Magazine Palác Akropolis 09—12—2007 - Hudba\n02 –––––– Úvodní slovo\n––––––––– Lubomír Schmidtmajer\n03 –––––– Palác Akropolis Rozhovory\n––––––––– Jeroným Janíček\n04-05 ––– Akropolis Live Music Awards\n––––––––– Pavel Ovesný\n06-08 ––– Rozhovor: Spontánní\n––––––––– a nepředvídatelní Soft Machine\n––––––––– Aleš Opekar\n09 –––––– Tros Sketos\n10-13 –––– Rozhovor:\n––––––––– Sex, řád a budoucnost vesmíru/\n––––––––– Kabaret Caligula\n––––––––– Hanka Kubáčková\n14-15 –––– Rozhovor: Nejen má nesplněná přání/\n––––––––– Josef Sedloň\n––––––––– Ludmila Škrabáková\n16––––––– David Sylvian\n17 ––––––– Ghostmother\n18-20 ––– Divadlo teď a tady\n––––––––– Vladimír Hulec\n21––––––– Hana & Hana\n22-26 ––– Respect Plus: podzim 2007\n––––––––– Petr Dorůžka\n27 –––––– Other Music: Ex Music\n28-29 ––– Akropolismultimediale\n––––––––– Tereza Kunová\n30-31 ––– Nová koncepce výstav\n––––––––– v Paláci Akropolis\n––––––––– Karel Haloun, Luděk Kubík,\n––––––––– Jaroslav Prokop\n32-33 ––– Dan Bárta & Illustratosphere\n34 –––––– Křížem krážem Evropou\n36-37 ––– Kytara napříč žánry 2007\n38-39 ––– Reportáž:\n––––––––– Když ve Skotsku prší divadlo\n40-41 ––– Reportáž: Hledání vize a talentů\n––––––––– Petra Ludvíková\n43 –––––– CD recenze\n––––––––– Pavel Zelinka\n44-45 ––– Adrenalin na prknech,\n––––––––– jež znamenají svět\n––––––––– Kateřina Dolenská\n46-47 ––– EuroConnections 2007\n48-51 ––– Program Paláce Akropolis 10-12/07\n53-53 ––– Move European Festival\n54 –––––– Pekingská opera\n55-59 ––– Ohlédnutí za sezonou 2006/2007\npotrah 01.indd 2\nVážení návštěvníci, Palác Akropolis (PA)\nprošel v posledních dvou letech řadou významných\norganizačních změn. Vše započalo strukturální přeměnou PA v koncernový podnik. V rámci tohoto\nkoncernu se správou komplexu PA, tedy nemovitostí, zabývá „mateřská společnost“ Centrum nezávislé\nkultury Palác Akropolis, a.s. (CNK PA). Ta založila\n„dceřiné společnosti“ Kavárna Palác Akropolis\ns.r.o., Divadelní bar Palác Akropolis s.r.o., Malá scéna Palác Akropolis s.r.o. a Restaurace Palác Akropolis s.r.o. pro pokrytí gastronomických provozů.\nRealizací veškerých kulturních aktivit PA uskutečňuje „dceřiná společnost“ Art Frame Palác Akropolis s.r.o. Systém holdingového uspořádání umožňuje\npřehledný způsob řízení a současně danými zákonnými podmínkami jednoznačně zajišťuje průhledné\nhospodaření jednotlivých subjektů. To vše jsou změny interního charakteru, které běžný návštěvník PA\nnemá možnost zaznamenat.\nZměny vedoucí ke zkvalitnění diváckého zázemí\nbylo možno započít díky důvěře CNK PA v záměry nového vedení Art Frame. Rekonstrukce v průběhu prázdnin vytvořila prostory nových toalet,\nčímž byla jejich kapacita ztrojnásobena. V realizační návaznosti se dokončuje nový bar, šatna pro diváky se zvýšenou kapacitou a definitivně se dotváří\ninteriér kavárny. Všechny interiérové změny jsou\nopět realizovány na podkladě návrhů Františka Skály. Zvýšení diváckého standardu a zkvalitnění servisu pro návštěvníky však interiérovými úpravami\nnekončí. Především divadelníci ocení nový divadelní zvukový aparát a novou praktikabilitu, hostující producenti vnitřní komunikační systém, umělci\nvytvoření salonku atd. Podstatným posunem je také\ninovace a doplnění scénického osvětlení a projekčních systémů.\nProdukční tým Art Frame bude návštěvníky informovat nejen prostřednictvím tiskového měsíčního\nprogramu a občasníku, jehož nulté číslo právě čtete,\nale v průběhu podzimu se bude věnovat přednostně\nvýrobě nové databáze a návazné rekonstrukci webových stránek. Technické zázemí umožní rozšíření\nGalerie PA o virtuální prostor, produkci pravidelného „zpravodaje“ v místní projekční síti atd.\nPro stovky drobných změn, které budou uváděny do\nreality v průběhu celé sezony, jsme se rozhodli přes\njejich nákladnost a komplikovanost v našich podmínkách. Některé z nich jsou dotahováním „nedodělků“ z minulosti, jiné nezbytnými provozními\nzměnami a další jak doufáme, milými překvapeními\npro návštěvníky. Souhrnně však změny považujeme za natolik přínosné pražské a české kultuře, že je\nvnímáme jako skutečné vykročení PA do třetího tisíciletí. Změny současně PA staví na úroveň předních\nevropských klubových scén…\nRád bych využil této příležitosti a poděkoval všem,\nkteří se o činnosti PA zajímají a jakkoliv je podporují. Dík patří CNK PA, všem našim partnerům, dodavatelům a samozřejmě týmu PA.\nLubomír Schmidtmajer, Art Frame PA, ředitel\nPalác Akropolis Rozhovory\nKniha rozhovorÛ se zakladateli Paláce Akropolis a spolutvÛrci\nÏiÏkovského (a praÏského) kulturního Ïivota – Tomá‰em\nKlímou, Tomá‰em Vorlem, Franti‰kem Skálou, Luìkem\nKubíkem, Lubomírem Schmidtmajerem, Jaroslavem Rau‰erem\na Pavlem Hurdou, proloÏená dobovÍmi i koncertními\nfotografiemi, snímky a návrhy interiéru Franti‰ka Skály\na ãernobílÍmi portréty vÍ‰e zmínûnÍch osobností od ãeské\nfotografky Gabiny Fárové.\nHistorie ÏiÏkovského Paláce Akropolis se zaãala psát roku\n1927. Tehdy vybudoval architekt Rudolf V. Svoboda v dne‰ní Kubelíkovû ulici multifunkãní dÛm s velmi populárním zaoblenÍm\nnároÏím, kterÍ PraÏanÛm nabízel moÏnost nav‰tívit divadlo, posedût v kavárnû se zahrádkou, uÏít si krásného pohledu na Prahu z vyhlídkové terasy nebo si zakoupit luxusní byt. Po válce\nupadl ÏiÏkovskÍ palác na témû³ pÛl století do hlubokého spánku, z nûhoÏ byl probuzen aÏ v roce 1991 nûkolika umûlci z ÎiÏkovské divadelní a hudební agentury. P³edev‰ím s nimi a o nich\nje kniha Palác Akropolis Rozhovory, která je zároveÀ ÏivÍm dÛkazem toho, Ïe sny je moÏné promûnit v realitu. I kdyÏ zmínûná promûna byla v p³ípadû Paláce Akropolis nesmírnû dlouhÍm\na bolestivÍm procesem.\nCena: 200,- Kã\nKnihu lze zakoupit v Kavárnû a Restauraci Paláce Akropolis.\nAkropolis Live Music\nAwards 2006/2007 nominace:\n18. října od 19:30\nColours of Ostrava (Colour Production)\nNine Inch Nails (Interkoncerts)\nRock For People (Ameba Production)\nSonic Youth (Rachot Production)\nvystoupí: BOW WAVE, SOIL,\nSPORTO, Jaromír 99\n& The Bombers\nChybějící ocenění pro koncertní výkony domácích kapel vedla\npřed třemi lety Palác Akropolis k myšlence tuto situaci změnit. Z popudu\nšéfproducenta Cyrila Hořánka se tak zrodily ceny Akropolis Live Music\nAwards, které si vetkly za cíl všímat si hemžení na tuzemské klubové scéně. Rozhodování o nejlepších živě vystupujících kapelách bylo svěřeno\ndo rukou stovky hudebních profesionálů – novinářů, promotérů a talenscoutů, kteří dvoukolovým systémem rozhodovali o vítězích třech žánrových kategoriích a ocenění pro nejlepší akci / koncert roku, jež má naopak\nodměnit často přehlížené úsilí organizátorů.\n10. února 2005 se pak v Paláci Akropolis uskutečnil první slavností večer\nspojený s předáním cen. Tu za hudební akce/koncert roku si odnesla ředitelka festivalu Colours Of Ostrava Zlata Holušová, v žánrových kategoriích pak mezi interprety „world music“ zvítězili brněnští Gulo čar, cenu\npro „hip-hop a dance“ ukořistili pražští Skyline a primát v „rock a popu“\nzískali Tata Bojs. V nefalšované klubové atmosféře se během vyhlašování v krátkých setech představily skupiny Khoiba, Bow Wave, Al-Yaman\na Moimir Papalescu and The Nihilists. Tehdy ještě poměrně neznámí\nposledně jmenovaní byli také asi největším objevem\nnominací a prokázali tak smysluplnost cen ALMA:\nv propagaci jmen dosud neznámých, která často čeká\nzasloužený ohlas až s velkým zpožděním po vydání alba.\nS druhým ročníkem došlo k několika inovacím:\no další dvě byly rozšířeny žánrové kategorie a o zhruba o polovinu se rozrostla i oslovená porota. Krátké\nkoncertní bloky tentokrát patřily vítězům premiérového ročníku Gulo čar, Tata Bojs a Skyline, roli hosta přijal nejvýraznější „nováček“ nominací ALMA\n2005, svérazný písničkář & showman Xavier Baumaxa. A jak dopadlo hlasování? Vítězství v kategorii „rock & pop“ porota opět přisoudila Tata Bojs, ve\n„world music“ se největšího respektu dostalo Trabandu, v „hip-hopu & r&b“ si prvenství vysloužili\nBow Wave, v kategorii „folk, jazz, blues“ Dan Bárta\nse skupinou Illustratosphere a konečně v „electronic\nmusic“ nejvíce zaujala Khoiba. Cena za nejlepší akci\n/ koncert roku pak znovu putovala do rukou organizátorů festivalu Colours Of Ostrava.\nNejvětší změnou právě probíhajícího třetího ročníku je přesun z tradiční novoroční záplavy rozličných anket do podzimního termínu, sladěného s přirozeným chodem klubové a festivalové sezóny. Při\nstarém zůstává šestice cen i symbolická ocenění\nv podobě originálních kovových artefaktů výtvarníka Františka Zajíce. 18. října v Paláci Akropolis se,\nza asistence Soil, Bow Wave, Sporto a Jaromíra 99 &\nThe Bombers, ukáže, nakolik se domácí hudební scéna optikou hudebních profesionálů proměňuje.\nJak jste se dostal k muzice, co jste studoval?\nSpontánní a nepředvídatelní\nHodně jsem poslouchal hudbu už jako dítě, v kapelách jsem začal hrát tak od patnácti, nakonec jsem se\nrozhodl hudbu studovat ve škole i na univerzitě. Během studií jsem stále s někým hrál.\nTheo Travis – nová tvář starých\nSoft Machine – je už řadu\nlet uznávaným britským\ninstrumentalistou a skladatelem, ale\nv projektu SOFT MACHINE Legacy\nje nejmladší. Nahradil původního\nsaxofonistu Eltona Deana, který\nbohužel v únoru 2006 zemřel.\nProto jsme si vybrali právě nováčka\nTravise, aby se posluchačům trochu\npředstavil. Bližší informace také\nnaleznete na www.theotravis.com\na hudební ukázky na www.myspace.\nTenor a soprán saxofon, flétny a příležitostně klávesy...\nPamatujete, kdy jste poprvé slyšel skupinu Soft\nTo si pamatuju! To mi bylo asi sedmnáct, kamarád\nz mojí první kapely měl jejich Pátou desku. Ta byla\njediná, kterou jsem asi po dvacet let znal :-). Ale je\nvýborná, něco z ní dokonce i teď hrajeme.\nVnímal jste Soft Machine víc jako jazzovou nebo\njako rockovou kapelu?\nTakovéto kategorie jsou asi důležitější pro publikum\na obchody s deskami. Ne pro muzikanty. Když poslouchám hudbu, nějak na ni reaguju, poznávám\nmuzikanty, hraju s nimi. V Soft Machine byla vždycky spousta vlivů, některé mě bavily víc, některé míň,\nale oceňoval jsem je bez ohledu na jakékoliv kategorie. Je to dobrá muzika a to je nejdůležitější.\nS některými členy současných Soft Machine jste\njednotlivě už spolupracoval před nástupem do\nAno, Etheridge jsem přizval ke spolupráci na albu\nSecred Islands z roku 1996. Nejdřív jsme odehráli hodně kšeftů, během nichž jsem poznal, že je tím\npravým i pro studiové nahrávání. Mám rád jeho způsob hraní. A pokud jde o Marshalla, to bylo v roce\n1994. Na spolupráci na albu View From the Edge,\nkde hrál asi ve třech věcech.\nDucha Soft Machine jste se ale trochu dotknul už\npři spolupráci se skupinou Gong Daevida Allena,\nUah! Gong, to je unikátní svět, to je speciální planeta. Skupina individualit. Hrál jsem s nimi do devadesátého devátého. Několik světových turné, asi tři\nCD, dvě DVD. Je to zcela odlišný svět od Soft Machine, i když Daevid Allen je mezi oběma světy spojnicí.\nJak vidíte svůj osobní přínos pro novou tvář Soft\nTo je asi spíš otázka pro někoho jiného... V porovnání s Eltonem Deanem, myslím, že mohu přinášet\ntrochu odlišné zvuky a směry. Hraju na tenor saxofon a flétny, na které on v této skupině nehrál. Také\njsem do kapely přinesl práci s elektronikou, která\nmění strukturu zvuku, barevnou úroveň dechových\nnástrojů. Je to mix komponované hudby a improvizace. Volné improvizované plochy jsou i na našem\nnovém albu Steam. Pro tuhle koncepci jsem vždycky nadšený. Mám rád i sound konce 60. let. Jsem sice\nmladší než ostatní hudebníci, ale moc se mi líbí psychedelický zvuk raných Pink Floyd, raných Soft Machine a tak.\nJak vznikají Vaše nové skladby pro Soft Machine?\nJsou to všechno vynikající hudebníci. Prostě je pozvu do studia a zkoušíme. Jde to velmi rychle, stačí\njen naznačit, co mám asi na mysli.\nA co Vaše vlastní projekty, chystáte něco nového\nse svým kvartetem?\nJistě! Máme zbrusu nové cédéčko, Double Talk, které vychází v říjnu. S hammondkami, kytarou, bicími\na máme tam speciálního hosta – Roberta Frippa, kytaristu z King Crimson. Přispěl báječnými kytarovými zvuky do tří tracků. Je to opět směs progresivního\njazzu, rocku, improvizací a bluesových i jiných atmosferických sekcí.