně jedná o venerické bradavice v oblasti konečníku a jak popisujete, tak i v oblasti genitálu, i když k tomu jste fotografii nepřiložila. Sexuální abstinence nemusí toto vylučovat. HPV virus,jako původce této infekce, přežívá ve sliznicích klidně dlouhá léta než se samotná infekce klinicky projeví. Doporučila by jsem vzhledem k lokalizaci zevnitř na sliznici konečníku vyhledat proktologa, který Vás řádně vyšetří a provede ošetření těchto útvarů. S pozdravem, Dr. Horáková


Ve dnech 15. – 19. května 2019 se 44 žáků druhého stupně zúčastnilo poznávacího zájezdu do Velké Británie. V ranních hodinách jsme plni očekávání vyrazili autobusem ze Vsetína, projeli jsme celou Českou republiku, Německo, Nizozemí, Belgii a mířili do francouzského přístavu Callais. Cesta byla dlouhá a namáhavá, na trajekt jsme rozespalí nastoupili druhý den ráno.\nPři plavbě přes kanál La Manche jsme si vychutnali nádherný východ slunce a pohledy na křídové útesy u anglického přístavu Dover. Jakmile jsme dorazili do Londýna, navštívili jsme park Greenwich, viděli hvězdárnu i slavný nultý poledník - mohli jsme stát v jednom okamžiku na dvou polokoulích, procházeli jsme kolem legendární lodi Cutty Sark a poté se po Temži plavili do centra k Tower Bridge a pevnosti Tower of London. Nakonec jsme se podívali do London Sea Life. Londýn jsme mohli pozorovat i z ptačí perspektivy, což nám umožnila projížďka na nejvyšším světovém vyhlídkovém kole – London Eye. Večer jsme zakončili přesunem do Croydonu za našimi hostitelskými rodinami.\nDruhý den nás čekal výlet k nejslavnější megalitické památce na světě – Stonehenge a do Bath - elegantního města s georgiánskou architekturou a nádhernými lázněmi, které Římané založili už za doby Caesara.\nTřetí den ráno jsme se loučili s našimi hostitelskými rodinami a následoval celodenní program v Londýně. Metrem jsme se dostali do centra, kde jsme vystoupili na stanici Westminster. Shlédli jsme Big Ben, Houses of Parliament a Westminster Abbey. Prošli jsme parkem St. James a dostali se k Whitehall Palace, kde právě probíhala tradiční výměna stráží na koních, pokračovali jsme k Buckinghamskému paláci, sídlu královské rodiny, a pak na Trafalgar Square se sloupem admirála Nelsona a Národní galerií.\nTady jsme se rozdělili podle zájmu na dvě skupiny. Jedna se vypravila do Baker Street k rodnému domu Sherlocka Holmese a do muzea voskových figurín Madame Tussand´s. Druhá skupina se šla podívat do Národního přírodovědného muzea. Poté jsme metrem dojeli k O2 aréně, kde už na nás čekal náš autobus. Dokoupili jsme si jídlo a občerstvení v místním Tescu a dali Londýnu poslední sbohem.\nPět dnů uteklo velmi rychle. Měli jsme možnost seznámit se s významnými britskými atrakcemi a památkami, vyzkoušet si angličtinu a trochu poznat, jak žijí Britové. Pobyt ve Spojeném království jsme si opravdu užili a pro všechny to byl silný zážitek na celý život.\nDaniela Koňaříková, Zuzana Houdková, Marek Jaroslav Macháč, 9.A


Vichy sleva 300 Kč na fotoprotekci — Mujlekarnik.cz\nMujlekarnik.cz > Akce a novinky > Vichy sleva 300 Kč na fotoprotekci\nSleva 300 Kč na fotoprotekci Vichy platí při nákupu 2 produktů Vichy Capital Soleil. Navíc dostanete zdarma originální plážovou tašku jako dárek. Tašku vám automaticky přibalíme do objednávky. Při nákupu 1 produktu sleva 150 Kč. Sleva je již započtena v ceně produktu. Platí do vyprodání zásob.\nVěděli jste, že faktory vnějšího prostředí (UV záření a znečištění) jsou zodpovědné až za 80 % stárnutí pleti?