Les escultures de Clemnte Ochoa al Parc del Estanys de Platja d'Aro • Ràdio Capital de l'Empordà\nLes escultures de Clemnte Ochoa al Parc del Estanys de Platja d’Aro\nUn repàs a les exposicions temporals que tenim al Baix Empordà i comencem a Platja d’Aro al Parc dels Estanys on hi podeu trovar una exposició de les escultures de Clemente Ochoa\nDes del 2014 aquest espai natural de Platja d’Aro ha sigut l’escenari de grans escultures, un parc urbà de 150.000 m² que ja s’ha consolidat plenament com un de les sales d’exposició més interessants de l’Empordà.\nDes del 14 de juliol s’hi poden trobar les escultures de gran format de Clemente Ochoa, obres de fins a tres metres i mig d’alçada i elaborades amb acer, bronze i acer inoxidable. Les formes de Clemente Ochoa parteixen sempre del cos humà i a través d’elles busca noves formes, moviments i emocions.\nEn la seva trajectòria “ha evolucionat des de plantejaments clàssics, i successivament expressionistes i orgànics, per arribar a assolir mitjançant l’estilització antropomòrfica una abstracció personal” diu Raquel Medina en el text de la mostra.\nA l’Escala, al Museu d’Arqueologia de Catalunya d’Empúries hi podeu trobar fins el 07 de Gener l’exposició “Antiqua Pavimenta”\nAl llarg de més de 100 anys d’excavacions arqueològiques a Empúries s’ha anat exhumant un important conjunt de paviments i mosaics. El conjunt esdevé un dels més importants coneguts a la Península Ibèrica pel seu nombre excepcional, aproximadament uns 150, per la seva diversitat tipològica, tècnica i decorativa i pel seu estat de conservació.\nFinalment a Figueres al Centre Cívic Creu de la Mà podreu trobar-hi l’exposició “Refugiats, per què”\nLa ONG FundiPau que promou la cultura de pau, exhibirà la seva exposició sobre el drama dels refugiats a Figueres. L’exposició vol ampliar la mirada més enllà de la reacció solidària davant la crisi de refugiats i contribuir a promoure canvis globals i estructurals.\nArticle anteriorLlibres per llegir: “La mona de l’assassí”\nArticle següentSupermatí – 27-11-2017


Europa davant l’1-O: #ÀgoraSiJ amb Raül Romeva i Vicent Partal – Sobirania i Justícia\nColpits encara pels brutals atemptats terroristes perpetrats a Barcelona i Cambrils la setmana passada, i expressant la més sentida solidaritat a família i amics de les víctimes, Sobirania i Justícia anuncia la represa de les activitats després del parèntesi estival. Divendres, 8 de setembre, encetem curs amb el dinar Àgora “Europa davant l’1-O”.\nTot sembla indicar que serà durant el proper Ple del Parlament dels dies 6 i 7 de setembre que les lleis del Referèndum d’Autodeterminació i de Transitorietat Jurídica seran aprovades, i immediatament després signat el decret del Govern convocant el referèndum l’1-O. Ateses les circumstàncies, la dimensió internacional esdevé crucial.\n¿Com reaccionarà Europa si el resultat de les urnes és favorable a la independència?\nTindrem oportunitat de debatre-ho poques hores després amb el conseller d’Afers Exteriors, Relacions Institucionals i Transparència, Raül Romeva, i el periodista de referència en matèria internacional i director de VilaWeb, Vicent Partal.\nFes-nos arribar la teva inscripció per assistir-hi a alicia.casals@sij.cat o segueix-lo en directe a VilaWeb.\nSobirania i Justícia\t2017-10-22T08:08:32+01:00\t25/08/2017|


Relat "La musa vella"\nInici > detall del relat: La musa vella\nLa musa que m'alimenta\nté sang i fel a l'entranya,\ndeu ser una bruixa dolenta\no potser una fada amarga.\nA les festes que em convida\nhi ha pedres i ossos vells,\npols i entrebancs dels dies,\ncicatrius a ran de pell.\nS'ha fet anciana la musa\ni encorbada sota el pes\ndel temps i de les batusses\ns'amaga i no em diu res més.\nun poema digne de totes les muses que han inspirat a tots els artistes o intent d'artistes.\nTrencador, viu, diferent, batec poètic.\nbrumari | 04-11-2007\nUn premi merescut per aquesta musa vella, que precisament per vella s'ha fet sàvia.\nNo deixis d'escoltar-la.\nAmarg i impressionant a la vegada. Tan de bò les muses tornin, espero que així sigui. I si no ho creus... jo crec que sempre tornen. De tota manera sembla una ironia perque la poesia és perfecta. Felicitats pel teu llenguatge i ànims!\nSí, la musa et continua parlant...[Ofensiu]\nDoncs, qui ho diria! Bé es veu que la musa, vella i tot, encara té molt per ensenyar. M'ha agradat tant la melodia del poema, com el to de irònic amb què tractes la inspiració. De poemes d'aquests ens en manquen més de dos, posat que tenim certa tendència a transcendetalitzar-ho tot.\nTu escolta, que jo crec que la musa continua dient-te coses. Bé que ho demostres amb les teves creacions.\nN'he fet una lectura...[Ofensiu]\n...mig seriosa, meitat ufana -seria millor dir humorístic/sarcàstica?-. I hi trobe ritme, al poema, amb una mescla de tendresa captiva per un 'no voler' esser-ho; amb una mena de 'distanciament' de conte infantil, mentre es parla de coses 'serioses'.\nO és que avui estic encara enterbolit per circunstàncies adverses. Tu diràs!\nFa dies que em ronda la imatge d'una musa que em ve d'una estranya regió llòbrega; no se si té a veure amb la imatge que és excusa del relat "La presència" que és el primer relat-relat que vaig penjar aquí. Però no se m'havia acudit que fos vella, que les muses puguin envellir, amb "pols i entrebancs dels dies" -un vers extraordinari!-, a cop de temps i batusses. Ho trobo genial.


Sitges temple de l'art | Qestudi\nInici»Sitges temple de l'art\nDescobrir i redescobrir. Descobrir la col·lecció Pérez-Rosales, uns fons de primeríssim nivell -«el seu art antic res ha d'envejar al del Museu Nacional d'Art de Catalunya ni al del Museu Episcopal de Vic», afirma la directora del Patrimoni de Sitges, Vinyet Panyella-. I redescobrir un dels símbols més associats amb el modernisme: la casa taller que Santiago Rusiñol va edificar amb voluntat de desenvolupar-hi la seva concepció d'art total i convertir-la en temple del modernisme. Aquesta és la proposta que llancen els Museus de Sitges després de quatre anys de tancament i una inversió de 9,7 milions d'euros en la reforma de dos dels seus centres estrella: el Cau Ferrat i el Museu Maricel. El primer reobre tal com sempre ha estat, de la mateixa manera que el va deixar Santiago Rusiñol a la seva mort, però amb totes les seves instal·lacions restaurades i condicionades per complir els criteris de seguretat i conservació d'un museu del segle XXI. I el segon torna amb un nou discurs museogràfic que revaloritza una de les millors i més desconegudes col·leccions d'art, la ja citada Pérez-Rosales. Des de dilluns ja es poden visitar.\nRusiñol va comprar el Cau Ferrat l'any 1893, quan va decidir instal·lar-se a Sitges. Allà va instal·lar tota la seva col·lecció de ferro forjat (que dóna nom a l'espai), una de les més importants d'Europa. Després van arribar les festes modernistes, la desfilada de personalitats de l'època -des de Joan Maragall fins a Benito Pérez Galdós- i els seus fons d'art modern, amb les joies que conserva el centre. Al capdavant de totes: Magdalena penitent i Les llàgrimes de Sant Pere. Els dos grecos els va comprar per indicació d'Ignacio Zuloaga a París, el 1894, i van arribar a Sitges en una processó laica. Els dos olis s'exposen ara a Barcelona -encara que tornaran temporalment a Sitges per a la inauguració-, però quan hi tornin definitivament s'ubicaran al mateix lloc on els va penjar el mateix Rusiñol. Perquè en la reforma «s'ha mantingut l'esperit modernista que Rusiñol hi va donar des d'un principi», puntualitza Panyella.\nD'aquesta manera, les 2.100 peces que exhibeix el Cau Ferrat han estat quatre anys fora del seu lloc habitual per poder restaurar tot l'edifici -«en molt mal estat després d'un segle rebent sal, humitat i vent de llevant»- i ara tornen al seu emplaçament original: els picassos, al despatx, i la col·lecció de vidre, que el 1902 Rusiñol va comprar a Alexandre de Riquer, al saló d'inspiració neogòtica, per posar només dos exemples. L'única novetat és la recuperació de cinc vitralls en forma de medalló que durant anys han estat guardats a causa del seu mal estat.\nCOL·LECCIÓ PÉREZ-ROSALES / Però si al Cau Ferrat tot es manté igual que en l'època de Rusiñol però millorat (el blau anyil que llueixen ara les parets és l'original), al Museu Maricel s'ha produït una revolució total. A l'edifici de l'antic hospital de Sant Joan que el filantrop Charles Deering va comprar el 1909 i que Miquel Utrillo va habilitar, és possible «recórrer la història de l'art del segle X al XX amb obres de primer nivell», afirma Panyella. Per a això, s'ha fet una selecció dràstica dels fons que el ginecòleg de Barcelona Jesús Pérez-Rosales va atresorar i va donar, el 1969, a la Diputació, i que fins ara es mostraven de forma bigarrada i sense cap criteri. I s'han integrat amb la col·lecció del municipi, rica en modernisme i noucentisme, que l'Ajuntament va començar el 1911 amb la compra de la Maternitat, de Joaquim Sunyer, per subscripció popular.\nUna neteja dràstica de peces en exposició que permet que aflori «el bo i millor», segons Panyella, i així admirar obres tan remarcables com els dos retaules gòtics del segle XIV i la Maiestas Domini del XII que llueixen a la sala més emblemàtica del centre: la del mirador, una àmplia vidriera que dóna sobre el Mediterrani; i també les teles al·legòriques de la primera guerra mundial que Sert va pintar per a Deering i que Pérez-Rosales va recuperar, l'any 1968, de les parets de l'Hotel Waldorf Astoria de Nova York.