\nTaky hraju se skupinou Tangent, se kterou máme\nnové live dvoualbum a hostuju s mnohými dalšími\nkapelami a muzikanty.\nTři významní umělci a členové divadla Sklep –\nhumorná trojice se svými svéráznými skečemi, písněmi i úbory.\nSoft Machine čtvrtek 4.10. 19:30\nSoft Machine vystoupí v Paláci Akropolis ve složení:\nHugh Hopper (baskytara), Theo Travis (saxofony,\nflétny), John Marshall (bicí) a John Etheridge\n(kytara). Pořádá Palác Akropolis ve spolupráci\ns Rachot Production.\nVznikla ve spojení s baskytaristou Davem Sturtem\nz naší někdejší kapely Jade Warior. Pracovali jsme\nna albu s různými atmosferickými zvuky ala Brian\nEno a podobně a ve stejné době jsme získali práva\nna napsání nové hudby pro tento film. Zdálo se nám,\nže to jde velmi dobře dohromady. Napsali jsme novou partituru a zahráli ji v malém obsazení k projekci. Od té doby jsme udělali ještě několik nových hudeb k rozličným filmům se seskupením, které jsme\nnazvali Cipher. A plánujeme další na jaro 2008. Je\nspousta velmi dobrých němých filmů z 20. let. Naše\nhudba je k tomu dostatečně temná a ambientní, i při\nprovedení s živými nástroji. Je to moc vzrušující hrát\nk těmto filmům na živo během projekce, ale máme\nse sdružením Cipher už i tři nahraná cédéčka.\nMám sérii nožních pedálů ke krabičkám, které používám během hry na flétnu nebo saxofon. Jeden z pedálů může například převést zvuk nástroje o oktávu níž\nnebo výš, další může přidat dozvuk nebo jiný efekt.\nCo je asi nejdůležitější, je smyčka, která mi umožňuje hrát velmi dlouhé tóny, které mohu nahrát sešlápnutím dalšího pedálu, a pak mohu tóny opakovat ve\nsmyčce. A k tomu přidávám další tón a další a další.\nTakže mohu vytvářet akordy na flétnu, což je jinak\njen jednohlasý nástroj. Nebo různé melodické linky,\nprotihlasy, které se prolínají. Mohu si tak vytvořit\nsbor fléten nebo orchestr saxofonů. Celou strukturu\npak mohu ještě dle momentální nálady pozměňovat,\npřehrávat pozpátku a do toho improvizovat. Zůstává to tedy totálně spontánní, nepředvídatelné, živé.\nJe to takový další hudební a zvukový rozměr a to\nmě nesmírně baví. Snad to bude bavit i návštěvníky koncertu. Mimochodem, do Prahy se už opravdu\nJak vlastně pracujete na pódiu se zvukem, jaké\npoužíváte technické pomůcky?\nI my se moc těšíme a děkuji za rozhovor.\nAleš Opekar, září 2007\nV roce 1996 jste živě provedl novou hudbu\nk Hitchcockovu němému filmu Lodger (Příšerný\nhost). Jak vlastně vznikla tahle spolupráce\na nechystáte něco podobného v budoucnu?\npátek 5. 10. 2007\npondělí 3. 12. 2007\nALEŠ NAJBRT, FRANTIŠEK SKÁLA, JAROSLAV RÓNA\nSoubor Kabaret Caligula tvoří\npřevážně muži. V jejich hrách\nnajdeme spoustu motivů, které\nbychom mohli s klidem označit\njako šovinistické. Když soubor\nvyhrával jeden zápas za druhým\nv Divadelním matchi, jeho členové to\nkomentovali opět s akcentem mužné\nsíly a agrese, která by měla nahnat\nženám strach a probudit v nich\nrespekt. A svoje vítězství v tomto\nprojektu přirovnávali dokonce\nk prvnímu souborovému sexu.\nAbychom trochu narovnali pomyslné\nmisky vah, nechala jsem o nové\nhře souboru a o zákulisí vyprávět\ndlouholetou členku skupiny Evu\nKabaret Caligula je známý svým poněkud ostřejším\npřístupem k ženám. Přenáší se to i za jeviště?\nA jak se ti s nimi pracuje? Štvali tě někdy tak, že\nbys přemýšlela o odchodu ze souboru?\nJá si ve skutečnosti mezi kluky chodím odpočinout. Dělám dost náročnou práci, která zabere strašný množství času a energie. A když vím, že po práci\nmě čeká ještě divadelní zkouška, tak se těším, protože si tam odpočinu. Kolikrát na zkoušce doslova\nvypnu. Kluci totiž devadesát procent času prodebatujou o kravinách typu porno nebo akční filmy a poslouchat to je neuvěřitelná legrace.\nPoslední zářijový den má v Paláci Akropolis\npremiéru vaše nová hra Zkáza vesmírné lodi\nLibido. Vaše hry mají většinou nějaké poselství,\nideu, je z nich patrný specifický pohled na svět.\nCo přinese v tomto směru nové představení?\nKdybych mluvila jenom za sebe, řekla bych, že\nnové představení přinese typicky mužský pohled na\nto, jak funguje vesmír a co je v něm nejdůležitější\n(samozřejmě, že sex). Je tam spousta robotů s velkými mechanickými penisy, nespočet mimozemšťanů\ns velmi, velmi dlouhými chapadly atd.\nAle jelikož chci být loajální, popsala bych Zkázu vesmírné lodi Libido jako velkolepé představení plné\npřekvapivých zvratů za použití filmových sekvencí, s pozoruhodnými a velmi sexy kostýmy a futuristickými rekvizitami. Témata: sex, řád, světovláda,\nbudoucnost vesmíru, návrat mesiáše, válka světů.\nBude to vážně stát za to, protože si troufám neskromně prohlásit, že takové divadlo u nás ještě nikdo neviděl. Fakt.\nJak dlouho jste představení připravovali?\nKluci už před asi pěti lety přinesli hotový scénář, ale\nzbytek souboru se jim vysmál, protože byl příšernej.\nTak se stáhli a teď předložili novou verzi, která s tou\npůvodní nemá nic společnýho. Myslím si, že funguje skvěle.\nKdo se kromě kmenových členů divadla na přípravě\nStrašně moc šikovných lidí, kamarádů různých profesí, kteří to pro nás dělají zadarmo nebo za úplně\nsymbolický peníz. Nemáme asi prostor všechny vyjmenovat, ale určitě bych uvedla režiséra filmových\nsekvencí Jakuba Sommera, kostymérku Terezu Rumlenovou, maskérku Terku Prachařovou, scénografa\nFrantu „Sádru“ Chmelíka, což je mimochodem autor\nunikátních interiérů klubu Cross. Těch lidí je opravdu moc.\nKdo přichází s nápady na nové hry? Pracujete na\nnich společně anebo je v souboru nějaké umělecký\nMy v souboru velmi dbáme na to, abychom měli přesně rozdělené funkce. Pravidelně pořádáme zasedání\nÚstředního výboru Kabaretu Caligula (ÚV KC), kde\nse normálně dělá zápis, hlasuje se atd. Funkci vedoucího úseku tvorby scénářů zastává Štěpán Benyovszký, spolu s ním píšou ještě Tadeáš Petr, Lukáš Rumlena a Ondřej Gabriel. My jim pak říkáme, co funguje\na co ne (viz osud původní verze Libida). Škrtá se,\ndělají se dílčí úpravy atd., to už je kolektivní práce.\nOd vašeho založení uplynulo už 11 let. Jak bys\nzhodnotila vaši divadelní kariéru, kdyby ses\nteď ohlédla zpět v čase? V čem jste jiní než na\nzačátku, v čem stejní?\n30. září a 1. října\nZkáza vesmírné lodi Libido\nJsme profesionálnější, zodpovědnější, investujeme\ndo našich představení víc času a vzhledem k tomu,\nže jsou scénicky náročná, i o dost víc peněz. Chodí\nna nás taky čím dál víc lidí. Srovnatelný je entuziasmus a souborový duch, to se nezměnilo a nikdy nezmění. Kluci se vlastně obecně moc nezměnili, jsou\nto stejní magoři, jako byli na gymplu, i když je jim už\nskoro třicet. Ale to je u chlapů asi normální.\nZajímají mě taky vaše plány v této sezóně.\nChystáte kromě premiéry nějaké novinky?\nMožná nějaký nový skeč, ale spíš se soustředíme na\nobnovenou premiéru hry Hamlet: Přání zabít, která\nje plánovaná na březen.\nV Divadelním matchi leckdo obdivoval vaše\nfanoušky. Jsou disciplinovaní a mají vás rádi, což\nvyjadřují kromě toho, že na představení pravidelně\nchodí, také často až nekritickým obdivem. Je na\ntakový „rockový“ přístup diváků nějaký recept,\nJaké jsou vlastně profese jednotlivých členů\nJistě. Musíte být oslňující osobnost, aby vás lidi takhle ctili a obdivovali. Aby si nechali vytetovat logo\nvašeho souboru na zadek. Ale vážně: já si opravdu\nmyslím, že divadlo, jaké dělá Kabaret Caligula, u nás\nnikdo jiný nehraje. A to je všechno.\nNejaktuálnější je asi moje dítě Fresh Film Festival,\nkterý jsme před 4 roky založili se spolužáky z FAMU, a zatím úspěšně pokračujeme dál. Průběžně teď\nzároveň točím dokument o českém hiphopu s názvem Česká RAPublika, který bychom snad měli dodělat do jara příštího roku a co nejdřív hned uvést do\nkin. Do toho konečně dokončujeme podklady k výrobě DVD celovečerního filmu Marta, který jsme natočili minulý rok a ještě jsem se nechala přemluvit\na pomáhám s dalším FAMU filmem režiséra Radovana Síbrta. Ale to už je opravdu poslední (smích)!\nJinak pracuji zároveň v reklamní produkci Bistro\nFilms, aby toho intelektuálna na mě nebylo moc…\nMáte nějaký tajný divadelní sen, který bys\nteď odtajnila. Někdo chce třeba na festival do\nAvignonu, kam chcete vy anebo co chcete?\nNaším dlouhodobým snem je natočit film. Velký, drahý, plných trikových efektů a velkých emocí. Kdyby\nněkdy na našich plakátech v kolonce obsazení stálo „Arnold Schwarzenegger j.h.“, to by taky nebylo špatný. No, ale to už jsme u toho, že já se filmem\nživím, takže propojovat ho s Caligulou znamená, že\nby se mi třeba i KC mohl trochu znechutit, a to bych\nHihi, to budete koukat: právník, kulturolog, arabista,\nprodukční, bohemistka. Já dělám filmovou produkci.\nA na čem dalším zajímavém teď právě pracuješ?\nJak vznikl tento pěkný název?\nNejen má nesplněná přání\nJak a kdy vznikl nápad projektu Music\nDJ, moderátor Radia 1 a neúnavný „hledač“\nvšeho nového, originálního a především\nkvalitního v současné nepřeberné hudební\nnabídce Josef Sedloň je již třetím rokem\ndramaturgem hudební série s výstižným\nnázvem Music Inﬁnity. Jak ji hodnotí\na jaká je její budoucnost?\nPoprvé jsme o projektu mluvili s Jardou Raušerem a Cyrilem Hořánkem\nněkdy na přelomu roku 2004/2005. Jarda i Cyril věděli o akcích, které jsem\ndělal s Lighthouse a znali můj hudební\nvkus z Radia 1 a tak navrhli, že by bylo\nmožné dělat v Paláci Akropolis několikrát do roka akce pro hudební fajnšmekry. Pak bylo chvíli ticho a nakonec\nv létě 2005 jsme se sešli a domluvili zkušební akci na podzim, tzv. nultý\ndíl. V listopadu pak přijela první vlaštovka v podobě vedlejšího projektu The\nDead Texan hudebníka Adama Wiltzieho, který je jinak členem i postrockové legendy Stars of the Lid. Akce byla\nna sezení s úžasnou projekcí a první\nsemínko Music Infinity bylo zaseto.\nV čem spočívá koncepce/dramaturgie\nJak už jsem naznačil, jsou to akce pro\nnáročnějšího posluchače, avšak nejedná se o nějakou avantgardu za každou\ncenu. Stylově však nejsou nijak ohraničeny. Původní myšlenka byla dělat relativně neznámé, nové začínající talenty,\nkteré však už v zahraničí zaujaly, jako\nbyli třeba Sylvain Chauveau či Triosk\nanebo dovézt legendu z oblasti alternativní muziky, která se zde ještě neobjevila, což byl případ Nilse Pettera Molvaera či nyní Davida Sylviana.\nNapadl mě spojením výrazu hudba a jejího nekonečného prostoru. Když si uvědomíme, že každou sekundu na světě vzniká nová hudba, nová melodie, je to\ndosti vystihující. Takže asi Music Infinity = Hudba\nNekonečna. Prostě a jednoduše hudba je pro mě Bůh.\nJak vybíráš interprety? Musíš je vidět živě, jak\nfungují s publikem, nebo ti stačí poslech?\nJe to dosti spontánní věc, třeba teď jsem přijel z festivalu Big Chill a viděl jsem tam spoustu dobré muziky a rád bych určitě některou dovezl, jako například Jona Hopkinse či Red Snappera. Nebo se mi\nlíbí nějaká deska, jako případ Helios, a určitě bych\nsi přál tento projekt vidět naživo. Nebo to jsou také\nmá nesplněná přání, jako teď David Sylvian. Pevně\nvěřím, že nejen má.\nze digitálně vydané album It‘s sweet to do nothing.\nJejich tvorba chytře propojuje klasický kytarový sound s elektronikou. David Sylvian je člověk, kterého\nobdivuji nejen jako hudebníka, ale i jako ztělesnění\ngentlemana. Jeho tvorbu jsem znal i s kapelou Japan,\navšak jeho sólové desky, obzvláště album Secrets of\nthe Beehive z roku 1987, patří k tomu nejlepšímu, co\nznám. Jednoduše to je pro mě žijící legenda a muž\ns nejkrásnějším hlasem.\nExistuje český umělec či kapela, která by splňovala\nkritéria tvého výběru pro MI?\nUrčitě, třeba Floex nebo letošní objev Sonority, který už si zahrál coby předskokan na jaře s Telefon Tel\nAviv. Těch jmen je více a věřím, že se brzy objeví i na\nMusic Infinity coby support.\nJak vůbec vidíš českou hudební scénu?\nMůžeš prozradit nějakou lahůdku z budoucích\nHned na počátku sezóny (12. 9. pozn. red.) se\nv Akropoli představil německý počin Guitar. Projekt\nMichaela Lücknera jsem poprvé objevil v roce 2002,\nkdy vyšel debut Sunkissed pro značku Morr Music.\nTento label jsem měl v té době obecně moc rád, ale\nGuitar tenkrát v jejich katalogu prostě vyčnívali.