\nUV záření je společně se znečištěním a špatnou kvalitou ovzduší jedním z mnoha vnějších faktorů, jimž je naše pleť denně vystavena. Tyto faktory mohou pleť z dlouhodobého hlediska potenciálně poškodit. 35 % případů rakoviny kůže je připisováno UVA záření, stejně jako většina viditelných známek stárnutí pleti.\nPaprsky UVB záření jsou více než 100krát silnější v červenci než v prosinci a bývají hlavní příčinou slunečních spálenin, začervenání a tmavých skvrn. Paprsky UVA záření se vyskytují během celého roku. Abychom se vyhnuli problémům s předčasným stárnutím pokožky, je proto zásadní pleť před UV zářením chránit 365 dní v roce. Poškození vlivem slunce se totiž neomezuje pouze na letní období.\nmasti, krémy a gely (3)\nVICHY CAPITAL SOLEIL - Ochranné mléko proti UV záření s eko-designem s kyselinou hyaluronovou a\nNabídka produktů v sekci Vichy sleva 300 Kč na fotoprotekci\nVICHY Capital Soleil KRÉM NA OBLIČEJ. IP50+, 50ml, Renovace krému na obličej. Dlouhodobě zářivě\nCapital Soleil - Ochranné mléko na obličej a tělo pro dospělé i děti s vysokou ochranou SPF 50\nOchranné mléko na obličej a tělo SPF20. Vysoká ochrana před UVB + UVA zářením. Mléko obsahuje M\nVICHY CAPITAL SOLEIL - Ochranné mléko na obličej a tělo pro dospělé i děti s vysokou ochranou S\nJEMNÝ SPREJ PRO DĚTI ODPUZUJÍCÍ PÍSEK. OBLIČEJ A TĚLO. SPF 50+. VELMI VYSOKÁ OCHRANA. Písek lze\nIdeál Soleil PROT WATER BRONZ - Ochranná voda s betakarotenem. Ultra-svěží textura. SPF 30 UVB+\nHydratační mléko po opalování. Spojení hyaluronátu sodného, učinné hydratační aktivní látky, a\nOchranné mléko pro děti na obličej a tělo SPF50. Velmi vysoká ochrana před UVB + UVA zářením. M\nHydratační samoopalovací mléko na obličej a tělo, které je určeno pro zvýraznění a rozjasnění o\nDenní péče proti fotostárnutí SPF 50+. S Termální vodou Vichy vulkanického původu, probiotickým\nOCHRANNÝ SPREJ S BETA-KAROTENEM SPF 50 představuje vysokou UV ochranu, která zanechává pocit či


A zase ta Jelena - Atletika\nHomepage › Aktuality › A zase ta Jelena\n29. července 2008, 23:53\nA zase ta Jelena\nTyčkařka Jelena Isinbajovová posunula na mítinku SGP v Monaku světový rekord na 504 cm. Padlo 5 výkonů roku. Překážkář Petr Svoboda zaostal jen čtyři setiny za vlastním NR.\nCo šestadvacetiletá Ruska naznačila při své letošní závodní premiéře pod otevřeným nebem 11. července v Římě, stvrdila v úterý na posledním velkém mezinárodním mítinku před začátkem olympijských her. Jelena Isinbajevová je opět bezpečně usazena na tyčkařském trůnu a nese se na rekordní vlně. Na „domácím“ stadionu v Monaku, kam se nedávno přestěhovala z rodného Volgogradu, posunula hranici světového maxima po dvou týdnech o další centimetr na hodnotu 5.04 m. Přes rekordní výšku se přenesla třetím, přesně trefeným pokusem. „Prostě se tak stalo. Motivovalo mě, že to byl první závod od doby, co se Monako stalo mým domovem. Jsem v dobré formě, jenom si ji musím udržet pro Peking. Chtěla jsem si zlepšit osobní rekord a také jsem to udělala,“ ocitovaly staronovou rekordmanku internetové stránky závodu.\nVynikající výkon předvedl též jamajský sprinter Asafa Powell. Bývalý světový rekordman v běhu na 100 m vyhrál v absolutním bezvětří za 9.82, čímž si upevnil své postavení na třetí příčce v tabulkách letošního roku. Za časem svého nástupce v čele historických tabulek Usaina Bolta zaostal o 0.1 s. „Jsem se závodem velmi spokojený, jsem šťastný, jak jsem běžel. Samozřejmě je tam ještě velký prostor ke zlepšení. Směrem k Pekingu se cítím velmi dobře. A určitě jsem ve formě, v níž mohu zaběhnout světový rekord. Zranění jsou definitivně zahojena, jen silný ještě nejsem natolik, jak bych měl být a na tom se chystáme pracovat,“ uvedl Powell.