La botifarrada prèvia al Vic-Girona 'B' aconsegueix vendre més de 120 tiquets\nLa jornada celebrada el passat dissabte, 18 de gener, al Municipal de Vic va ser un èxit. El primer equip rebia la visita del líder de Primera Catalana, el Girona 'B', en un duel de màxima exigència que enfrontava el segon contra el primer classificat.\nAmb motiu de la importància del matx, des de la Fundació UE Vic es va oferir l'oportunitat a les famílies i aficionats que, pel mateix preu de l'entrada, poguessin optar a quedar-se a dinar al camp. La massa social de la Fundació va respondre amb èxit a la proposta amb més de 120 tiquets venuts per a participar en la botifarrada. El Graeller Rialler va ser l'encarregat d'oferir un entrepà de botifarra més beguda.\nGràcies a la resposta social, les grades del Municipal de Vic van oferir el millor aspecte, fins al moment, de la temporada i van aportar el caliu necessari per ajudar als jugadors a treure un meritori empat (0-0) contra l'equip amb més potencial de la categoria. A més, els petits del Prebenjamí 'B' van acompanyar els jugadors en la sortida d'aquests al terreny de joc. També s'hi van afegir alguns jugadors del futbol base del Llerona entrenats pel primer entrenador de la UE Vic, Albert Cámara.


LISTERIOSI | Endocrinologia i Nutrició Hospital Quirón Dexeus Barcelona\nQuè és la Listeriosi i a qui afecta?\nLa listeriosi és una infecció causada per consumir aliments contaminats amb el bacteri Listeria monocytogenes.\nLa malaltia pot afectar a qualsevol grup de població, però principalment, les persones infectades són aquelles amb el sistema immunitari debilitat com les d'edat avançada, embarassades, nadons i adults amb VIH o que realitzen tractaments com quimioteràpia, radioteràpia etc\nQuins són els símptomes de la listeriosi?\nEls símptomes de listeriosi poden incloure febre, dolors musculars i en algunes ocasions símptomes gastrointestinals, com nàusees o diarrea. En casos de listeriosi més avançada, quan afecta el sistema nerviós, pot produir símptomes com mal de cap, rigidesa en el coll, confusió, pèrdua de l'equilibri o convulsions.\nQuè li pot passar al meu nadó si em infecte de listeriosi?\nSi una dona embarassada s'infecta per listeriosi pot provocar avortaments espontanis o morts fetals, parts prematurs o infeccions en el nounat.\nÉs important que seguiu les recomanacions indicades durant tot el curs de l'embaràs\nCuini completament els aliments crus d'origen animal com carns i peixos\nS'higienitizi les verdures i fruites que es vagin a consumir crues. Es higienitzen amb lleixiu per a ús alimentari.\nSepareu les carns crues dels vegetals i dels aliments cuits per evitar contaminació creuada.\nNo consumeixi llet o formatge sense pasteuritzar (crus)\nNo consumeixi formatges tous com feta, Brie i Camembert, formatges blaus, formatge fresc ... llevat que en l'etiqueta s'indiqui que estan fets amb llet pasteuritzada.\nNo mengi Frankfurt, carns fredes ni embotits, llevat que s'hagin cuinat prèviament a altes temperatures.\nNo consumeixi patés ni untables de carn refrigerats. Sí que pot consumir patés i untables de carn enllaunats o envasats.\nNo consumeixi mariscs fumats refrigerats llevat que hagin estat cuinats prèviament. Sí que es poden consumir els mariscs fumats enllaunats o envasats.\nMantingueu una bona higiene personal i en la cuina: Rentar-se sempre les mans abans de cuinar, rentar els ganivets i taules de tallar després de manipular aliments crus.\nSi la mare s'infecta durant l'embaràs, hi ha antibiòtics que en general poden prevenir les infeccions del fetus o del nounat.\nCom es contaminen els aliments amb Listeria?\nLa Listeria es troba a terra ia l'aigua. Les fruites i verdures poden contaminar-se amb la terra o els fems utilitzat com a fertilitzant. Els animals poden tenir el bacteri sense patir símptomes i contaminar els seus derivats com carns o productes lactis.\nEl bacteri es troba en aliments crus com carns, verdures i formatges tous o embotits. La llet no pasteuritzada (crua) i els formatges fabricats amb aquesta llet, poden contenir el bacteri.\nCom es destrueix la Listeria?\nLa Listeria es destrueix durant la pasteurització i cocció; però, alguns aliments com Frankfurts o carns fredes, poden contenir listeria en ser contaminats després de la cocció.\nQuè he de fer si he consumit algun producte amb possible Listeria?\nEl risc que una persona s'infecti per Listeria és molt baix.\nSi no presenta cap símptoma, no cal que es faci proves, fins i tot si es troba dins del grup de persones amb alt risc. Només hauria d'anar al metge si en un període de 2 mesos pateix símptomes com febre o presenta signes d'una malaltia greu.\nDes ENDOCS l'ajudem a fer una correcta alimentació per a la seva salut i la del seu nadó en una de les etapes més importants com és la gestació. Li vam explicar, donem suport i assessorem per evitar possibles infeccions alimentàries.


Rioja 2017 per Benjamín Romeo | Blog Vila Viniteca\nDescobreix els vins del 2017 de Benjamín Romeo a la Rioja\nPrecipitacions i temperatures\nL’any 2017 va ser molt càlid, les temperatures es van situar entre 1,5ºC i 2ºC més elevades que les mitjanes de la zona. S’ha de fer una menció especial a la tardana gelada que es va produir la matinada del 28 d’abril, afectant les vinyes brostades i, per tant, la futura collita. Pel que fa a les precipitacions, l’any 2017 ha estat molt sec en general. La precipitació mitjana es va situar a l’estació meteorològica de Bodega Contador en 442 mm, lleugerament per sota de la mitjana de 474 mm. Essent el segon any més sec des del 1965.\nL’any es va iniciar amb un mes de gener fred, amb temperatures mitjanes mensuals gairebé 1,5ºC inferiors als valors mitjans normals. En canvi, els mesos de febrer i març van tenir un caràcter molt càlid, amb una temperatura mitja que es va situar entre 1ºC i 1,5ºC per sobre de la mitjana d’aquests mesos. Pel que fa a les precipitacions, el gener va ser humit mentre que el febrer i el març van resultar secs, amb pluges un 70% per sota del que és habitual en aquestes dates.\nLa primavera va tenir un caràcter entre càlid i molt càlid, amb temperatures mitjanes superiors a la mitjana de l’estació entre 1,5ºC i 3ºC. L’excepció a aquestes altes temperatures es va produir la matinada del 28 d’abril, quan una tardana gelada va afectar les vinyes brostades i, per tant, la futura collita. Les precipitacions van ser les esperades en aquesta estació, ja que el maig i el juny van compensar un mes d’abril extremadament sec.\nEl període estival va resultar càlid als mesos de juliol i agost amb temperatures amb valors fins a 1,5ºC superiors a la mitjana que s’espera en aquestes dates. Al setembre es van tornar una mica més fresques. Les precipitacions van ser variables al llarg dels mesos. El juliol va resultar sec, l’agost humit i el setembre extremadament sec, el que provocà que les pluges durant l’estació fossin inferiors al que s’esperava.\nLes temperatures a l’octubre van ser molt càlides, superiors en fins a 2ºC a la mitjana històrica. El novembre i el desembre van tenir un comportament normal, sense grans variacions envers als valors esperats. Pel que fa a les precipitacions l’octubre i el novembre van resultar ser mesos secs, amb fins el 50% menys de pluja envers anys anteriors. Aquesta manca de precipitacions es va compensar lleugerament durant el mes de desembre.\nLa verema del 2017 es va presentar difícil i complicada. Degut a la gelada de primavera hi havia raïms de dues floracions, uns de més madurs que els altres.\nLa verema va ser molt costosa passant diverses ocasions per cadascuna de les parcel·les. El resultat va ser molt satisfactori després d’una gran tasca de selecció duta a terme tant al camp com al celler.


Van Bommel i Zambrotta tornen al Camp Nou defensant la samarreta del Milan - FC Barcelona\nHomeFutbolPrimer EquipNotíciesVan Bommel i Zambrotta tornen al Camp Nou defensant la samarreta del Milan\nVan Bommel i Zambrotta tornen al Camp Nou defensant la samarreta del Milan\nL'holandès i l'italià tornen al Camp Nou defensant la samarreta del Milan\nZambrotta i Van Bommel en la seva etapa blaugrana\nNo van coincidir al Barça. Zambrotta arribava al club blaugrana quan Van Bommel decidia canviar d'aires i fitxar pel Bayern de Munic l'estiu del 2006. No s'hi van estar gaire temps, però tots dos van ser jugadors importants per a Frank Rijkaard, l'entrenador blaugrana aquells anys.\nVan Bommel, potència i alçada per a un migcamp de toc\nDesprés de guanyar la Lliga la temporada 2004/05, la Champions era el gran repte del Barça per a la campanya següent després de caure prematurament eliminats a mans del Chelsea. Frank Rijkaard volia més múscul i alçada per a un centre del camp de gran qualitat tècnica amb Xavi, Deco o Iniesta. L'elegit va ser el migcampista internacional del PSV Eindhoven, Mark van Bommel.\n36 partits, 4 gols i tres títols\nVan Bommel va jugar 36 partits en l'única temporada que va defensar la samarreta blaugrana. Alguns problemes físics i l'eclosió del jove Andrés Iniesta van impedir que tingués més protagonisme. Amb tot, el migcampista holandès va jugar 24 partits de Lliga, 3 de Copa del Rei i 9 de Lliga de Campions, inclosa la final de París. Va marcar quatre gols i va donar consistència i agressivitat a un equip que va quallar la millor temporada dels últims anys, guanyant la Lliga, la Champions i la Supercopa d'Espanya.\nPerò Van Bommel volia més protagonisme dins l'equip. La presència d'un Iniesta amb cada cop més pes específic en el joc blaugrana li barrava el pas a la titularitat i per aquesta raó va demanar al Club el seu traspàs al Bayern de Munic, equip on tenia garantit un lloc fix en l'onze titular. El traspàs es va fer oficial l'estiu del 2006 per sis milions d'euros.\nZambrotta, experiència i polivalència per a la defensa\nSi amb Van Bommel, Rijkaard buscaba potència al centre del camp, amb el fitxatge de Gianluca Zambrotta la temporada següent, el que volia era polivalència i experiència per a la defensa. Aquest lateral italià de 29 anys que podia jugar per totes dues bandes, va fitxar per quatre temporades procedent de la Juventus acompanyat d'un altre il·lustre veterà, Lilian Thuram.\nZambrotta va defensar la samarreta del Barça les temporades 2006/07 i 2007/08. Va comptar amb la total confiança de Rijkaard jugant un total de 43 partits en la primera temporada i 41 en la segona i marcant tres gols. Malauradament, la seva presència va coincidir amb dos anys de sequera de títols que van acabar amb la destitució de Rijkaard al final de la temporada 2007/08. Zambrotta no entrava en els plans del nou entrenador, Josep Guardiola, i va ser traspassat al Milan el 31 de maig del 2008.\n“El Barça és un model per a tots”\nZambrotta va parlar per a Barça TV a Munic, on el Milan va participar, amb el Barça, Bayern de Munic i Inter de Porto Alegre, en el Torneig Audi. Encara no s’havia fet el sorteig de la fase de grups de la Champiosn però Zambrotta semblava intuir un enfrontament entre catalans i “rossoneri”. “El Barça és un model per a tots els equips. Ho han guanyat tot i encara tenen ganes de guanyar més. Serà molt difícil guanyar-los. Tant per al Milan com per a la resta d’equips, serà molt difícil competir tal com està el Barça en aquests moments.


