Akce Nemyslíš - zaplatíš. Co si o tom myslíte? - ... - str. 8\nbonavoxa Když si to vezmete, auto jako luxusní rakev. Co se tam tak člověku může stát, v hromadě skla a plechu. řezné, tržné, bodné rány, zhmoždění, kontuze, šok, krvácení, popáleniny. Rozplesklé mozky, člověk jako jehelníček - když se do něj vysypou skla, trubka vám projede hlavou ani nevíte, spodek auta skřípne nohy, volant potrhá střeva.\nAutonehoda - poro mě hrozná smrt.\n17. pro 2008 v 18:49 • Svatba byla v září 2007 • Odpověz • To se mi líbí •\nleirka mia...jo to jo. ale malý děti ti na to nekoukají, že jo. to jim nedovolíš. ale když každý odpoledne uviděj spot, tak časem dopadnou, jak kdyby na ty horory koukaly...\n17. pro 2008 v 18:50 • Svatba byla v červenci 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\namimi Taky mě tak trochu napadlo, že tyhle puberťáci, co jim "budou oknem lítat mimina", si sice před ostatníma honí triko, jakože pohodajazz, krev nekrev, ale ve skutečnosti jim to taky dalo to, co mělo.\nBesip s tím jezdí po středních školách, myslím, že nikoho nenutí, ale útočí na tu správnou skupinu - na ty, co teprve vyjednou na cesty.\na mmch - zavést "přednost chodců na přechodu", byla podle mě snad ta největší kravina, protože teď si každej druhej myslí, že je asi nesmrtelnej a že to auto prostě MUSÍ zastavit. Odhaduju, že tak 90% zemřelých na přechodu/silnici, si za to může sama, protože prostě nečumí a ještě si myslí, že tunovej kolos zastaví na pětníku. A nejlepší jsou maminky s kočárkama, který jako na důraz toho, že ti tam (jako řidiči) vlezou, tam strčí ten kočár. To bych každý takový namlátila hubu, fakt.\n17. pro 2008 v 18:53 • Odpověz • To se mi líbí •\nivett bona - pěknej popis bohužel zcela reálnej, já vím\nlei a není třeba problém v tom, že kdyby děcka v jednom kuse nečuměla na telku, že by jim ty spoty ušly? Jako pokud děcko prosedí celý den u TV nebo u PC a na internetu, kde se dějí daleko horší věci než pár spotů o nehodách, pak se není čemu divit, že je otrlé...\nAle včera jsem po dlouhé době viděla v 6 odpoledne kriminálku Miami a záběry z pitev, který dřív byly normálně ukazovaný, byly rozostřené čtverečkama, jsem čuměla jak puk, že i toho začli kontrolovat...\n17. pro 2008 v 18:56 • Odpověz • To se mi líbí •\nleirka přesně!!! s těma kočárama mi mluvíš z duše. ale úplně nejlepší a to jsem nadávala minulý týden!!!! hluchá, slepá babča o holích, co sotva šla, si to střihla na hlavní třídě ve městě rovnou hezky přes silnici a myslím, že i šnek by byl rychlejší. i cyklista se jí musel vyhejbat a jet tam auto, tak ho srazí. tak tyhle důchodce fakt "miluju"!!!!! to je snad úplně to nejhorší. neslyšej a prostě si to šinou, belhaj se a že tam nemá co dělat, že je tam normálně provoz a jezděj tam auta je absolutně neirituje...\n17. pro 2008 v 18:58 • Svatba byla v červenci 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nivett amimi s těma matkama s kočárkama souhlasím, hubu bych jim rozflákala, sebe ať si klidně ohrožují, když si života neváží, ale proč tam cpou to nebohý děcko, nerozumím Nejednou se stalo, když jsem jela ze školy, že přebíhala matka přes 4proudovou hlavní cestu, děcko v ruce, za sebou smýkala kočár, no na palici fakt, kdybych tam mohla na fleku zastavit, udělám to a fakt ji vyfackám a pošlu na ni sociálku...\n17. pro 2008 v 18:58 • Odpověz • To se mi líbí •\nmiamia leirka ty deti budou mit jednou ridicaky taky\nnehlede na to ze maji rodice od toho aby kontrolovali na co ty deti koukaji, pustit decku bednu na pul dne a at si cuci na co chce taky neni zrovn koser\ns tema prechodama je to fakt drsny, v cr kazdej duchodce skace na prechod na posledni chvily jako si myslel ze mame atomovy brzdy a ty maminy s deckama no comment, to je hodne drsny\n17. pro 2008 v 18:59 • Svatba byla v červenci 2006 • Odpověz • To se mi líbí •\nleirka bona...zapomněla jsi uhoření zaživa... snad největší strašák pro mě.\n17. pro 2008 v 18:59 • Svatba byla v červenci 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nbonavoxa Takoví ti velkohubí puboši se smrti bojí, jen ji nedokážou pojmenovat a akceptovat..proto tak mluví. Ale nikdo není úplně imunní ( pokud se zrovna nejedná o prychopatickou osobu)\nZkuste si sami sebe představit jako mrtvé, já to občas dělám. Vím, kde mám hrob a vím, že tam jednou budu spuštěná, zaházená, v rakvi - jako kus gumové hmoty. Celý život, moje radosti, bolesti, všechno bude pryč, zbyde tělo, třeba pěkně zhuntované. Budu vědět, že jsem mrtvá? Bude tunel? Nebo nic nebude?\nMohla jsem se na smrt p¨lépe připravit? Lépe život poržít?\nKdyž si představím, že umřu rozsekaná v autě a nějací pánové mně pak budou seškrábávat a nadávat u toho...\n17. pro 2008 v 18:59 • Svatba byla v září 2007 • Odpověz • To se mi líbí •\nivett leirka tos mi připomněla, teď v pondělí když jsem jela ze školy domů, tak někde v Přerově přechod a asi 10 metrů za ním důchodce, sotva lezl, každej musel brzdit, jinak by ho sejmul, ale on prostě už těch 10 m na tn přechod nemohl dojít, já to nechápu...a pak nadávají, jací jsou řidiči hovada...Taky běžně vidívám lozit lidi přes dálnici přes svodidla (ty prostřední, mezi těma dvojpruhama) a třeba i s kolem, no jako nechápu - dobrovolní dárci orgánů to jsou...\n17. pro 2008 v 19:01 • Odpověz • To se mi líbí •\namimi táta těmhle bábám s holema říká "atletky"\nleirka mia...mě to tam taky skočilo nečekaně a než jsem si uvědomila o co jde a stihla to přepnout, tak uběhla půlka spotu. a když u toho vaříš a dítě kouká na pořad pro děti a najednou to tam skočí s reklamou, tak těžko okamžitě zareaguješ...\n17. pro 2008 v 19:01 • Svatba byla v červenci 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nbonavoxa Leirka - no jo, mám tam popálení. Ale uhoření - nesmírná bolest! Na kůži jsou receptory pro bolest, a jelikož je kůže nejrozsáhlejší polšný orgán....představa, že všechny ty receptory jsou vytočené na maximum..nejdříve kůže červená, pak jsou puchýře, pak se to opeče až k zuhelnatění..milossrdné bezvědomí nepřichází zas tak rychle.\n17. pro 2008 v 19:03 • Svatba byla v září 2007 • Odpověz • To se mi líbí •\nleirka no ty dálnice!!! jak tohle může vůbec jenom NAPADNOUT?!?!?! povolená rychlost 130, několik prodů... víte co si říkáme kolikrát s holkama?? že tyhle lidi si to zasloužej!! protože ohrožujou i ty řidiče a ti budou celý život výčitky, že zabili člověka, i když za to nemohli...\n17. pro 2008 v 19:03 • Svatba byla v červenci 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nivett bona, tak já si vyloženě nepředstavuju, že jsem mrtvá, ale nedávno jsem aboslovala "exkurzi" na pitvu a ten zřízenec když kuchal to tělo, hrůza, já vím, že je to jejich práce, ale mě to přislo hrozně ponižující, že s tím tělem jednají jako s kusem věci, flákoty, přesně jak říkáš, kus gumové hmoty, která už nic neznamená...\n17. pro 2008 v 19:04 • Odpověz • To se mi líbí •\nbonavoxa Když jde o důchodce, tak ty úplně nesnáším. Vlastně ty, kteří jsou sobečtí - i když ve stáří je prý člověk sobečtější, a hnusní na okolí. Já jak je vidím, jak lezou předemnou, mám chuť je nakopat dopr**le S rozběhem.\nA to podotýkám, že jsem propagátor humanismu a holistického přístupu.\n17. pro 2008 v 19:06 • Svatba byla v září 2007 • Odpověz • To se mi líbí •\nleirka bonavoxa... říkala jsem si, že se dá utýct, ale když jsi skříplá. holky já bych se snad radši zastřelila mít po ruce pistoli... moje sestřenka ještě za komunistů jela s manželem a miminkem a jeho rodiči do ciziny na dovolenou a přihlíželi, jak jeho rodiče uhořeli v autě. naštěstí oni jako mladá rodina přežili, ale ti rodiče..holky, to musí být celoživotní trauma jak blázen...\n17. pro 2008 v 19:06 • Svatba byla v červenci 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nleirka holky já když každý den jedu s manželem, tak si představuju detailně naši nehodu..co by kdyby. nevím proč, nemůžu tomu zabránit, najednou mě to napadne. představuju si, kdyby do nás někdo napálil z boku nebo zepředu, co by udělala moje hlava se setrvačností, co kdyby se můj manžel skřípnul, začalo hořet, já vylízt mohla a koukala se na to...\n17. pro 2008 v 19:09 • Svatba byla v červenci 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nrosina bonavoxa: ja doma nemam televizi a kdyz jsem to videla u nasich, tak se mi z toho udelalo uplne spatne jak jsem odvykla reklamam apod. tak to na me strasne pusobi. Blby je, ze toto vic pusobi na uvedomele lidi, tzn. na ty, kteri se chovaji OK, na otrle podle me nezabere ani to. Pripada mi to podobny, jak protipotratove plakatky s rozrezanym detskym telickem, mně to zasahlo hrozne...\n17. pro 2008 v 19:10 • Svatba byla v říjnu 2009 • Odpověz • To se mi líbí •\nbonavoxa ivett: pitev jsem zažila několik, vždycjky to bylo zvláštní, mozek Ti vypraparují z lebky, rozřežou na kousky, všechny orgány rozřezávají po vrstvičkách, ruce až na šlachy..pak to všecko hodí do dutiny břišní a zašijí. Do lebky nacpou noviny.. člověk je jak chlazené kuře..fakt, přesně takhle je na omak.\nAle pravda, že živí jsou prostě živí, odpracují si svoje jdou domů. Chce to náturu. Pak jsou v rakvích pěkně upravení, rodina nic nepozná.\nLeirka: To musel být děs, já fakt nevím, jak bych se chovala, měla bych asi post traumatický stresový syndrom.\nJe to úplně jiné, když vidíš smířeného dědouška poklidně umřít.\n17. pro 2008 v 19:11 • Svatba byla v září 2007 • Odpověz • To se mi líbí •\namimi bonovoxa...říkáš to tak poutavě, fakt se mi docela zvedá kufr, z představy toho uhelnatění. Já jsem děsnej poseourtka, jak už jsem tu říkala, mně stačí jen vědět, že je to skutečná mrtvola/krev atdl a fakt bliju. Musím si lehnout a dát nohy nahoru, nebo bych s sebou švihla. Teď nedávno mě kousnul náš králík, žádný velký drámo, ale krev mi tekla, já se na férovku složila. Nevim, jak hodlám jako jednou rodit Bolesti jako takový se nebojím, ale příšerně blbě jí snáším a pohled na krev mě vážně pokládá (mojí i cizí).\nUhoření musí být příšerný, když si jenom vezmu, jak šíleně pálí jen spálenej prst\nA s těma, co přelejzaj dálnici - ty bych taky asi mlátila , protože nejenom, že způsobí trauma tomu řidiči, co je sejme, ale může kvůli nim i někdo umřít, když se mu bude snažit vyhnout atd.\nMy jsme jednou srazili srnku, bylo to v noci, jeli jsme asi 90 po okresce a vyběhla z lesa...kolik váží taková srnka? 40 kilo? Ta letěla tak zatraceně daleko, že jsem se z toho až poblila (spíš při představě, že je to člověk a ne zvíře).\n17. pro 2008 v 19:13 • Odpověz • To se mi líbí •\nbonavoxa Rosina: Každému ,, normálnímu" člověku by z toho mělo být špatně, vždyť to je asi účel. Nevidím do niter nikomu, ale mělo by to působit aspoň podvědomě.\nJinak je nejlepší autentický žážitek, člověk si to pak pamatuje. Nikdy jsem naživo nehodu neviděla, přesto mám neustále možnost nehody před očima.\n17. pro 2008 v 19:14 • Svatba byla v září 2007 • Odpověz • To se mi líbí •\nivett bona je to tak, už jen to, jak všechno ty orgány rozcuckují na kousíčky a pak to napěchují do té dutiny břišní a zašijí i s rukavicema, no já bych na toto povolání neměla náturu, ale je mi jasný, že někdo to dělat musí...\nrosi to tě obdivuju, že nemáš TV, já na ni sice nějak zvlášť taky nekoukám, ale někdy přece...každopádně třebapro výchovu dětí je to podle mě dobrý, stejně jako nepořizovat PC, na druhou stranu děcka jsou hrozně zákeřné a každou odlišnost dají ostatním dětem patřičně znát, proto taky děcka dneska už dokáží zavraždit stařenku pro pár korun nebo jen proto, aby se před partou blýskli...Bohužel i tohle je daň za dnešní dobu, ale to je asi jiné téma...\n17. pro 2008 v 19:16 • Odpověz • To se mi líbí •\nmiamia bonavoxa muj humanismus konci s prvnim duchodcem kteryho rano vidim navic tady je to jeste horsi, oni tady maj takovy voziky a jezdej s tim i na silnici, jezdi to fakt rychle takze cloveku se vsude motsaj a vjedou do cesty rychle me malem dvakrat i prejeli nohy\nauto je holt strasne nebezpecna vec a musi se to lidem pripominat jak jenom to de\ntv je verejny sdelovaci prostredek a ne hracka a ani chuva\n17. pro 2008 v 19:17 • Svatba byla v červenci 2006 • Odpověz • To se mi líbí •\nleirka holky když jsme u těch traumat. mě kdyby měl zemřít manžel - což se mu málem v srpnu povedlo 5 týdnů po svatbě - tak se mu to může stát s největší pravděpodobností v autě, jezdí do práce, z práce, nakoupit a domů. a při představě, že je pohřebenej a nedýchá, nic neví, prostě nežije a já tu umírám bolestí,...vím, že bych musela jít na psychiatrii se ubytovat a léčit se, protože já bych to neunesla psychicky. prostě bych to nezvládla. proto když vidím ty lidi, jak hazardujou, ohrožujou ostatní - ty nevinný - tak takovýhle lidi si to zasloužej. tamhle někde někdo umírá a co by za ten život dal a pak nějakej magor hazarduje nejen se svým životem... to bych je postavila ke zdi kolikrát....\n17. pro 2008 v 19:18 • Svatba byla v červenci 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\ngtver holky tchám jezdí s vlakem a co ten zažívá...\n17. pro 2008 v 19:21 • Svatba byla v červnu 2006 • Odpověz • To se mi líbí •\nleirka prosím tě co?????\n17. pro 2008 v 19:22 • Svatba byla v červenci 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nmiamia leirka no a proave proto se ty reklamy o prevenci aby si tihle pitomci uvedomili co delaji\nkamaradky rodice meli nehodu v zime, po stranach silnice byli hromady snehu takze nebylo kam uhnout a v opacnym smeru jelo dalsi auto a ten ridic zacal prejizdet z jednoho pruhu do druhho jako ze hrozna sranda, myslel si ze s tim vcas restane ale nepovedlo se mu to, jeji rodice v nemocnici, kretenovi se samozrejme nic nestalo\n17. pro 2008 v 19:22 • Svatba byla v červenci 2006 • Odpověz • To se mi líbí •\namimi S vlakem? Jako strojvedoucí nebo jako cestující?\n17. pro 2008 v 19:22 • Odpověz • To se mi líbí •\nrosina bonavoxa: no jeden muj kamos, exautomobil. zavodnik, si z toho dela srandu, pritom jezdi otresne....\nleirka: tak tos měla teda drsnou zkusenost s manzelem\n17. pro 2008 v 19:23 • Svatba byla v říjnu 2009 • Odpověz • To se mi líbí •