\nZaujali mě svou zvukovou výjimečností, bylo to jako\nposlouchat své už neexistující miláčky My Bloody\nValentine po deseti letech. Skvělé kytarové melodické stěny a etherický hlas japonské zpěvačky Ayako\nzněly pro mě jako balzám. Pod jménem Guitar vyšla\nstylově i velmi různorodá alba, důkazem toho je\ni klidné rozjímavé album Tokyo nebo teď v létě pou-\nRealizované koncerty v rámci MUSIC INFINITY\n17.11.2005 THE DEAD TEXAN (Belgie/U.S.A.)\n19.01.2006 BIOSPHERE (Norsko)\n10.03.2006 THE BAYS (Velká Británie)\n03.04.2006 NILS PETTER MOLVAER (Norsko)\n01.05.2006 FIVE CORNERS QUINTET (Finsko)\n04.05.2006 MATHIAS GRASSOW (Německo)\nVidím to u nás jako postupný vývoj, který nabízí čím\ndál více zajímavých překvapení, jako třeba v jazzu\nLanugo či dubstepu Ans… Česká scéna je na vzestupu,\naspoň tak to vnímám a věřím, že právě nemainstreamová hudba u nás má šanci prorazit do zahraničí.\nCo budoucnost MI?\nNetrpělivě očekávám datum 10. 10., kdy legenda\nDavid Sylvian vystoupí v Divadle Broadway. Rozjednaná jsou data i pro Helios na listopad či Stars\nof the Lid na prosinec. V příštím roce bych rád zde\nviděl určitě Ulricha Schnausse, Tunng, Jona Hopkinse nebo třeba Juana Molina.\n26.05.2006 SYLVIAN CHAUVEAU\n& ENSEMBLE NOCTURNE (Francie)\n26.09.2006 APPARAT (Německo)\n03.02.2007 TELEFON TEL AVIV (USA)\n10.04. 2007 TRIOSK (Austrálie)\n12.09.2007 GUITAR (Německo)\nPALÁC AKROPOLIS UVÁDÍ MUSIC INFINITY 2007 AN EVENING WITH\nPremiéra živého vystoupení proběhne 22.12. 19:30 v Paláci Akropolis.\nGhostmother je ...\n... nový multimediální projekt, který na\nhudební rovině propojuje třicátá léta se\nsoučasným elektronickým zvukem a prvky\nhip hopu, downtempoa a šansonu. Zakladateli\nGHOSTMOTHER jsou Gregory Finn a Klára\nNemravová. Seskupení se nedávno rozrostlo\no další dva členy (Tadeáš Haager – R.Mutt,\nMikoláš Růžička – prof. Shalokim) a hostujícího\nrappera Nironica (USA).\nNa Příkopě 31, Praha 1 — předprodej vstupenek v síti TICKETPRO\nMimo studio, na pódiu, používají vedle laptopů i harmonium,\nozvučené plechy, dřevěné klarinety, klavír a gramofony. Časově\nrozkročená je i vizuální stránka\nGHOSTMOTHER – dobové kostýmy, projekce starých filmů,\nkotoučů. GHOSTMOTHER spolupracují s různými hosty jako je\ntřeba operní pěvkyně nebo dětský kouzelník.\nPeťo Tázok a Karaoke Tundra.\nŽijeme v postmoderní době, kdy se\nvšechny „hodnoty“, jistoty a stálice\nrelativizují, zpochybňují, procházejí\nzásadními proměnami. Jednou\nz takových konstant a zdánlivých\njistot po staletí bylo a je divadlo.\nMá divadlo dnes ještě smysl? Jaký?\nA co je vlastně divadlo? Dramaturgie\nPaláce Akropolis právě tyto otázky\ndlouhodobě klade. Nabízí různé úhly\npohledu na to, co divadlo dnes je,\njak se proměňuje, jaké jsou jeho\nformální a technické možnosti, kam\nmíří a kudy a jak se za ním můžete\nvydat. Nebo kudy a jak se divadlo\nvydává za Vámi. Právě nadcházející\ndivadelní sezóna přinese hned\nněkolik výrazných cest, osobností\na projektů z exotických zeměpisných\ni divadelních krajin do hloubky\nmapujících tato věčně aktuální\nJapan Now 2007\nPoprvé bude v České republice hostovat projekt\nreflektující aktuální divadelní tendence přicházející do Evropy z Japonska – Japan Now. Dosud se\ns ním mohli seznamovat diváci v Německu, Švýcarsku a Polsku. Praha je tedy čtvrtou zastávkou… Jedná se o exkluzivní evropskou přehlídku soudobého\njaponského performing art. Nabízí prostor pro happenigy, site-specific projekty, tanec, soudobou činohru a výtvarné umění v podání (vesměs) japonských\numělců žijících v Evropě. Letos přijíždí do Berlína,\nŠtětína a Prahy čtyřicet devět tanečníků, performerů,\nhudebníků a výtvarníků, kteří – často poprvé v Evropě – představí svou uměleckou tvorbu.\nNa náměstí Jiřího z Poděbrad vytvoří sedmadvacetiletý výtvarník performer Yukihiro Taguchi průchozí\n„prázdný prostor“, naplněný kyslíkem. Konfrontační situace, improvizace a výzva k akci, to je právě\njeden z možných prvků, který rozšiřuje hranice soudobého divadla.\nJapan Now 2007 23.–25. září\nAvantgardní skupina performerů OM-2 nabídne\núderné nonverbální představení Opus No. 5, ve kterém budou diváci konfrontováni s asijskou symbolikou, akční scénografií a razantním herectvím,\njež se pohybuje až na hranicích tělesných a psychických možností. OM-2 je experimentální divadelní skupina založená v r. 1987 režisérem Shigeo\nMakabem. Využívá mnoha divadelních – tradičních\ni soudobých – stylů, pracuje s vizuálními projekcemi, video a počítačovou grafikou, používá online\nzapojených kamer. Se svými produkcemi navštěvuje od svého vzniku festivaly v celém Japonsku a od\nr. 1994 vystupuje i v zahraničí. Tehdejší inscenace\nNocturnal Architecture s velkým úspěchem hostovala na Singapore Festival of Arts, Sigma 31 v Bordeaux, v proslulém klubu The Kitchen v New Yorku\na v Jízdárně v Bernu. V roce 1998 připravila skupina OM-2 další projekt – Convulsions of Mr. K –\no psychopatologické povaze moderního člověka\na od té doby vystupuje na festivalech po celém světě – v USA, Evropě, Asii a byla dokonce i v Africe,\nkde v rámci International Festival for Experimental Theatre v Káhiře získala cenu Best Performance Award.\nJako třetí host vystoupí v Akropoli v Bernu narozený a v Tokiu a Berlíně dnes žijící butó tanečník\nImre Thormann. Bývalý punkový zpěvák skupiny\nStraps Gang se koncem osmdesátých let minulého\nstoletí vrhl na bojová umění aikido, kung-fu, taichi a taekwon-do a současně se zabýval moderním\nevropským tancem. Po absolvování studia taneční\ntechniky F.M. Alexandera přesídlil v roce 1990 do\nTokia, kde studoval butó u nejvýznamnějších mistrů tohoto tanečního stylu Kazuo Ohna a Michio\nNoguchiho. Od roku 1993 vystupuje sólově. V roce\n2002 otevřel školu butó v Tokiu pod názvem Bodygarage. Současně tančí a vyučuje v Berlíně. V Akropoli představí projekt Paralelní pád připravený s klasicky školeným hudebníkem, specialistou\nna interpretace skladeb Franze Liszta, Michaelem\nDerevo: Robert´s Dream 9. října\nPůvodem ruská skupina Derevo je v Praze dobře známá. Počátkem devadesátých let zde několik\nlet působila, poté přesídlila do Drážďan. Jejich styl\nvychází z tance butó, současně je napájen klasickými evropskými pohybovými styly od commedie dell‘arte přes cirkusové divadlo až k moderní\npantomimě a site-specific projektům. Do Akropole\npřivezou svou nejnovější produkci Robertův sen,\nkterou vytvořil a v níž se souborem vystupuje\nzakladatel Dereva Anton Adasinský. Vysoce stylizovaná, výtvarně efektní produkce nabídne cestu\ndo snů a podvědomí. Právě Derevo je tou skupinou, která ohledává hranice soudobého divadla\nvelmi poučeně a sofistikovaně, současně však\nodvážně a experimentálně. Mísí se v ní tradice ruské jurodivosti s japonskou mystikou a evropskou\n(přehlídka současného japonského divadla)\nAlma Alter: The Impossible you,\nImpossible me 12. listopad\nHeine R. Avdal: Box with Holes\nZcela odjinud a jiná je inscenace Nemožná ty,\nnemožná já. Dvě dívky v ní předstírají těhotenství.\nTo jim dává svobodu být tím, čím nejsou. Chovat se\nna úkor někoho jiného. Dělat všechno to, co vždycky\nchtěly, ale nebyly toho schopny. Obnažit své životy až na nemožnou nahotu. A vidět je poprvé takové, jaké opravdu jsou – „nemožné“. Produkce spadá\ndo kategorie „kabaret“. Jmenovitě klubový kabaret\n– hraný a improvizovaný spolu s publikem.\nHodně interakcí, hodně „nemožností“, hodně smíchu, hodně hudby, hodně tance. Sofijský soubor Alma Mater, který tvoří členové herecké společnosti Theatre-Studio 4xC, vychází z myšlenek\na přístupu Grotowského a patří údajně ve své\ndomovině – Bulharsku – k čelným představitelům živého, experimentálního divadla. Jeho kořeny sahají až do roku 1968, kdy vznikl na Sofijské\nuniverzitě! Svou produkci připravil pro české turné (hostoval i v Olomouci na festivalu Divadelní\nFlóra) v češtině!\nAž z Oslo přijede Krabice s otvory – Box with Holes.\nPřiveze ji norský tanečník a výtvarník Heine R’sdal\nAvdal. V této performanci/instalaci je spojovacím\nčlánkem mezi tím, co člověk cítí či čeho se dotýká,\na skutečnými podobami sledovaných objektů, video.\nJak vidíme a prožíváme interakci, která je zprostředkována „vnější“ technologií, která vytváří stále větší\npočet neosobních kontaktů? Jaký následek nese to,\nže něco cítíme a vidíme jen za pomoci jiného média?\nPosuzováno jak z intimního, tak z anonymního hlediska: pro naše smysly je to rušivá zkušenost. Pozornost diváka není namířena jen konvenčně směrem\nven, ale pomocí technologie jsou smysly namířeny\ni směrem dovnitř. Krabice s otvory nabídne intimní\nanonymní zkušenost, která je vnímána jako skutečná, ale která pomocí jiného média působí virtuálně.\nVýjimečnost projektu je daná již samotným provedením: instalaci navštěvuje jeden divák po druhém,\npřičemž se v žádné chvíli vzájemně nepotkávají.\nSamo představení trvá 10–15 minut.\nPodzim tedy nabídne v Akropoli to, co je současnému divadlu nejvlastnější – osobní nasazení, přímý\nkontakt divák-performer a velkou šíři žánrů, forem\na přístupů. Divadlo jako osobní setkání a zkušenost.\nDivadlo jako bytí tady a teď.\nRežie: Tamara Pomoriški\nHrají: Helena Čechová, Miřenka Čechová,\nAnička Duchaňová, Leoš Noha\nScénografie, kostýmy: Hana Roubíčková\nHudba: Petr Kužel Blažek\nHana a Hana 7. 10., 3. a 4. 11. ve 20:00\nZnámý komiks Hana a Hana, který pravidelně\nvychází ve společenském týdeníku Reflex, si\njiž dávno získal velkou obec fanoušků. Dvě\nna první pohled přihlouplé mladé slečny řeší\nsvé každodenní „starosti“ a přitom se stávají\nHra je svižná a vtipná, zároveň však skrývá\nhlubší podtext. Tentokrát budou mít obě Hany\nk dispozici větší prostor než jen čtyři políčka\na několik bublin, a tak nám o sobě možná\nprozradí něco víc.\nPředstavení vzniklo v produkci dVA – divadla\nberimbau, nafil je dechový nástroj z mušle, mai misra jsou kokosové perkuse.\nSvé cesty za hranice Indie a zvláště setkání s Afričany prožívají s velkým vzrušením. „Africké turné pro\nně bylo jedna dlouhá extáze,“ vzpomíná kalifornská\netnomuzikoložka Amy Catlin-Jairazbhoy. „Když prodavači v obchodě uslyšeli jejich příběh, odmítali od\nnich brát peníze. Dávali tím najevo, že je vítají zpátky doma.“\nSkatalites, předchůdci Boba\nSidi Goma (Indie) středa 10. října\nUvedené koncerty pořádá Rachot Production ve\nspolupráci s Palácem Akropolis v rámci hudebního\ncyklu Respect Plus.\nRESPECT PLUS podzim 2007\nSidi Goma, fúze trvající osm století\nTvrzení, že v dnešní globální vesnici jsou všechny kultury světa zmapovány a v hudebním zeměpise nezůstala žádná bílá místa, je naštěstí velký omyl.\nAnebo jste snad věděli, že v Indii žijí po staletí Afričané, kteří bubny svého rodného kontinentu spojili se\nspirituální nadstavbou indických fakírů a vytvořili tak\njedinečný a fascinující hudební styl? Netušila to ani\nodborná hudební veřejnost – a to až do října 2003, kdy\nse na veletrhu Womex představila skupina Sidi Goma,\nčtyři bubeníci-zpěváci a osm tanečníků-akrobatů.\nAfričané připlouvali do Indie v malých skupinkách\nuž od 10. století, někdy jako námořníci, vojáci či kup-\nci, jindy nedobrovolně jako otroci. Dokonce se traduje příběh o princi z Bengálu, jehož porazila armáda\nAfričanů a na sedm let se v jeho panství ujala vlády.\nBez ohledu na pravdivost této legendy se historikové\nshodují, že černoši bývali v Indii velmi žádaní, měli\npověst spolehlivých sluhů a v očích šlechty představovali symbol luxusu. Jejich tradiční profesí se stala hudba a tanec, mnozí z nich se dodnes živí jako\nkočovní fakíři. Na indickém subkontinentě je hudba propojená se spiritualitou. Indo-africké etnikum\nSidi se hlásí k Islámu, hudba je pro jeho členy cestou ke splynutí s Bohem, v islámských komunitách\nmají často roli muezzínů.\nTo nejintenzivnější propojení hudby, poezie a víry\npěstují v islámském světě sufijové, kteří svojí otevřeností a tolerancí představují protipól islámských\nfundamentalistů. K pilířům sufijské tradice patřil například středověký básník Jellaludin Rumi,\npákistánský zpěvák Nusrat Fateh Ali Khan anebo\nČlenové Sidi Goma pocházejí z rodu, který je původem z východního pobřeží Afriky a po osm století žije v indickém přímořském státě Gujarat. Osou\npódiového rituálu skupiny je sugestivní rytmus bubnů, sloužící jako doprovod tanečníkům, kteří předvádějí fascinující kousky na hranici lidských možností. Tempo i napětí stoupá, od zvířecích imitací se\ntanečníci dopracují až k šokujícími finále, kdy hlavami rozbíjejí kokosové ořechy.