Recepta de cigrons amb espinacs | Factor Gastronòmic\nIngredient principal / Llegum / Cigrons amb espinacs\nDe 30 min a 1 hora, Dificultat baixa, Llegum, Verdura i amanides\t0\nEspinacs amb cigrons. Cigrons amb espinacs. Miri com es miri són 2 productes que conjuguen a la perfecció i que, per sort, la nostra gastronomia ha sabut acompanyar-los d’altres que ajuden a fer d’aquest matrimoni una relació llarga i perdurable. En aquesta recepta, unim els cigrons amb espinacs gràcies a un lleuger sofregit d’escalunyes, alls i tomàquet. El toc final d’intensitat l’aporta la picada i la cansalada, la qual, ben sofregida al començament a la paella, deixa anar les seves aromes i suculents lípids perquè acabin fonent-se a la nostra boca entremesclats amb els ingredients principals.\n2 tomàquets pelats, sense llavors i a trossets\n100 g de cansalada a dauets\nPreparació dels cigrons amb espinacs\nNetejar bé els espinacs amb aigua freda (deixar-los reposar una estona a la pica plena d’aigua) i bullir-los breument en una olla gran amb un dit d’aigua (necessiten poc temps, fins que redueixin el volum).\nApagar el foc, escórrer-los i retirar bé l’aigua pressionant-los amb una espàtula de fusta. Tallar-los a trossos amb un ganivet.\nEn un paella posar un bon raig d’oli d’oliva i fregir la llesca de pa. Resevar-la sobre paper absorbent i fer-ne amb ella la picada.\nAmb la mateixa paella, fregir la cansalada tallada a dauets i reservar-la també sobre paper absorbent per incorporar-la al final.\nPosar a la paella les escalunyes picades i els dents d’all picats i sofregir-ho 10 minuts a foc baix.\nAfegir el pebre vermell dolç i quan es comenci a sentir-ne l’olor, incorporar el tomàquet.\nDeixar reduir l’aigua de vegetació i afegir-hi els cigrons cuits i la cansalada que teníem reservada.\nPer preparar la picada, en un morter, picar bé l’all. Afegir després la llesca de pa fregit i el comí i picar-ho amb l’all. Posar un xic de sal, l’aigua i lligar-ho bé.\nFinalment, afegir els espinacs que teníem reservats, la picada i coure-ho tot plegat durant 2 minuts.


Les escoles d'idiomes no entenen els criteris a l'hora de restringir la seva activitat - Garrotxa Digital\nLes escoles d’idiomes no entenen els criteris a l’hora de restringir la seva activitat\nLes Preses - publicat a les 12.10\nComentaris tancats a Les escoles d’idiomes no entenen els criteris a l’hora de restringir la seva activitat\nLa Raquel es dedica a ensenyar idiomes. És la gerent de l’acadèmia Feedback Lenguages, a Les Preses. Des del dia 7 de gener i fins a nou avís, no pot impartir classes extraescolars als alumnes de la Bòbila i el Verntallat ni tampoc particulars als adults o adolescents. Ho ha de fer tot de manera virtual, com ella, totes les escoles d’idiomes, música o reforç escolar. El Gremi d’Escoles d’Idiomes de Catalunya, la patronal Catformació i el Grup d’Acadèmies Unides estan al límit, i tal i com entenen que la pandèmia requereix mesures restrictives, no comprenen per què ells no poden fer classes presencials i en altres llocs similars sí.\nRaquel Vila, Feedback Lenguages: No sabem perquè hem de tancar si les Escoles Oficials d’Idiomes o els Conservatoris, que són entitats públiques, poden tenir obert.\nDes de la tornada després del primer confinament, les escoles privades d’Idiomes han adoptat moltes mesures. Gel hidroalcohòlic, grups bombolla respectant els de cada col·legi per separat, classes híbrides per no barrejar alumnes… Els més petits fins i tot utilitzaven unes sabates diferents només per estar dins del centre. Ara el sector sent que tot això no ha servit per a res i es ressigna a fer classes on-line, però asseguren que no es el mateix.\nRaquel Vila, Feedback Lenguages: Jo ho entenc com una cosa temporal. La gent es cansa de les classes virtuals. Els nens necessiten moure’s i interactuar, igual que els adults.\nA tota aquesta inquietud se li suma la lluita, asseguren des del sectr, contra l’economia submergida, que ara més que mai, està aflorant.\nEls Museus d’Olot tindran entrada gratuïta mentre duri el confinament perimetral per municipis\nSant Feliu de Pallerols és la primera aturada a la Garrotxa de la Marató de Sang\nEl corredor de quads tortellanenc Àlex Feliu segueix endavant amb el seu somni de disputar les màximes competicions de 8.000 quilòmetres de recorregut. Una d’elles és el Dakar, un objectiu econòmicament molt costós a què el garrotxí no renuncia. Un equip…\n25 professionals de l’educació participen en un curs per prevenir i detectar el bullying\n'L'armari pels abrics' és el títol del curs que s'ha impartit al a la Fundació d'Estudis Superiors. Aquest curs s'ha centrat en la detecció i la prevenció del bullying, posant especial importància en l'assetjament escolar per motius sexuals o de gènere.…


Easirent Regne Unit: Lloguer de cotxes i opinions - Rentalcars.com\nEasirent en Regne Unit\nTrobeu preus increïbles amb Easirent en Regne Unit, consulteu les valoracions dels clients i reserveu en línia de manera ràpida i senzilla\nRetornar un cotxe amb Easirent a Regne Unit es fàcil i rapid.\nVolem oferir-li els millors preus. Reservi amb nosaltres i li garantim que obtindrà els millors preus amb Easirent a Regne Unit.\nReservi un cotxe de lloguer amb Easirent a Regne Unit a través de Rentalcars.com i modifiqui la seva reserva totalment gratis.\nValoracions per a Easirent en Regne Unit\nFacilitat a l'hora de trobar el taulell de Easirent o representant de lloguer\nComentaris sobre Easirent a Regne Unit\nVegeu què pensen els altres clients per poder decidir si Easirent és la companyia adequada.\nAnònim Edimburgo Aeroport 16 / de setembre / 2017\nTot Que no parlen español\nEasirent no està entre les 5 millors\n1 9.2 Valoracions: 2,674\n2 8.7 Valoracions: 12,193\n3 8.7 Valoracions: 28,110\n4 8.7 Valoracions: 42,981\n5 8.7 Valoracions: 15,092\nEasirent arreu del món\nRentalcars.com es el nom comercial de TravelJigsaw Societat Limitada registrada a Anglaterra i Gal•les (Numero: 05179829) a l’adreç a 100 New Bridge Street, London, EC4V 6JA. ID: D5BBB


Els eusclaus feliços| Asisko Urmeneta | Pol·len edicionsPol·len Edicions ✹\nIniciLlibresCol·leccionsEdicions especialsEls EUSclaus feliços\nUna mirada decolonial a l’indepedència.\nDivendres, nom proporcionat per Crusoe, fa un viatge íntim des del sotmetiment total fins a l’emancipació. Izarkin, el seu nom veritable, prové del verb antic izarki, ‘cobrir les brases amb cendra per mantenir el foc viu a baixa combustió.’ A aquests hi hem sumat uns altres personatges que ens hem inventat, com ara Hazurbaltz, descendent d’esclaus africans, que ajudarà Divendres-Izarkin a prendre consciència de la submissió patològica en què viu sense gairebé adonar-se’n.\nEls EUSclaus feliços és una paròdia satírica de Asisko Urmeneta. I aquesta vegada ens hem caricaturitzat a nosaltres mateixos. Mitjançant la teràpia de l’humor, hem cultivat l’autoestima i proposem un final feliç.\nquantitat de Els EUSclaus feliços\nEls EUSclaus feliços de Asisko Urmeneta és una paròdia satírica. I aquesta vegada ens hem caricaturitzat a nosaltres mateixos. Mitjançant la teràpia de l’humor, hem cultivat l’autoestima i proposem un final feliç.\nMés infomació sobre l’autor


Manifest per un 1 de maig feminista | bruixesdavui\nManifest per un 1 de maig feminista\nMai 1, 2013 by bruixesdavui\tDeixa un comentari\nUn altre dia per a sentir discursos sobre la crisi i el treball (el reconegut, o sigui, el productiu). Que si la patronal, que si el govern, que si Europa, que si els sindicats majoritaris, que si els alternatius, que si tu que si jo, que si que no. Que no és això el que volem. No volem un 1er de maig productivista. No és que no ens interessi: no n’és la solució.\nNo volem un 1er de maig en què s’abusi dels nostres temps, de les nostres vides, dels nostres cossos.\nNo permetrem cap retall en els nostres drets laborals, socials, sexuals. No volem estar al servei de l’estat, volem un Estat que ens doni els serveis q ens corresponen.\nVolem la coresponsabilitat de dones, homes, societat i Estat. I fins i tot dels mercats. Si, ja ho sabem, això suposa la fi pel capitalisme, i què? D’això es tracta amb aquesta crisi, oi? Perquè volem una coresponsabilitat que posi al centre de l’organització social i econòmica no el creixement econòmic, sinó el sosteniment de totes les vides i el respecte pel planeta. Que rescati les persones i no els bancs.\nI ja posades, demanem als sindicats i als partits que introdueixin el discurs i la pràctica de la cuidadania en el seu treball, per a no reproduir una societat abocada al productivisme. Que, si creuen en el que fan, ho facin sempre, tot, des de la lògica d’assolir una vida vivible per a totes les persones. No pot ser tan difícil. Per a assolir un veritable gir d’aquesta crisi, que no és econòmica, sinó del sistema. No és crisi, sinó capitalisme.\nEntrada extreta del blog de Gatamaula\nCategories: Feminisme, Manifest, Mobilització, Països Catalans, Política | Permalink.