Dokonalý společník pro jedinečné okamžiky | Hodinářství Bechyně\nDokonalý společník pro jedinečné okamžiky\nDlouhý pracovní den je u konce a rušné město jiskří pod večerním sluncem, domy a ulice jsou ponořeny v teplém, zářícím světle. Je čas odejít z práce a užít si výjimečnou náladu, která přichází, když se zlatá hodina pomalu mění v modrou. Dokonalý společník pro obchodní schůzky nebo romantická setkání pod hvězdným nebem.\nSportovní hodinky s historií\nNové Glashütte Original SeaQ se vrací zpět k úplně prvním potápěčským hodinkám Glashütte Original – Spezimatic Typ RP TS 200 z roku 1969. Sportovní hodinky z ocele a žlutého zlata přebírají původní vzhled modelu Spezimatic a přizpůsobují se aktivnímu životnímu stylu mužů a žen dnešní doby. Dlouholetá tradice výjimečné kvality a nápadného, moderního designu činí tento model obzvláště atraktivním.\nAť už ve vodě nebo na souši, SeaQ v bicolorním provedení jsou vždy spolehlivým společníkem připraveným zvládnout jakoukoli výzvu, kterou může život nabídnout. Prošly přísnými testy DIN 8306 a ISO 6425 požadovanými pro certifikaci profesionálních potápěčských hodinek, čímž splňují jak německé, tak mezinárodní standardy kvality.\nVodotěsnost do hloubky 200 metrů zaručuje, že SeaQ jsou dobře vybaveny pro zvládání změn tlaku. Manufakturní automatický strojek 39-11 přináší přesnost, spolehlivost a odolnost. Otočná luneta s modrou keramickou vložkou nabízí výjimečnou odolnost vůči poškrábání, zatímco Super-LumiNova na ručkách, číslicích a indexech umožňuje optimální čitelnost za všech světelných podmínek.\nSebejistý styl a elegance\nChladná ocel v kombinaci s otočnou lunetou ze žlutého zlata vytváří silný dojem. Třpytivé zlaté číslice a ručky poskytují teplé akcenty a vytváří kontrast s tmavě modrým číselníkem. Různé varianty náramků usnadňují přizpůsobení hodinek osobnímu stylu. Ať už během stolování s obchodními partnery, noční projížďky nebo procházky po pláži s přáteli - bicolorní SeaQ jsou vždy tou správnou volbou.


Fotogalerie z královské svatby: Proč jsou "poddaní" vlastně tak nadšení? - Flowee\nAlex Conlan a Aaron Endre v akci na akci roku\nČeskobritská fotografka Veronika Lukášová splynula s davem při čekání na kočár s Harrym a Meghan\nDvojici krasavců Alexe Conlana a Aarona Endreho jsem začala pronásledovat na vlakovém nádraží Waterloo. Bílé svatební šaty, kloboučky a identická rtěnka. Místo bydliště? San Francisco... „Prostě jsme tadý můsélí být,“ říkají. Ostatně stejně tak jako v roce 2011 na svatbě Kate a Williama.\nPříbuzenské šrámy na nejočekávanější svatbě planetyJak se dá vztah na dálku bezpečně dovést ke svatběLONDON CALLING: Když promluví královna\nNo a ostatní desetitisíce lidí to mají dost podobně. „Britskou královskou rodinou již deset let žiju,“ přiznal se mi a potom i několika televizním stanicím Filipínec Chito Salarza-Grant, samozvaný "Hat Man of London". Půl metru vysoký oltář s Meghan a Harrym na jeho hlavě vypovídá o tom, že je pevně rozhodnut pokračovat v dobře našlápnuté kariéře minicelebrity.\nNa túře historií\nDrobná bruneta s unaveným úsměvem a zablácenými pohorkami (ne, nikoli Meghan) právě tady, na dlouhatánské procesní aleji u Windsorského paláce, zakončila svůj pochod po britské historii. Po dvouapůltisícové túře, ovšem myšleno v mílích, která začala právě před rokem na Shetlandech ve Skotsku, si Jane Batchelorová vybrala celkem příznačně k zakončení právě tuhle událost.\nProjděte si celou fotogalerii.\n„Tohle je to nejlepší, co jsem kdy v životě udělala,“ zaznělo od euforické třicátnice kdesi od New Castlu těsně poté, co ona, já a s námi stotisícový dav konečně zahlédl "naživo" novomanžele Meghan a Harryho, kteří nám mávali z kočáru.\nParadoxem naší doby je, že čím více je nám svět zprostředkován stále dokonalejšími médii, tím úžasnější je zažít něco doopravdy.\nOpravdu? Okamžitě jsem zapřemýšlela, v jakém případě bych tuhle větu vyslovila já. Asi až poletím s Virgin Galactic na hranici vesmíru? Až konečně dodělám doktorát? Ale po čtyřech hodinách forenzního výzkumu celkové situace pomocí optických pomůcek, odposlouchávání cizích rozhovorů ve vleklých frontách, bezpečnostních prohlídkách u usmívajících se policistů a v závějích britských vlajek bylo moje silové pole cynismu přece jenom oslabeno.\nParadoxem naší doby je, že čím více je nám svět zprostředkován stále dokonalejšími médii, tím úžasnější je zažít něco doopravdy. Najednou jsem se nemohla ubránit skupinové euforii, že jsme byli kolektivně svědky unikátního globálního momentu. Historii nijak zásadně nezmění, ale pro stovky tisíců to byla životní událost.\nfoto: Veronika Lukášová, zdroj: Veronika Lukášová\nFotografka a dokumentaristka. Do světových médií fotila ve Washingtonu, nyní působí v Londýně. Více na www.veronikalukasova.com.


AJ – Slovíčka pro vedení lidí B1 | EasyLingo\nÚvod | E-shop | Angličtina | Profesní kurzy angličtiny | AJ – Slovíčka pro vedení lidí B1\nAJ – Slovíčka pro vedení lidí B1\nProhlubte svou anglickou slovní zásobu se slovíčkovým kurzem pokročilé angličtiny z oblasti vedení lidí! Specifický obor- specifická slovní zásoba, specifické fráze a obraty. Tento kurz vám pomůže porozumět odborným článkům, zapojit se do diskuzí a bez obav se vyjádřit i písemně. Vše bez toho, abyste strávili hodiny nad oborovým slovníkem. Jestliže se odhadnete nesprávně a náplň kurzu vám nebude vyhovovat, můžete si do 14 dnů vybrat jiný kurz nebo požádat o vrácení peněz. Nic neriskujete, neváhejte a rozšiřte svůj anglický obzor.\nNeomezený přístup do celého kurzu\nCelková částka bude jednorázově stržena z vaší platební karty.\nPřístup do celého kurzu i do 83 dalších obecných i profesních kurzů v 6 světových jazycích\nČástka 499 Kč bude jednou měsíčně automaticky strhávána z vaší platební karty.\nV úvodní kapitole se student naučí základní fráze spojené s představováním a loučením, dále slovíčka spojená s představováním nového kolegy.\n2. Angličtina ve společnosti\nTato kapitola se věnuje angličtině ve společnosti, tzn. frázím spojením s konverzací, řešením problémů, omlouváním se, telefonováním a komunikací se žadatelem.\n3. Život ve firmě\nVe třetí kapitole si student osvojí fráze a slovní zásobu spojenou s životem ve firmě - terminologii týkající se práce a firmy, small talk, atd.\nV poslední kapitole si student osvojí slovíčka z oblasti porad a prezentací. V kapitole se učí i fráze spojené s prezentováním, např. fráze, které se používají na začátku a na konci prezentace. Kapitola obsahuje i fráze týkající se řešení technických problémů.\nZa mě nejlepší a nejlépe zpracovaný online kurz, který mě opravdu baví. Bez nucení si najdu každý den pár minut času a výsledky jsou super. Stále mě to motivuje jít dál a makat.\nMáte málo času? Stačí i 20 minut denně\nOnline kurz projdete za 2-4 měsíce podle toho, jak často a intenzivně studujete. Abyste si udrželi motivaci a dělali pravidelné pokroky, doporučujeme studovat 20 minut denně. A hlavně jedete svým vlastním tempem. Na nikoho nečekáte, jen kliknete a za pár vteřin se učíte cizí jazyk dle vaší volby.\nCo o našich kurzech říkají naši studenti?\nSkončete s biflováním a bavte se\nUž nebudete mít nepříjemný pocit, že začínáte zase od znova. Budete si s cizím jazykem hrát a učit se ho intuitivně. Už žádné biflování. Provedeme vás krok za krokem celým obsahem kurzu, a na jeho konci zjistíte, že už se těšíte na pokračování. Jdete do toho?


V osmnáctém týdnu nám Disney+ nabídne nový seriál ze světa Star Wars | Edna novinky | Edna.cz\nEdna.czEdna novinkyV osmnáctém týdnu nám Disney+ nabídne nový seriál ze světa Star Wars\nV osmnáctém týdnu nám Disney+ nabídne nový seriál ze světa Star Wars\nDisney přichází s další seriálovou novinkou ze světa Star Wars, od které si slibuje nemalý úspěch. Jakých dalších novinek se dočkáme během tohoto týdne se dozvíte v tomto článku.\nNový animovaný seriál ze světa Star Wars nás zavede do doby, kdy skončily klonové války a Republika se pomalu mění v Galaktické impérium. Klonový oddíl 99 se snaží najít své nové místo v galaxii. Každý člen týmu je jedinečný, což začneme zjišťovat již v první epizodě.\nI Netflix nezůstane pozadu. Představí se nám totiž nový superhrdinský seriál, který se zaměří na první superhrdiny na Zemi. Ti již mají své nejlepší léta za sebou, takže je na jejich dětech, aby převzaly otěže. Jenomže ti se musí především vymanit ze stínu svých rodičů.\nNa Peacocku odstartuje komedie, ve které se rozhodne dívčí kapela uspořádat svůj comeback. Tahle skupina má svá nejlepší léta slávy již dávno za sebou, proto nadešel nejvyšší čas zkusit zkusit to znovu. Jak se bude děvčatům dařit uvidíte v novém seriálu.\nKorejská republika tento týden rozšíří svou seriálovou tvorbu na Netflixu. V této novince se zaměříme na ženy, které překonávají své limity, aby zjistily, jaké skutečně jsou.\nStanice The CW si tento týden pro nás chystá návrat seriálů Legends of Tomorrow a Dynasty.\nNa FX odstartuje pokračování seriálu Pose a Hulu chystá další řadu Shrill.\nStarz pak přijde se třetí řadou The Girlfriend Experience.\nNa Netflixu bude pokračovat Selena: The Series a v Austrálii začne třetí řada How to Stay Married.


Vybrat si můžete z nabídky 390. českých jmen. Kliknutím na obrázek se zobrazí nabídka medailonu se jménem Lukáš v hodnotnějším provedení z ryzího zlata.\nMedailon Pražské mincovny s českým jménem "Lukáš", se dodává v dárkovém balení, spolu s certifikátem pravosti. Součástí balení je i psaníčko, kde si může Lukáš přečíst vaše věnování.\nkód: PMCJ310 jména - Lukáš - stříbrná medaile - 24 hodin\nkód: PMCJ310 jména - Lukáš - stříbrná medaile - 1-10 dnů


Doplatek na bydlení -\nÚvod / O sexbyznysu / Dávky / Dávky v hmotné nouzi / Doplatek na bydlení\nHlavním cílem sociální dávky doplatek na bydlení je umožnit uhradit odůvodněné náklady na bydlení tak, aby jednotlivci nebo rodině (resp. skupině společně posuzovaných osob), zůstala k dispozici alespoň částka na živobytí.\nPro pobírání doplatku na bydlení musíte mít přiznaný nárok na příspěvek na živobytí.\nZákon však umožňuje poskytnout doplatek na bydlení (s přihlédnutím k celkovým sociálním a majetkovým poměrům), i v případě, že příspěvek na živobytí nebyl přiznán z důvodu, že příjem osoby a společně posuzovaných osob přesáhl částku živobytí osoby a společně posuzovaných osob, ale nepřesáhl 1,3násobek částky živobytí osoby a společně posuzovaných osob.\nMimo příspěvek na živobytí můžete pobírat i příspěvek na bydlení, pokud vám ani tak nezůstane částka na živobytí, lze žádat ještě o doplatek na bydlení.\nDruhou možností, kdy je žádáno o doplatek na bydlení, jsou situace, kdy je komplikované žádat o příspěvek na bydlení (v případě, že bydlíte na ubytovně, v azylovém domě, nejste tedy nájemci ani vlastníci bytu, a tak nemáte nárok na příspěvek na bydlení apod.)\nZároveň nesmíte bez vážného důvodu odmítnout nabídku na levnější bydlení v obci, kde máte trvalé bydliště (to však neplatí pro důchodce).