\nSidi Goma jsou ale zároveň živoucí laboratoří\nhudební etnografie: užívají totiž staré africké nástroje, z nichž mnohé na africkém kontinentě vymizely. Malunga je hudební luk, podobný brazilskému\nI když nejznámějším jamajským muzikantem zůstává\ndodnes Bob Marley, tou úplně první skupinou, která Jamajku proslavila po celém světě, jsou Skatalites, průkopníci trvale populárního stylu ska. Sestava vznikla v éře Beatles a Rolling Stones na jaře\n1964. Tvořili ji elitní studioví hráči z hlavního města\nJamajky Kinngstonu, který tehdy prožíval zlatou éru\nhudební konjunktury. Na tehdejší dobu neobvyklou\nkoncentrací talentů předznamenali Skatalites pozdější éru superskupin. Během své krátké existence\ndoprovázeli například skupinu Wailers s tehdy ještě neznámým Bobem Marleym, samostatně natáčeli\ninstrumentálky a pronikli do světových žebříčků. Silné osobnosti ale zřídka vydrží pohromadě delší dobu,\nSkatalites se rozcházejí po pouhých 14 měsících.\nNejvýraznějším členem sestavy byl Don Drummond,\nhudebně nadaný, ale psychicky labilní trombonista, který poté, kdy zavraždil svoji přítelkyni, strávil\nzbytek života v blázinci. Jeho skladba „Man In The\nStreet“ pronikla na podzim 1964 do britské Top 10,\no tři roky později se stalo hitem jeho aranžmá filmové skladby „The Guns Of Navarone“, kterou Skatalites dodnes hrají na koncertech.\nK obnově sestavy došlo dva roky po smrti Boba Marleyho, roku 1983 na Jamajce. V Anglii tehdy probíhal silný revival ska, který vedly skupiny Specials\na Madness. Po úspěšném comebackovém albu The\nReturn of The Big Guns se Skatalites trvale usadili\nUvedené koncerty pořádá Rachot\nProduction ve spolupráci s Palácem\nAkropolis v rámci hudebního cyklu\nDíky tomu, že sestavu tvoří muzikanti veteránské\ngenerace, bývají Skatalites srovnáváni s Buena Vista Social Club – ale jamajské sestava ve skutečnosti\npředběhla své kubánské kolegy o více než deset let.\nRoku 1995 byli Skatalites nominováni na Grammy\nv oblasti reggae, jejich album „Hi-Bop Ska“ získalo\ncenu americké Independent Record Distribution. Po\n43 letech, které uplynuly od založení skupiny, jsou\nSkatalites posledními žijícími pamětníky klasických stylů z Jamajky. Po svém triumfálním koncertě na festivalu Respect 2003 se Skatalites vystupují\nv Praze už potřetí. Letos v září pokřtili v New Yorku\nsvé zatím poslední album, On The Right Track.\nKapverdské ostrovy leží sice o plných dvanáct rovnoběžek jižněji od Evropany vyhledávaných Kanárů,\nale turistickou atrakcí nikdy nebyly. Vinu na tom má\nnejen vzdálenost – nacházejí se totiž na úrovni tropické Afriky – ale i fakt, že na těchto vulkanických, uprostřed oceánu rozesetých troskách pevniny převažuje\nchudoba nad luxusem a silné větry Atlantiku spolehlivě přebijí blahodárné účinky slunce. Kapverdy vděčí za svoji pověst něčemu zcela jinému – a to hudbě.\nOstrovy byly pusté až do éry zámořských výprav, kdy\nje osídlili Portugalci, pro které získaly funkci příhodně umístěné přestupní stanice na půl cesty mezi\nLisabonem a Brazílií. Kapverdy se tehdy staly průsečíkem hudebních stylů z Afriky i Evropy. Ostré africké rytmy na ostrovech půl tisíciletí vyzrávaly, aby se\nproměnily v líbezné houpavé tance coladeira či písně morna, které ve světě zpopularizovala zpěvačka\nCesaria Evora, dnes bezpochyby světově nejznámější\nKytarista, autor a zpěvák Tcheka je o více než generaci mladší a kapverdské hudbě dodává dosud netušené souvislosti. Narodil se roku 1975, kdy Kapverdy,\ndo té doby portugalská kolonie, získaly nezávislost,\nod dětství vystupoval se svým otcem, který hrál na\nhousle a ve své době patřil k prvořadým hudebníkům\nsouostroví. Jeho hudební slovník vychází z rytmu\nbatuque, byl v době otrokářství symbolem černošské revolty. Tchekovou druhou profesí se stala práce kameramana pro kapverdskou televizi. S jedním\nze svých žurnalistických kolegů tehdy začal skládat\npísně, a když oba autoři hráli v baru v hlavním městě\nKapverd, objevil je tam manažer Cesarie Evory, Jose\n„Vyrůstal jsem bez elektřiny, měli jsme jen přenosné\nradio a baterie byly drahocenné. A já jsem se pomocí radia učil hrát: naladil jsem hudbu a potichu jsem\nzkoušel vybrnkávat doprovod na kytaru. Musel jsem\nale uzavřít smlouvu s maminkou: ta hlídala, jestli se\notec neblíží, protože kdyby mě přistihl jak mu vybíjím baterky, byla by to tragedie,“ vzpomíná Tcheka.\nTcheka (Kapverdy), čtvrtek 29. listopadu\nUvedené koncerty pořádá Rachot Production ve spolupráci\ns Palácem Akropolis v rámci hudebního cyklu Respect Plus.\nOd Cesarie Evory a dalších kapverdských zpěvaček se\nTcheka liší hlavně koncentrací na detail a ponorem.\nZatímco Cesaria Evora pochází z ostrova Sao Vicente,\nTcheka je ze Santiaga, což je ten „nejafričtější“ ostrov\nKapverd, a orientuje se na syrové černošské styly, které zatím ležely stranou. Díky svému vysoko položenému hlasu, který dokáže vykreslit nejjemnější ozdoby,\nje Tcheka stejným překvapením, jakým byl kdysi Otis\nRedding na poli amerického soulu. A nemají náhodou kapverdští černoši a míšenci nějaký rys, který lze\npřirovnat k americkému blues? Pokud ano, jmenuje\nse sodade, což znamená touhu a stesk, a je vzdáleným\npříbuzným portugalského fada.\nRoku 2005 získal Tcheka cenu francouzského rozhlasu Prix RFI Musique du Monde. Jeho druhé album\nNu Monda patří k objevům poslední sezóny, zásluhu\nna tom má i Tchekův zcela fascinující koncert na loňském veletrhu Womex v Seville.\nSao Paulo i Londýn,\nnewfolk i electrobossa\nBrazilská, ale v Londýně žijící, zpěvačka Cibelle vydává alba u prestižní belgické značky Ziriguiboom /\ndivize Crammed Discs/, pro kterou natáčí například Zuco 103 či Bebel Gilberto. Jednou nohou tedy\nstojí v brazilské bossa nově, ale zároveň je řazena\nk „divné nové Americe“ či freak-folku. Důvod? Na\njejím posledním albu The Shine of Dried Electric\nLeaves hostuje Spleen, spolupracovník CocoRosie,\ni americký písničkář Devendra Banhart. Podobně\njako CocoRosie, i Cibelle spojuje všetečnou hravost\na kuriózní nástroje s elektronikou a odzbrojujícím\nnaivismem. Doprovod ke skladbě Mad Man Song\nnapříklad spolu se Spleenem vystavěla jen z hlasů,\nzvuků lžiček, hrnečků, kostek cukru a kávy. Album\nale přináší i čtyřicet let starou píseň brazilského\nhitmakera Caetana Velosa, London London, kterou\nCibelle zpívá v duetu s Devendra Banhartem (www.\nhostem je Seu Jorge z Brazílie, na produkci se zpěvačkou spolupracoval ex-člen legendárních Nação\nZumbi, všestranný Apollo Nove.\nLetos v únoru Cibelle vystoupila spolu s CocoRosie, Devendrou Banhartem a dalšími v newyorské\nCarnegie Hall na koncertě Welcome To Dreamland,\nkterý organizoval David Byrne, její video Green\nGrass shlédl za první 3 týdny na YouTube rekordní počet 315 000 diváků (www.youtube.com/\nCibelle debutovala jako hostující zpěvačka na albu\nsurrealisticko-elektronických nahrávek Sao Paulo Confessions, které koncem 90. let vyprodukoval průkopnický vizionář Suba. Cibelle vystupuje\nse tříčlennou sestavou se dvěma kytarami a bicími,\npřičemž sama k doprovodu přispívá elektronickou\nmanipulací se zvukem v reálném čase. Respektova-\nný britský hudební časopis Mojo její poslední album hodnotí slovy: „Zajímavější než Morcheeba\na překvapivější než Beth Orton.”\nTo, že holandská skupina The Ex bývá označována za\n„post rockovou“ či spojována s punkovými kořeny, může\nbýt zavádějící: podstatné je, že tato výjimečná sestava\npředstavuje stálici a kvalitu napříč hudebními žánry,\nnezávislou na dobových trendech. Výčet jmen, s nimiž\nThe Ex spolupracovali, připomíná encyklopedii WhoIs-WHo posledního čtvrt století: Sonic Youth, Tortoise,\nTom Cora, Chumbawamba, John Cale, Iva Bittová, švédský saxofonista Mats Gustaffson, DJ Olive, elektronický hudebník Kaffe Matthews, free-jazzový kvartet Roof,\naustralský bubeník Tony Buck, Shellac, Fugazi, John Butcher. Tento úctyhodný seznam v posledních letech ještě\nrozšířili hudebníci world music: malijský hráč na koru\nDjibril Diabate, Konono No.1 z Konga, kurdský hráč na\nsaz Brader Musiki. Od svého vzniku The Ex vydali 20\nalb a odehráli víc jak 1300 koncertů po celém světě, natáčeli hudbu k filmům a modernímu tanci.\nPrvní koncerty odehráli roku 1979 v holandských squatech. Tehdy také proběhla jediná reklamní kampaň\nv historii skupiny, vytářená spiklenecky pomocí sprayů\na graffiti. Název Ex skupina zvolila prý proto, že ho\nstihnete vystříkat na zeď za pouhé dvě vteřiny. Když\nroku 1988 jeli na svůj první koncert do Budapešti, cestou strávili rekordních 17 hodin na českých hranicích.\nPro prestižní přehlídku vážné i experimentální hudby\nHolland Festival sestavili dvacetičlenný big-band Ex\nOrkest, s nímž roku 2002 vystoupili v Anglii na festivalu All Tomorrow‘s Parties. V témže roce bubenice skupiny Katherina koncertuje v Beneluxu s Ivou Bittovou.\nV létě 2005 účinkují The Ex v divadelní adaptaci filmu\nA Clockwork Orange. Na jejich posledním albu se podílel 73letý etiopský saxofonista Getatchew Merkuria,\ns nímž letos v lednu koncertovali v Addis Abebě. Specielně pro etiopské publikum vydali kazetovou verzi CD\nv nákladu 10 000 kopií, a v rámci propagace nahrávky\nrozdali část nákladu místním taxikářům.\nOTHER MUSIC: The Ex NL)\npátek 9. listopadu 19:30\nV rámci cyklu Other Music pořádá Rachot\nCibelle s americkým písničkářem Devendrou\nBanhartem při natáčení videa London, London.\nAkropolismultimediale je alternativní přehlídkou\nsoučasných forem elektronické hudby a kultury tzv. nových\nmédií (videoart, digitální ﬁlm, Vjing, interaktivní umění\napod.). Klade důraz na novátorský přístup a neotřelá\npropojení hudební a obrazové složky, přičemž ve výsledném\ndíle by si oba elementy měly být zcela rovny.\nNaším cílem je založit v Paláci Akropolis tradici koncepčního multimediálního festivalu, který by pravidelně představoval aktuální trendy v oblasti elektronické hudby, nových médií a technologií.\nAkropolismultimediale vznikl v květnu roku 2005,\nkdy tvořil doprovodný program festivalu EnterMultimediale 2. Na Malé scéně Paláce Akropolis se tehdy v průběhu jednoho týdne představily 4 nezávislé elektronické labely. Hlavní hvězdou festivalu bylo\nbritské duo Zen TV, vedlejší projekt kapely Coldcut,\nkteré tvoří jeden ze zakladatelů labelu Ninjatune\nMatt Black a VJ Juxsta.\nNásledující ročník přehlídky Akropolismultimediale se uskutečnil v podobě originálního audiovizuálního večera, v jehož rámci se v „A/V battle“na Malé\nscéně utkal tým tvořený slovenským producentem\nKaraoke Tundrou a francouzským VJ Stephane Kyles\nproti domácí dvojici umělců DJ Ghándí a VJ Maugli.\nLetošní třetí ročník probíhal na Malé scéně a Divadelním baru Paláce Akropolis v týdnu od 10. do 14.\nzáří. Celý festival odstartoval jednočlenný projekt\nSonority a VJ Kolouch, kteří si pro diváky v Akropoli připravili speciální A/V set. Úterý bylo ve znamení filmu – skvosty světové kinematografie, filmy\nErotikon a Entuziazm, byly živě ozvučeny DJ Deux\nEx Machinou a DJ fh. V půli festivalu se divákům\npředstavilo české multimediální duo Natur Produkt a o den později pak jeden z největších objevů\ndomácí elektronické scény, kapela Midi Lidi, která se divákům předvedla spolu se svým dvorním VJ\nFilipem Cenkem. Celý festival zakončila na Velkém\nsále legenda evropské audiovizuální scény – britský\nprojekt Hexstatic, který se v Praze představil vůbec\nZákladem koncepce festivalu Akropolismultimediale jsou přitažlivá témata, která jsou jednak schopna oslovit samotné umělce a podpořit jejich tvůrčí\nzáměry a jednak přilákat veřejnost a umožnit jí konfrontovat současné české umění nových médií se\nFestival staví na originalitě a nápaditosti hudební\ni vizuální stránky a snaží se vyhýbat dnes stále ještě\nrozšířenému chápání multimediální akce jako „statického“ spojení DJ a VJ.