El Tribunal Constitucional declara inconstitucional el primer estat d'alarma a Espanya | GTRES\nEls magistrats creuen que les mesures utilitzades van ser les adequades, però que havien de ser emparades per l'estat d'excepció\nper Eric Mendo 14/07/2021 17:18h\nEl Tribunal Constitucional acaba de tombar la principal mesura utilitzada pel govern espanyol en la lluita de la pandèmia. Els magistrats han declarat, a petició de Vox, que el primer estat d'alarma no va ser constitucional.\nLa decisió no qüestiona les restriccions aplicades, com el confinament o el tancament de tota l'activitat econòmica. Se centra en un defecte de forma, i és que consideren que aquesta classe de mesures no estan emparades per l'estat d'alarma.\nPer als magistrats, l'estat d'alarma permet limitar les llibertats constitucionals, però no suspendre'ls del tot. Per a això és necessari un estat d'excepció, que és l'argument que va exposar Vox per demanar-ho.\nUn Tribunal Constitucional molt dividit per l'estat d'alarma\nLa decisió ha estat marcada per un Tribunal completament dividit, amb sis vots a favor i cinc en contra. Es dona la circumstància que la ponència va canviar la seva manera d'entendre la mesura després de la dimissió de l'anterior ponent.\nAbans, la majoria de magistrats eren partidaris d'emparar el confinament sota l'estat d'alarma. Després de la seva dimissió ha girat la truita i finalment el Tribunal ha tombat l'ordre.\nEl nou ponent, Pedro González-Trevijano, es va postular al costat dels arguments de Vox. Esmenta especialment les multes imposades per l'Administració per declarar la mesura «inconstitucional».\nLa diferència entre l'estat d'alarma i l'estat d'excepció no es troba solament en les mesures. El segon exigeix l'aval de les Corts abans d'aplicar-lo, i no després com passa amb l'estat d'alarma.\nEfectes imprevisibles per al govern\nLa sentència aclareix que aquesta decisió no obre la possibilitat al fet que es produeixin reclamacions patrimonials contra l'Estat. És a dir, que les multes imposades per saltar-se el confinament no serien reclamables. Fonts del TC asseguren que la sentència deixa sense cobertura legal les multes aplicades sota el Reial Decret.\nAixí i tot, fonts jurídiques consultades per 'ElDiario.es' creuen que les conseqüències legals de la sentència són impossibles de preveure. És probable que nombrosos ciutadans acudeixin als tribunals per reclamar els perjudicis provocats per l'estat d'alarma.\nSegons les mateixes fonts, quan es publiqui la sentència, els ciutadans podrien reclamar-ne la nul·litat. En els casos en què ja s'hagi iniciat un procediment contenciós i hagi confluït de manera ferma no serà possible reclamar.\nEn principi, a més, la reclamació de Vox només afecta el primer estat d'alarma, que és el que tenia les mesures més dràstiques. Hi ha altres recursos presentats contra el segon estat d'alarma, però en aquest cas les mesures no eren tan dràstiques. Per aquest motiu no hi ha tants dubtes sobre si eren factibles sota la figura jurídica de l'estat d'alarma.\nA més, els magistrats conclouen que les mesures utilitzades pel govern central van ser les adequades. El confinament, la prohibició de reunions i la resta de prohibicions van ser necessàries per lluitar contra la primera onada de la pandèmia.\nRebutja altres arguments de Vox\nTot i admetre que l'estat d'alarma hauria estat inconstitucional, el Tribunal rebutja altres arguments presentats per Vox. La formació també va creure que el tancament de tota l'activitat econòmica no essencial també era inconstitucional, cosa que els magistrats rebutgen.\nEls jutges són conscients que complir les peticions de Vox hauria obert la porta a milers de reclamacions. Empreses i negocis afectats per aquestes decisions haurien recorregut davant la Justícia les pèrdues econòmiques provocades.\nD'aquesta manera, la sentència no permet que es pugui reclamar res a l'Estat perquè les mesures sí que van ser constitucionals. Va ser l'eina utilitzada, l'estat d'alarma, la qual no era adequada per a aquest tipus de restriccions.\nEl toc de queda, imminent: Reunió urgent del Govern per decidir com serà\nUrgent: La justícia fa pública la seva decisió amb les noves restriccions a Catalunya\nMalaltia Govern Espanyol Tribunal Constitucional


Kyriad NANCY SUD - Ludres Ludres França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n338 Impasse Berthollet, Ludres, Ludres, França, 54710 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Kyriad NANCY SUD - Ludres?\nMés informació sobre Kyriad NANCY SUD - Ludres\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Kyriad NANCY SUD - Ludres és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Ludres. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEls serveis i instal.lacions de primera categoria que defineixen l'experiència de Louvre Hôtels us esperen a Kyriad NANCY SUD - Ludres. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, instal.lacions per a minusvàl.lids, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, servei d'habitacions.\nEls clients poden triar d'entre 38 habitacions, i totes desprenen una atmòsfera de pau i harmonia total. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Kyriad NANCY SUD - Ludres la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Ludres.


El català de la Manxa :: Libelista\nPublicada originalment el 1914, i guardonada lany següent amb el premi Fastenrath, aquesta novella és una paròdia del Quixot. Largument és sorprenent, tot i que sembla inspirat en un cas real: un innominat revolucionari català, fill del barri de Sant Andreu, fuig de Barcelona després de la Setmana Tràgica i es refugia en un poble de la Manxa, on lacull un antic viatjant de comerç català que sha casat allà. El revolucionari, que torna a posar en marxa un antic molí que la desídia local tenia paralitzat, vol escampar, empès per la lectura dels llibres de cavalleria (Marx, Kropotkin, etc.), la bona nova de lemancipació social entre la població local, que shi mostra del tot indiferent. Per acabar-ho dadobar, el seu fill, en Joanet, es fa torero i senamora duna folklòrica. Una novella que, mutatis mutandis, admet, en ple 2014, una lectura sobre les relacions Catalunya-Espanya: la Catalunya regeneracionista, reformista, que vol transformar Espanya, es troba abocada a un fracàs prou evident.


Un 8 de Març històric: milers de persones s’alcen a Alcoi per una societat més igualitària\n• La Plaça d’’Espanya d’Alcoi s’ha omplit de gom a gom d’homes i dones manifestant la seua voluntat per una societat més igualitària • D’aquesta manera, Alcoi se suma als centenars de concentracions d'un 8 de Març històric.\nEnviat per Redacció Muntanyes en 8 de març de 2018.\nTags: 8 de març, Alcoi, Dia de les Dones\nLa Plaça d’’Espanya d’Alcoi s’ha omplit de gom a gom d’homes i dones manifestant la seua voluntat per una societat més igualitària. Tot seguit s’ha realitzat una marxa multitudinària. D’aquesta manera, Alcoi se suma a les centenars de concentracions d’un 8 de Març històric que s’han dut a terme simultàniament pels municipis, no a soles espanyols sinó també d’altres molts països.\nLa conscienciació feminista avança a la nostra societat. Una conscienciació necessària perquè les dones tinguen el mateix tracte, drets i oportunitats en tots els àmbits de la realitat: laboral, social, familiar, econòmic, en la llar…\nAl mateix temps, una part de la societat es resisteix a caminar cap a aquesta igualtat: els nombrosos casos de violències masclismes dels darrers anys són una prova ben clara d’aquest fet. Però també les xifres d’aturats, les pensions, el treball no remunerat, els càrrecs de poder i el sou de mitjana, àmbits tots aquests on les dones són les el col·lectiu més perjudicat.\nPer tots aquests motius, el Dia de les Dones del 2018 ha sigut excepcional, un esdeveniment històric que pot significar un avanç cap a l’organització d’un moviment que aconseguisca implantar una cultura i unes regles socials més igualitàries.\nTal com expressa el manifest llegit a la Plaça per part del col·lectiu 8 de Març i Dones: “la vaga feminista no s’acaba el 8 de Març: seguirem fins aconseguir el món que volem”.\n2.000 ulleres alcoianes solidàries per a persones refugiades als camps del Líban\nImplantació de parades de bus per demanda a Alcoi de la mà de l’IVACE


Ets a: Inici Notícies Fulls Informatius FCPP Notícia id 34532\nTommy Hanley guanya el XIIè Open Catalunya\nEl 7 i 8 d’abril es va jugar al Pitch & Putt Vallromanes, al Vallès Oriental, el XIIè Open Internacional Catalunya de Pitch & Putt. Aquesta competició forma part del calendari de la Federació Internacional de Pitch & Putt (FIPPA). Participaven jugadors provinents d’ Irlanda, Noruega, Suïssa, Andorra, França, País Basc i Galícia.\nEn les edicions anteriors els guanyadors van ser l’irlandés William Buckley el 2004 a Teià. Marçal Moré en el 2008 a HCP1, en el 2011 a Mas Pagès i en el 2012 a Papalús de Lloret de Mar. Joan Poch en el 2009 a Lleida. Marc Garcia en el 2010 a Sant Cebrià. Jordi Saborit a Teià en el 2014 i l’irlandès Liam O’Donovan en el 2013 a l’Ampolla i en el 2015 a Lleida. En el 2016 el guanyador va ser Daniel Giménez i en el 2017 Enric Sanz.\nEl format de la competició era de divendres entrenaments, 36 forats dissabte i 18 diumenge. Les distàncies i normes a aplicar en la competició eren les normes FIPPA que estableixen que es pot jugar amb 3 pals i que la distància màxima d’un forat és de 90 metres per un total de 1.200 metres en el recorregut de 18 forats.\nEl temps a la competició va ser d’alguns ruixats dissabte i diumenge i vent dissabte a la tarda, però en cap moment es va haver de suspendre la competició, tot i que les prediccions eren força negatives i feien perillar que la competició es pugués jugar a 54 forats.\nEn categoria absoluta en la primera volta es situava líder el català Emili Sanmartín amb un magnífic resultat de 47 cops, i per darrera el seguia l’irlandès Tommy Hanley amb un cop més. A la segona volta dos jugadors van lluir amb llum pròpia pel magnífic resultat. Eren Tommy Hanley que feia l’estratosfèric resultat de -10 en 18 forats i el seguia a prop Amador Rodríguez amb -9, en una magistral lliçó de putt. A falta només de 18 forats Hanley era líder amb 92 cops, seguit de Sanmartín amb 96 i a Rodríguez amb 98.\nEn l’inici de la darrera volta es feien forces birdies pels tres primers classificats que feia que Hanley mantingués una diferència a mig recorregut de 5 cops. En els darrers forats una lluita constant de Sanmartín i Rodríguez per a retallar cops amb el líder va fer que la segona posició es decantés en el darrer forat per Sanmartín, a tres cops del campió i Rodriguez quedés tercer a quatre. Per darrera com a quarts quedaven empatats amb 151 cops Jordi Saborit, Manuel Amor i Shane Murphy.\nEn la categoria femenina la guanyadora va ser Glòria Ruiz amb 160 cops. Amb sis cops més quedava Abby Nachshon, qui va començar molt bé la competició amb un 51 però el 56 i 59 posteriors va fer que no pogués superar a la campiona. Ruiz va anar de menys a més en fer 56 cops, 54 i 50. En tercera posició quedava empatada la local Pilar Montero amb Mª Àngels Taulats. En categoria Sènior, per a majors de 55 anys guanyava Amador Rodríguez amb 14 cops sota par però en quedar tercer de l’Absoluta cedia el seu lloc a Fidel Soler que va fer -8.\nL’acte de cloenda i entrega de premis va estar presidit per Víctor Moscatel president de la FIPPA, l’alcaldessa de Vilanova del Vallès, Yolanda Lorenzo, el Tinent d’Alcalde i Regidor d’Esports de Vallromanes Josep Maria Garcia, el president de la Federació Catalana de Pitch and Putt Jordi Torrent i Maria Rosa Pérez en representació del P&P Vallromanes.\nVideo de UFEC TV\nNotícia publicada al Mundo Deportivo:


Notícies - El blat de moro cru augmenta, els fabricants augmenten els preus un darrere l’altre i el mercat de la lisina i la treonina salta\nEl blat de moro cru augmenta, els fabricants augmenten els preus un darrere l’altre i el mercat de la lisina i la treonina salta\nDesprés del Festival de la Mitja Tardor i del Dia Nacional, el preu del blat de moro s'ha disparat i el preu actual de compra ha superat els 2.600 iuans / t, un màxim de quatre anys. Afectats per l’augment dels costos, les empreses de lisina i treonina han augmentat recentment les seves cotitzacions una rere l’altra. El mercat de la lisina i la treonina ha estat arrasat en el passat i ha saltat més. Actualment, el preu de mercat del 98% de lisina és de 7,7-8 iuans / kg i el preu del 70% de lisina és de 4,5-4,8 iuans / kg. El mercat de la treonina El preu és de 8,8-9,2 iuans / kg.\nEl mercat del blat de moro cru "creix amb força"\nEl blat de moro de la nova temporada nord-est d’aquest any va patir tres tifons consecutius. L’allotjament a gran escala va provocar dificultats en la collita del blat de moro. El lent avanç del nou llistat de blat de moro i les fortes expectatives del mercat. Les empreses posteriors van augmentar els preus per agafar cereals. Els productors de riu amunt eren reticents a vendre. El mercat del blat de moro va augmentar a l’octubre. , El 19 d’octubre, el preu mitjà intern del blat de moro era de 2387 iuans / tona, un 5,74% més interanual i un 31,36% interanual. El preu del midó de blat de moro va augmentar de 2.220 iuans per tona a principis d’aquest any a 2.900 iuans per tona aquesta setmana, amb un augment superior al 30%. Al mateix temps, el ràpid augment ha augmentat el risc de devolució de trucada del mercat, però el preu continua sent elevat. Recentment, el preu de les matèries primeres ha augmentat i és difícil de comprar, i la pressió de costos de les empreses de processament profund aigües avall ha augmentat molt. Han fet un seguiment ràpid i han elevat les seves cotitzacions.\nLa capacitat de producció domèstica de porcs continua recuperant-se\nLa demanda interna augmenta. Recentment, un portaveu de l’Oficina Nacional d’Estadística va dir que a finals del tercer trimestre, el nombre de porcs vius era de 37,39 milions, amb un augment interanual del 20,7%; entre elles, el nombre de truges reproductores va ser de 38,22 milions, amb un augment del 28,0%. Les dades publicades per l'Associació de la Indústria de l'alimentació també poden veure la recuperació contínua de la capacitat de producció de porcs. Al setembre, la producció d'alimentació porcina va ser de 8,61 milions de tones, amb un augment del 14,8% intermensual i un augment interanual del 53,7%. En els darrers nou mesos, la producció mensual d'aliments per a porcs ha augmentat mes a mes, excepte els mesos de gener i maig; i ha augmentat interanualment durant 4 mesos consecutius des del juny. La demanda a les regions estrangeres era feble, la nova epidèmia de corona a Europa i els Estats Units va repuntar dues vegades i l'economia es va reduir de nou al quart trimestre, formant un segon descens.\nEn resum: la demanda interna augmenta, la demanda exterior és feble, el preu del blat de moro en la fase inicial és elevat, el volum d’exportació d’aminoàcids es redueix, algunes empreses de lisina i treonina es troben en una zona amb pèrdues. Les empreses productores d’aminoàcids i treonina tenen dificultats per collir gra, el ritme d’explotació és baix, la pressió de costos és més important, l’actitud del preu és forta, el mercat es recolza en una forta operació, el seguiment ha de prestar atenció al blat mercat i els canvis en la taxa d’operació dels fabricants.\nGrau L-Treonina Pharm, Grau alimentari L-treonina, Nutrició animal, 73-32-5 L-isoleucina, L-Leucina de Grau Pharm, L-Valine 72-18-4,


El Govern espanyol recorre contra les “estructures d’Estat” de Catalunya | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nEl Govern espanyol recorre contra les “estructures d’Estat” de Catalunya\nLa mesura deixa en l’aire l’Administració Tributària de Catalunya i altres projectes de Mas\nBarcelona 12 JUN 2015 - 15:09\tCEST\nLa vicepresidenta del Govern espanyol, Soraya Sáenz de Santamaría. J. J. Guillén EFE\nEl Consell de Ministres ha aprovat avui la presentació d'un recurs d'inconstitucionalitat contra la llei catalana de mesures fiscals i financeres, aprovada pel Parlament el passat 11 de març i que preveu la creació de les anomenades "estructures d'Estat" amb les quals la Generalitat vol preparar una eventual independència de Catalunya.\nL'Executiu impugna dos articles de la llei –els números 69 i 95– així com diverses disposicions addicionals, i acorda sol·licitar al Tribunal Constitucional la suspensió automàtica de la vigència d'aquesta llei.\nLa vicepresidenta, Soraya Sáenz de Santamaría, ha assenyalat en roda de premsa que el Govern espanyol veu inconstitucional parts d'aquesta llei en les quals es posen "les bases" per anar "treballant en estructures d'Estat" que tenen com a finalitat la separació de Catalunya de la resta d'Espanya. La inclusió de les anomenades estructures d'Estat va ser una condició que Esquerra Republicana va fixar per votar favorablement als comptes del Govern de Convergència i Unió, que no té majoria parlamentària.\nEl recurs arriba tot just 24 hores després que el Tribunal Constitucional també declarés inconstitucional la preparació de la consulta alternativa de la independència de Catalunya, que la Generalitat va impulsar el 9 de novembre. Amb això el Govern central pretén deixar clar que serà implacable amb tots els moviments que pugui fer la Generalitat o altres autonomies en el sentit d'aprovar mesures o organismes que puguin xocar amb la Constitució.\nEntre els preceptes contra els quals s'ha recorregut hi ha la creació del pla director que faci possible “l'Agència Tributària de Catalunya”, que hauria de gestionar tots els impostos catalans. També es recorre contra l'engegada d'un inventari del patrimoni de les administracions públiques de Catalunya, que té la finalitat de dividir i reassignar el patrimoni de totes les institucions davant una eventual independència. El catàleg d'infraestructures energètiques previst per la Generalitat en la Llei de Mesures Fiscals i Financeres també ha estat impugnat, així com la creació de l'Agència Catalana de Protecció Social.\nEl Govern espanyol també aprofita per recórrer contra la nova ordenació dels equipaments comercials que la Generalitat havia fet aprofitant la tramitació dels Pressupostos del 2015.


Inici POLITICA Pàgina 2\nLa Taula de la Mobilitat de la Catalunya Central celebra la seva primera reunió. L'òrgan, que busca promoure la participació del territori, s'ha emplaçat a formar un grup de treball tècnic. L'òrgan vol facilitar la participació del territori en la gestió i planificació de la mobilitat. Durant la sessió, telemàtica,...\nL’actual situació de pandèmia ha accentuat les dificultats econòmiques i socials que pateixen moltes famílies de la comarca. Així ho demostren les dades de l’Àrea Bàsica de Serveis Socials del Bages. Per exemple, en matèria d’ajudes urgents, s’ha passat d’atendre a un centenar de famílies el mes de febrer...\nL'acusat va amenaçar, presumptament, a Pere Fontanals, director del digital, i a un membre dels CDR, Abel Aguilar. El judici va quedar ahir dijous vist per a sentència després de celebrar-se al jutjat d’instrucció número 1 de Manresa. Els fets, pels qual la fiscal demana una multa de 720 euros,...\n123...53Pàgina 2 de 53


Localitzat un tram de la pista del Circ Romà a les obres del carrer Salines - Tottarragona.cat :: Diari digital independent d'informació i d'opinió de Tarragona\nLocalitzat un tram de la pista del Circ Romà a les obres del carrer Salines\nLes obres del carrer Salines han posat al descobert un tram de la pista del Circ Romà. En l’extensió de prop de 20 metres de llargada i mig metre d’amplada s’hi ha localitzat una superfície rocosa allisada.\nTal com explica l’arqueòloga municipal, Pilar Bravo, “en les primeres observacions realitzades, ens indica una singularitat del circ de Tarragona i és que la superfície va ser regularitzada i allisada perquè les quadrigues poguessin córrer directament sobre la roca, sense la capa preparada d’arena que s’ha localitzat en altres trams del mateix Circ”. El tram descobert estaria pròxim a la zona de sortida de les curses i a l’inici del gir del circuit.\nLa tinent d’alcalde de Patrimoni, Begoña Floria, ha destacat el fet que el tram s’ha conservat en bones condicions, tal com era fa 2.000 anys, i aportarà informació valuosa per la interpretació i datació del Circ. Ara es procedirà a l’excavació de la rasa, per tal de documentar de manera exhaustiva la troballa i elaborar un informe i geolocalitzar les restes que serviran per complementar l’estudi del monument.\nPosteriorment es taparan i continuaran les obres que s’estan realitzant als carrers Salines i Sant Domènec per esdevenir zona de vianants.\nRedacció TT - 15/11/2017 - 16:10h\nEstà clar que tota la plaça de la Font i més terreny pla que l'envolta era l'arena del Circ Romà de Tarraco.\nÉs clar! Documentar i tapar.\nNo es poden deixar a la vista les restes arqueològiques de tot Tàrraco, a no ser que tanquem la ciutat de Tarragona i ens traslladem tots, repartits entre els barris de Ponent i Llevant. I el carrer Salines és un clar exemple d'això: no es poden deixar al descobert aquestes restes, impedirien el pas, no tan sols als vehicles que han de subministrar les comerços sinó també als vianants, en un carrer tan estret.\nPer altra banda, no cal que totes les restes estiguin exposades a la vista del públic. Un cop estudiades suficientment pels especialistes, la majoria és preferible tapar-les perquè es continuïn conservant sense estar exposades a la intempèrie.\nCom sempre la solució es tapar.