Vzpěra kapoty - Exteriér - Škoda Octavia Fórum • OctaviaClub.cz\nBy Honza9007, August 24, 2014 in Exteriér\nHoši, má někdo praktickou zkušenost se vzpěrou kapoty z OBček?\nJestli se tahle investice vyplatí, nebo se jedná o vyhozený prašule? A klidně sem vkládejte i fotky vašich vzpěr či řešení zvedání kapoty! ;)\nMám ty samé a fungují\n@banán: super, klidně sem hoď i svoje foto. Přemýšlím, zda se to pak vyplatí. Protože mě fakt baví ta tyčka kapoty; zejména když chce člověk dolévat kapalinu do ostřikovačů :D To někdo přemýšlel řitním otvorem\npro inspiraci mrkni ke mně do vlákna, mám to udělané na dvě\n@Kajman: jj na OII vím, že se to řešilo. Ale chtěl jsem reálné zkušenosti na nové OIII ;)\ntady máš video od tvého kámoše ;)\nsorry, přehlídl jsem že jsme v O3jkách\nhele úplně v klidu. ;)\nJá to pak vyzkouším, až bude auto doma, a podělím se o fotky, doporučení a zkušenosti\nTak včera vyzvednuto, dnes namontováno. A... popravdě nevím\nVzpěry drží kapotu nahoře, ale vzhledem k jejich dosti položené poloze ji zvedají až tak v poslední třetině; do té doby je to na síle ruky.\nMontáž jednoduchá; v balení jsou čtyři "čepy", které nahrazují dva šrouby držící blatník a vždy jeden šroub ze dvou na pantech kapoty. Dobré je, že vzpěry se prodávají hned v sadě dvou kusů a kapota se tak neprohýbá při otevřeném stavu. Tyčku je možné i nadále použít. ;)\nZa cenu zhruba 1130,- se jedná o docela dobrý, a cenově relativně dostupný, doplněk, který vypadá dobře při otevřené kapotě. Se zkušenostmi z otevírání např. v zimě se posléze podělím též.\nkdyby to bylo umisteno blize k celu kapoty, slo by to otevirat snaz\nAno, to by šlo. Bohužel tomu tak ale není. :(\nJeště takový postřeh: kdyby se ty černý pístnice daly dolů (tj. celá vzpěra opačně), tak konec pístnice je akorát do hrany toho malýho molitanovýho kousku, který by pak byl velice rychle KO. ;)\nhonzo neudelame clanek s navodem k montazi a zkusenostmi? :)\nKlidně můžem, ale montáž je otázkou povolení dvou šroubů a nahrazení dvou čepů s kulovou hlavou. Dokonce se nemusí ani nově usazovat kapota ;)\nZkušenosti jsou zatím takové, že otevřít kapotu musím ručně a ona díky vzpěrám "jen" drží v horní poloze. :D\nmě vzpěry zabírají již od spodu... stačí odjistit a dát kapotě "popud", vyjede až nahoru...\na jake mas?\nU tech vzper v popisu se pise : "určeno pro všechny modely Škoda Octavia III bez aktivní kapoty "\nJa myslel, ze aktivni kapotu maji vsechny O3. Zaroven je tam na fotce RS, ktera ma aktivni kapotu urcite...tak nevim\nUž MR 2014 nemá aktivní kapotu.\nPisou tu presne "\nS aktivní kapotou se bude octavia prodávat ve všech zemích EU"\nTen článek je už rok a půl starý:-)\nJá mám Oktu ještě s aktivní kapotou, ale pak se začali dělat bez. Nevím proc a nevím od kdy, ale je to tak.\nNie je problém s tými vzperami po dlhšom čase? Nedochádza k deformáciám kapoty?\naktivní kapota je do 22. nebo 23.kalendářního týdne 2013, pak již montována nebyla, protože O III splňuje 5 hvězdiček i bez aktivní kapoty (ve vztahu k ochraně chodců) - vice zde - strna 4 poslední odstavec\nk deformacím kapoty určitě nedochází\njá na autě aktivní kapotu mám a mám tedy tyto vzpěry určené pro vozidla s aktivní kapotou - rozdíl je pp. jen v dodaných šroubech\nU OIII nevím, na to se mne zeptej za pár měsíců, ale na OII jsem měl vzpěru celou dobu a žádná deformace, i když vzpěra byla jen na jedné straně.\nTak mám taky namontováno. Práce na 10 minut. Koupil jsem je hlavně kvůli nalívání kapaliny do ostřikovačů. To mě neskutečně iritovalo. Vzpěry mám od OB. Jediná piha na kráse byla, že v krabici nebyl žádný návod a komplikace, že když jsem odšrouboval šrouby z držáku kapoty (použil jsem Torx 50, i když originál šroub má víc výstupků v hlavě), tak po šroubu tam je nenalakovaná stopa a díra větší, než šestihran na kloubu. Ale vyřešeno, musel jsem jet koupit podložky, protože tyhle jsem doma jak na potvoru neměl a polohu pístu jsem viděl na jejich stránkách a tady na videu..\nJsou to vzpěry pro aktivní kapotu nebo ne? Na OB jsem viděl vzpěry jen pro aktivní kapotu.\npNa OBAutodily mají vzpěry pro oba typy kapoty\nEdited August 26, 2015 by aha\nvzpěry z chiny,do poloviny zvedám sám pak už vzpěry 🙂


PČR, PS 2013-2017, 42. schůze, část 66 (2. 3. 2016)\nÚplně na závěr svého vystoupení chci říci, tak jakoby trochu podprahově, a myslím, že pan poslanec Václav Zemek to tak trochu řekl. Je to takové to rčení, při jehož vyslovení by člověka mělo zamrazit. Neboli ten, kdo si počíná správně, se nemusí ničeho bát. To je takové to kalvínské rčení, že když nařizoval, aby občané neměli záclony v domech, kdo hřích nepáchá, kdo má svědomí čisté, nemusí se kontroly bát. Když si tohle uvědomíme, že tím zdůvodňujeme nějaký návrh tak významný, jako je tento, že bychom měli mít nějakou zpětnou pojistku a říci si pozor, teď děláme něco, co bychom neměli dělat, možná bychom měli šlápnout na brzdu, možná návrh zamítnout nebo vrátit k přepracování, aby procedura nebyla tak složitá, a pokusit se tyto věci zhodnotit, vyřešit a v nějaké širší diskusi ještě jednou projednat. Děkuji.\nMístopředseda PSP Petr Gazdík: Děkuji panu poslanci Zahradníkovi, který byl zatím posledním řádně přihlášeným do obecné rozpravy. Ptám se, kdo další se hlásí do obecné rozpravy. Jestliže nikdo takový není, končím obecnou rozpravu. Ptám se na závěrečná slova. Pane ministře, prosím, máte slovo.\nMinistr životního prostředí ČR Richard Brabec Děkuji za slovo. Pane předsedající, kolegyně, kolegové, já vám chci především bez jakéhokoliv klišé velmi poděkovat za debatu, která byla velmi neideologická. Já jsem se trošku bál, že se to tady zvrhne v jakousi arénu obviňování, kdo se chce komu vlámat do bytu, že to bude další pokračování jakéhosi velkého bratra nebo něco podobného. Já si velmi vážím toho, že debata byla velmi vyvážená a že jsme se tady bavili o tom, jaké metody mohou být použity pro to, abychom vůbec nemuseli vstupovat do domácností. Protože mi věřte, že i pro mě je to záležitost, která je až krajní. Já se k tomu dostanu v rámci jednotlivých reakcí na vaše náměty.\nHodně o tom říkal už kolega Zemek a bylo to velmi zajímavé právě z jeho pohledu praktického, protože on se tím zabýval. Já jsem tu samou zkušenost měl z rozhovoru s člověkem, který tuto funkci vykonává na magistrátu v Ostravě. On mi říkal, jak to v praxi funguje. Mají třeba tisíc podnětů ročně, ale minulý rok vyšetřili jeden, a to jenom proto, že se ten člověk přiznal. Nějak mu nedošlo, že se vlastně přiznává. Podle Ringelmanna a dalších věcí to je sranda, to je opravdu návrat do Julese Vernea. Je to metoda, která úředníkům skutečně neumožňuje, aby mohli pracovat a aby k něčemu vůbec mohli dojít. Opravdu je tam celá řada situací, na které mě třeba upozorňovali i na krajském úřadě, že se na ně opravdu obrací celá řada starostů a říkají: Proboha, vy jste něco schválili a teď nám nedáváte nástroj, jakým způsobem vůbec můžeme kontrolovat.\nVěřte, že osvěta, a to říkám úplně vážně, protože my jsme třeba podpořili, a jsem za to rád, zajímavý projekt slezského gymnázia, který dělá osvětu tak, že holky a kluci z gymnázia normálně po škole vyjdou do ulic a zvoní na zvonky někde, kde se třeba kouří z komína více, a upozorňují velmi slušně lidi, že asi možná porušují zákon a jestli vědí o kotlíkových dotacích a tak dále. My jsme ten projekt podpořili. Šíří se do celé České republiky a jsme za něj velmi rádi. Takže osvěta bude v každém případě a už dneska je.\nProblémem je to, že je tady určitá neopominutelně velká skupina lidí, která čítá stovky a možná tisíce lidí, kterým osvěta nic neříká, protože oni vědí, že se to nesmí, ale oni to dělají právě proto, že vědí, že se na ně nikdo nedostane a jsou nepostižitelní. A dost často to nejsou, jak nás upozorňují třeba starostové, protože je velmi dobře znají, ani lidé ze sociálně slabých vrstev. Dost často jsou to lidé, kteří rozhodně nemají hluboko do kapsy, a přesto tam hodí odpady, protože se jich zbaví, nemusejí je třídit a ony tak pěkně hoří a samozřejmě vydávají kýžené teplo.\nK panu poslanci Junkovi vaším prostřednictvím, pane předsedající. Byrokracie je tam i dnes. Protože na starostu se lidé obracejí, akorát jim nemůže pomoct, protože ten úředník se tam musí vypravit, on to řeší pomocí Ringelmanna, někde poměřuje proti obloze stupnicí, takže tam stejně musí jet, nic nevyšetří a je to k smíchu. Naopak jsou vynakládány peníze. My jsme si udělali rozbor a zjistili jsme, že takových případů mohou být první tisícovky ročně, protože je přibližně 200 ORP a případů bylo přibližně deset na ORP. Ale je to průměr. Z toho vlastně vyšla i nějaká nákladovost řádově kolem 10 milionů na celou Českou republiku, protože jedna kontrola včetně třeba rozboru popela odhadovala, že by mohla být kolem pěti šesti tisíc korun.\nBohužel, a to je odpověď i na pana kolegu Váchu, nestačí další metody, a říkal to i pan kolega Pavera, jako jsou stěry z komínových stěn, ze spalinových cest, protože ony nejsou důkazem. Kominík v tu chvíli nepomůže. Problém je v tom, že spaliny, respektive úchyty mohou být samozřejmě desítky let. A ten člověk může říct: No, jo, ale to jsem nepálil já, to pálil někdo přede mnou, můj děda nebo člověk, který v tom baráku bydlel předtím. A vy nepoznáte, jestli těžké kovy, které tam jsou a které mohou něco detekovat, nebo PCB a další látky, jsou rok staré, anebo patnáct let staré. To se prostě nedá poznat. Jediné, kde se to dá udělat, je rozbor popela. To je ta záležitost, která je průkazná. A to je odpověď i na pana kolegu Váchu.\nMy jsme skutečně zkoumali veškeré metody, odběry z těchto spalinových cest, samozřejmě jsme zvažovali i drony. Dneska třeba Český hydrometeorologický ústav, který patří pod resort Ministerstva životního prostředí, tři roky zkouší možnosti využití dronů. Problém je ten, že dron jako takový není schopen měřit v podstatě čisté emise, protože visí v nějaké výšce nad komínem, nemůže si sednout úplně na komín, nehledě na to, že nemůže třeba létat ve tmě a takové věci, a ani ta čidla nejsou taková, aby prokázala to, co je dneska v popelu. To znamená, že to mohou být doprovodné metody, ale nemůže to být hlavní metoda měření. Není průkazná a neobstála by ani jako důkaz třeba ve správním řízení.\nJá prostě nejsem pro to, abychom rezignovali. Přesně na ty případy, o kterých třeba hovořil kolega Hájek, a já jich znám desítky, jsme řekli: nezlobte se, vážení občané, ale stát vám nemůže pomoct, zkuste se s tím sousedem nějak dohodnout. Ono to fakt nejde vyzkoumat, fakt to nejde prokázat, to prostě nejde. Já si myslím, že jako zákonodárci bychom se s takovou situací prostě neměli spokojit. Já si ani nemyslím, že by to zhoršilo sousedské vztahy, protože k tomu dneska dochází, tak už jsou špatné, pouze s tím nelze nic dělat.\nO nákladech jsem hovořil.\nK paní kolegyni Hnykové. Pachové látky jsou skutečně záležitostí hygienických limitů. Je to komplikované, protože ony jsou velmi obtížně měřitelné. Jsou takzvaní vyškolení čichači, to je odborný výraz, školení specialisté, kteří opravdu čichají a jsou certifikovaní čichači. On je schopen rozpoznat intenzitu zápachu. Normálně je využívají úřady. To si nedělám legraci, opravdu. Určitá intenzita zápachu je potom povolena v rámci integrovaného povolení konkrétního provozu. Mám dobrou zprávu pro takové případy, protože my letos poprvé z prostředků Státního fondu životního prostředí vypisujeme speciální výzvu, do které se mohou hlásit právě podniky, které plní hygienické normy, ale přesto otravují i takto okolí zápachem, a mohou využít právě dotaci ze SFŽP do určité výše na odstranění tohoto zápachu, samozřejmě za situace, že plní tyto normy. Ale normy jsou velmi složité, velmi složitě měřitelné, protože můžete změřit obsah určitých látek třeba v emisích, ale je velmi složité měřit pachové látky. Ony jsou skutečně fyzicky neměřitelné. Vždycky je to velmi subjektivní.\nPro kolegy z Ostravska chci jenom říct, že ostravská raketa je pojem, který existuje. Já jsem ji sám viděl. Netopil jsem s ní. A sami kolegové z Ostravy říkají, že bohužel mnohdy se dovážely i z Polska, kde byly různě kombinované s uhelnými kaly. Dokonce se to vyrábělo skoro poloprůmyslově, takže byl výrobce, který to skutečně dodával. Obávám se, že toto dodává doteď. Je to věc, která reálně existuje. Velmi dobře hoří, ničí spolehlivě kotel, ale většinou se jimi topí v takových kotelních troskách, kde už není co zničit, ale o to více to samozřejmě produkuje tyto látky, protože nízká teplota spalování plastových lahví vydává příšerné sloučeniny, dioxiny a další, které jsou samozřejmě prudce karcinogenní. ***