\nV dálkařském sektoru se velmi vedlo Portugalce Naide Gomesové, která skokem dlouhým 712 cm překonala o 8 cm dosavadní letošní maximum, které držela spolu s Ruskou Kolčanovovou. Na čtvrtce s překážkami předčila výkon roku dokonce trojice atletek. Spolu s vítěznou Jamajčankou Melaine Walkerovou (53.48), to bylo ještě duo Američanek Tiffany Ross Williamsová (53.54) a Sheena Tostaová (53.58). Kvalitní závod doplnila evropským maximem letošního roku Polka Anna Ješeňová (54.30). Nejrychlejší časy sezony zaběhli v Monaku i Keňan Daniel Kipchirchir Komen, který vyhrál patnáctistovku za 3:31,49, a vítězka tříkilometrové trati Yimer Ayalewová z Etiopie (8:35,50). Desetina chyběla k témuž na půlce dokonce hned dvěma mužům. Jak nakonec vítězný Jurij Borzakovský, tak o tisíciny druhý v pořadí Yusuf Saad Kamel měli čas 1:42.79. Ve výšce se lídr tabulek Andrej Silnov pokusil posunout laťku sezony na 241 cm, ale tentokrát úspěšný nebyl. Vyhrál výkonem o 8 cm horším, český závodník Tomáš Janků byl s 224 cm šestý.\nVýraznější stopu za sebou zanechal překážkář Petr Svoboda, který v protivětru -0.8 m/s zaostal za vlastním NR z počátku července jen o čtyři setiny a skončil čtvrtý. Nad jeho síly byli pouze Američané Oliver, Moore a Richardson, přičemž čas vítěze byl 13.11. Až za Petrem naopak skončil např. Lotyš Stanislav Olijars. "Běžel jsem to moc silově, chybí mi lehkost po soustředění, jsem ještě unavený. Tak jsem s tím časem spokojený a věřím, že výkony můžou jít ještě nahoru," řekl po závodech.\nVýtečnou úroveň měly i krátké překážky žen, kde sedm z osmi závodnic běželo pod 13 vteřin a vítězná Jamajčanka Brigitte Foster-Hyltonová zaostala po čase 12.49 jen 4 setiny za výkonem roku Lolo Jonesové.


Výkup olova Kryry - vykuptechnickehostribra.cz\nNacházíte se zde: Vykuptechnickehostribra.cz / Výkup olova / Výkup olova Kryry\nVýkup olova Kryry - olovo výkup\nNabízíme výkup olova po celé České Republice včetně města Kryry. Výkup olova provádíme u materiálů vážících 1 kg až několik desítek tun. Provádíme výkup olova v této podobě: olověné destičky, plechy z olova, trubky a tyče z olova, olověné akumulátory a mnoho dalších nejmenovaných polotovarů z olova.\nPrincip je jednoduchý. Zavoláte nám na naše telefonní číslo. Poté se vzájemně domluvíme na lokalitě, v jaké si budete přát výkup olova vykonat. Do telefonu budeme potřebovat také uvést, jaké máte množství materiálu pro výkup olova, a v neposlední řadě se domluvíme na přibližném čase pro výkup olova. Naši zaměstnanci jsou schopni přijet a učinit výkup olova v oblasti Kryry a ve všech našich městech v ČR do 12 - 24 hodin. Před příjezdem na místo pro výkup olova vás vždy s dostatečnou časovou rezervou informujeme. Po příjezdu provedou naši specialisté kontrolu materiálu pro výkup olova pomocí spektrometru, díky němuž budou schopni určit přesné ceny za výkup olova. Poté se materiál zváží a následně se provede platba za výkup olova.\nCena za výkup olova v lokalitě Kryry a po celé ČR se určuje převážně podle druhu materiálu a kvality. V některých případech stanovujeme vyšší ceny za výkup olova a to zejména v případě velkého množství materiálu, nebo pokud je nám dodáno kvalitní složení materiálu pro výkup olova\nVýkup olova Kryry: Naše společnost Monaxa provider s.r.o. nabízí výkup olova od pondělí do neděle. Jsme dostupní ve všech krajích po celé České Republice.