\nV nadcházejících letech bychom rádi upevnili pozici festivalu Akropolismultimediale na české multimediální scéně zejména začleněním projektů,\nkteré pracují se všemi složkami performativního\numění současně (hudba + tanec + divadlo + projekce). Uvažujeme také o rozšíření festivalu o soutěžní\nsekci mladých umělců z oblasti nových médií jako\nvideoart, krátké experimentální filmy apod. Své místo by na festivalu měly nalézt i multimediální výstavy či workshopy.\nNová koncepce výstav\nv Paláci Akropolis\nPalác Akropolis od ledna 2008\npředstaví novou výstavní koncepci.\nJejími duchovními otci jsou\nfotograf Jaroslav Prokop a graﬁci\na výtvarníci Karel Haloun a Luděk\nKubík. Vystavujícími by měli být\npředevším studenti vysokých\nškol s uměleckým zaměřením\n(FAMU, AVU, FVU Brno, UTB Zlín,\nVŠUP a další) a mladí lidé vůbec.\nVystavovat budou vždy nejméně\ndva umělci z odlišné disciplíny\n(fotograf + designér, VJ a fotograf\natd.) a vzájemně spolupracovat\nna zadaném tématu. Podtitulem\na motivem výstav v roce 2008 bude\nslogan Sám a spolu.\ntelné a neviditelné, Nahoře a dole atp.), které zaručí tvůrčí svobodu, ale poskytne možnost zahlédnout,\njak i takto vágně zvolené téma jednotlivé autory spojuje či rozděluje.\nV prosinci 2008 by měl z dosavadních vystavujících\nvzejít tříčlenný poradní sbor vedení klubu, který navrhne a vyhlásí téma na rok 2009 a z prací za uplynulý rok připraví bilanční výstavu pro leden 2009.\nTento systém by se měl s velkou dávkou nutné flexibility (je potřeba reagovat na to, jak si záměr bude rozumět s praxí) opakovat a zapojovat do hry nové prvky.\nVýstavní program by také neměl zůstat ryze studentskou prezentací – poradní sbor (kurátoři) může navrhnout a oslovit kohokoliv dle vlastního uvážení.\nPo prvním ročníku by se mělo začít s prací na budování webových stránek Galerie Akropolis a multimediálních prezentací. Vzhledem k omezenému\nvýstavnímu prostoru Paláce Akropolis by se časem\nměla většina prezentace přenést do virtuálního světa a „fyzická“ výstava by se stala jakousi pobídkou\nk návštěvě ucelenějšího a případně dynamičtějšího\nsouboru prací na webu.\nVýstavy – listopad – prosinec 2007\nJAROSLAV PROKOP / FOTOGRAFIE\n(a graﬁcký design K.H. a L.K.)\n10 panelů formátu 100x70cm představí výběr z fotografií\nJaroslava Prokopa, které se objevily na obalech hudebních\nnosičů od poloviny sedmdesátých let po současnost.\nFotografie budou po straně doprovázeny ukázkami\ngrafického designu jednotlivých alb, na nichž byly použity.\nFotografická práce Jaroslava Prokopa je už od poloviny sedmdesátých let minulého století jednou z nej-\nvýznamnějších map hudebního dění v naší zemi.\nJeho fotografie koncertů rockových a folkových skupin, zachycující atmosféru v klubech a na velkých\nopen air festivalech (Pezinok 1976 se stal předmětem jeho diplomové práce), nebo portréty hudebníků z nichž mnozí jsou Prokopovými blízkými přáteli, jsou důvěrně povědomé i těm, kdo si je se jménem\njejich autora nedovedou spojit. Prokopova práce se\nzačala poměrně brzo objevovat na obalech dlouhohrajících desek (Vladimír Mišík / Stříhali dohola\nmalého chlapečka, 1976) a byla v přímém kontrastu\nk tehdy panující představě o vzhledu lokální hvězdy\npop music. Ta se z obalů smála v barevném provedení a v oděvu, o němž se designeři Jitexu Písek domnívali, že je mladistvý. Ostatně Prokop žádné „populární hvězdy“ nefotografoval. Proto se desky, na nichž\nv průběhu let pracoval, dají poslouchat dodnes. Do\ndnešních dnů se podílel na výtvarné podobě několika desítek obalů hudebních alb, z nichž některá\nvstoupila do historie naší rockové hudby. Jaroslav\nProkop je vedoucím Ateliéru reklamní fotografie na\nUniverzitě Tomáše Bati ve Zlíně.\nce 1993, od roku 1996 působí jako autorská dvojice.\nV tomto autorském týmu vytvořili téměř dvě stovky\nobalů hudebních nosičů. Pracují s mnoha fotografy,\nmezi nimiž je jedním z nejčastějších spolupracovníků po dlouhá léta Jaroslav Prokop. Se skupinou Jasná páka, jejímiž jsou kmenovými autory, vstoupili\nHaloun a Kubík loňského roku do Beatové síně slávy. Svoji práci naposledy představili loňského roku\nv Moravské galerii v Brně. V Ambitu místodržitelského paláce vystavili výběr ze svojí práce pro hudební skupiny za uplynulých deset let. Výstavu nazvali Celých Deset / Complete Decade a představili\nna ní ukázky grafického designu vybraných 74 CD.\nLuděk Kubík je spoluzakladatelem grafického studia\nSide2, jehož je Karel Haloun externím přidruženým\nčlenem. Od roku 2005 působí Karel Haloun také jako\npedagog na VŠUP.\nDesetidenní výstava realizovaných hudebních nosičů, včetně potisků vlastních CD a vydavatelských\nplakátů, které vznikly ve spolupráci Jaroslava Prokopa, Karla Halouna a Luďka Kubíka.\nKAREL HALOUN A LUDĚK KUBÍK /\n(a fotograﬁe J.P.)\n10 panelů formátu 100x70cm představí výběr z prací\npro hudební nakladatelství autorského týmu Haloun\na Kubík. Představí rozšířené reedice alb ze sedmdesátých\na osmdesátých let, i obaly hudebních nosičů od počátku\ndevadesátých let do současnosti. Exponáty budou po straně\ndoprovázeny fotografiemi Jaroslava Prokopa v původní\npodobě, před designérským „zásahem“.\nKarel Haloun se práci pro rockové hudebníky začal věnovat v polovině sedmdesátých let (Vladimír\nMišík / Stříhali dohola malého chlapečka) společně\ns fotografem Jaroslavem Prokopem. Na VŠUP diplomoval v roce 1978 knihou Já a dým s podtitulem Vladimír Mišík zpívá texty Josefa Kainara. Od té doby\nmá hudební tématika v jeho práci významné postavení. S Luďkem Kubíkem začali spolupracovat v ro-\nãern ˘ ovce\nblac k shee\n& Palác Akropolis\nOd ledna letošního roku se novým managementem\nDana Bárty a jeho Illustratosphery stal tým zaměstnanců Paláce Akropolis. Po vzájemné dohodě se tak\npomalu ale jistě Dan Bárta dostává za hranice České\nV červnu Illustratosphere vystoupila na festivalu\nPULSE v Londýně, v srpnu úspěšně koncertovala\nv Paříži v klubu Le Divan De Monde a v neposlední řadě si kapela zahrála na největším festivalu ve\nstřední Evropě, na Szigetu v Budapešti.\nV současné době Illustratosphere připravuje desku, průběžně se točí ve studiu v Polsku, těšit se na\nni můžeme začátkem příštího roku. Na jaře 2008 se\ndeska představí na velkém turné po České a Slovenské republice.\nSingl z nového alba bude dokončen nejpozději začátkem prosince 2007 a zcela jistě zazní na vánočním\nkoncertu 19.12. v Divadle ARCHA.\nVíce informací na www.danbarta.cz\n24.–26. října Sevilla, Andalusie,\nHudební veletrh Womex (World\nMusic Expo) se konal poprvé na\npodzim 1994 jako téměř undergroundová akce v Berlíně, ale od té\ndoby získal respekt i renomé, na letošním ročníku v jihošpanělské Seville se očekává více než 2500 registrovaných delegátů. Womex je\ncílem festivalových organizátorů,\nhudebníků i jejich manažerů, mezinárodní kontakty se uzavírají u veletržních stánků i v kuloárech u kávy. Večerní program tvoří koncerty\npečlivě vybraných skupin z celého\nsvěta, včetně Bajofondo Tangoclub,\nFanfara Tirana, AltaiKai z Altaje\ni našich Tara Fuki.\nDenní program probíhá v kongresovém paláci Fibes na okraji Sevil-\nly, večerní koncerty jsou v Teatre\nLope de Vega v centru. Všechny\nakce jsou přístupné registrovaným\nuživatelům (novinářská akreditace za 185 euro), ale na dosavadních ročnících bylo možné zakoupit vstupenky na večerní koncerty\nza přijatelnou cenu. Podrobnosti\nna: www.womex.com -pd-\nnásobně větší, multifunkčnější,\na tím pádem zde naleznou prostor řekněme „mainstreamovější“\nBerlínská Arena je industriálním\nkomplexem, jenž roku 1927 začal stavět architekt Franz Ahrens\ncoby autobusovou halu pro berlínský dopravní podnik. 7 000 m2\nsvého času poskytlo přístřeší 240\nautobusům. Areál leží na břehu\nřeky Spree a kromě arény, je zde\n„skleník“, kde probíhají menší\nprodukce, výstavní prostor Magazin, loď Hoppetosse, Klub Vizionářů a spousta dalších atrakcí. Pokud se chystáte do Berlína, Arenu\nrozhodně neopomeňte. -lšVíce info: www.arena-berlin.de\narena Berlin / Eichenstraße 4 / 12435\nBerlin / Tel: +49.30.533 20 30\nMezi berlínskou Arenou a Palácem Akropolis můžeme nalézt\nmnohé podobné milníky – roku\n2005 oba prostory slavily 10tileté výročí koncertem kapel, které\nsvého času byly kultem, symbolem – v Berlíně to byli Einstürzende Neubauten, v Praze Soubor tradičního popu; obě budovy vznikly\nv roce 1927 a v obou se dělá to, co\nmůžeme nazvat „alternativní kulturou“, přestože Arena je mnoho-\n27.10. 20:00 Manu Chao, Radio Bemba\n21.11. 21:00 Chemical Brothers\n23.11. 20:00 Ryan Adams\n7.–9.12. 17. mezinárodní tetovací mítink\n22. 10. od 19:30 Palác Akropolis\nJoel Xavier (Portugalsko)\njazz, fado a latinsko-americká hudba\nErnesto Chuecos (Venezuela)\núpravy venezuelské lidové hudby\nNorbi Kovács (Česká repuplika)\n10. ročník mezinárodního festivalu akustické kytary Praha 2007\nJoel Xavier se narodil v Lisabonu 25. 4. 1974.\nV 15 letech začal hrát jako samouk na kytaru a již\no rok později podepisuje smlouvu s BMG na vydání\ndvou alb. V 17 letech nahrává své první album 18.\nRok nato vyhrál mezi 70 účastníky kytarovou soutěž\nNamm-Show v Los Angeles a byl označen americkými\nkritiky za jednoho z pěti nejlepších hráčů na kytaru\ntoho roku v USA. V roce 1997 byl přizván jako jeden\nz nejlepších kytaristů na poli latinskoamerické\nhudby společně s Tomatitem, Larry Coryellem,\nBireli Lagrenem, Luísem Salinasem a Rene Toledem\nk natočení alba Palabra de Guitarra Latina. S výše\nzmíněnými kytaristy podnikl k tomuto cd turné po\nnejprestižnějších koncertních sálech Španělska (např.\nPalau de la Musica v Barceloně či aréna v Palma de\nMaiorca). Další cd Latin Groove vzniklo v Miami ve\nspolupráci s Paquitem D`Riverou (saxofon), Michelem\nCamilem (piano), Larry Coryellem (kytara), Arturo\nSandovalem (trubka) a dalšími hosty. Představeno\nbylo naživo v Lisabonu a tento koncert přenášela\nportugalská televize RTP na svých kanálech (včetně\nmezinárodního a afrického). V roce 1999 získává\npodporu od jedné z nejprestižnějších kytarových\nznaček – Gibsonu. Na pozvání Chucha Valdése\nvystupuje na mezinárodním jazzovém festivalu Jazz\nPlaza 2000 v Havaně po boku Herbieho Hancocka,\nNicholase Paytona, Roye Hargrovea, Chucho Valdése,\nDavea Valentina a mnoha dalších. Ve stejném roce si\nzahrál i na Festival de Guitarra de Barcelona společně\ns Paco de Lucíou, Vicente Amigem, Tomatitem,\nJohnem Williamsem a Ichiro Suzukim. S natočením\ncd Lusitano v roce 2001 se v jeho hudbě objevuje\nnové období, kdy kombinuje tradiční portugalské\nfado a jazz (ovlivnili ho především Astor Piazzola\na Richard Galliano). V roce 2003 records natáčí\nspolečně s Tootsem Thielemansem (akordeon,\nharmonika) a Carlosem do Carmo (vokály) album\nLisboa. Ve stejném roce koncertuje s Richardem\nGallianem a Jean Phillipe Viretem v akustickém\ntriu na nejvýznamnějších evropských jazzových\nfestivalech. V roce 2004 reprezentuje Portugalsko\nna mezinárodním jazzovém festivalu Evropské\nunie Oudayas Jazz Festival v Rabatu v Maroku.\nV roce 2004 natáčí cd s Ronem Carterem, jedním\nz nejlepších jazzových kontrabasistů. Následujícího\nroku představují toto cd koncertem v Palacio de\nMafra, který byl přenášen portugalskou televizí RTP\na francouzským hudebním kanálem Mezzo. V roce\n2006 byl rozhlasovou stanicí Rádio Central de Leiria\noceněn titulem „Nejlepší kytarista roku“.\nse narodil roku 1969\nv Caracasu. V 7 letech se začíná učit hře na\ntradiční venezuelský čtyřstrunný nástroj cuatro.\nO dva roky později začíná také s kytarou. Při\nstudiu na gymnáziu doprovází každoročně svou\nhrou slavnostní ceremoniál předávání medailí\nza studijní výsledky. V letech 1986–8 je členem\nskupiny Onkora, která hraje tradiční instrumentální\nvenezuelskou hudbu. O něco později při studiích\n„veteriny“ skládá svoji první píseň – bolero –\nnazvanou příznačně „Amor al húmero de bovino“\n(Láska ke kravské pažní kosti). V letech 1991–3\nstuduje na venezuelském I.U.D.E.M. (Instituto\nUniversitario de Estudios Musicales) u Luise\nZey a Belén Ojedy a začíná jezdit na kytarové\nfestivaly. V roce 1993 letí poprvé do Evropy na\nkytarový festival ve Volosu v Řecku. Do Venezuely\nse již nevrátil. Od roku 1994 žije v Praze, kde\nv letech 1995–2001 vystudoval HAMU u Štěpána\nRaka a Milana Zelenky. Ve volných chvílích se\nvěnuje vyučování mateřštiny a hraní bossa novy\na bolera. V roce 2002 nahrál kytaru na cd Invitation\nzpěvačky Yvonne Sanchez. V následujících dvou\nletech především vyučuje španělštinu a ke kytaře\nse vrací až roku 2004. V současnosti pracuje na\nvlastních aranžmá tradiční venezuelské hudby\na připravuje své první cd.