Tohle je posledni kapka - nikdo ze soucasne vlady od mne uz hlas ve volbach nedostane. Socani a Komanci jsou nevolitelni uz leta.\nChteji abysme se radikalizovali, tak jim to za sebe splnim\nProč vláda nechce romské děti ve zvláštních školách?\nProč vláda nechce romské děti ve zvláštních školách? V naší společnosti si necháme naprosto rozložit školství, především to speciální školství, které bylo na vysoké úrovni a celá Evropa nám ho mohla jen závidět, jenom proto, že neumíme čelit nějakým aktivistům z neziskových organizací, kteří hájí především svoje zisky a ne zájmy dětí a už ne těch romských. Všichni, kdo s těmito dětmi pracují ví, že bohužel je to menšina, která má snížené rozumové schopnosti. Proč zrovna tato menšina, tím by se měl zajímat úplně jiný obor, než školství, např. genetici.To, že většina romských dětí nezvládá základní školu a dostává se do speciálních, to je jen pro jejich dobro. Ze základních škol vychází tyto děti v sedmém ročníku skoro negramotné. Žádné romské dítě se do speciální školy nedostane bez vyšetření pedagogicko psychologické poradny. Ta by měla přesně určit mentální postižení a sociální zanedbanost. Vzpamatujme se a braňme se, nedovolme zničit naše školství.\nDo všech speciálních škol přece jsou přece zařazovány děti se souhlasem rodičů a po prošetření pedagogicko-psychologickou poradnou. To jsem teda jelen .\nChudáci "bílé" děti i učitelé, ono to není nepodobné\nJe mi líto, že tady máme další pokus, jak spojit normální a problémové lidi. Chudák bilé pokusné děti.\n..nekdo nam tu z trafiky dela tunel...\n1) do školy přijdou nějaké děti s totální absencí hygienických či sociálních návyků\n2) jejich koncentrace překročí únosnou mez (odhadem tak 5-10% ve třídě)\n3) ostatní rodiče (budou-li mít kam) přesunou své děti do jiné školy tím dojde k nežádoucí segregaci\n4) celý cyklus se bude opakovat tak dlouho, než nám dojdou školy\nNejlépe se ovládají nevzdělané, terorizované a závislé davy. Teror zajistí nepřizpůsobiví ve spolupráci s PČR (jako ve Varnsdorfu), na nevzdělanosti se už pracuje. Nevzdělaný lidé jsou zpravidla závislí na dávkách, takže závislost bude následovat. To už nevypadá na náhodu nebo tupost politiků - to už vypadá na úmysl...\nRe: Systém bude fungovat následovně:\nDěti elity budou ovšem výhradně navštěvovat soukromé "výběrové" školy, ty se s nepřizpůsobivou lůzou špinit nebudou. Všechno to " kolem" de sebe zapadá a máte pravdu, že to je úmysl !!! Oni už nám tady v podstatě vládnou a my (a naše děti) jsme jejich bílí otroci a fackovací panáci.\nuž mě přesvědčovat nemusíte\nUž toho můžete nechat, už jsme mě přesvědčili dávno, že pořídit si děti nebo je vychovat podle svých představ, je blbost. Takže už nemusíte přidávat další důvody :-)\nchodí děti proto, aby matky mohly pracovat - jaký má smysl posílat tam děti, když jsou matky doma ???\nRe: Do mateřské školky\nKdepak, školka má i vzdělávací funkci. Jenže tuhle jedna mateřská školka deklarovala, že bude přijímat i romy........A ostatní matky své děti odhlásily.\ndo praktické školy bez souhlasu rodičů\nnikdo dítě poslat nemůže.\nNevíc se to stejně vysegreguje i bez toho. Která škola bude mít moc cikánů, z té ostatní děti odejdou. Takže se nebude jmenovat praktická, ale to bude asitak všechno.\npeněz, co vyletí oknem Ty děti, které jsou dnes v praktických školách, na zvládnutí ZŠ prostě nemají. Když vynechám ty opravdu postižené, takřka nevzdělavatelné a všimnu si jen těch neviditelných, skoro se ani nejde divit. Viditelný rodič (přinejhorším občas) projeví zájem o to, jak to potomkovi jde ve škole; a když ne moc, přitáhne ho. Neviditelný, i kdyby zájem projevil, sám nepochopí, co že se to v té ZŠ učí - a když připočteme vrozený pohodlný postoj k životu (brát: ano; dávat: proč??) a dlouholeté zkušenosti - to je vláda tak naivní? Touhle cestou se vrátíme o 30 let zpět, kdy učitelky ZvŠ před odjezdem na školu v přírodě šly ze školních peněz (tedy peněz pro všechny děti) nakupovat oblečení a obutí pro neviditelné, aby nebyli diskriminováni a mohli zcela zdrarma jet s ostaními .\nNo tak to jsou teda\nZbytečně vyhozené peníze.....!!!!! Penězma hloupost nevytlučou\nVyhozené prachy a to mě tedy s*re!\nRe: Vyhozené prachy a to mě tedy s*re!\n15 miliard ročně? Je vidět, že peníze státu nechybí, ba naopak. Ale vymlouvaj se, že nemají na kulturu, na ty příšerné silnice z roku raz dva apod. Hnus hnus hnus - nedivím se, že Kalousek včera dostal po d....e\nTo bude úroveň!\nZ učitelů budou dozorci, ti lepší přejdou na placené soukromé školy stejně jako děti jejichž rodiče mají o vzdělání zájem.\nNakonec nezbyde než platit cikáňatům školné na soukromých školách.\nJaká realizovatelná řešení máte vy,\nkteří s návrhy v článku nesouhlasíte?\nRe: Jaká realizovatelná řešení máte vy,\nProstě cukr (nebo jeho podstatnou část) vyměnit za bič... . protože ONI jsou vlastně spokojení a nic je nenutí, aby se sami SNAŽILI o změnu k lepšímu...\nPro dlouhodobě nezaměstnané, více než pětkrát trestané zavést pracovní tábory s ostrahou. Samozřejmě omezit jejich porodnost. Tím, zůstanu "venku" jen slušní cikáni a situace se začne uklidňvat. K tomu ale asi nedojde, takže v budoucnu nás čeká občanská válka, slušní lidé vůči parazitům. Snad bude krátká. Něco mi říká, že dřív to bouchne v západní Evropě, tak nás, snad kromě Indie, kde čekají zástupy Khumarů na víza k nám, nebude mít kdo kritizovat.\nPřipustit, že nepřizpůsobiví jsou nepřizpůsobiví proto, že\nse přizpůsobit nechtějí a/nebo nedokáží. A stát inkasuje od daňových poplatníků nehorázné sumy za to, aby jim zajistil služby (bezpečnost, vzdělání, zdravotní péči atd.). Takže bych začal u té bezpečnosti a zajistil bych bezpečí přizpůsobivých tím, že bych tvrdě a nekompromisně šel proti nepřizpůsobivým, Zatím je to naopak.\nZbytečných a drahých sociálněinženýrských experimentů tu za posledních 60 let máme víc než dost. 60 let - to jsou 3 generace - a jediné co ty vyplýtvané prostředky i úsilí přinesly je zvyšující se počet nepřizpůsobivých a rostoucí represe proti přizpůsobivým.\nTo se ani nedá číst.\nJe mi špatně z toho jak se pořád protěžuje skupina lidí, která o to nemá sebemenší zájem. Kdo chce chodit do školy a učit se tak mu v tom nikdo nebrání ale donutit někoho aby se učil když sám nechce to je jako močit proti větru.\n...no a pak se z těch zlých skřetů stali hodní trpaslíci,\nkteří Sněhurce pomáhali...Takové pohádky může vymyslet jen chorá hlava některých zmocněnců pro lidská práva a podobných nesmyslných institucí.\nRe: ...no a pak se z těch zlých skřetů stali hodní trpaslíci,\nVláda nechce romské děti ve zvláštních školách,\nprotože se rozhodla je ,,vzdělávat" sama, ve svém volném čase!\nUdělám ti opačně,\nv jistých městech založím Zvláštní soukromé školy pro průměrně nadané žáky, které budou mít shodné osnovy se základními školami, ale budou soukromé a zvláštní, budu mít asi plno\nCo to je "cvičný byt"?\nZřejmě normálně vybavený byt, na kterém lze demonstrovat, co vše se dá odmontovat a odnést, aniž by nájemci spadl na hlavu.\n... super, ale jak je teda chce naučit hygieně, jak je chce naučit normálním lidským návykům o bydlení, povinostem k placení svých závazků, JAK JE CHCE NAUČIT TOMU, že do školy chodit mají a musí, ...\nV "normální škole" jsou tyhle věci brány za NORMÁLNÍ, tudíž se tam nevyučují Jak to cikánské děti zvládnou, bez "doučování", když na ně jejich cikánští rodiče kašlou a maj je jenom pro výběr dávek z daní nás, bílých živitelů - daňových poplatníků\nRe: vláda nechce romské děti ve zvláštních školách\nnormální je být nenormální a trpět co nejlepší deformací... podle slov "romů" jsou žáci přeřazovaní do pomocných škol slabí v učení (rasismus), nedostatečnou docházkou (rasismus) a "bílí" jim berou následně možnost k integraci (rasismus)..... ANEB JAK NAUČIT MENŠINU, CO NEKLADE VZDĚLÁNÍ, JAKO CESTU K VYŠŠÍMU SOCIÁLNÍMU, FINANČNÍMU ZAČLENĚNÍ DO SPOLEČNOSTI, JAKO HODNOTU! Kdo tohle nechápe, sám se odsuzuje k sociánímu vyloučení. Je to normální trest, vůči jedincům (skupině) co nepracuje ve prospěch společnosti. KDO NEPRACUJE VE PROSPĚCH SPOLEČNOSTI JE ODSOUZEN K ZÁNIKU, pouze sociální stát si myslí, že nejlepší metoda, jak naučit cizí jazyk je zapalcení učitele. Pouze člověk ví, že nejlepší škola jazyka je vydělat si bez učtele na chleba....\ndal bych ty miliardy, pokud by titulek zněl:\nVláda nechce romské děti, bude to stát miliardy.\nPodle mě je to investice, která by se v krátkém časovém horizontu rychle vrátila!\nkolik z v článku jmenovaných projde až do 9. třídy a kolik ještě výš?\nkolik z nich jezdí auty - kolik prošlo autoškolou, udělalo řidičský průkaz a má platnou technickou a emise, policajti je údajně nestavějí, aby nebyli nařčeni z rasizmu\nNebude to tak zlé. Za poslední měsíce si pamatuji, že jen jednou mi nedal přednost snědší řidič na přechodu pro chodce. U blondýn je to zcela běžné (asi si myslí, že žena má vždy přednost). Pokud jde o špatné řidiče, které potkávám, nepamatuji si (kromě uvedeného případu), že by nebyli bílí.\nvelmi se obávám,\nže Nečas s celou vládou a s celou agenturou pro rozmazlování slabých občanů budou tak dlouho štvát lidi,až se objeví českej brejvík a bude českej průser\nRe: velmi se obávám,\nJaké rozmazlování slabých občanů. Ty peníze k nim nedorazí. Viz:\nStačí to, co berou adresně. Já třeba nedostanu ani korunu, a u nich žijí celé rodiny i z mých daní.\njsem byl v týdnu kupovat protihluková sluchátka do práce a koupil jsem si v modré barvě!\nNěco mi tu ve všech článcích chybí...\nKdyž vezmu na výlet pod MontBlanc třídu ze sportovního gymnázia a s něma tam zabloudí autobus důchodců, kteří původně jeli na prodejní akci na sadu "špičkových" hrnců, oba tábory budou rády! Když jim navleču skvělé vysokohorské oblečení a obuv, neodnítne ani jeden. Ale když je postavím pod kopec na trek, vystartuje 95% študáků a možná tak jeden dva důchodci. Samozřejmě spousta seniorů odmítne jít nahoru, protože se bude bát neúspěchu. Většina ale ten výkon bude považovat za blbost. Za zbytečnou námahu, která NIKAM nevede. Že ta cesta vede na vrchol? A co tam? .....\nA o tom to celé je - jakékoliv programy a systémy nedokáží dosáhnout toho zásadního: dostat do romů potřebu a chuť se dostat na vrchol. Vylézt na Mt. Blanc. Rádi by goretexové boty a aktivní prádlo, ale jen proto, že ho mají "ti druzí". Ten kdo teď odpoví, že za to může těchhle uplynulých dvacet let nebo bolševik, mýlí se. Trvá to už 400 let.... beze změny. Kdo tvrdí že to umí změnit, lže sobě a hlavně všem okolo....\nRe: Něco mi tu ve všech článcích chybí...\nJim stačí život přežít ne si ho užít...Jaký je pro ně rozdíl v příjmu peněz 10 nebo 20tisíc? Tři dny v herně...\nMýlíte se, oni si život užívají - bez starostí, v pohodě, ont ta platí někdo jiný.\nKdysi, než jsem odešla do důchodu, jsem ráno před šestou čekala na autobus, abych jela do práce. Z blízké herny vyšla skupinka cikánů a volali na mne, kam tak časně chci jet. Povídám, že do práce. Jeden z nich mi odpověděl: " Vy Češi se pořád honíte jen za penězma, ale neumíte si je vůbec užít. Podívejte se, paninko, na mne, já nikam nejezdím, ale užívám si až do rána!"\nTak udělějte zvláštní školy pro většinovou populaci\nA bude problém vyřešen. A hlavně do nich nebrat cikány, aby si nestěžovali.\nRe: Tak udělějte zvláštní školy pro většinovou populaci\nUž se na tom pracuje - viz snahu ministra školství rušit střední školy a nutit děti chodit na učňáky.\nsníží se tím celá úroveň školství\ntito to shodí ještě níže,ale ono tohle vládnoucím vyhovuje,čím nevzdělanější lid,tím lépe se vládne\nPokud se většina rodičů vzbouří i proti jedinému cikáněti ve třídě, pak si vláda stejně nepomůže.\nS dcerou chodila jediná cikánka a stejně dokázala svojí "nevzdělatelností" rozvrátit celou výuku, ať se učitelka snažila sebevíc a co nekazila ona, to vždycky dorazil její tatíček.\nNěkolikrát trestaný alkoholik na dávkách, který ale neustále vykřikoval o rasizmu a vyhrožoval neustále celému učitelskému sboru (na prvním stupni docela mimo mísu) i řediteli, stále vše "dával" televizi atd., holt na to měl dost času\nNakonec musela stejně do "zvláštní" protože se prostě nenaučila v první třídě ani to nejzákladnější ....\ntrochu se bojím toho, že se výuka přizpůsobí tak, aby i ti největší lempli stíhali. tudíž normální děcka zakrní a nebudou konkurenceschopní na trhu práce v zahraničí...\nKdyž vidím jak socani už chtějí jenom lehčí formu maturity, tak je mi fakt jasný, kam tohle spěje.\nPokud se do jedné lavice vedle sebe posadí nadprůměrný žák s podprůměrným, tak dle odborníku se bude ten podprůměrný chtít dotáhnout na toho chytřejšího. V praxi to ovšem funguje už od nepaměti tak, že prostě ten "šprt" musí dávat opisovat tomu" vedle" a tím účetně dochází ke zlepšení prospěchu u podprůměrného žáka. "Šprt" je navíc často vyrušován oním žákem vedle (případně i šikanován), čimž dochází ke zhoršení jeho prospěchu. Výsledkem je přiblížení prospechu obou k průměrným hodnotám.\nNeumím si ovšem představit, jak bude tento dávný model fungovat ve třídách s ještě větším množstvím podprůměrných, agresivnějších a hlučnějších spolužáků. Ne nadarmo mají elity své vlastní školy pro vyvolené.\nJdete už s tím zvýhodňováním k neumětelům.\nTakže když člověk nemaká a místo aby se staral o děti a naučil je hygieně a slušnému chování, tak může dát díte zadarmo do školky, zatímco pro normálního pracujícího je školka plná, aby tam dítě dostal, tak musí dát sponzorský dar a ještě každý měsíc cálovat? Teď mi teda řekněte, kdo je tady v tomhle státě znevýhodněný.\nZačleňování romskýh občanů je jako boj s větrnými mlýny,který se snaži vyřešit celá evropa,ale zatím se nedaří.Mentalita lidí,kteří jsou neklidní tím,že jim byl odebrán kočovný styl života a na který vzpomínají s radostí kdy si u ohně mohli večer nerušeně odreagovat své pocity svým způsobem se nezlomí.Je nutné,aby pro tyto děti zůstaly školy kde je menší počet žáků na jednoho učitele,aby měl možnost s nimi více pracovat osobně.Při dnešním počtu žáků na jednoho kantora to nebude pro tyto žáky prospěšné,ale naopak horší.Docházku je nutno obohatit o kulturu vzdělání,která je jim bližší než pro jiné děti,které jou schopne více vnímat jak říkal J.A.Komenský : "škola hrou."V kominitách by si měli zajišťovat pořádek sami a měli by mít své tzv.Gajdy jak za první republiky.Je toho mnoho,ale zrušením škol se to nevyřeší.Navíc by měly vznikat školky kde by se děti začaly učit základům hygiény a postupným návykovým nutnostem pro život.