Firemní výuka francouzštiny Liberec\nPorovnejte jazykové školy v Liberci. Nabídnou vám firemní výuku francouzštiny. Při výběru jazykové školy dejte na ověřené zkušenosti manažerů a zaměstnanců, kteří školu hodnotili pomocí našeho formuláře.\nFrancouzština online > Výuka francouzštiny > Firemní výuka francouzštiny > Firemní výuka francouzštiny Liberec (Nalezených škol: 0)\nFiremní výuka francouzštiny v Liberci\nNejlépe hodnocené jazykové školy v Liberci nabízející firemní výuku francouzštiny.\nNenašli jsme žádné firemní výuka francouzštiny v Liberci.


Switch UBNT EdgeSwitch ES-12F | eShop s výpočetní technikou a spotřebním materiálem | jhcomp.cz\nÚvod Switche 8 - 16 portové Rack provedení Switch UBNT EdgeSwitch ES-12F\nUBNT EdgeSwitch ES-12F EdgeSwitch Fiber je výkonný gigabitový switch s 12 SFP porty v profesionálním provedení určený pro montáž do racku 1U a webovým managementem. Ideální pro malé a střední firmy, které požadují vysokou... více\nUBNT EdgeSwitch ES-12F\nEdgeSwitch Fiber je výkonný gigabitový switch s 12 SFP porty v profesionálním provedení určený pro montáž do racku 1U a webovým managementem. Ideální pro malé a střední firmy, které požadují vysokou propustnost dat a nízkou latenci.\nEdgeSwitch Fiber má gigabitových 12 SFP portů pro připojení do optické sítě, z toho 8 portů podporuje 100/1000 Mbps. Navíc má 4 gigabitové RJ45 porty pro standardní metalickou síť.\nEdgeSwitch Fiber dokáže simultánně zpracovávat provoz na všech portech zároveň bez ztráty paketů s maximální propustností až 16 Gbps.\nSofistikovaný grafický management EdgeMax umožňuje pokročilé funkce včetně VLAN taggování, agregace linek a částečně podporuje funkce na třetí vrstvě jako je statické routování a DHCP server. Díky terminálové konzoli CLI (Command Line Interface), dostupné přes telnet a SSH, je možné využít plný potenciál tohoto switche a nastavit vše potřebné v příkazovém řádku.\nDíky těmto jedinečným vlastnostem Vám EdgeSwitch Fiber umožní výrazně zjednodušit infrastrukturu podnikové sítě.\nSoučástí balení je napájecí kabel do 230V a montážní racková sada.\nPorty: 12 x Gigabit SFP, 4 x Gigabit RJ-45\nRychlost směrování: 23,81 Mpps\nRozměry: 443 x 221 x 43 mm\nRychlost směrování (Mpps): 23,81\nStohovatelnost: IP stack\nSFP (počet): 12\nNapájení max (jack) (V): 25\nNapájení min (jack) (V): 16\nVstupní napětí (V): 16 - 25 (DC)\nVýchozí IP: 192.168.1.2\nHmotnost (g): 2590\nModelové číslo: EdgeSwitch Fiber ES-12F\nDatasheet (EN) Návod k obsluze (EN) CLI příkazy (EN) Návod k obsluze (CZ)


Úspory, které nejdou prokázat | 10. 5. 2012 | Jiří Baťa | Britské listy\nDovolím si uvést několik problematických poznatků, které s "povinností" DONEZ, tedy nezaměstnaného vůči ÚP nebo VKM na poště souvisí. Tak především, docházkou na takové místo není apriory vyloučeno, že "nezaměstnaný" nevykonává jinou práci tzv. na černo. V mnohém totiž záleží i na pochopení zaměstnavatele, zda umožní u něho zaměstnanému člověku navštívit kontaktní místo či ÚP, nebo ne. Pokud mu to umožní, protože se to vyplatí jemu i zaměstnanci, opatření pana ministra se mine účinkem.\nMá sice evidovanou docházku v rámci povinnosti nezaměstnaného, ale stejně pracuje na černo! Pokud by pan ministr nevěděl proč, rád mu to vysvětlím. Kdyby totiž respektoval jeho (ministrovo) příkré nařízení, nejspíše by už dávno chcípnul hlady.\nČlověk, který dělá nějakou (zaplať pánbůh za ni) práci na černo, má alespoň na to, aby přežil, případně zaplatil nezbytné (nájem, služby, stravu apod.), protože pan ministr sice umí vydávat příkazy a nařízení, ale už neumí vnímat, zda takový nezaměstnaný má z čeho žít, když nemá příjem, notabene ani příspěvek v nezaměstnanosti. Co jej ale zajímá velice, zda na těchto ubožácích ušetřil!