Xip to Xip | Bloc de la comunicació\nChomsky* què en penses?\n~ Bloc de la comunicació\nPlaça de Tian’anmen, 25 anys\nPosted by xittoxit in General\nPlaça de Tian’anmen\n(Porta de la pau celestial)\n“Des del 1978, Deng Xiaobing havia liderat una sèrie de reformes polítiques i econòmiques que comportaven l’establiment gradual d’una economia de mercat i certa liberalització política que distenia el sistema establit per Mao Zedong. Al principi de 1989, aquestes reformes polítiques i econòmiques havien portat dos grups socials cap a la insatisfacció amb el Govern.\nEl primer grup incloïa estudiants i intel•lectuals, els quals creien que les reformes no eren suficients i que Xina necessitava reformar el seu sistema polític, atès que les reformes econòmiques només afectaven els grangers i als obrers de les fàbriques.”\nEl govern va respondre amb contundència aquesta manifestació ien ella hi van morir milers de persones.”\nAquesta és la història que hem pogut llegir els qui tenim la sort de viure en països democràtics d’arreu del món.\nAhir es va complir el 25 aniversari.\nEncara que les xifres mai les sabrà ningú amb exactitud es conten per milers les morts d’estudiant i de població civil així com de militars.\nEl control dels mitjans de comunicació de la Xina comunista, no va ajudar a poder fer cap informació fiable.\nSom al 2014 i es recorda aquella massacra, simbolitzada per una fotografia que ja ha passat a la història com la de la nena del Wietnam o le del soldat republicà de Kappa a la guerra civil espanyola. L’estudiant plantat davant la filera de tancs ho diu tot: gent pacífica que reivindicaven els seus drets.\nAvui la notícia hauria tingut una altra repercussió. Els mass mèdia han estat potenciat per les Xarxes socials i sobrepassen les fronteres i censures de tots els colors polítics.\nUn exemple més del què representa la nova revolució de la comunicació que avui ja se l’ha batejat com a digital.\nAvui podem comprovar que al poble xinès els han fet un rentat de cervell amb els mitjans de comunicació segrestats pel règim. Sota la consigna de l’oblit i de que s’ha de viure el present, Xina camina cap a una integració econòmica i social en vers occident però la seva història, com la de tants països del món seguirà per sempre més tacada de sang.\nA Tall de comiat.\nConclusió i síntesi de l’assignatura “ Mitjans de comunicació Digital. Història i actualitat”,\nDurant aquest segon semestre del curs 2013-2014 que ara conclou:\nS’ha treballat tot l’estudi i desenvolupament de la comunicació en la darrera època del segle XX a partir dels mòduls didàctics de l’assignatura, la supervisió del nostre consultor Santiago Eizaguirre i amb les lectures de grans autors especialistes en el tema.\nLa Comunicació en el segle XX va evolucionar amb una gran acceleració a partir de l’aparició del cinema, la ràdio i especialment de la Televisió, aquesta última a mitjans de segle, amb un impacte excepcional. La premsa escrita ha seguit la seva tasca al llarg dels temps però ha anat cedint el seu protagonisme als mitjans esmentats.\nEn la primera part de l’assignatura s’han estudiat els fenòmens comunicatius des de totes les vessants: tecnològic, econòmic i polític. També s’ha donat molta importància a la perspectiva crítica i històrica dels mass media, la seva ètica i la seva influència sociològica.\nLa comunicació, que se s’ha qualificat com “el quart poder” del món, ha estat analitzada des de diversos fronts\n• Des de l’econòmic , amb el motor de la publicitat i les aliances entre grans productors de mitjans com han estat les agències, els servidors digitals, les editorials etc.\n• En el camp de la política amb el gran interès del poder per dominar i manipular les informacions segons els lobbis polítics del moment. La intervenció de les castes dominants en la difusió dels esdeveniments siguin del color que siguin. S’ha implantat la política de la Comunicació.\n• També els conflictes digitals , especialment en Europa que sempre s’ha nodrit dels avenços dels EUA.\n• I finalment el factor que s’ha estudiat és el digital, que en les darreres èpoques del segle XX ha revolucionat de soca a rel el paradigma de la Comunicació, amb l’aparició de les anomenades “Xarxes, Socials”. Serà al inici del nou mil•lenni (Segle XXI) que hom anomenarà com el començament de l’era de la Comunicació digital.\nAl llarg de l’assignatura, hem participat en un debat entre els companys d’aula, intens i exhaustiu que en línees generals m’ ha ajudat molt a entendre i aprofundir en aquesta tasca apassionant de l’estudi dels Mitjans de Comunicació des de totes les cares d’aquest poliedre d’infinites cares, tant discutit i criticat en els nostre temps.\nSe’ns ha proposat l’elaboració d’un bloc personals amb la temàtica de l’assignatura.\nEl meu l’he intitulat XIP to XIP i ha fet, si no m’erro, 16 entrades i aquesta Conclusió, reflexionant sobre els temes que el consultor ens ha anat proposant a rel de lectures de grans autors com Eco, Boudrillard, Jameson, Chomsky, Lazarfeld, Merton Wol, Adorno i Hokheimer, a més de consultes en altres bibliografies elegides pel meu compte d’arreu de la “ galàxia” de la Comunicació.\nAl bloc hi he rebut diversos comentaris molt positius dels meus companys que des d’aquí he d’agrair.\nA l’hora de confeccionar aquesta bitàcola, he hagut de lluitar amb els reptes tecnològics d’una nova experiència de bloc. Jo tinc diverses pàgines però totes són de Bloguer , cap amb el sistema WordPress,. En els primers passos vaig haver de lluitar amb els nous mecanismes de publicació i amb l’ajut de companys i amics , sembla que finalment me n’he sortit. Encara que això va ser un handicap a l’hora de tenir temps per entrar més posts, estic satisfet en la mesura de la meva modèstia, del meu treball.\nFinalment i a tall de conclusió de tot el semestre. (Això potser sintetitza totes les respostes d’aquest últim informe), he de dir:\nAl llarg del temps, especialment en l’era contemporània, la necessitat de la civilització de comunicar-se ha engendrat un paradigma , el dels mass mèdia que en sí mateix és una cèl•lula viva que fa metàstasi en cada segon que passa. És un Work in Progres, com tantes tasques universals. Però en aquest cas d’una acceleració incontrolable.\nEn el cas de la Comunicació, el seu desenvolupament és tan frenètic que l’avenç d’avui fulmina i deix obsolet allò que ahir era novetat.\nPenso que tot el què hem llegit i escrit sobre Comunicació només és vàlid pel que fa als fonaments, antropològics, socials i ètics. Hi ha d’haver evidentment una moral i una filosofia de la Comunicació i per afegitó de la Informació. Però la tecnologia dels mitjans, sobrepassa la capacitat dels comunicadors siguin els mass mèdia, sigui el poble, la societat.\nPer això que la majoria d’estudiosos d’aquesta matèria tenen la feina assegurada. Posem en aquest cas la metàfora: que com el peix pescat avui l’endemà ja no es pot menjar.\nL’Esclat de l’era digital, en tots els camps, comercials artístics polítics i socials ha entrat en un estat frenètic que pot conduir al caos, si no es té cura.\nAvui, per mor de les anomenades “Xarxes socials”, hi ha hagut un daltabaix en el món de la comunicació, incontrolable. Esdeveniments dels últims dies ens ho demostren: La propagació d’una protesta, la convocatòria d’una manifestació, l’esclat d’un conflicte, tot te lloc a partir de la comunicació digital. Les noticies “en directe” han passat a ser “notícies a l’instant”. Mentre escric això hi ha molts milions de “periodistes casolans” a Internet que escampen arreu, informació exhaustiva de tota mena i de conducta moral de tots els colors.\nHa arribat a un punt que al poder, sigui del signe que sigui se li escapa de les mans aquell control que ens descrivia Chomsky o qualsevol dels seus col•legues. No cal dir noms perquè tothom sap a qui em vull referir.\nAlerta general i compte amb la derivació que ha pres el rumb de La Comunicació, a partir de l’era digital.\nS’hauran d’omplir més biblioteques d’ E-books amb l’estudi d’aquesta nova galàxia, d’aquesta nova “trobada en la Tercera fase”.\nAleshores caldrà editar nous decàlegs d’Economia, Sociologia, Cultura i Ètica dels nous Mitjans de Comunicació.\nHa estat un plaer compartir amb tots els i les col•legues i amb el consultor aquesta apassionant assignatura.\nJ. Mèlich, juny el 2014\nA la vora de Boudrillard\nA la vora de Boudrillard “Cultura y simulacro”\nBoudrillar, a partir de la metàfora de Borges referent als cartògrafs de l’Imperi que amb l’afany del realisme més autèntic arriben a confeccionar un mapa que ocupa tot el territori, desenvolupa les seves teories de realitat, abstracció, simulació i el fingiment a l’hora d’exposar els fets.\nSegons ell en la diatriba de dissimular o simular hi ha dues explicacions ben contrastades encara que la semàntica ens les presenti com com a sinònims complementaris.\nSimular es fingir tener lo que no se tiene. Lo uno\nremite a una presencia, lo otro a una ausencia.” (pag. 8)\nEn el seu assaig desenvolupa tot un ventall de teories referents a la realitat i irrealitat de l’exposició dels fenòmens que observem i vivim.\nEn la lluita que tenen els psicòlegs per esbrinar allò vertader i allò fals que és el seu taló d’Aquiles sempre hi ha present la idea Freudiana de la Hiperrealitat, que neix a partir del subconscient i que anul•la la realitat en la seva versió més tradicional.\nLa simulació pot ser enemiga de la veracitat dels fets o de la realitat de les idees. És el cas de les icones religioses que no són acceptades per l ’Islamisme, per exemple. La imatge de Déu no ha de ser un signe gràfic ni escultòric, perquè les icones desnaturalitzen la pròpia idea de les divinitats i fa que s’individualitzi la fe cap a les icones en particular…\n“(…)el aparato visible de los iconos\na la Idea pura e inteligible de Dios? Justamente\nes esto lo que atemorizaba a los iconoclastas,\ncuya querella milenaria es todavía la\nnuestra de hoy.1 Debido en gran parte a que presentían\nla todopoderosidad de los simulacros, la\nfacultad que poseen de borrar a Dios de la conciencia\nde los hombres;…) (pag. 11)\nA partir de les reflexions que m’ha provocat aquest magnífic capítol, potser separant-me lleument del tema, voldria exposar una opinió paral•lela referent als mitjans de Comunicació que estem estudiant.