Loňský rok na silnicích: Méně nehod, více mrtvých - Deník.cz\nLoňský rok na silnicích: Méně nehod, více mrtvých\nPraha - Na českých silnicích loni výrazně přibylo mrtvých. Vyplývá to ze statistiky, se kterou dnes seznámili novináře představitelé dopravní policie. Celkový počet 1123obětí dopravních nehod znamená sedmnáctiprocentní nárůst proti roku 2006.\nPři srážce dvou nákladních automobilů byl vážně zraněn jeden z řidičů. | Foto: Karel Dvořák\nZároveň ale jde odruhé nejnižší číslo od roku 1990.\nNejhorší bylo období letních prázdnin, tedy 3.čtvrtletí, kde téměř 350mrtvých překonalo loňská čísla orovných 100obětí. Proti tomu se snížil zejména počet dopravních nehod, za což může podle odborníků fakt, že řidiči musí od 1.července hlásit policii jen škody vyšší než 50.000korun.\nZlepšení situace vsilniční dopravě nastalo až koncem roku, kdy se začaly projevovat kroky nového šéfa dopravní policie Martina Červíčka, který ve funkci začátkem září nahradil Zdeňka Bambase.


K létu patří tábory a tak si zprávy z některých z nich přečtěte a nezapomeňte na ten archivní, také jsou tu zprávy ze zahraničních cest do nejrůznějších míst světa. Přečíst si je, je velmi povzbuzující.\nProtein čtou všude, hory, Řecko, směr Makedonie.\nV září proběhlo i Valné shromáždění YMCA a mimo jiné na něm byli zvoleni i noví členové statutárního orgánu YMCA v České republice. Nezní to příliš atraktivně, ale když si přečtete rozhovor s novou předsedkyní YMCA – Vladi Vidlákovou, možná i vás přesvědčí, že vnímat Ymku jako celek, vidět její potenciál a něco pro ni udělat stojí za to.\nNepřehlédněte ani dva trochu odlišné, i když oba inspirujícím tónem podobné, články o stromu YMCA Letohrad a plzeňských zpěvníčcích pro Banát.


Byla to sladká pomsta, uznala kanadská média po triumfu Ruska - Sport.cz\nByla to sladká pomsta, uznala kanadská média po triumfu Ruska\n19. května 2008 13:00 - OTTAWA\nHokejisté Ruska se dokázali podle zámořského tisku pomstít Kanadě nejlepším možným způsobem. Před rokem se hráči ze země javorového listu radovali z triumfu na světovém šampionátu v Moskvě, nyní musí vstřebat finálovou porážku v prodloužení od svého největšího rivala na domácí půdě v Québeku.\n"Byla to nejsladší možná pomsta," uvedla agentura Canadian Press v narážce na vyvrcholení loňského MS, kde Rusko neprošlo přes semifinále. Poté museli hráči sborné sledovat ve vyprodané aréně Chodynka radostné křepčení Kanaďanů po finále, v neděli se role obrátily. "Musíme uznat, že výhra Rusů byla férová. Před rokem prohráli v Moskvě semifinále a neměli šanci bojovat o titul. Teď vyhráli finálovou přestřelku," napsal list Montreal Gazette.\n"Ilja Kovalčuk zlomil kanadská srdce," konstatoval server kanadské televize TSN. Právě útočník Atlanty boj o zlato dvěma góly rozhodl. Nejprve v závěru normální hrací doby vyrovnal a poté v nastaveném čase utkání ukončil.\nFINÁLE HOKEJOVÉHO MS 2008 NA SPORT.CZ\nKLETBA Zlomí Kanada prokletí domácích MS?\nRUSKO Budeme muset být o hodně lepší než Kanada\nKANADA Bude to skvělé, chceme si finále užít\nON-LINE Kanada - Rusko 4:5 v prodloužení\nREFERÁT Rusové vyhráli MS v hokeji, Kovalčuk rozhodl\nHRDINA Kovalčuk: Bůh byl na naší straně\nHŘÍŠNÍK Nash: To vyhození puku byla chyba\nANALÝZA Rusové jsou na trůnu\nRUSKÝ TISK Takhle se překonává letité prokletí\nKANADSKÝ TISK Byla to sladká pomsta\nKanadský tisk ale své hokejisty nezatracuje. "Bez ohledu na výsledek mohou být fanoušci na hráče pyšní," uvedl internetový server canoe.ca. Svěřenci kouče Kena Hitchcocka na šampionátu neprohráli ani jeden zápas v normální hrací době a nastříleli nejvíce branek.\n"Výsledek ale zklamal 13 338 fanoušků v Le Colisée Pepsi, kteří věřili, že Kanada bude prvním týmem od roku 1986, který dokáže MS vyhrát doma," poukázala server na fakt, že ani letos se pořadatelské zemi nepodařilo získat zlaté medaile.\nCanadien Press zároveň připomněl, že MS mělo v minulosti většinou problém připoutat pozornost kanadských fanoušků. Letos se však situace změnila. Na turnaji se představilo osm z dvaceti nejlepších střelců uplynulé sezony NHL a "stále tak hrozilo, že padne gól".\nFantastický obrat předvedli ruští hokejisté ve finále mistrovství světa v kanadském Quebeku. Dvakrát s domácím týmem prohrávali o dvě branky a...\nTakhle se překonává letité prokletí, jásá ruský tisk\nNadšením nad nedělním vítězstvím ruských hokejistů ve finále mistrovství světa nad domácí Kanadou přímo kypí stránky ruského sportovního tisku...\nRusové jsou na trůnu, měli mladé hvězdy i Fjodorova a Nabokova\nHokejisté Ruska usedli po dlouhých patnácti letech na trůn pro mistry světa. Hvězdy nastupující generace Alexandr Ovečkin, Ilja Kovalčuk či...\nČeši byli na MS druhým nejlepším týmem v přesilovkách\nČeští hokejisté byli na mistrovství světa v Québeku druhým nejlepším týmem ve využívání přesilových her, přesto jim to po čtvrtfinálovém...\nČeští hokejisté byli na MS v Québeku druhým nejlepším týmem ve využívání přesilových her. Svěřenci trenéra Aloise Hadamczika měli úspěšnost 32,35 procenta. Lepší byli jen Američané (32,61 procenta).\nTo vyhození puku byla chyba, mrzelo Nashe po prohraném finále\nPět minut dělilo hokejisty Kanady od zisku zlatých medailí a zlomení kletby, podle které od roku 1986 nikdy nevyhrál mistrovství světa domácí tým...\nKovalčuk: Bůh stál o něco více na naší straně\nAž do finále mistrovství světa nedokázal ruský kanonýr Ilja Kovalčuk vstřelit na turnaji ani jednu branku. Jenže v zápase o zlato se v Quebeku...


Vrchní žalobkyně chce vazbu pro Halu a Sisáka - Deník.cz\nVrchní žalobkyně chce vazbu pro Halu a Sisáka\nPraha - Vrchní státní zastupitelství v Praze navrhlo vazbu pro dva zadržené v kauze Via Chem Group. Na webu úřadu to dnes oznámil státní zástupce Adam Borgula. Podle České televize se jedná o advokáta Iva Halu a podnikatele Petra Sisáka. V případu je obviněno 14 lidí kvůli údajnému manipulování insolvencí, ve vazbě zatím skončili čtyři z nich.\nAdvokáti a správkyně jsou ve vazbě


Ptejme se, ale teď držme basu - Jihlavský deník\nKrůček po krůčku se dovídáme, co se před sedmi lety stalo. Operovala tady šestičlenná jednotka ruské vojenské rozvědky, jejíž členové nastražili výbušné zařízení ve vrbětickém muničním skladu. Nemohla tak činit bez vědomí Kremlu ani bez součinnosti s ruskou ambasádou. K tomuto verdiktu došli české bezpečnostní složky, policie, státní zástupci, premiér, ministr vnitra a prezident republiky.\nPrávě proto bylo vypovězeno osmnáct zpravodajských důstojníků, kteří na ruském velvyslanectví plnili jiné než diplomatické úkoly. To jsou závěry, které jednoznačně podpořili vládní i opoziční poslanci. Pochybnosti přednesli jen zástupci KSČM a SPD, pro něž jsou předložené důkazy nedostatečné a vnímají je stále pouze jako důvodná podezření. Pokud ale soudíme, že ČR je suverénní demokratický stát, musíme věřit svým tajným službám. To je předpoklad přežití. Neznamená to ovšem, že se nemáme dál pídit po tom, jak se vše odehrálo, zda Hamáčkova plánovaná cesta do Ruska byla skutečně součástí akce, která měla zajistit bezpečný návrat českých zpravodajců z Moskvy. Pokud to tak bylo, proč o tom nevěděl premiér Babiš?\nUrčitě se musíme ptát, kdo zametal cestu ruským špionům na české straně, neboť bez jejich pomoci by se podle exšéfa rozvědky Karla Randáka obejít nemohli. To všechno zajisté máme chtít vědět. Teď je ale dobře, že se politická scéna semkla a dala najevo, že Česká republika není žádný satelit, ale hrdá členská země EU a NATO.


ČD - nejvýhodnější jízdenka? | Poradte.cz\nČD - nejvýhodnější jízdenka?\nOd: chloe* Datum: 14.08.12 13:11 odpovědí: 7 změna: 14.08.12 13:39\nVyznáte se někdo v produktech ČD? Jak nejvýhodněji cestovat na trase Čes. Budějovice - Plzeň, ca 140km, jízdenka nějakých 180,- pokud by to bylo pravidelně 2x v týdnu? Díky za rady.\nDatum: 14.08.12 13:21\nBuď klasická In-karta 25 - dostanete slevu 25% z jízdenky, existuje i verze 50% atd. - ale ty už jsou dražší.\nNebo lze zakoupit tzv. sporotiket, musí se ale koupit hodně dlouho dopředu, aby se to dostatečně vyplatilo. Navíc se rezervace nedá zrušit. Proto já upřednostňuji RegioJet, jedu levněji a jízdenku můžu zrušit 15 min před odjezdem vlaku, třeba přes SMS... Ale RegioJet na Vaší trase nejezdí\nPokud budete jezdit do školy, pořiďte si studentskou (žákovskou) kartičku - jízdenka je ještě levněji než s In kartou...\nNa zmíněnou In-kartu lze nahrát i elektronická peněženka, pokud jízdenky kupujete v automatu, jsou také levnější...\nDatum: 14.08.12 13:31\nNejsem student, dostala jsem nabídku práce v ČB a předpokládám, že na víkendy budu jezdit domů - celou rodinu mám v Plzni. Práce je hodně zajímavá a velmi dobře placená, tak bych ji ráda vzala,tak jen zjišťuji co a jak\nDatum: 14.08.12 13:33\nAha, v tom případě pro Vás bude opravdu nejvýhodnější varianta IN Karta 50 (jak píše Mowla dole), třeba ještě v kombinaci s el. peněženkou - ta je k nezaplacení... Dobíháte vlak, otevřená jedna pokladna a mraky lidí... U automatu je vždy prázdno a myslím, že v Plzni i v ČB by automat měli mít. Ušetříte tak 2x.\nDatum: 14.08.12 13:36\nDíky, já vlakem jela naposledy asi před pěti lety a to ještě na krátké trasy, tak v tom silně tápu...\nDatum: 14.08.12 13:27\nZáleží, jak dlouho (a kolikrát do roka) takto budeš cestovat... Počítejme 100x ročně, 1 dospělý, cena jízdenky 180,-, např.:\nIN karta 25, cena 550,-/rok, úspora 25 % - tedy 4.500,- / rok; čistá úspora 3.950,-\nIn karta 50, cena 2.990,-/rok, úspora 50 % - tedy 9.000,-; čistá úspora 6.010,-\nDatum: 14.08.12 13:29\nŠkoda, že tazatelka zařadila otázku do špatné rubriky, nelze dát bodík, ale máš ho u mě! (pro příště )\ndoplněno 14.08.12 13:33:\nTak už je přeřazeno a bodík je tam!\nDatum: 14.08.12 13:39\nA to jsem ještě nezahrnul možnosti slev pro studenty jako ty a nevypracoval grafy...\ndoplněno 14.08.12 13:39:\nÓ - děkuji...