\nDalší negativní poznatek spočívá stejně jako v předchozím případě v povinnosti hlásit se v rámci DONEZ. Nezaměstnaný, který nemá příjem, je ale povinen se hlásit na kontaktním místě nebo ÚP, se musí na toto místo dostavit na vlastní náklady. U spádových obcí to mohou být i desítky kilometrů, které musí absolvovat vlakem, autobusem, v lepším případě (má-li ještě na to) autem, v každém případě jej to však stojí nemalý peníz.\nAby bylo jasno, dvakrát do týdne, osmkrát do měsíce. Jistá mladá (svobodná) žena, která je bez práce, má doma pětileté dítě a má-li se dostavit podle nařízení pana ministra na kontaktní místo, musí jej vzít sebou. Jedna cesta autobusem tam i zpět ji stojí 56 korun, tj. cca 450 korun měsíčně.\nPtá se pan ministr, kde na to má mladá paní vzít peníze? Neptá, ale jeho příkaz musí plnit i když nemá žádný příjem (je podporována rodiči). A to ji ještě pan ministr Drábek řadí mezi tzv. potenciální "černé duše".\nNejen ona, ale i všichni takto potenciálně podezřelí by měli pana ministra interpelovat, aby nejen zdůvodnil své rozhodování o tom, kdo je kdo, ale aby se za takové škatulkování a dělení lidí do kategorií veřejně omluvil. Protože tento atak na nezaměstnaného člověka je porušováním Listiny základních práv a svobod občanů.\nPan ministr Drábek se rád chlubí, kolik že již ušetřil či nakolik je jeho rozhodnutí (jedině) správné, že je to dobře nastavené a že to přinese nemalé úspory. Podle jeho vyjádření "prý" už na základě realizovaného DONEZ ušetřil státu 140 milionů korun! Problém je, že to nemůže ani dokázat, ani prokázat a o takové úspoře se dá s úspěchem pochybovat tím více, že to jsou prý čisté úspory, oproštěné od nákladů, vložených do zprostředkování na Czech POINTech.\nJenže kdo by panu ministrovi (z politiků) nevěřil, že ano.\nÚdaj 47 tisíc nezaměstnaných (z půl milionu!!!), kteří prošli sítem kontrol DONEZ, zdaleka nevypovídá o kvalitě a efektivitě tohoto opatření.\nPodle slov ministra Drábka, bylo z tohoto počtu "vyřazeno" na 4 tisíce uchazečů o práci. Netvrdím, že mohli být v rámci správního řízení opodstatněně vyloučeni (důvod se vždy najde), nicméně není známo, z jakých konkrétních důvodů či příčin k vyřazení došlo.\nMám poznatky, že mnozí lidé sami rezignovali na DRDONEZ (jak jej přejmenovali), protože je to prý k ničemu.\nKonec konců, nemusí to být jen těžko prokazatelné úspory pana ministra Drábka, těžko prokazatelné je totiž veškeré snažení vlády, která svými reformami, opatřeními, škrty, omezováním výdajů či naopak zvyšováním příjmu do státního rozpočtu stav ekonomiky zatím nijak pozitivně neovlivnila.\nProč? Protože jak Topolánkova vláda, tak i vláda Nečasova nás několik let tlačí ke zdi, ždímá z nás peníze ze všeho, kde je to možné a výsledek?\nStátní dluh roste každou vteřinou, udržení schodku státního rozpočtu jde na vrub strádání občanů s vyhlídkou černější než noc, protože vláda na nás občanech chce v příštích dvou letech ušetřit dalších minimálně 130 miliard korun!\nTo všechno v situaci, kdy je stále nezaměstnanost na hranici 9% práce schopného obyvatelstva, resp. 500 tisíc lidí v reálných číslech.\nJak tedy chtějí pánové Drábek, Heger, Kalousek, Nečas zvedat efektivitu a konsolidovat nevýkonnou ekonomiku s takovým potenciálem, je opravdu záhada. Zvýšení sazeb DPH jen sníží koupěschopnost obyvatelstva, což zcela jistě neprospěje žádoucímu růstu efektivity a k snížení HDP na 2,9%\nJe ovšem otázka, jestli k tomu úsilí vlády a politiků opravdu vůbec směřuje, protože výsledný efekt jejich "snažení" je zatím víc než mizerný. Tedy především pro občany, páni a dámy politici se zatím nemohou stěžovat. To je však ten nejhorší ukazatel či výsledek, jaký nám mohou politici předložit! To je také důvod, proč občané žádají odstoupení vlády!