\nLa comunicació, especialment pel què fa a la divulgació de les notícies te quelcom de les característiques que Boudrillard aplica aquí a les imatges i a l’interpretació de la realitat.\nHi ha aquella popular anècdota que explica l’evolució de la notícia d’un fet. Concretament, la realitat sense cap additiu és:\n“ A un amic meu li va tocar un premi de 100 Euros a la loteria”.\nQuan la noticia va arribar al receptor nº 100, al feliç agraciat li havia tocat un milió d’euros un xalet a la Costa Brava i un viatge de la volta al món en creuer.\nAquí hi entren el que Boudrillard en diu els simulacres. A mesura que es transmet l’estímul per la cadena genètica d’una noticia cada comunicador i afegeix quelcom de la seva collita , sigui en forma d’opinió o en forma d’apologia, l’efecte papallona és inevitable.\nRecordo que de jovenet jugava amb els meus amics al joc del “telefon” El primer de la rotllana deia una paraula clara a l’orella del següent. Quan el missatge arribava al darrer, el mot resultant no tenia ni una lletra de l’inicial. I aquí la metàfora es posa interessant , per què?\nPerquè hi ha molts factors que poden provocar aquest fracàs comunicatiu. La vocalització, l’ intenció de boicotejar la juguesca, el desconeixement de la idea, animadversió, burla, etc. etc.\nHe posat uns exemples prou elementals però crec que il•lustratius de moltes circumstàncies que mouen els mitjans de comunicació i que hem estudiat al llarg de l’assignatura.\n“Cuando lo real ya no es lo que era, la nostalgia\ncobra todo su sentido. Pujanza de los mitos\ndel origen y de los signos de realidad. Pujanza\nde la verdad, la objetividad y la autenticidad\nsegundas. (pag. 15)\n“(…)La simulación no corresponde a un territorio,\nreal sin origen ni realidad: lo hiperreal.(pag.5)”\nQuè en penses Noa Chomsky?\n15 dijous maig 2014\nA rel dels esdeveniments recents , relatius a la intenció del govern espanyol (Fernández Diaz) de instar als servidors de les xarxes socials d’Internet de posar filtres (censurar) els missatges i comunicats dels usuaris, que insulten, amenacen, o mal informen, penso que entrem en una nova era de la comunicació.\nDeixant de banda i per descomptat que l’amenaça, l’insult anònim és detestable, aquí vull introduïr una reflexió nova sobre el tema: El control informatiu\nChomsky, als seus 88 anys deu estar satisfet de la llibertat que s’ha assolit per mitjà d’aquests mitjans digitals: Facebook, e-mail, twitter,, etc. (Especialment aquest últim). I dic satisfet per la gran dificultat que comporta poder controlar-ho.\nEll ens parla del poder de les agències estatals a l’hora de difondre les notícies o a l’hora de crear programes televisius. Aquest quart poder engreixat per Internet, també té el seu taló d’Aquiles. Chomsky hauria de fer un nou estudi sobre el tema de les xarxes socials (Si és que no l’ha fet).\nAl poder informatiu i publicitari els ha sortit un gra al cul. Per la via, especialment de Twitter, ens arriben noves i opinions que en molts casos desfan el monopoli de les agències.\nChomsky ataca aquesta dictadura o dictadures de la comunicació que ara es veuen clivellades per la llibertat d’opinar i d’informar sense el seu control. Un exemple flagrant és el cas de l’assassinat de la presidenta de la Diputació de León. A part de les detestables manifestacions d’alguns individus, hi ha informacions paral•leles sobre la personalitat de la víctima, i aquelles paraules del president Rajoy, carregades de tòpics: “Era una gran mujer”, tenen rèpliques que informen que no era tant gran persona.\nS’ha aixecat polseguera entre els partits polítics per les declaracions d’alguns dels seus directius que mai s’haurien publicat en un diari o en un noticiari radiotelevisiu i sí en canvi han sortit a Internet (Twitter) i han provocat, fins i tot destitucions d’alts càrrecs.\nQuan llegim en Chomsky desenvolupant el seu anàlisi dels mitjans de comunicació i el seu poder, avui hi hem d’afegir nous paradigmes que proliferen en el temps, com ja hem dit: les xarxes socials. En elles hi intervenen també individus del poder i de la política, gent coneguda que, donades les llibertats que aquests mitjans els proporcionen, aprofiten i escriuen i donen opinions que en mitjans “comercials” i públics no exposarien.\n(…) Los medios de comunicación de masas están inmersos en una\nrelación simbiótica con las fuentes de información poderosas, tanto\npor necesidad económica como por reciprocidad de intereses. Estos\nmedios necesitan un flujo constante y fiable de materia prima informativa.\nDeben satisfacer una demanda diaria de noticias, así como\nunos horarios apremiantes para la emisión de éstas. No se pueden\npermitir tener periodistas y cámaras en todos los lugares en los que\npueden surgir historias importantes.(…)\n(Chomsky. Los guardianes de la libertat. Pag. 50)\nAvui amb els nous servidors de la Xarxa, sí que és possible una informació més instantània i moltes vegades inèdita. Hi ha algunes notícies que surten a la xarxa abans que als mitjans habituals.\nHa nascut una nova “agència”. Jo en dic l’Agencia global, que és amateur, però que és poderosa i està canviant moltes normatives que aviat restaran obsoletes, dins del paradigma de la Comunicació.\nAixò ho reforça el fet que totes les emissores de ràdio i televisió insereixen en els faldons dels seus programes, Twitter o Facebook o missatges pel mòbil. Fins i tot, les cartes al director de molts diaris estan escrites via e-mail.\nEn un progama de la televisió un expert en comunicació per Internet, va declarar (cito de memòria): que “l’estabilitat és molt difícil”, responent a la qüestió del control de les xarxes. No es pot aplicar, de moment cap normativa de control. S’han d’esperar esdeveniment i actuar sobre la marxa.\nM’agradaria saber el pensament de Chomsky, referent a aquesta nova revolució.\nChomsky, que en penses?\n* Noam Chomsky. (Florida EUA, 1928)\nA rel d’Adorno\nEn el següent paràgraf del capítol de Theodor Adorno (1903-1969) del llibre La dialèctica de la Il·lustració, redactada amb Max Horkheimer, hi ha una síntesi de la seva teoria de la cultura de masses, i d’allò que ell anomena la “Industria cultural”\n“…Hoy, la industria cultural ha heredado la función civilizadora de la democracia de las fronteras y de los empresarios, cuya sensibilidad para las diferencias de orden espiritual no fue nunca excesivamente desarrollada. Todos son libres para bailar y divertirse, de la misma manera que son libres, desde la neutralización histórica de la religión, para entrar en una de las innumerables sectas existentes. Pero la libertad en la elección de la ideología, que refleja siempre la coacción económica, se revela en todos los sectores como la libertad para siempre lo mismo. La forma en que una muchacha acepta y cursa el compromiso obligatorio, el tono de la voz en el teléfono y en la situación más familiar, la elección de las palabras en la conversación, la entera vida íntima, ordenada según los conceptos del psicoanálisis vulgarizado, revela el intento de convertirse en el aparato adaptado al éxito, conformado, hasta en los movimientos instintivos, al modelo que ofrece la industria cultural”…\nA l’hora de llegir als autors que han dedicat els seus assajos a temes com el dels mitjans de comunicació, hem de tenir en compte allò de “permanent” que contenen. Dit amb més propietat : aquelles teories que es perpetuaran en el temps i restaran sempre amb plena vigència, allò que en filosofia se sol anomenar “els Universals” T. Adorno va morir l’any que vam poder veure la primera petjada de l’home en la Lluna (1969) , en directe, per televisió. Un fet que avui també seria transcendent, no cal dir-ho, però quotidià pel què fa als mitjans de comunicació.\nEn el llibrereferit, els autors ens parlenconcretament de la premsa, la ràdio i el cinema, com a eines de la “Industria Cultural” d’aquells anys. Encara no havienassaborit el fenomencomunicatiudesprès del Big bang d’Internet: La comunicació digital, l’esclat de les xarxes anomenades “socials” amb els seus aparells corresponents.\nPer tant, aquest control que ells exposen dels mitjans d’aquell temps no és el mateix d’avui, encara que el fons social sigui semblant i en part la seva teoria sigui aplicable avui en dia. Però aquella “Democràcia” comunicativa imposada des del poder, no és la mateixa en els nostres dies. En un altre lloc d’aquest bloc ja he escrit que molta part de la comunicació, al poder se li envà de les mans i, com tots sabem, gent que era anònima han fet trontollar les bases de moltes institucions: Governs, CIA, OTAN, Arxius Secrets, accès a línies telefòniques, et. que fins aleshores eren inexpugnables. Com diria la meva avia-padrina “El món està capgirat”, especialment el de la Comunicació.\nTrobo interessant aquest article que he descobert remenant per Internet.\nMATEU CABOT http://www.constelaciones-rtc.net/03/03_07.pdf\nQuan era molt jove, el meu amic Fernando Perez de Rozas (de la nissaga grafico-periodista de La Vanguardia) em va portar a la seu de l’agència EFE de Barcelona, que ell dirigia. Vaig al·lucinar com un infant en un parc d’atraccions quan entràrem a la sala de teletips i tele-foto.\nUnes màquines penjades de la paret a un metre i mig d’altura, anaven vomitant galerades de paper imprès com si fossin rotllos de paper higiènic que s’anava caragolant dins d’unes caixes. Un senyor amb un “guardapolvos” gris es passejava per la sala i triava fragments de paper que tallava amb tisores i els posava en una carpeta. Desapareixia i tornava a fer el recorregut. Això, segons el meu amic, es feia amb torns de 24 h.\nL’agència de Noticies EFE tenia la seva xarxa de repartidors que portaven les notícies escollides a les redaccions dels diaris i a les emissores de ràdio o televisió.\nRecordo que vam mirar a l’atzar un dels tafetans que sortien de la màquina. Hi havia un autobús que havia caigut a la badia de Hong Kong i la foto que es referia a la notícia. Aquesta informació va anar a la paperera, perquè a Barcelona no interessava gaire la tribulació d’un autobús de l’altra part del món.\nInternet va acabar amb totes aquestes eines. Ara, jo, des del meu estudi puc rebre instantàniament la tragèdia d’un vaixell o d’una avió filipí que ha caigut al mar . I uns reporters filmen per a mi les tropes russes a Ucraïna i el terratrèmol de Xile.