Průměr tyče (mm) 30 mm\nOznačení MT 250/200 VVM 30\nMagnetická indukce 7000 G\nDélka magnetické plochy 200 mm\n50797 Rozměry CZ\nMám dotaz k tomuto produktu: 50797, Magnetická tyč - NdFeB pr.30 x 250 mm\nMám zájem o zaslání dostupnosti produktu: 50797, Magnetická tyč - NdFeB pr.30 x 250 mm\nMagnetická tyč s neodymovými magnety má průměr 30 mm. Silné magnetické jádro je uzavřeno v tyči o celkové délce 250 mm. Délka magnetické plochy pak činí 200 mm. Díky ztenčené stěně nabídne velmi dobrou magnetickou indukci 7000 G na povrchu tyče. Standardní tepelná odolnost magnetického materiálu by neměla převyšovat teplotu 80 °C. Magnetická tyč je opatřena závitem M10x12. Díky leštěnému povrchu se dobře čistí.\nMagnetická tyč o celkové délce 250 mm má průměr 30 mm. Uvnitř se nachází neodymový magnet s magnetickou indukcí 7000 G na povrchu tyče. Magnetická tyč je opatřena závitem M10x12 pro snadnou instalaci do magnetického roštu. Hmotnost činí 1,5 kg.\nCena 6 897,00 KčS DPH\nCena 3 448,50 KčS DPH\nCena 2 178,00 KčS DPH