\nse narodil v roce 1968\nv Šale na Slovensku. Po prvních muzikantských\nzkušenostech se v roce 1992 odstěhoval do Prahy.\nProšel řadou kapel jako Stará cesta, Red Wine,\nPlazma (pravidelné jamy v klubu U Malého Glenna)\na spolupracoval s řadou interpretů, například\npísničkářkou Radůzou (1997-8). Je členem skupin\nLokomotiva a Růžový brejle (spoluzakladatel\nspolečně s Ivanem Hlasem). S Ivanem Hlasem\na Olinem Nejezchlebou vystupuje také\nv redukované tříčlenné sestavě a společně se pustili\ndo pozoruhodného autorského projektu – alba\npůvodních dětských písniček. Věnuje se i hudbě\nfilmové a scénické (Dejvické divadlo). Pedagogicky\npůsobil 10 let v rockové škole klubu Mlejn.\nKdyž ve Skotsku prší divadlo\nEdinburgh bude v jiných měsících než v srpnu poklidné místo.\nNádherná architektura, charismatický hrad jako dominanta,\nspousta hospod a barů, milá atmosféra. V srpnu mu všechny\npřívlastky zůstávají, akorát je město poněkud vzhůru nohama.\nMůže za to Fringe festival, který tam spontánně vznikl v roce 1947.\nDnes už spontánní samozřejmě není, je to obrovská\na docela dobře zorganizovaná akce, která se městu vyplácí. Stovky divadelních a hudebních skupin\nz celého světa platí nemalý nájem za prostory, kde\nhrají, výtěžek ze vstupného se dělí zhruba půl na\npůl mezi umělce a organizátory, kavárny a hospody\njsou k prasknutí, všechna ubytovací zařízení závratně zvýší své ceny.\nNa Fringi každoročně vystoupí tisíce divadelníků, performerů, muzikantů. Představení se odehrávají zkrátka\nvšude – od kostelů přes hospody až po veřejné toalety,\ntradiční divadelní a hudební prostory nevyjímaje.\nJsme prostě přátelé\nZískat si v této konkurenci pozornost je velmi těžké,\na tak jste každý den atakováni těmi, kdo vám vnucují letáky na svá představení a originálnější možná\nvyhrává. Performer, který lákal kolemjdoucí na své\npouliční vystoupení pomocí puštěné motorové pily,\npůsobil na lidi jako Krysař a všichni šli až příliš poslušně za ním, jen za ním...\nNuda tu zkrátka nemá místo. Musíte mluvit, přesvědčovat, hrát scénky na ulici, běhat tam v kostýmech –\na výsledek je stejně nejistý. Metr za vámi už stojí další. Zkrátka zaujmi, prodej anebo vypadni.\nNa Fringe festival jsem přijela hledat představení,\nkterá by se hodila do Akropole. Nejlépe silná, dobrá,\nideálně pohybová a nonverbální. A to první, co jsem\nviděla, byla místní amatérská skupina zaměřená na\nčinohru. Úsměvné. Ten den se hrálo pro uzavřenou\nskupinu přátel a sponzorů z IT společnost a měli\nplno (a vyprodáno na další dva týdny). Cestou v letadle jsem se náhodou seznámila s ředitelkou této\nspolečnosti a ta mě pozvala. Na moji otázku, proč\npodporují divadlo, odpověděla jednoduše a trochu\nudiveně: jsme prostě přátelé. Představení „šlapalo“\ndobře a já jsem byla za ten nečekaný zážitek na periferii spojený s garden party ráda.\nVybrat si z obrovské programové nabídky Fringe festivalu je celkem oříšek. K dispozici máte anotace, obrázky,\nreklamy a novinové recenze do zhruba 250 míst, kde se\nhraje. Většinou od rána do večera několik různých představení. Z divácké strany to nejvíce připomíná loterii.\nMůžete vyhrát a nemusíte, představení jsou opravdu\nrůznorodá. Já jsem vsadila na dramaturgicky vytříbený\nprostor AURORA NOVA, který sídlí v nádherném kostele. Vystupovalo tam mnoho známých souborů jako Teatr Novogo Fronta, Farma v jeskyni, DoTheatre a další.\nSpousta cen udělovaných na festivalu nejlepším divadlům míří právě souborům, které hrají zde.\nA byl to z mé strany dobrý tah. Viděla jsem tam kolem dvaceti představení, některá v menším „experimentálním“ sále, některá ve velkém, dá se říci prestižnějším sále. Ta se mi také víc líbila, ale některá\nz nich mě také nejvíce zklamala. Rychle jsem pochopila, že se dá udělat nejen film, který konvenuje „oscarovým“ porotcům, ale také představení, které se\nbude líbit „fringe“ divákům. Buďte veselí, vtipní, nenároční, užijte pár dech tajících akrobatických čísel\nanebo několik osvědčených gagů, přidejte jeden či\ndva dobré nápady a diváci vám padnou kolem krku.\nObčas jsem se trochu nudila a české divadlo a publikum si u mě připsaly bod. Asi jediný, ale cenný.\nPřijet na Fringe tzv. s kůží na trh je v tomto kontextu\nvelká odvaha. V této souvislosti musím vyzdvihnout\npředstavení brazilské choreografky Liy Rodrigues\n„Incarnat“. Interpreti mě zaskočili natolik, že jsem\npředstavení v jeho průběhu téměř nahlas komentovala (bylo nás víc), odvracela jsem oči a chtěla odejít (a neodešla …). Pak jsem si vzpomněla na jistou\npaní, která po jednom pro mě naprosto standardním\na pro ni příliš experimentálním představení lamentovala, že když jde do divadla, tak čeká trochu jiný\nzážitek, ne? Oni to jen posunuli o čtyři úrovně výš\na málem ze mě udělali jen trochu víc avantgardní,\nleč přece jen usedlou paní…\nDošlo mi to včas a já jsem po pár dnech docenila hodinovou permanentní přítomnost krve, těl obnažených\ndo detailů a zápach rajčat a octa. Svlečeného člověka s jeho emocemi, prožitky, starostmi a radostmi.\nCivilně a obyčejně, bez hudby, efektů. Hrát takové\npředstavení každý den celý měsíc musí být těžké;\nzkušenost Brazilců se životem bude asi drsnější, než\nta naše a Incarnat je jedno z nejlepší a nejkontroverznějších představení, které jsem kdy viděla.\nAurora Nova však není zdaleka jediný prostor a je\ndobré poznat i další. Srdce Fringe tepe v Assembly\nna George Street anebo v Pleasance Courtyard. Řada\npředstavení s kapacitou okolo 200 diváků bývá každý den vyprodaná a mě v této souvislosti fascinovala jedna věc natolik, že se mi po ní v Čechách bude\nurčitě stýskat. Byla to disciplinovanost a ohleduplnost diváků. Před představením či koncertem\nse lidé řadili do fronty, která začínala venku před\nvchodem do budovy a táhla se někdy až desítky\nmetrů daleko. Když jste přišli, zařadili jste se prostě na konec. Jednoduché. Nikdo nikoho nepředbíhal, nikdo nenadával, když se pouštělo o pár minut\npozději a ještě ke všemu do toho pršelo. Systém\nfungoval skvěle a odpadly ty nesmyslné tlačenice\n…V divadle anebo na zastávce autobusů, všude to\nFringe mi zkrátka nabídl takovou mnohostrannou\nHana Kubáčková, Palác Akropolis\nDramaturg a producent divadelních představení\nOd 25.7. do 2.6. 2007 proběhl ve Francii, uprostřed\nsopečného pohoří Auverne, druhý ročník festivalu\nEuropavox. Jak je z názvu patrné, festival mapuje\nevropskou hudební scénu. Není to však obyčejná\nhudební akce. Tento festival funguje jako jakýsi\nhudební veletrh. Z každé země je pozván tým\nhudebních profesionálů – novinářů, promotérů,\nmajitelů klubů a labelů, který ve svém „stánku“\nreprezentuje domácí hudbu a naopak má šanci tu\nzískat nové kontakty.\nHledání vize a talentů\nČeská republika měla svůj stoleček napůl s Finskem.\nA díky tomu jsme jednak ochutnali výborné finské\nželé bonbony, ale také jsme zjistili, že Finsko je trochu dál než my, co se týká hudební politiky. Doufám,\nže i Česká republika se někdy dočká oficiální Music\nExport Office, která má prostředky na to, aby svoje\nkapely dostala za hranice a trochu je popostrčila.\nZástupce finského Export Office rozdával hudební kompilace roztříděné podle žánru, na kterých se\ndala objevit řada zajímavých kapel ze severu – Don\nJohnson Band, Rubik, Siiri Nordin a další.\nZatímco přes den jsme sbírali a nabízeli hudební novinky v našem stánku, večer jsme se s pozvanými ambassadory potkávali na koncertech, které se v Clermont-Ferrand konaly. Asi nejvíc mě zaujala švédská\nkapela Cirkus se zpěvačkou Neneh Cherry. Divoška\nobklopená skvělými muzikanty opravdu zabodovala a po několika kapelách, jejichž výkony byly dost\namatérské, nás navnadila na další akce. V Akropoli\nbude Cirkus Feat. Neneh Cherry hrát příští rok.\nVive La Fete patří v Belgii k oblíbeným tanečním\nprojektům. I tady bylo v sále plno, ale trochu se zdálo, že úbor zpěvačky odhalující skoro vše a chytře\numístěný větrák pro efekt povlávajících vlasů, zachraňoval situaci a vyvažoval monotónní ráz celého\nNa kompilacích, které Europavox každoročně vydává, najdete také domácí kapely: Skyline, Indy\na Wich, Longital nebo Khoibu. Slovenští Longital\nletos festival otvírali v nedalekém městečku Vichy\na přesto, že jsem plánovala zajet se na ně podívat\na zakoupit si nějaký Vichy krém J, dorazili jsme nakonec až o několik dní později. Kapela si ale nemohla reakce publika vynachválit. Stejně mile překvapena pozitivním ohlasem byla i Khoiba, která hrála\nv Clermont-Ferrand v chapiteau. Samozřejmě jsme\nšli naše želízko v ohni podpořit, ale protože jsme nechtěli přijít o další program, prchali jsme krátce po\nzačátku k dalšímu pódiu, abychom slyšeli např. maďarský Erik Sumo Band, Gus Gus a další. Některé\nstály za to, jiné ne a ty nejlepší se určitě časem objeví\ndramaturg projektu EuroConnections\nMorr Music/Starcastic 2007\nJe jich vždy nejméně pět, a v názvu klamou slovem „Trio“. Vydávají na indie labelu Morr Music,\na jejich hudba vychází z jazzu a dubu. T&TT\nnikdy nezapadali, a ani s novou deskou Aelita tomu nebude jinak. Když se v polovině 90. let\nbratři Micha a Markus Acherovi (The Notwist, Lali\nPuna), Carl Oesterhelt (Mr. John Soda) a fenomenální saxofonista Johannes Enders setkali u zrodu T&TT, měli již zkušenosti z hraní v několika\nsouborech. Mnohahlavé, neustále se proměňující uskupení ale již tehdy bylo výjimečné – postavilo totiž své pilíře indie rocku na jazzu a dubu.\nA nesmíme také zapomenout na nikdy nekončící improvizace (ať již ve zkušebně, studiu či na\npódiu), které jsou dalším vodítkem k hudbě této\npůvodně Bavorské sebranky.\nV loňském roce vydavatelství Morr Music nejdříve\nvydalo kapele live DVD, poté přišly na řadu reedice nesehnatelných prvních dvou alb T&TT. Letos\nzvýšenou hladinu zájmu uspokojí nová řadová deska Aelita pojmenovaná po prvním sovětském sci-fi filmu z pera Jakova Protazonova.\nPokud jste již teď natěšeni na pokračování živelné a přitom sofistikované srážky jazzu a dubu\ns indie fundamentem, budete zřejmě zklamáni. Deska vznikla po euforii z jejich jediného loňského vystoupení v Mnichově za pouhé tři dny\na vše se seběhlo tak rychle, že možná překvapilo\ni kapelu samotnou, jak moc se vzdálila soundu\nčtyři roky staré placky Observing Systems. Chybí\nveškeré dechy a elektroniku s rockovou rytmikou\ndoprovází xylofon, spinet, melodika a další typově dosti odlišné nástroje. Přesto stále z osmičky\ninstrumentálních novinek sálá stejné soustředěné fluidum, niterné hledání drobných melo-\ndií, možná ještě více zacílené na drobnosti, které zůstaly protentokrát nahé, nezakryté prudkými\nfree saxofonovými poryvy. Inspirací se pánové\nobrátili k nebeské obloze (viz. název alba, fotografie NASA na obalu, skladba Chlebnikov věnovaná ruskému futuristovi začátku 20. století),\nčetli u toho novely W.S.Borroughse a Trumana\nCapoteho a nasávali dojmy z kreseb Christophera Woola. Pro tentokrát potlačené odkazy zlaté\néry Blue Note records se střetávají s modernou\nna orbitální dráze, aby si povyprávěly o nehynoucí přitažlivosti surrealismu a utopických vizích\nmyslitelů první poloviny minulého storočí. Stále\nale máme co dočinění s delikátním mixem několika stylů v duchu Jaga Jazzist, Kammerflimmer\nKollektief či Tortoise s důrazem na futurističtější\nelektronickou stánku jejich tvorby.\nhlavičkou projektu Nine Horses natočil společně s Burntem Friedmanem a Stevem Jansenem,\nparťákem ještě z dob Japan. Na pomoc přispěchala smetánka ze všech myslitelných směrů,\nzpěvačka Stina Nordenstam, dlouholetý přítel\nklávesák Ryuichi Sakamoto, kytarista – alternativec Joseph Suchy a trumpetista Arve Henriksen.\nTi všichni pomohli vzniknout nahrávce, která dýchá vnitřním pnutím, i když na povrchu se neustále proměňuje drobnými aranžérskými špílci\na vychytávkami. David jde po vnitřním klidu a jakmile ho nalezne, přenáší ho doprostřed svých\nkompozic. Kompanie výborných spolupracovníků mu jen dopomáhá k dokonalejšímu výsledku.\n(vyskakovací gramofonek na hlavní straně)\nReal World/EMI 2006\nJsou umělci, kteří zrají jako víno. Jedním z těch,\nkteří zkušenosti proměňují nejen v rostoucí\nobnos na své kontě, ale v umělecky hlubší výpovědi, je David Sylvian. Na začátku kariéry součást\npopového boybandu Japan, se na sólové dráze\nčím dál tím více odchyluje od spotřebního proudu směrem k vybroušenější umělecké výpovědi. Jeho hlas je přímo předurčen pro zahloubanější hudbu na pomezí popu, rocku, alternativy\nse špetkovou klasického stoicismu a elegance.\nNejinak tomu je i na posledním albu, které pod\nPětadvacet let kapelního života, naplněných devíti dlouhohrajícími alby. To je vizitka bývalého dívčího folklórního sboru z finské Karélie, jež překročil hranice nejen svého regionu a země, aby\nsvou moderní vizi tradiční hudby přetransformoval v jeden z nejzářivějších klenotů world music\ncelého skandinávského poloostrova. Na novém\nalbu se devítihlavá saň okolo tří plavovlasých\ndivoženek podívala na odvrácenější stránku krajové tradice. Děs, vraždy, čarodějnictví a nenávist\njsou úhelnými kameny jejich jubilejní desáté řadovky, která krom temnějšího vyznění klade důraz na velmi rozmanitý vokální projev. Ten\nsi kapela nechala ordinovat od profesora zpěvu\nna Sibeliově akademii v Helsinkách a producenta Aiji Puurtinena ze skupiny Honey B. & The TBones. Aby nedošlo k mýlce, Värttinä se nepustila do drastickým experimentů, jen dlouholetým\nfanouškům ukázala zas trochu jinou podobu své,\nv tradici ukotvené, hudby. -PZ- (Radio Akropolis)\nra v sále, lehkost a hravost zčásti ustoupily regulérnímu soupeření a vypjatým emocím. V prvním semifinále\nse 31. května utkaly soubory Vosto5 a Kabaret Caligula\nza komentování elegantních mužů v černém ze souboru Krvik Totr. Byli jsme svědky neobyčejně napínavého\na vyrovnaného zápasu. První vystoupilo hravé seskupení Vosto5, tentokrát v menší sestavě, doplněné o performera Petra Marka, a po něm opanoval kolbiště krvavý\na cynický Kabaret Caligula se svými brutálními skeči.\nJejich utkání skončilo naprosto neuvěřitelným, nervy drásajícím výsledkem – o pouhé dva hlasy zvítězil\nV druhém semifinále 11. června se potkaly čistě pánský\nsoubor DD Beruška a dámské duo Moment, které tvoří\nJohana Švarcová a Simona Babčáková. Jednalo se poprvé o skutečný zápas, protože oba soubory proti sobě\nnastoupily na jedno kolbiště zároveň. U diváků v tomto souboji improvizací nakonec zvítězilo DD Beruška\ns živelným a neúnavným hráčem Petrem Markem.\nPřišlo finálové utkání: 18. června byl Palác Akropolis narvaný k prasknutí a napjatá nálada publika v sále\nnebyla daleka atmosféře finálového zápasu na jakémkoli mistrovství světa či olympiádě. Večerem nás provedl osvědčený moderátor Jiří Havelka a čekal nás duel\nimprovizačního uskupení DD Beruška a dalšího pásma\nčernočerných a drastických scének z produkce Kabaretu\nCaligula, jehož věrný fanklub v plné pohotovosti mocně aplaudoval každý vtípek na jevišti – nutno dodat, že\nhráči byli tentokrát v mimořádné kondici a jejich závěrečný skeč Jidášku, kamaráde málem zbořil sál. Absolutním vítězem prvního ročníku Divadelního matche\nse tedy nakonec po zásluze stal krvavý Kabaret Caligula a pro pořádek dodejme, že v B lize zvítězil soubor\nD.I. S.HARMONIE. A jak se proslýchá v kuloárech,\nuskuteční se Divadelní match i napřesrok, tak uvidíme,\nzda Caligula obhájí své prvenství.\nAdrenalin na prknech,\njež znamenají svět\nAgón neboli zápas či soutěž je vlastní každé lidské činnosti. Je to\nprávě soutěživost, která nás nutí být neustále lepšími než ti druzí\na přispívat tak k čemusi, co bychom mohli nazvat civilizačním\nprocesem. Že soutěživost nechybí ani v divadle, potvrdí každý\ndivadelník, proč toho ale nevyužít a nedodat divadlu kus\nsportovního adrenalinu? Ostatně, již staří Řekové věděli, že kus\nřevnivosti může být divadelní slavnosti ku prospěchu.\nOživení této pozapomenuté části divadelních dějin\nse událo v dubnu 2007 na scéně pražského Paláce\nAkropolis, kde až do června probíhal první Divadelní match, neboli regulérní divadelní souboj se vším\nvšudy. Ze začátku sice člověka napadaly otázky, zda\nje vůbec možné, aby se utkávaly soubory ryze improvizační s těmi, které si své výstupy pečlivě připravují. Jak o tom svědčí zdárný průběh zápasů, narůstající počet diváků a s blížícím se finále stoupající\nnervozita a rivalita souborů, možné to je, a navíc je\nto veskrze zábavné.\nPostup byl jednoduchý, přesně podle zásad fair play.\nSoubory si rozlosovaly své soupeře a bezprostředně\npo utkání rozhodovali svým hlasováním diváci. Přičemž paralelně fungovala ještě B liga, kam sestupovaly nepostupující soubory. Jak prosté, milý Watsone.\nVůbec první souboj základního kola se uskutečnil\n13. dubna a utkala se v něm Prvobytně pospolná\nspolečnost se svým pásmem skečů postavených na\nslovních hříčkách a lehce absurdní poetice a ostřílená improvizační jednotka Vosto5 – toho večera\nve výborné kondici –, která v tomto duelu u diváků\npoměrně s přehledem zvítězila. Průběh tohoto ještě relativně komorního zápasu komentovala Johanka\nŠvarcová svým nenapodobitelně nesmělým a jakoby rozpačitým stylem, který k tomuto přátelskému\nutkání, kdy všichni teprve opatrně zjišťovali, čeho se\nto vlastně účastní, pasoval více než ideálně.\nTurnaj divadelních skupin pokračoval 30. dubna,\nkdy se odehrál souboj souborů Krvik Totr a Kabaret Caligula, přičemž oba proti sobě vystoupily\ns pásmem krátkých scének. Tento zápas komentoval o poznání dryáčničtěji Jirka Havelka a za pomoci jeho vydatného hecování, kdy vytvářel atmosféru dle vlastních slov jako „na závodech tahačů“, to\nv sále hučelo napětím. Navíc se soubor Kabaret Caligula vyznačuje rozsáhlou základnou naprosto oddaných fanoušků, která všem jeho výstupům a posléze\ni vítězství bujaře aplaudovala.\n20. květen se na kolbišti Divadelního matche utkaly\nsoubory D.I. S.HARMONIE a nakonec vítězná improvizační skupina DD Beruška a 25. května proti sobě\nnastoupily soubory Los Pejoros a Moment, jenž měl\nu diváků větší úspěch. Do semifinále Divadelního\nmatche tedy postoupila Vosto5ka a Kabaret Caligula\na jako druhá dvojice DD Beruška a Moment.\nPo hravém a lehkém základním kole však nastala\nsemifinálová část a s ní se vystupňovala i atmosfé-\nKateřina Dolenská, časopis Loutkář\nGong Gong (FR)\n+ multimediální představení ez3kiel (FR)\nčtvrtek 25.10. 19:30\nKoncerty se uskuteční v rámci Move European Festival 2007\na projektů Paris-Prague-Berlin a EuroConnections.\nTied & Tickled Trio (N) + Lesní zvěř (CZ)\nstředa 24.10. 19:30\ninstalace s různými snímači, které dodají multimediální práci skupiny interaktivní rozměr.\nS vydáním své již páté desky „Aelita“, nazvané podle němého ruského sci-fi filmu z roku 1922, se kolektiv ve své rozšířené koncertní sestavě konečně představí také pražskému publiku.\nElektro-jazz-dubový projekt členů The Notwist,\nLali Puna a Ms. John Soda poprvé v Praze. Kolektiv Tied & Tickled Trio, vzniknuvší již v roce 1994,\ntvoří proměnlivá sestava hudebníků jejichž počet\nnavzdory názvu daleko přesahuje tři. Srdcem sestavy jsou sourozenecké duo Markus Acher (Lali\nPuna, The Notwist) a Micha Acher (Ms. John Soda,\nThe Notwist) společně s Christophem Brandnerem\n(Lali Puna) a Carlem Oesterheltem (F.S.K., Ms. John\nSoda), ke kterým se příležitostně přidávají další studioví i koncertní členové. Hudebně se T+TT hlásí\nk odkazu jazzových hrdinů jako John Coltrane, Herbie Hancock nebo Miles Davis, čerpá ovšem také\nz indie-elektronického zvuku svých domovských\nkapel, takže výslednou „post-jazz“ fúzí bývají často\nbývají přirovnáváni k americkým Tortoise.\nLesní zvěř je netradiční hudební uskupení, ve kterém se sešly bicí (Martin Čech), hammond/piano/synth (Jiří Hradil), zpěv a zvuky (Miloš Rejsek)\na trubka (Marek Steyer).\nLesní zvěř propojuje živý akustický drum‘n‘bass\ns jazzem a psychedelií. Jde o energickou hudbu, která jde přes hlavu, hudební historii, která bere ze sebe\nto nejsyrovější a překračuje se. Zpěv, smyčky živých\nnástrojů, trubka a bicí vystupují vůči klávesám jako\nrovnocenní partneři – slova a melodie mají stejnou\nváhu jako hudební plocha, rytmus je povýšen na meditační dálnici přes pocitové a pulzující zvukové\nkrajiny. V současné době skupina realizuje ve spolupráci producentem Dušanem Neuwerthem své debutové album. Lesní zvěř je plachá, ale vydat se jí na\nstopu může být dobrodružný zážitek.\nTied & Tickled Trio přiváží Goethe-Institut Prag ve spolupráci\ns Palácem Akropolis, Francouzským Institutem v Praze,\nSperm Festivalem a Hlavním městem Praha.\nGong Gong a EZ3kiel přiváží Francouzský Institut v Praze\nve spolupráci s Gato Loco Productions, Palácem Akropolis,\nGoethe-Institut Prag a Hlavním městem Praha.\nJejich hudba zní jako ze sna... Duo Gong Gong se volně pohybuje mezi lyrickými tóny akustické hudby,\nnevázaným postrockem a euforickými sférami elektronické hudby. Z pečlivě komponovaných rytmů,\nakustických a elektronických tónů skládají tito hudební mágové melodie hravé a důvtipné i abstraktní.\nČerpají z imaginace vybraných skladeb a vytvářejí\nodvážnou směs. Na scéně se Gong Gong díky umění\ndvou video-specialistů noří do neskutečného prostoru a neustále proměnlivé prostředí zahrnuje smysly\nDále v sérii EuroConnections\nHiphopový objev z Anglie, často přirovnáván k Mikovi\nSkinnerovi aka The Streets.\nVe svém nejnovějším albu Naphtaline, vydaném\nv dubnu 2006, přidala k hudební a grafické oblasti novou dimenzi interakce. Výsledkem je hybridní\nprojekt, který propojuje album, DVD video a interaktivní DVD-ROM, který je rovněž jejich vlastním\nvýtvorem. EZ3kiel tak otevírají nové cesty do svých\nsfér, kde se technika setkává s poezií. Instalace Naphtaline představí divákům DVD-ROM a četné obrazy, které obsahuje. Součástí projektu budou také\nJust Jack (UK)\nBritská elektronická dvojice, jejíž živé koncerty se\nneobejdou bez nejrůznějších chrastítek, hračiček\na hlavně ručně šitých kočiček.\nProgram Paláce Akropolis\nříjen – prosinec 2007 Vybrané akce\nFUTURE LINE: On Air + Sweeper +\nMove Festival: Laurent Garnier (FR)\nThe Eastpak Antidote Tour:\nSOILWORK + CALIBAN + DARK\nTRANQUILLITY + SONIC SYNDICATE\nFUTURE LINE: Marvin + Abigail +\nGUERILLA RECORDS u příležitosti\n6 let svého trvání uvádí: Krch-Off,\nLibor Krejcar & Tamers of Flowers,\nThe Plastic People of the Universe +\nRadim Hladík, Ota Petřina, Guma\nKulhánek, Jiří Schmitzer, Václav\nNeckář a mnoho dalších se sejdou,\naby společně oslavili 60. narozeniny\nsvých kolegů Pepy Kůstky a Jindry\npražská premiéra nového\nAni muk, Nepomuk!\nSvatojanské divadelní oratorium\nDerevo: Robert´s Dream (RUS)\nKytara napříč Žánry: Joel Xavier (PT)\n+ Ernesto Chuecos (VN)\n+ Norbi Kovács (CZ)\nEggnoise + premiéra nového\nDivadlo Demago: Výstava myslivců\nimprovizovaná one-man show\nFUTURE LINE: Zrní + Hrnce z kredence\nFUTURE FIRST LINE: Love Gangsters\n+ Noise Cutt (SK) +\nFUTURE FIRST LINE: Lakeside X +\nRežie: Irina Andreeva, hrají:\nSeiline Vallée a Salvi Salvatore\nAlvik (CZ/US/NO) křest E.P. +\nThe Poise Rite (UK) +\nRežie: Tamara Pomoriški, hrají:\nHelena Čechová, Miřenka Čechová,\nAnička Duchaňová a Leoš Nohaút\nGEN 2007 & hosté\nhosté: Klára Nemravová + Nironic (US)\nMOVE/PPB/EC: Gong Gong (FR)\n+ Ez3kiel (FR)\nMOVE: Masala Sound System (PL)\n+ Prago Union (CZ)\nDivadlo Letí: Praha letí\nTros Sketos – František Skála,\nJaroslav Róna a Aleš Najbrt a jejich\nSidi Goma (Gujarat/Indie)\nALMA 2006: Slavnostní vyhlášení\nAkropolis Live Music Awards\nvystoupí: Bow Wave, Soil, Sporto,\nJaromír 99 & The Bombers\nKabaret Caligula: Zkáza vesmírné\nlodi Libido 2. premiéra\nMOVE/PPB/EC: Tied & Tickled Trio (N)\n+ Lesní zvěř (CZ)\nU-Prag a hosté\nAnička Duchaňová a Leoš Noha\nFestival Integrace Slunce +\nOTHER MUSIC: The EX (NL)\nFUTURE LINE +\nRESPECT PLUS: The Skatalites\nFringe Off: BOX WITH HOLES\nHeine R. Avdal (Belgie) Multimediální\npředstavení. Každý divák stráví\ns performerem, kterého však\nnespatří, svých 15 minut.\nCo všechno se během nich stane?