Do Rumunska v motorkářském - Článek | Motorkáři.cz\nÚvod sekce MotorkářiSeznam motorkářůProfil Lenullie93Všechny článkyDo Rumunska v motorkářském + Vložit motorku Nápověda\nOffline: 2.4.2020 Hlavní stránka sekce\nAdresa profilu:http://lenullie93.motorkari.cz (Sdílet)\nDo Rumunska v motorkářském\nZveřejněno: 01.08.2019 21:04,Kategorie: Vyjížďka,Zhlédnuto: 2244x,Komentářů: 10x,Hodnocení: 5.00 od 2 uživatelů\nZážitky z cesty do Rumunska dvou motorářů\nNáš výlet do Rumunska v motorkářském\nNaše dovolená začala v pondělí 22.7.2019, přičemž v plánu bylo vyjet na cestu už v neděli, ale v ten den jsem byla ještě nachlazená. Předávkovala jsem se vitamínem C a na druhý den, zdravá jako rybička, jsme už seděli na motorkách. Zachránilo nás to před nedělními bleskovými záplavami na Slovensku.\nVyjeli jsme těsně před polednem, cesta rychle ubíhala, jeli jsme na Frýdland a přes Šance směrem na Slovensko přes hraniční přechod Klokočov. Teprve až na Turzovce mi došlo, že je to opravdická dovolená, že zpátky se prostě nejede, ale pouze stále kupředu, do neznáma. Jeli jsme přes Liptovský Mikuláš, kde jsme si v Liptovaru dali skvělý oběd a vyjeli zase dál. Směrem na Poprad nás po levé straně ohromovaly vysoko týčící se Tatry. Nádherná podívaná. Na odpočívce jsme si udělali fotky a začali hledat vhodné ubytování přes Booking. Bylo už totiž snad půl 8 večer. Dohodli jsme se, že dojedeme až na Maďarskou stranu přes Slovenský Kras. Cestou jsme náhodou natrefili na hezkou vyhlídku nazývanou „Máša“, kde jsme si udělali fotku s motorkami. V pozadí byla vidět vodní přehrada. Na jihovýchodě Slovenska jsou už rozbité cesty a jede se převážně lesem. Nicméně zarezervovali jsme si ještě na té odpočívce úžasný penzionek Bánvölgye Guest House v malé vesničce Bánhorváti. Poměrně zapadlé, ale i přesto Evropská Unie zasponzorovala „Vesnický Turismus“ a přispěla k výstavbě tohoto penzionu. Bylo to velmi příjemné prostředí. Kousek za hraničním přechodem Bánréve. Za hraničním přechodem v Putnoku si Mirek ještě vybíral hotovost Forintů. Ve vesničce Bánhorváti nás čekal vesnický klídek, pastviny s koňmi a zelené kopečky. V penzionu při prvním vstupu do pokoje jsme se nestačili divit. Vše krásně nachystané, čisté a voňavé. Koupelna podotýkám luxusní. Hned ve vchodu jsme dostali každý štamprli Hroznovice, 50 % vol. Byla silná a na hladná břicha nám trošku zamotala hlavy. Pán domácí uměl mluvit německy, takže jsme se i dobře dorozuměli a pobavili. Na pokoji jsme snědli naše zásoby houstiček, které ráno Mirek nachystal s sebou. Teď se fakt hodily, jelikož už bylo 10 večer. Únava už byla znát. Vytáhla jsem z kufru svou skoro vykoupenou lékárnu a namazala se od hlavy až k patě slivovicovou mastí od mamky, dala si magnézium, koňskou dávku vitamínu C. To se stalo mou každovečerní rutinou.\nKrásně jsme se po prvním dnu vyspali. Vstali jsme do slunečného rána, rozhlédli jsme se okolo, protože vždy ráno jsme měli okolí těch ubytování jako překvapení, jelikož jsme vždy přijeli už potmě. Zaplatili jsme, dostala jsem razítko do Wanderbuchu, sbalili jsme se, já si zalepila palce na rukou, které jsem měla ještě před cestou zničené puchýři a mohli jsme vyjet. Teda spíš pomalinku na jedničku se vyplížit s motorkami na hlavní cestu, protože tam byla kamenitá příjezdová cesta. Ještěže třeba nepršelo.\nSotva jsme vyjeli, hned jsme zase stáli. Potřebovali jsme zaplatit dálniční mýto po Maďarsku. Přijeli jsme na MOLku a ptali jsme se pána, zda mluví anglicky, NE, tak německy? NE. Pouze Magyar. Tak Okey, řekli jsme pouze Matrice, (to jsem si pamatovala od hranic, kde jsem to tam viděla napsané) a ukázali jsme vyfocené SPZky a hotovo, zaplaceno. V přepočtu nás mýto na 10 dní vyšlo na 115 Kč. Pohodka. Dali jsme si kafe a svačinku, sedneme pod deštník a koho vidíme přijíždět. Dvě české motorky. Sice jsme ztratili asi hodinku času, ale zato jsme dostali cenné informace o Rumunsku a dalších státech, které měli ti dva pánové už projeté. Byli to trampíci, co spali i pod širákem. Transfagarasan měli projetý už 3x. Znalí tito pánové.\nKonečně jsme vyrazili na cestu, směr Debrecín od maďarského Miškovce (Miskolc). Po Maďarsku jsme jeli po dálnici, ať se nám cesta urychlí, byl dost silný vítr, takže jsem celou cestu jela přikrčená na nádrži za štítkem. Na předměstí Berettyóújfalu jsme se zastavili v Tescu, koupit pití a nějaké mlsky. Stál tam venku i stánek s maďarskými Langoši. Kdo by odolal? To jsme ale ještě netušili, jak těžké bude si je objednat. Mladá holka ve stánku, koho by napadlo, že nebude umět ani slovo anglicky. Google překladač zklamal a můj foto překladač nepřečte psací písmo. Pech. Asi po půlhodině lámání si hlavy, jsme si prostě něco objednali. Mirek měl Langošovou plněnou kapsu. Vypadala fakt super, a já jsem měla klasický Langoš, pouze se sýrem a kečupem. Byla jsem šťastná i za to.\nDojeli jsme na hranice s Rumunskem na hraniční přechod Ártánd. Netušili jsme, že se tam provádí klasická kontrola pasu a zavazadel, a já jsem měla občanku vzadu v kufru. Musela jsem zastavit, vypnout motorku, vzít klíče a vytáhnout občanku, abych ji celníkovi ukázala. Potom zase vše zabalit. Hurá jedeme dál. Na Rumunské straně byly vyvěšeny všude vlajky. Rumuni jsou stále vlastenci.\nHned za městem Oradea, které jsme museli projet v mírné koloně a na rozpáleném asfaltu, jsme poznali, že se jedná o nádhernou zelenou zemi, plnou rozmanitých luk a pastvin, všude kolem zvířata, od ovcí, přes koně až po divoké horské psy. Naše trasa se ubírala směrem na město Kluž (Cluj – Napoca) a dále na Turdu. Po cestě jsme potřebovali vybrat v bankomatu Rumunské LEI. Zastavili jsme ve městě Huedin, u bankomatu tamní Komerční banky a vybrali si každý 500 LEI. V přepočtu na české Koruny asi 2500 Kč. Vtipné bylo, že tento náš počin zmerčily dvě malé děti a honem běžely k nám žebrat o peníze. Stud jim teda nechyběl. Rumunsky se dožadovali, jestli máme LEI a natahovali k nám ruce. Českými slovy jsme je teda odbyli, pouze na nás koukali a stále dokola opakovali tu svou rumunskou větu o penězích. No nic odjíždíme jim z dohledu, stejně jsme neměli drobné.\nDojeli jsme do Turdy. Tam jsme zastavili na benzínce, jelikož jsem byla už unavená a do plánované Sebeše už bych nedojela. Už se začalo pomalu stmívat a my jsme si uvědomili, že je vlastně už o hodinu více, než nám ukazovaly hodiny na motorkách, což nás celý den uvádělo v omyl. Museli jsme si na Bookingu najít ubytování na dnešní noc. Našli jsme penzion Laura (rum. Pensiunea Laura Cheile Turzii) 17 km od nás a možnost ubytování byla do 22 h. Bylo už čtvrt na 10 a my rychle vyrazili, jeli jsme přes Mihai Viteazu až do Cheia, kde se penzion nachází. Na místo jsme dorazili za 8 minut 22 hodin. Velké štěstí, že jsme to stihli. Díky Bookingu už o nás paní na recepci věděla, takže jsme se rychle ubytovali, dostali jsme ještě pivečka na pokoj a já navíc ještě své první rumunské razítko. Paní už pospíchala domů, ale i přesto se o nás dobře postarala. Konečně jsme se po parném dni okoupali, já se zase předávkovala vitamíny a Jaromírek mě namazal od hlavy až k patě. Hurá jdeme spát.\nRáno nás čekalo opět překvapení, kde jsme se to vlastně ubytovali. Vzbudili jsme se v překrásném podhůří skal s obřím výhledem na pastviny s ovcemi a pasáčkem, který si právě rozdělával oheň. Za domem už od brzkého rána traktor oral pole. Všude kolem čerstvý vzduch. Slunečné počasí spolu s všudypřítomnými květinami vykouzlil nepopsatelný pohled a pocit. Bylo to skvělé. Zašli jsme si na snídani, kterou penzion taky poskytoval. Naštěstí. Sbalili jsme se a jeli zase dále.\nVraceli jsme se zase zpátky na hlavní tah, směrem na Turdu. Po cestě nás překvapil divoký pes stojící uprostřed zatáčky a uprostřed našeho jízdního pruhu. Jela jsem zrovna první. Vyzkoušeli jsme si krizové brždění. Jedeme dál, směr naší cesty je přes Aiud, Alba lulia a na Sebeš. Po příjezdu do Sebeše jsme si v horkém dni udělali přestávku na místní Lukoil, dali jsme si zmrzliny. Konečně jsme rozměnili rumunské peníze a měli tak možnost vidět i jiné bankovky než 100 LEI, které jsme obdrželi v bankomatu. Kupodivu mají i papírovou 1 LEI. Peníze mají spíš umělý povrch než papírový, vypadají hezky a jsou pěkně malované, na levém boku mají průsvitnou slídu s hologramem její hodnoty. Zajímavé, takové peníze jsme ještě neviděli, takže jsme si je hnedka na památku vyfotili. Po občerstvení jsme vyrazili dál. Původně jsme měli v plánu dojet na stanici MOL. Tu jsme teda potkali o kus dál, zastavili jsme na ní znovu, jelikož jsme potřebovali ještě dotankovat. Bylo už cca 14 hodin odpoledne, řekli jsme si, že bychom už neměli hledat žádnou restauraci, ať už neztrácíme čas. Rozhodli jsme se pojíst na benzínce. Myslela jsem si, že si dáme nějaký Snack, co nabízí Fresh Corner na MOLce. Zasšla jsem si ještě na záchod, Mirek mezitím objednal jídlo. Vrátím se zpět a Mirek mi oznámil, že našel v nabídce i Menü s normálním jídlem, že na té MOLce taky vaří. Ó, jaké to překvapení. No fajn, řekla jsem si. Čekali jsme na jídlo asi 20 minut. Už se mi to zdálo divné, ale po chvilce už nám dvě dámy jídlo přinesly na velkých dřevěných deskách. Věděla jsem, že Mirek objednával maso, ale nevěděla jsem jaké, myslela jsem si, že to bude nějaký steak. K mému úžasu to byly zauzené, pečené žebírka s domácí BBQ omáčkou a domácími hranolky. Něco tak dobrého jsme ještě nejedli, a už vůbec ne na benzínce. To byla lahoda, maso se krásně oddělovalo od kosti, o té chuti bych mohla psát ódy a BBQ omáčka chutnala po švestkách. Famózní kombinace. Naprosto spokojení jsme mohli vyrazit dále na Transalpinu.\nJiž od našich českých pánů trampíků na motorkách jsme věděli, že v Rumunsku vás budou ve vesnici předjíždět klidně i kamiony ve 100 km/h rychlosti. Takže jsme se už po cestě do Sebeše měli možnost o tom přesvědčit na vlastní kůži. Konstantní rychlost všech vozidel byla cca 85–90 km/h. Cesta krásně plynule odsejpala. Parádička. Podél vesnic lidé prodávají své domácí výrobky. Pletené koše, vařečky, prkýnka, košťata, domácí sýry, marmelády a sirupy, a spoustu dalších věcí. Po vesnicích jezdí hodně koní s povozy plnými sena z luk, a na nich sedí celá rodina s hráběmi v ruce. Lidé vypadali spokojení. K mému překvapení bylo ve vesnicích už mnoho moderních domů, stejně tak i mladí lidé nosili normálně moderní aktuální oblečení, jaké se nosí i u nás, stejně tak i dobrá auta jezdí po cestách. Defacto je ta země úplně stejná, jako ta naše, akorát s tím rozdílem, že jim stále zůstává pracovitost a rozsáhlé zemědělství.\nOd Sebe?e jsme projeli přes Petre?ti, Căpâlna, Mărtinie a ?ugag, která je poslední z vesnic, a už se před námi pomalu rozprostírala naše dlouho očekávaná Transalpina. Vyjeli jsme až po přehradu od jezera Barajul ?i Lacul Tău Bistra, kde jsme si dali pauzu, pofotili jsme se a koupila jsem mamce hrnek a nám nálepky. Jeli jsme dál, cesta už se klikatila, čekaly nás pravé serpentýny. Přírodní krása všude kolem nás. Až na výjimky se štěrkem a občasnými dírami vede na Transalpinu krásná cesta. Pomalu jsme se blížili k vrcholu, zatáčky se stávaly stále užšími, prudšími a výše stoupajícími. Stromy pomalu mizely a měnily se v horské mýtiny. Cestou nahoru jsme museli předjíždět spoustu aut, která brzdila provoz, v některých zatáčkách byl vylitý a zaschlý betonový nános. Museli jsme se vyhýbat. Na vrcholu nás čekal nejkrásnější výhled do údolí, vůně jídla z vysokohorských stánků, a taky přátelští horští psi. Bylo už chladno, pomalu se sbíhala mračna, přesto překrásný pohled. Vyfotili jsme se v oblacích. Mračna, která přišla vytvořila bílou střechu nad námi, a my projížděli trojúhelníkem výseče viditelnosti, který na cestě vznikl. Po cestě domů nás zastavilo stádo volně pobíhajících koní na silnici, počkali jsme až odejdou a jeli jsme dál. Cestou jsme potkali ještě spoustu zvířat, zejména krávy a psy. Dojeli jsme dolů do první vesnice, kde byla benzínka, zase MOL, dali jsme si oddych a hledali jsme ubytování. Našli jsme si penzionek Pensiunea Andrei na okraji městečka Râmnicu Vâlcea. Opět pohodlné ubytování s krásnou zahradou a večerkou. Tentokrát jsme měli na pokoji i lednici a televizi se satelitem. Spustila jsem si německé programy. Večerní pohoda.\nNa druhý den ráno, jsme si dali kafe a mini croissanty z obchůdku od penzionku, poseděli jsme, sbalili se a jeli dále. Teď nás čekal Transfăgăra?an. Před vysokohorskou vyjížďkou jsme potřebovali ještě natankovat, takže jsme ještě ve městě Râmnicu Vâlcea navštívili benzínovou stanici Lukoil. Tam jsme měli to štěstí potkat skupinu Rumunů veteránů se Sajtkarama, Mirek si je vyfotil a pochválil jednomu členovi naši starou českou Jawu 350. Dali jsme si ještě energy drink a vyjeli jsme.\nTrasu jsme jeli z opačné strany, než jezdí většina motorkářů. Byla to dobrá volba, jelikož jsme měli možnost celé údolí a vysoko týčící se skály mít stále před sebou a pořádně si vychutnat ten slastný pohled. Mirek to hezky vymyslel. Ještě před vjezdem na Transfăgăra?an jsme cestou míjeli Drákulův hrad (ten opravdový) Poenari Citadel. Udělali jsme si fotku. Cesta byla z počátku rozbitá a místy vyfrézovaná, podél přehrady Vidraru stálo spoustu fotících se turistů. Jakmile jsme vyjeli ze spárů rozbité cesty, užívali jsme si Transfăgăra?an plnými doušky. Po trase ještě podél přehrady, nás zastavila menší kolona v zatáčce, říkali jsme si, co se děje? Lidi natahovali krky, potom vidím v rukách foťáky, ti lidi se tam na něco dívají. A měla jsem pravdu. Z čeho jsem měla největší strach, tak se stalo. Potkali jsme medvěda. Chlupáč si stál u cesty a olizoval si tlapy. Se smíšenými pocity jsme pomalu kolem něho projeli. Měla jsem strach, ale zároveň mě nutkala zvědavost, společně s radostí, že teda jsme toho medvěda viděli a nic se nestalo. A že to byl skvělý zážitek. Po pár kilometrech jsme měli to nepopsatelné štěstí znovu. Tentokrát to byl krásný huňatý medvěd, s krásným kožichem a pomalu natahoval krk a plížil se k cestě, do jízdního pruhu. Neskutečné. Někdo to štěstí nemá ani na potřetí, co tam jede, a my jsme viděli rovnou dva medvědy na jedné cestě. Neuvěřitelné. Měla jsem z toho opravdu radost. S nadšením jsme jeli dál po cestě. Po cestě na vrchol jsme si udělali ještě zastávku a pak už rovnou střemhlav do náruče zeleného prostranství Rumunských Karpat. Cesta nahoru, tam, kde už není les, byla nejkrásnější na světě. Nic takového jsem ještě neviděla. Nejde to popsat, jak okázalé, majestátné a dechberoucí to je. Musíte si tam zajet. Jinak to nezjistíte. Všude krásné kaskády, horské vodopády, terasy a tunely. Ten mírný pokles teploty tu husí kůži akorát podpoří. Úžasný pocit.\nNahoře těsně před vrcholem jsme museli projet mokrým, studeným, a hlavně úplně tmavým tunelem. Nešlo vidět ani vlastní světlo od motorky. Po výjezdu z tunelu, a při oslepení z náhlého denního světla se před námi zjevil vrchol Transfăgăra?anu, společně se sněhem, jezerem Bâlea, strašně moc stánků a o těch turistech ani nemluvě. Prodrali jsme se s motorkami skrze davy až na parkoviště. Svítilo sluníčko. Už jsem se těšila na první fotky. Stihla jsem udělat jednu. A pak co se nestalo. Připlul obří mlhový bílý hustý mrak a celý vrchol zakryl. Nestačila jsem se divit svým očím a první, co mě napadlo, bylo, že to počasí si ze mě snad dělá srandu a modlila jsem se, aby to tak nezůstalo. Naštěstí asi po 3 minutách ten mrak odplul jednoduše dál a ta vrcholová krása se před námi rozhostila ve vší parádě. Zelené skály, zbytky ledovce, nebo sněhu, tvořily krásný kontrast a zrcadlící hladina jezera Bâlea byla už jen pomyslnou korunkou té dokonalé přírodní krásy. Koupili jsme si nálepky, suvenýry, koupila jsem mamce hrnek do sbírky a šli jsme se najíst do jednoho z těch stánků. Mirek si dal, jak jinak než, vepřové koleno. A já jsem zkusila nějaké místní jídlo. Bylo to něco na způsob zelí, ale bez masa, a ještě ke všemu s hranolkama. Děsná kombinace. Musela jsem to zajíst palačinkou s Nutelou. Žrout jeden.\nPak jsem ještě vyběhla do okolních restaurací, ale razítko bohužel nikde nebylo. Škoda. Už jsem byla zpocená. Udělali jsme si ještě pár fotek a vyrazili jsme na cestu. Hned po přejezdu horizontu jsem zjistila, že je tam to vyhlášené místo na focení, při kterém jdou vidět všechny serpentýny až dolů. Mirek jel dál a už jsem byla nervózní, že to projedeme a nic z toho nebude. Naštěstí mi Mirek zastavil. Úleva. Znova zesedáme z motorek a fotíme se. V tom přiběhla ke mně neznámá cyklistka, že si chce udělat semnou fotku, že se jí moc líbí můj copek přidělaný na přilbě. Super, není problém. S radostí. Mirek nás vyfotil a hurá na cestu.\nCesta dolů byla o poznání horší, asfalt měl v sobě vyryté pruhy, které sváděly řídítka, plus ještě velké množství aut, které hladký průjezd serpentýnami dolů brzdily a komplikovaly. No nic. Předjíždíme, kde se dá. Jedeme dál, konečně bez aut, teď už to šlo rychleji. Ale požitek z jízdy tam fakt nebyl. Asfalt byl pruhovaný až dolů. Nevadí. Vyjeli jsme z hor. V nížinách bylo neskutečné horko. Pařili jsme se v kombinézách. Potom jsme v prvním městě zastavili na Lukoil, dali jsme si kafe, energy drinky, něco sladkého. Konečně úleva.\nPo odpočinku vyrážíme zase po dálnici, chceme si už po zpáteční cestě, co nejvíce ukrátit čas. Dálnice A1 od Sibiu vede až po město Deva, tam končí. Další úsek se teprve staví. Na nejbližší benzínové pumpě, Mini MOLce o dvou stojanech, jsme si dotankovali benzín a zašli si na toaletu. Na parkovišti se opět poflakovali divocí psy. Jako všude, proto jsme neměli strach, ale troška respektu vždy zůstává. Je to přece jenom pes. Při odjezdu z parkoviště nastala vtipná scénka. Nastartovali jsme motorky a už popojíždíme, to se jednomu psovi očividně nelíbilo. Jeho reakci jsem neviděla, ale Mirek mi hnedka přes Interkom říká, „Dělej, přidej, on běží za námi!“ Tak jsem okamžitě zatáhla za plyn a vypálili jsme z místa. Pes za námi běžel asi ještě padesát metrů, ale pak už nám nestačil. My jsme byli už dávno v prachu, pes neměl šanci. Mě se v ten moment chtělo strašně smát. Bylo to jak v nějaké komické kovbojce.\nTeď už jsme klidně pokračovali dál po dálnici. Dojeli jsme až do vesnice Le?nic. Dali jsme si odpočinek a začali hledat ubytování. Tentokrát jsme nehledali přes Booking, ale pouze na Google mapách. Našli jsme hezký domeček, kde se dá přespat. Jmenuje se Casa Cosmin v nedaleké vesničce Dobra. Přijeli jsme na místo, díky tomu, že jsme neměli žádnou rezervaci, majitelé o nás dopředu nevěděli, ale to nebyl problém. Chvíli jsme počkali, ale v klidu jsme se mohli ubytovat. Setkali jsme se s velice milými rumunskými lidmi. Sice neuměli anglicky, jen pár slovíček, a my pár rumunských, které jsme už stihli pochytit, ale vystačilo nám to na domorodeckou domluvu. Paní nám nachystala pokoj. Už bylo pozdě večer, asi půl 10 a my měli hlad. Jídlo jsme tentokrát neměli nakoupené, jelikož v té vesničce Le?nic neměli už žádné pečivo. Paní majitelka byla tak moc ochotná, že nám ještě pozdě v noci šla uvařit jídlo. Podotýkám, že to nebylo jen nějaké jednoduché jídlo, Mirek si vybral Cordon Bleu a já kuřecí řízek s domácími hranolky. Tak báječné jídlo, a tak velkou porci jsme teda opravdu nečekali. Po večeři a pivku jsme se konečně uložili ke spánku. Bylo už asi 11 hodin. Po čtvrtém dni na motorce si tělo už asi zvyklo na bolest a už jsem se nemazala.\nRáno jsme se opět probudili do krásného slunečného rána. Mohli jsme si pořádně prohlídnout zahradu a posezení, které měli udělané za domem. Perfektně doladěné a stylově zařízené posezení v pergole s barem. Všude vyvěšené domácí potřeby určené k orání, tkaní a na zabijačky. No prostě vše, co jen člověk na vesnici potřebuje, když si musí vystačit sám. Měli to opravdu hezké. Od naší rumunské paní domácí jsme dostali i báječnou snídani z domácích surovin. Skvělá vajíčka, nějaké kozí sýry a domácí zeleninu s domácí marmeládou. U té marmelády jsem se obzvlášť pozastavila, jelikož nebyla vůbec přeslazená a moc mi chutnala. V duchu jsem si pomyslela, taková marmeláda by mi doma vůbec nevadila.\nNajedli jsme se, oblékli do motorkářského oblečení a šli zaplatit. Dostala jsem i razítko. Byla jsem spokojená. Mirek našim hostitelům zaplatil a dál jim navíc nějaké zpropitné, nad kterým by se u nás jen málokdo pozastavil. Ten pán se nemohl smířit s takovým dárkem, že honem pospíchal do kuchyně za paní domácí, ať nám nabalí na cestu aspoň nějaký proviant. Dostali jsme domácí sirup a tu domácí marmeládu. Byla jsem přešťastná. Toho jsem si obzvlášť cenila. Mirek je moc pochválil za skvělé ubytování a za velkou ochotu paní, že nám tak pozdě večer uvařila královskou večeři.\nChystali jsme se už na motorky, když ještě na poslední chvíli přišli s koláčem, ať si ještě na cestu dáme koláč. Ten už jsme ale jen s těžkým srdcem odmítli, protože jsme byli už opravdu plní. Přemýšleli jsme, co bychom jim taky ještě dali. Já vezla z Česka české bonbóny a perníky, pro případ, že bychom dorazili až na Svatou Helenu, kde žijí místní Češi, které jsem chtěla obdarovat. Jelikož to byl náš poslední rumunský den, věděla jsem, že tohle už nikde neudám, takže nás napadlo, že to dáme těm našim hostitelům. Pán ale kroutil hlavou, že ne, on nepotřebuje, ale ať to dáme dětem od souseda, že ten jich má 12. Otočila jsem se a 6 malých hlaviček čekalo a koukalo za plotem, až uvidí nastartované motorky. Dali jsme těm dětem bonbóny a perníky. Děti se vzápětí s dárky rozprchly, pochválit se domů, ale ještě jeden, ten nejmenší prcek, tam zůstal stát. Našla jsem ještě jeden sáček Bonparů. Podala jsem ho Mirkovi, ať mu ho zanese. Takovou dětskou radost jsem snad ještě neviděla. Ten malý prcek vzal ty bonbóny a v ruce nad hlavou s tím sáčkem vítězoslavně mával a utíkal domů se taky pochlubit, že ulovil taky nějaký dáreček. Bylo to jak v nějakém filmu pro pamětníky. Cítila jsem se obzvlášť blaženě z vykonaného dobrého skutku. Jakmile to viděl ten náš pan domácí, šlo vidět, že je z toho opravdu naměkko a já taky. Při loučení jsme si podali ruce a popřáli si štěstí, a myslím, že nechybělo moc, aby mu ukápla slza dojetí. Bylo to krásné rozloučení s Rumunskem, na které nikdy nezapomeneme.\nNa cestu zpátky jsme měli už pařák, bylo ďábelské horko a zrovna nám na cestě vznikly kolony. Co čert nechtěl, že jo? Jeli jsme směrem na město Arad, abychom se mohli znovu připojit na dálnici A1, která vede až na hranice s Maďarskem. Hranice jsme překročili na přechodu Nădlac. To by musel být zázrak, aby se to obešlo bez kolony. Takže jsme si zase užili saunu v moto oblečení na rozpálené asfaltové ploše plné nastartovaných aut. No laskomina fakt. Aspoň, že už jsem neměla k tomu všemu plný močový měchýř.\nKonečně, když jsme se vyplantali z hranic, rozjeli jsme se po dálnici směrem na maďarský Segedín (mad. Szeged) po M43. Po cestě jsme viděli, že se snesla mračna a žene se silná bouřka. Blesky lítaly na všechny strany. Zastavili jsme na Shelce před městem Kecskemét, abychom se podívali na radar, jak vypadá prognóza počasí. Vypadalo to blbě. Mračna se táhla rovnou na nás. Zůstali jsme teda stát na pumpě. Čekali jsme, až bouřka pomine. Při té příležitosti jsme si aspoň ještě dotankovali benzín. Asi po hodině čekání, jsme se zaskočení, že až tak hrozné to nebylo a mrak nás skoro obešel, rozhodli, že už pojedeme. Mokro bylo, ale ne zas tak moc, abychom se museli navlíkat do nepromoků. Jeli jsme trošku naštvaní, že to byla spíš časová ztráta. Hurá hneme se z místa. Jeli jsme směrem na Budapešť, Györ a na hraniční přechod v Komárnu. Projeli jsme přes Nové Zámky. Já už chtěla tu trasu nejlíp dojet až domů. Dojeli jsme do Šal’y a usoudili jsme, že stejně, tak jako tak budeme muset najít ještě jedno ubytování. Už se zase stmívalo. Bylo půl 9. Mirek hledal zase přes mapy. Našel krásný penzion Mája 7 km od Slovnaftu, kde jsme stáli, v obci Diakovice. Dali jsme si ještě aspoň poslední dva HotDogy, které nabízeli a vydali se na cestu k Máji. Dojeli jsme tam po staré rozbité betonce. Už jsem si říkala, ježiš, kam to jedeme? Ale zdání většinou klame. Penzion byl opravdu krásný, ptali jsme se paní, jestli má pro nás dva ještě místo a zda nás ještě ubytuje. Bylo už 9 večer. Paní nás přijala a přivítala v obřích prostorách toho domu. Hnedka nám nabídla pivo, to jsme samozřejmě neodmítli. Poseděli jsme ještě spolu a povídali si o naších zážitcích z cest. Na její zahradě jsem viděla svůj čínský strom štěstí, na který jsem se jí chtěla optat. Najednou se rozvinula debata snad na půl hodiny, přičemž se paní domácí rozhodla, že nám přinese ochutnat domácí pizzu z celozrnné mouky. Byla famózní a já měla radost, jelikož jsem měla i hlad. V dálce se začalo blýskat. S Mirkem jsme ještě chvíli seděli na terase a pozorovali blesky. Potom jsme se šli konečně okoupat po upoceném dni a spát. Už jsem se nemazala a vitamíny mi došly.\nRáno po probuzení jsme opět měli tu čest vychutnat si krásu tamní zahrady, která byla teda přepychově opečovávaná a krásně navržená. Hotový ráj a oáza klidu. Nejraději bych tam zůstala. Sice už nebylo tak krásně, jako předchozí rána, ale pohled to byl suprovní. Zaplatili jsme za ubytování, já si vysloužila další razítko a šli jsme se balit na cestu. Mezitím nám paní Majka udělala snídani. Obložené chlebíčky. Bylo to pro nás překvapení, jelikož večer při příjezdu nám říkala, že přes léto se snídaně pro hosty nedělají. Asi si nás za ten večer oblíbila. Měla jsem radost. A to nebylo všechno, při samém odchodu jsem ještě dostala domácí vypěstované rajčata a papriky ze zahrady. To byla pro mě čest. Domácí miluji. Po večerním vyprávění a vychvalování pohostinnosti Rumunů asi nechtěla Slovensko zahambit. Byla jsem opravdu nadšená a vděčná zároveň.\nVyjížděli jsme už do špatného počasí, bylo zataženo a později už i blesky bičovaly oblohu. Úspěšně jsme se tomu vyhýbali, ujeli jsme asi 40 km, ale potom už i nás stihla ta pohroma. Naštěstí v tom neštěstí, jsme stihli být už pod střechou benzínky OMV kousek před Trnavou. Přečkali jsme tu největší průtrž mračen. Potom jsme se rozhodli déle neotálet a navlékli jsme se do nových nepromoků. Aspoň jsme je konečně vyzkoušeli. To oblékání byl vyloženě cirkus pro všechny přítomné přihlížející. Nešlo se v tom hýbat a o navlíkání kalhot přes motorkářské boty ani nemluvím. No prostě divadlo. Neonoví žluťáci vyrážejí do deště.\nJeli jsme přes Trnavu, Piešťany na Nové Město nad Váhom, dále na Trenčín a Dubnici nad Váhom a přes hraniční přechod do Česka, směrem na Valašské klobouky a Vsetín. Za hranicemi, jsme chvíli stáli v koloně kvůli bouračce. Pokračovali jsme dále. Ve Vsetíně, jsme si dali ještě pauzu na Shelce a vyrazili zase na cestu domů. Po cestě stále pršelo. V lesích jsme si užili zamlžených plexi štítků a zamlžených brýlí, takže jsme se už vážně těšili domů, do tepla. Potom jsme už projeli pouze přes Valašské Meziříčí a Nový Jičín a od Příboru se na nás už usmívala naše věrně známá domácí cesta k domovu. Přijeli jsme domů zablácení, jak čuníci, ale naši rodiče nás s hrdostí přivítali doma. Zasloužený radostný a hrdý pocit se dostavil. Teď už se jen vybalit. Uff.\nMotorkáři Lenka a Jaromír\nrssb napsal 28.08.2019 v 09:20\nPěkně napsané, opravdu jako návod pro nezkušené a nováčky. Rumunsko miluju. Jen podrobnosti typu na které konkrétní benzince jste tankovali, nebo čůrali, myslím nejsou důležité.\nLenullie93 napsal 08.08.2019 v 08:56\nGSX-R mělo náklad 6500,- při tankování Natural 100 (4 válec) a ER-6N stála 3500,- při tankování Natural 95 (2 válec), je to spočítané na trasu 2200 km, poslední hodnota do tabulky za posledních 200 km nám ještě chybí, takže se teoreticky náklady na cestu, ještě trochu navýší, ale to zjistíme až při dalším takování "plné" a taky spotřebu :)\nLenullie93 napsal 05.08.2019 v 15:58\nAhooj, taky zdravím jo máme to kousek od sebe pěkné když jsme to spočítali dohromady, kolik každý utratil, tak dohromady za benzín, ubytování, jídlo a suvenýry a nějaké blbinky jsme oba společně dohromady utratili cca 17000 Kč. Přičemž náklady na benzín byly 6500Kč a 3500Kč.\nBigRad napsal 05.08.2019 v 14:32\nZdravím skorosousedku. Joo, Rumunsko je nádherné, příroda, silnice, kolorit, nemělo to chybu ani v 2016, když jsem si to taky projel. Krásné vzpomínky, doufám, že budou i pro Tebe a přítele, bylo vidět, že jste si to užívali parádně. Taka teď už jen plánovat další cesty!\nrunis napsal 04.08.2019 v 21:04\nA zvědavost nedá...za kolik kaček to vyšlo tenhle fajn zážitek?\nQuake_J napsal 02.08.2019 v 19:14\nMáš moc pěkné fotky a v Rumunsku je krásně. Také jsme si ho projeli. Pěkně napsané a člověk si hned zavzpomíná. Příjemní lidé, krásná příroda a ty výhledy.\nLenullie93 napsal 02.08.2019 v 12:36\ntak jsem to i chtěla aby to posloužilo ostatním jako návod a taky aby jim to dodalo odvahu a motivaci\nLeNyA napsal 02.08.2019 v 09:17\nsuper podrobně napsáno, podle toho se dá klidně vyjet, měli jste nádherné počasí a to ten výlet ještě umocní, věřím, že máte hodně vzpomínek a zážitků\nLenullie93 napsal 02.08.2019 v 08:21\nDěkuji za milou reakci :) Já věřím, že ano, chce se to napevno rozhodnout a jet ;) na 100% doporučuji\nrunis napsal 01.08.2019 v 23:09\nNádherně napsáno, je vidět že jste si to užili. A já doufám, že se tam také snad jednou vydám. Děkuji za článek.


David Beckham Instinct - pánská EDT 50 ml | Xparfemy.cz\nDavid Beckham Instinct - pánská EDT 50 ml\nKč255 255 Kč\nDalší varianty - David Beckham Instinct\nDavid Beckham Instinct - pánská EDT 75 ml\nDavid Beckham Instinct - pánská EDT 30 ml\nParfém David Beckham Instinct :\nDavid Beckham Instinct představuje čistou koncentraci odvahy a energie. Vůně je typická neočekávaným spojením tria kontrastních složek v srdci parfému. Spolu s ostatními ingrediencemi vytváří nekonvenční teplou i svěží vůni, smyslnou i jemnou, emotivní a elegantní. na trh byla uvedena v roce 2005. Parfém David Beckham Instinct si můžete ihned objednat v našem internetovém obchodu. David Beckham Instinct vám může dělat radost již za několik dní.\nSložení parfému David Beckham Instinct:\nHlava parfému David Beckham Instinct:\nBergamot, pomeranč, mandarinka\nSrdce parfému David Beckham Instinct :\nAnýz, kardamon, jamajský pepř\nZáklad parfému David Beckham Instinct :\nVideo k parfému David Beckham Instinct\nKategorie: David Beckham , Ihned k expedici ,\nSuper mužná kořeněná vůně.\nLjubou Poupova 31.08.2012\nCelkově jsou pánské Beckhamovky povedenější než dámské. Výdrž je slušná.\nJe velice neobvyklá a zajímavá. Vydrží dlouho.\nVěra Dobejová 12.03.2012\nVděčná vůně, která je pro mě průměrná a dost obyčejná. Docela mi vadí pepř v této kombinaci. Flakonek se mi líbí.Je sice strohý, ale elegantní. Cena je je dobrá.\nSkvělé kořenité akordy.\nDominika Klaslová 28.02.2012\nKrásná, velmi smyslná vůně.\nVěra Dobejová 31.01.2012\nDost obyčejná vůně, která jde trošku do štiplava. Asi mi nesedí ten pepř. Je to taková ,,vděčná tuctovka,, , kterou vyloženě nikoho neurazíte. Flakonek je hezký a cena není špatná.\nTomáš Ziml 21.01.2012\nVelmi příjemná teplá, jemně kořeněná vůně to já můžu a na ženy taky zabírá.\nPavel Reim 26.07.2011\nNa to, že je z drogerie, není špatná. Je energická a mužná. Ale výdrž nic moc.\nLadislav Kačer 20.07.2011\nTato citrusová vůně není nepříjemná, ale nejsem z ní moc nadšen. Spousta vůní Beckheam je daleko lepší.


Ferodo Premier AMS test\nJSTE ZDE: DOMŮ > Ferodo Premier AMS test\nBrzdové destičky FERODO Premier zastaví o 23 metrů dříve než konkurence\nMimořádně jsme rádi, že jsme zůstali pozadu za konkurencí. V nedávných AMS testech vadnutí brzdného účinku, které sestávají z opakovaného zastavování z rychlosti 100 km/h, se ukázalo, že pokud jde o bezpečnost, můžete se spolehnout na Ferodo.\nTyp testu: AMS Fade Simulation\nDatum testu: 02/03 Srpent 2000\nVozidlo: Ford Focus\nBrzdový systém: C-Teves FN3i-54\nProdukt Průměrný koeficient tření Brzdná dráha\nkonkurent A 0.20 73m\nkonkurent B 0.21 69m\nFERODO Premier 0.29 50m\nAMS test slábnutí brzdného účinku je standardní test specifikovaný výrobci originálního vybavení automobilů. Zde popsaný test byl uskutečněn za kontrolovaných podmínek v testovacím zařízení Federal Mogulu v Anglii a vyhověl ISO/QS standardu.Test je složen z deseti po sobě následujících simulací úspěšného zastavení ze 100km/h na nulu. Během každého testu se vyhodnocuje koeficient tření a jeho průběh se poté přepočítává na vzdálenost potřebnou k zastavení.Brzdná dráha získaná z testu je tedy ideální a nelze ji srovnávat s reálnou brzdnou dráhou ovlivněnou mnoha externími vlivy.\nFerodo PREMIER byly jediné z testovaných destiček, které si během AMS testu udržely konzistentní úroveň brzdného účinku.V pro bezpečnost kritickém testu zastavení ze 100km/h na nulu porazil konkurenci o 23 metrů.Ferodo Premier kombinuje 50 různých třecích materiálů, aby vyhověl OE požadavkům. Všechny brzdové destičky FERODO vyhovují normě R90\n>> Ferodo PREMIER>> FERODO THERMOQUIET>> FERODO DS PERFORMANCE>>FERODO RACING\nFerodo Premier AMS test 1.00/5 (20.00%) 1 vote\nFERODO DS PERFORMANCE Brzdové destičky Ferodo DS PERFORMANCE jsou navrženy pro řidiče, kteří vyžadují maximální výkon brzdového systému v běžném provozu...\nSportovní – tuning brzdové destičky ATE POWERPAD ZIMMERMANN FORMULA FERODO DS 2500 Racing brzdové destičky FERODO 4003, DS300, DS1.11, DS2.11, DSUNO


Udělal rekord v plavbě pod ledem. Teď učí ostatní správnému soustředění\nDavid Vencl je světový rekordman v plavbě pod ledem. Pod krustou zmrzlé vody uplaval bez neoprenu a na jeden nádech jedenaosmdesát metrů. Své poznatky z kombinace dvou extrémních sportů – freedivingu a otužování – teď učí byznysmeny i byznysmenky. A podělil se o ně i v rámci galavečera Top CEO 2021, který v karlovarském Grandhotelu Pupp uspořádal magazín Forbes.\nZávodnímu freedivingu se David Vencl věnuje od roku 2015, ale pod ledem začal plavat až dva roky před letošním zdoláním světového rekordu. I za tak krátkou dobu se mu ale podařilo připravit se na tenhle náročný úkol. Klíčem k úspěchu podle něj bylo svoje tělo a mysl hecnout – i hacknout.\nZe začátku se Vencl pod ledem potápěl v neoprenu, ale jednou ho z hecu odložil. Vznikla z toho fotka Bruslař a freediver, na které jsou vidět dva sportovci na opačných stranách ledové krusty. Snímek obletěl svět a zhlédlo ho na osmdesát milionů lidí.\n„Vrtalo mi to hlavou a říkal jsem si, že by to chtělo nějak vytěžit. A tehdy se zrodila myšlenka na světový rekord. Dal jsem si cíl a systematicky pracoval na jeho dosažení. Nejdůležitější přitom bylo snížit míru stresu,“ popisuje Vencl.\nA právě tohle je jedna z věcí, kterou se od extrémního sportovce mohou inspirovat i lidé v náročných funkcích, jako jsou vrcholoví manažeři a manažerky. Základem je podle Vencla určit si příčiny stresu. V jeho případě to byl extrémní chlad, plavání v nepřehledném prostředí, pohyb v uzavřeném prostoru a také tlak okolí, kterému slíbil, že rekord splní.\n„Každý z nás má určitou míru stresu, kterou jsme schopni za dané období vydržet. Ale dá se s tím pracovat a stres postupně snižovat. V mém případě mi pomohlo si jasně popsat příčiny a na základě toho sestavit plán, jak odbourávat stres v jednotlivých oblastech,“ líčí freediver.\nSpolu s tím začal zvyšovat míru adaptace. Každý den se tak posouval o krok dál. Jednou strávil osm minut v desetistupňové vodě a příště devět minut v devítistupňové. Měl pravidelné tréninky, dbal na zdravou stravu, více meditoval a celkově se snažil dostat do co nejlepší fyzické i psychické kondice.\nDavid Vencl na akci Top CEO | Foto Martin Svoboda\n„Zapojil jsem rutinu. Usiloval jsem o to, aby byl každý den stejný a já nemusel přemýšlet nad tím, co udělám za pět vteřin. Na to pod ledem není čas. Musíte mít dopředu plán B nebo C pro případy krize,“ připomíná.\n„Tak například, když vznikla fotka Bruslař a freediver, minul jsem díru, kde jsem měl vyplout. Ale díky tomu, že jsme měli vymyšlený způsob, jak ji najít, jsem pod vodou zachoval chladnou hlavu a dostal se ven,“ dává příklad.\nPodobné techniky se podle něj dají využívat i v každodenním životě, když se člověk chce přiblížit k svému cíli, ať už na poli sportovních, nebo pracovních výkonů. Stejně tak mohou pomoci zvládat krizové situace. I díky tomu se na českého freedivera obracejí často také byznysmeni, kteří k němu chodí na workshopy.\n„Přicházejí ke mně lidé, kteří jsou velmi roztěkaní, mají neustále spoustu myšlenek, řeší celou řadu problémů naráz. A pak najednou vstoupí do ledové vody a všechno je jinak. Plně se koncentrují a jejich pohled se zúží, jako když dostane kůň klapky,“ přibližuje freediver.\nPodobného stavu se dá dosáhnout třeba formou meditace, ale tu je poměrně náročné se naučit. Při otužování si člověk vyčistí hlavu automaticky.\n„Jste v prostředí, které je z dlouhodobého hlediska smrtelné. Musíte udělat něco pro to, abyste přežili. Tělo tak samo nastartuje procesy, které životnost v extrémním prostředí prodlouží. Jedna z těchto věcí je plná koncentrace, a když se to naučíte v ledové vodě, tak to můžete přenést i do byznysu,“ říká Vencl.\nPodobná lekce podle něj může pomoci nabýt sebevědomí a pracovat i s tématy, jako je strach nebo obavy ze selhání.