\nFringe Off: rena milgrom\nSto zvířat +\nBratři Orffové + Longital (SK)\nŽižkov meets Jazz +\nPekingská opera opět v Paláci\nAkropolis Vystoupí soubor Čínské\ndivadelní akademie (Peking)\nKelti pro Amnesty.\nHrají Dick O’ Brass, Marw, Deneb\n(křest CD singlu)\nMIDNIGHT SUN: Ralph Myerz (NOR)\nlodi Libido plus vánoční party\nThe Roads + The Universe of Discourse\nHUDBA PRAHA +\nGhostmother premiéra nový projekt\nGregory Finna, Kláry Nemravové,\nTadeáše Haagera a Mikoláše Růžičky\nHosté: Peťo Tázok a Karaoke Tundra\nretrospektivní, detektivněpsychologický pohybový mumraj\nRESPECT PLUS: Tcheka (Kapverdy)\nFESTA DA MADRUGADA: Silvestr 2007\nPKD uvádí „MORIR DE CERVEZA“\nCocotte Minute +\nJesu (UK) + Fear Falls Burning\nThe Prostitutes D.D.D. Tour\nBow Wave křest CD Spotřebič\nMono (Japonsko) + Bee And Flower\nVáclav Koubek + The Hogs (Irsko)\nQUITE QUIET a Bratři v triku\nStan The Man + Peter Lipa (Slovensko)\nMňága a Ždorp\nProkop, Hrubý, Andršt Trio\n+ Reifegerste Trio (Německo)\n+ Jesse Ballard Band (Německo)\nImpossible me (BUL) česká premiéra\nklubová noc ve stylu současného\nworld music megamixu DJ & zajímaví\nhosté z Brazílie a Afriky (vokály,\nperkuse) [brazil-latin-funk-afrobeathiphop-urban beats-reggae-dancehallasian vibes]\nPropojení sedmi pražských klubů během šestnácti\nhektických dnů jedním evropským festivalem!\nčtvrtek 11. 10. 19:30\nMove European Festival vznikl v roce 2005 coby reakce na potřebu propojení\npražské klubové scény a reflektuje evropské trendy „městské kultury“. Letošní\n3. ročník kromě hvězdy elektronické hudby Laurenta Garniera představí kapely\nVanilla Sky z Itálie, hiphopové Masala Sound System z Polska, francouzské\nGong Gong či německý elektro-jazz-dubový projekt Tied & Tickled Trio a mnoho\ndalších hudebních lahůdek včetně hudebního workshopu v klubu Matrix.\n11.10. / 19:30\nLaurent Garnier & live band (FR) /Palác Akropolis\n12.10. / 21:00\nPragaBash: Shotta Paul (d), Missy Marushka, MC\nTurner, Waddup, Babylon Rocker, Mad Tongan\n13.10. / 11:00–19:00\nworkshop – showcase (10 českých kapel) /Matrix\nAfter Marathon Party /Matrix\n13.10. / 21:00\nChesudakastyle (ESP) /Cross\n24.10. / 19:30\nTied and Tickled Trio (DE) + Lesní zvěř\n25.10. / 20:00\nGong Gong (FR) + multimediální představení\nez3kiel (FR) /Palác Akropolis\n26.10. / 19:30\nMasala Soundsystem (PL) + Prago Union\nMove Closing Party: VEC (SK), NIRONIC (USA),\nEMDEE + DJ TUCO (UK) /Retro Music Hall\n17.10. / 19:30\nINDIES SCOPE RECORDS živě! UNITY (křest alba),\nMushy Muxx, Djs: Saku & Dušan Only One /Roxy\n20.10. / 20:30\nVanilla Sky (IT) + Selfish /Rock Café\nopět v Paláci Akropolis\n25. a 26. listopadu\nVystoupí studenti a profesoři\npekingské opery Čínské divadelní\nOhlédnutí za sezónou 2006/2007\nZde vám nabízíme fotoreport\nz minulé sezóny. Tu odstartoval již\nletní koncert legendárních Pixies,\npořádaný agenturou D Smack U.\nLoni se nedařilo pouze hudbě\na dlouhodobým projektům, jako jsou\nskvělé EuroConnections či Music\nInﬁnity, ale i divadlo láká čím dál víc\nfanoušků, kteří se třeba Divadelními\nmatchi nechali rozhicovat do běla.\nZ fotograﬁí ovšem sálá i nasazení\núčinkujících. Ostatně posuďte sami...\nFRINGE OFF: Theatre Sláva: Döderskratt (Švédsko)\nAtmosféra před koncertem\nMUSIC INFINITY: Apparat (Německo)\nEUROCONNECTIONS: Masha Qrella (Německo)\nMUSIC INFINITY: Telefon Tel Aviv (USA)\nDivadlo Demago: Aure Lemonáde\nEUROCONNECTIONS: Buscemi (Belgie)\nOTHER MUSIC: Zita Swoon (Belgie)\nStuart A. Staples/Tindersticks (UK)\nMUSIC INFINITY: Triosk (Austrálie)\nRESPECT 2007: Didier Awadi (Senegal/Francie)\nEUROCONNECTIONS: 65daysofstatic (UK)\nKUBELÍKOVA 27, 130 00 PRAHA 3 – ŽIŽKOV\nPOKLADNA / CAFÉ / TICKETS tel. +420 296 330 913\ndenně (open daily) 10.00–24.00 , so+ne (sat+sun) 16.00–24.00\nRezervace vstupenek na divadelní představení na [email protected]\nRECEPCE / OFFICE tel. +420 296 330 911, fax +420 296 330 912,\n[email protected], po–pá (mon–fri) 09.00–19.00\nRESTAURANT AKROPOLIS rezervace / reservations tel. +420 296 330 990-91\ndenně (open daily) 11.00–01.00\nJUNIOR KLUB příspěvková organizace Prahy 3\ntel. +420 296 330 961, [email protected]\nPROGRAM PŘIPRAVIL / PRODUCED BY ART FRAME PALÁC AKROPOLIS s.r.o.\nDESIGN Luděk Kubík [Side2]\nGRAFICKÁ ÚPRAVA Anna Štípková [Side2]\nREDAKCE Ludmila Škrabáková\nPŘISPĚVATELÉ Kateřina Dolenská, Petr Dorůžka, Vladimír Hulec, Jeroným Janíček,\nHanka Kubáčková, Tereza Kunová, Petra Ludvíková, Aleš Opekar. Pavel Ovesný,\nFOTOGRAFIE Gabina Fárová, Jeroným Janíček, Šárka Kobrynová, dlouhan,\nHelena Kočmídová, Hanka Kubáčková, Petra Ludvíková, Jedi, Michal Rejzek,\nTereza Sobotová, Soffi, Kevin Westenberg, Carola Fritzsche, Daniel Adasinsky,\nTISK Sazkatip, www.sazkatip.cz\nV mnoha zemích svûta jsou zbranû kvÛli nekontrolovanému obchodu\ndostupné pﬁímo na ulici. Amnesty International usiluje o vznik mezinárodní smlouvy, která zabrání dodávkám zbraní do nesprávn˘ch rukou. Pomozte zastavit krvav˘ obchod. Jednejte. Pﬁipojte se na www.amnesty.cz.\nMagazine Palác Akropolis\nPanna Maria - Bohorodička\n(stát se Matkou Boží) byla možná jen díky předchozí Boží lásce. Její srdce bylo uchráněno dědičného hříchu, ani trochu nebyla v moci zla, ani v nejmenším nebyla zaměřena sobecky na sebe samu. Maria...\nmoc o ní nevím. Jen jméno a fakt, Ïe má ráda, kdyÏ v ní moje prsty poﬁádnû vibrují. „Jo, mÛÏe‰ klidnû víc.“ Je samozﬁejmû krásná. Dokonalé tûlo. Pohrával jsem si s oblastí G-bodu maximální moÏnou r...\nzvuk ovlivňuje současná elektronická hudba, severský post-rock a další směry. Jeho skladby mají specifický zvuk a osobitou, místy až intimní atmosféru, což nejlépe vykresluje jeho druhé album Expo ...\nNadační listy č. 13: červen 2009\nvídat i nadále, a tak jsme si udělali vlastní autorský muzikál, který se jmenuje Krysy. Hrajeme ho v Praze, v divadle Na prádle, premiéru jsme měli už 16. března, a musím zaklepat, od té doby máme ...\nSperm Festival 2007 Miniprofily headlinerů Mouse on Mars (DE\n2. Desátý ročník Rock for People začal AKTUALITY\nDějiny českého divadla 2 - Katedra divadelních, filmových a\nHudba nového věku Hudba „nového věku“ měla být a dnes i je\nVýroční zpráva Nadace O2 za rok 2013\nMagazín Paláce Akropolis 09—12—2008\nKvěten 2009 - i-lipa\nKniha ke stažení v PDF - zde - Nakladatelství Klika\nExulantem i po šedesáti letech\nZPRA V O DAJ\n3 Juraj Hamar Playback a folklór na scéne profesionálneho


Učitelé: Řešme psychický stav dětí po návratu do škol – Učitelská platforma\n“Mnoho již toho ve veřejném prostoru zaznělo o technických aspektech návratů dětí do škol – zda a kdy budou žáci nosit roušky, jak se budou přesouvat do tříd, jak na oběd, jak to bude s dezinfekcí. Zároveň je ale i nutné řešit vztahy ve skupině či psychické bezpečí žáků,” upozorňuje předsedkyně Učitelské platformy Petra Mazancová. Podle ní by tak vedoucí školních skupin měli například vyhradit dostatečný čas po návratu žáků do škol, aby žáci mohli mluvit společně mezi sebou i se svými učiteli, co v posledních týdnech prožili.\nNávrat do škol by neměl znamenat jen okamžité naskočení do výuky a dohánění učiva, které učitelé nestihli odučit během výuky na dálku. “Zároveň bychom rádi vyzvali ministerstvo školství, aby tuto oblast řešilo i centrálně. Těm školám, které si s ní zatím nevědí moc rady, by ministerstvo mělo zprostředkovat metodickou, případně i personální podporu, alespoň v podobě konzultací na dálku. Ta v této oblasti ze strany ministerstva zatím schází,” doplňuje Petra Mazancová.\nŘada škol se psychickému stavu dětí věnovala již během uzavření škol, ve chvílích, kdy byli učitelé s žáky v kontaktu jen prostřednictvím monitorů. Nyní v tom budou dále pokračovat. “Od začátku karantény máme pravidelné on-line třídnické hodiny, při kterých se žáci mohli vzájemně podporovat. S učiteli jsme dohodnuti, že po návratu je důležité si s dětmi povídat, k původnímu režimu se vracet pozvolně a zapomenout, že bychom měli dohánět za každou cenu,” uvádí Klára Koubská, ředitelka ZŠ Smart v Roudnici nad Labem. Její škola také vytvořila anketu pro rodiče a žáky o spokojenosti s distanční výukou. Učitelé její výsledky využijí jako podklad pro hodnocení při setkání ve trojici učitel, žák a rodičů. Z odpovědí tak v předstihu získají i představu, v jakém psychickém stavu se jednotliví žáci budou do školy vracet.\n“V naší škole se chystá příprava třídnických hodin ve spolupráci učitel, výchovný poradce, metodik prevence a školní psycholog. Pedagogů se pravidelně ptáme na psychiku dětí a poskytujeme individuální poradenství,” popisuje postup školní psycholožka ze Základní školy Mohelnice, Mlýnská Jana Rozsypalová. Zástupci školy během uzavření škol komunikovali s rodinami, a zvláště pak s těmi, u kterých škola věděla o nevyhovujících podmínkách v rodině nebo jiných potížích s učením. Nyní se snaží, aby tyto děti opět nastoupily do školy a získaly zde potřebnou podporu. Škola úzce spolupracuje i s nízkoprahovým centrem, poradnou a dalšími odborníky. Žáci mohou kdykoliv kontaktovat školního psychologa, a to telefonicky či e-mailem. Na první záříjový týden škola chystá pro třídy adaptační program.\nPrávě úloha školních psychologů se v současné situaci ukazuje jako velmi významná. Školy přitom stále nemají možnost využívat na práci psychologů systémově nastavené finanční zdroje. Na platy školních psychologů získávají nejčastěji prostředky z tzv. šablon, o které musí každoročně žádat s nejistým výsledkem. Školy také psychologům mohou mnohdy nabízet jen částečné úvazky, které se hůře obsazují kvalitními odborníky. Nedostatek psychologů tak pociťují školy především v menších městech a okrajových regionech


Atopic.ekzém (diskuze) | VašeDěti.cz\nMám 14 měs.syna, který má atopický ekzém je alergický na kravs.mléko+vejce.Nevím jak mu mám upravit jídelníček aby mu nechyběl vápník a důležité živiny.Ještě ho kojím 6x denně + 4x denně kaše, banán,jablko na oběd maso-zelen.příkrm a ovocné šťavy nebo kojení když jsi řekne.Děkuji.\n6.3.2007 v 21:10\nAhoj, hodně už bylo napsáno, ale ještě existuje mléko pro alergiky. Nutrilon pepti – má příšernou chuť, ale moje dcera ho ke kojení přijímala bez problémů. Můžeš z něj dělat kaše…nebo až přestaneš kojit, nahradí tvoje mlíčko. S alergií na vejce nemám zkušenosti.\nAhoj Romano, i moje dcera má stejnou alergii. Koj, co nejdéle. Snaž se alergizující potraviny omezit i ve tvé stravě. Bílkovina kravského mléka přechází do mateřského. Z vajíček to bude asi ten bílek, takže žloutek bych dávala, je důležitým zdojem železa (vajíčko uvař a pečlivě odděl bílek, za syrova se ti to nepodaří). Velkým zdrojem vápníku je mák (bohužel i ten je alergizující, nutno vyzkoušet) a luštěniny – nemusí to být zrovna čočka na kyselo. Stačí přidávat malé množství (třeba červené čočky) do polévek nebo masozeleninového příkrmu. Nezkoušej sojové mléko. Bílkovina v něm je natolik podobná té kravské, že většina lidí alergických na mléko kravské má alergii i na sojové. Zkus užívat i v naší kuchyni méně tradiční obiloviny – pohanku, jáhly, amarant (lžička amarantových perliček denně doplní dítěti všechny stopové prvky).\nDo tří let je potřeba vápníku největší, pokud bude mít malý problémy až do těch 3 let, možná ti lékař nabídne vápník v tabletách, ale my to zvládli bez chemie z přírodních zdrojů.\nChtěla bych tě uklidnit, že z vyzráváním imunitního systému dítěte, se mohou projevy alergie hodně zmírnit. Moje 4letá dcera dnes jí bez problémů zakysané mléčné výrobky, jogurty. Ložiska exému má pouze na ručičkách a ohybech končetin. Horší situace je na jaře a na podzim. To jsou projevy alergie větší. Atopický ekzém se může u malého projevit při každém oslabení imunity, tedy třeba při virózách nebo po očkování.\nNedoporučují hormonální masti. Odmítla jsem, i když měla dcera ekzém na 90% těla. Poškozují kůži, i vnitřní orgány. Pokud bude mít malý velké problémy, zkus homeopatika – nastartují imunitní systém, dostanou ekzém pod kontrolu (jinak jsem přítelem západní medicíny, ale tohle jsem brala jako poslední možnost, ale opravdu to zabralo).\nI já mám atop. ekzém, takže ze zkušenosti – strašně to svědí, ale neškrábat!!!!! Syn může být podrážděný, uplakaný a nebudeš tušit proč. Může to být právě ekzém.\nPřeju ať vše zvládnete. A končím tenhle mojí straaaašně dlouho radu :0)