\nEl món de la comunicació ha pujat com un soufflé que ens surt del motlle i que difícilment podem controlar. Malgrat que parlem de la manipulació dels mass mèdia, la llibertat que proporciona l’era digital sempre té una escletxa per on aflorar.\nDes de casa meva puc “elaborar” noticies que poden transcendir per tot el món. Internet és una metàstasi incontrolable. Hi ha exemples de gent molt jove o no tant que han revolucionat la xarxa sense impediments immediats. Han hakejat arxius, han penetrat en converses íntimes, han difòs documents secrets, d’ordinadors, en aparença inaccessibles…\nQuan el pastís s’ha descobert ha estat difícil frenar el “tsunami”. Cal dir noms?\nI, entrant en un altre aspecte de l’era informàtica, de la comunicació digital, aquest fenomen ha generat tota una ciència, un paradigma que necessita una enciclopèdia per a la nomenclatura de totes les seves eines. Vocabulari que creix inexorablement cada dia degut als descobriments i les creacions que tenen lloc vertiginosament. I s’han de batejar les noves eines.\nPer acabar, aquí us “penjo” un enllaç que es pot consultar , per Internet, naturalment. Una nova enciclopèdia de la comunicació digital.\n19 dissabte abr. 2014\nDeshumanització del periodisme A rel de la mort de Gabriel Garcia Márquez, he remenat una mica per Internet. No cal dir que hi ha tantes entrades que podríem estar mesos, per no dir anys llegint pàgines referents al gran autor. Però he deixat la literatura (narrativa de banda) per cercar quelcom que es referís a la seva vessant de periodista (principalment opinador) i he trobat aquest discurs : Elmejor oficio del mundo [Discurso ante la 52ª Asamblea de la Sociedad Interamericana de Prensa -Texto completo.] Gabriel García Márquez que podreu llegir complert en aquest linck: http://www.ciudadseva.com/textos/otros/el_mejor_oficio_del_mundo.htm Ens parta del periodisme, tal i com ell l’ha viscut des de la seva joventut. Parla de 50 anys enrere i descriu els periòdics clàssics, amb el seus periodistes més vocacionals que titulats , amb les seves seccions i els seus organigrames: (…)La creación posterior de las escuelas de periodismo fue una reacción escolástica contra el hecho cumplido de que el oficio carecía de respaldo académico. Ahora ya no son sólo para la prensa escrita sino para todos los medios inventados y por inventar. Pero en su expansión se llevaron de calle hasta el nombre humilde que tuvo el oficio desde sus orígenes en el siglo XV, y ahora no se llama periodismo sino Ciencias de la Comunicación o Comunicación Social. El resultado, en general, no es alentador. Los muchachos que salen ilusionados de las academias, con la vida por delante, parecen desvinculados de la realidad y de sus problemas vitales, y prima un afán de protagonismo sobre la vocación y las aptitudes congénitas. Y en especial sobre las dos condiciones más importantes: la creatividad y la práctica (…).Las salas de redacción son laboratorios asépticos para navegantes solitarios, donde parece más fácil comunicarse con los fenómenos siderales que con el corazón de los lectores. La deshumanización es galopante(…) Seguidament fa referència a la deshumanització de l’ofici, degut a les tecnologies que provoquen la manca de contacte (de presència) entre els professionals de la comunicació periodistes, corresponsals articulistes, amb les redaccions. Ell culpa com un dels enemics d’aquesta deshumanització a la gravadora, al servei de la ràdio i la Tv. Potser pel temps en que va tenir lloc la conferència encara no s’havien desenvolupat Internet i les xarxes socials. Jo diria que la informàtica s’ha engolit el fet periodista que en la majoria dels casos passa per la comunicació d’un simple e-mail. Personalment jo puc apuntar la meva experiència: Escric periòdicament un breu article (Una columna en un periòdic de la Comarca el 3 de vuit) i tots els meus lliuraments els faig per Internet, via e-mail. Només he conegut personalment la direcció i redacció del periòdic per alguns àpats que hem celebrat puntualment. Aconsello la lectura de Garcia Márquez, com a lliçó i també d’homenatge de reconeixement, pòstums. Gràcies a Gabo per la felicitat que m’ha provocat en moments molt importants de la meva vida.\n12 dissabte abr. 2014\nA l’hora de parlar de Comunicació estem sotmesos a un allau de conceptes, frases fetes, definicions, que sovint , de tant esmentar-les les arraconem i les donem per bones, en un acord tàcit entre la massa.\nParlem d’un concepte important L’ “Opinió Pública”\nHi ha un capítol que apareix en els mòduls de l’assignatura Mitjans de comunicació digital. Història i actualitat. Humanitats, UOC (La recerca comunicativa) que en el seu apartat 3.3 sobre Habermas i el que ell anomena “espai públic”.\nHi llegim que “Una de les característiques d’aquest àmbit de recerca és la dificultat d’establir un consens sobre la mateixa definició d’opinió pública”. Fins i tot es discuteix si podem considerar una definició clara i concisa, perquè hi ha sociòlegs que qüestionen , fins i tot la seva existència.\nSi per públic considerem també un dels seus sinònims “general” ens trobem que de fet Opinió pública ens proposa el dubte de la seva “generalitat” o com també podríem dir la seva objectivitat.\nJürgen Habermas un dels membres més destacats de l’Escola de Frankfurt (de la seva segona generació) va introduir un concepte que ell anomena l’esfera pública (La transformació estructural de l’esfera pública , 1962).\nÉs d’aquí d’aquesta esfera d’on sorgeix el concepte d’opinió pública. Va ser a Anglaterra d’on van sorgir els grups d’opinió que amb les eines tecnològiques que anaven apareixent (ràdio, TV, Internet) van descobrir que entraven en un marc de més difusió i llibertat a l’hora dels debats, perquè aquests es van popularitzar entre les diverses classes de la societat, deixant de ser un privilegi de les capes elitistes de la cultura. És quan apareixen uns mètodes de funcionament que donen veu a la massa i es poden escoltar veus que prediquen drets bàsics de la societat: Llibertat d’opinió, de premsa, de reunió i d’associació.\nAquesta esfera pública va esdevenir un camp que va derivar cap a un àmbit d’informació, plural, raonada que es va consolidar cap a una comunicació oberta a tothom. file:///D:/Users/Josep/Downloads/2_6-Teorias_de_la_Opinion_Publica(2).pdf\nSabem que aquesta evolució de la comunicació amb la introducció de l’opinió pública ha tingut la seva existència efímera. Però el gen d’aquest concepte , l’opinió general ha germinat en el concepte de racionalitat comunicativa que Habermas va introduïr més endavant.\nOpinio pública, aquest segell que tantes vegades s’anomena molt a la lleugera, és un concepte vigent encara que la seva definició no sigui la mateixa al llarg del temps.\nPer acabar apuntaré unes quantes definicions d’aquest concepte tant popular.\n• Gran Enciclopèdia catalana:\nEstat de consciènciaun fet-estímul determinat.\n“Té, a més, un significat instrumental dins la mecànica espontània que regula la relació entre el poble i les mesures del govern. En aquest segon sentit l’ opinió pública s’interpreta com l’estat de consciència col•lectiva de la comunitat en una doble fase: com una opinió pública donada en el moment que és consultada i com una força política que serà utilitzada segons que aquest estat col•lectiu vagi en una direcció o en una altra… “\n• L’opinió pública és el conjunt de creences, discursos i percepcions del poble d’un indret determinat sobre un assumpte.\nEs pot conèixer a través del sufragi (ja que els ciutadans en democràcia votaran el partit que millor reflecteixi la seva opinió), de tècniques de recollida de dades (com l’enquesta , l’entrevista o els manifests) o a través de les manifestacions, siguin o no espontànies. Si l’opinió pública es modifica en Estats amb sobirania popular, pot canviar el règim de govern, per això la premsa i la propaganda miren d’influir-hi.\n• Per Habermas:\n“ La voz de la sociedad civil que se gesta en el espacio público.\n– Es producto del sistema circulatorio de la sociedad civil.\n– Debido a que se gesta en la esfera pública, la opinión pública es la única fuente legítima de la ley.\n– La ley de la opinión pública es la voz de la razón y el punto crucial son los méritos de los argumentos, no la identidad de quienes argumentan.\n– La opinión pública es el vínculo entre la sociedad democrática y la instancia parlamentaria.\n– Sin la opinión pública la democracia moderna carece de sustento.”\nLa meva guerra dels móns.\nA rel del tema proposat en la PAC 3 de l’assignatura “Mitjans de comunicació, història i actualitat”, seguidament us faig arribar la meva experiència personal sobre aquest tema.\nA meitats de la dècada els anys 80 del segle passat, se’m va proposar la producció d’un programa de ràdio. Eren temps de transició i s’anava revifant el peròdisme crític, en aquest cas en la radio local del meu poble , Calafell. Tasca molt difícil perquè en un municipi de aprox. 10.000 habitants tothom es coneix i l’autocensura ha de ser molt més primmirada.\nCalafell ràdio, els dimecres a les 21 h.\nEl programa el vam anomenar “l’Hora dels grills”. Durava 2 hores i el seu guió era més o menys aquest:\n· Una hora de crítica d’actualitat. Aquest apartat ens va portar moltes complicacions perquè les crítiques eren càustiques, incisives i satíriques en vers les altes institucions del poble: Ajuntament Església, Forces de seguretat, et.\n· Un interludi musical, amb referències al tema principal que tractàvem. Uns quants acudits de collita pròpia o emprats.\n· Una secció de consultes, amb fil directe, que vam titular “Piqui rasqui”\n· I finalment una entrevista. Era la xerrada amb personatges especials , el que avui anomenem “frickis” fora dels cànons tradicionals de les entrevistes a càrrecs o persones “importants”.\nEl programa el portàvem dos “grills”, “El grill xic, un company, Amadeu Colet, que fa poc ens va deixar i el “Pitu grill”, el meu pseudònim durant molts anys. Va ser durant dos anys un espai d’èxit en l’àmbit local i comarcal (Baix Penedès).\nEl programa motiu d’aquesta crònica , crec que va ser un dels més reeixits de tota la sèrie. Avui encara el recorden els veïns.\nVaig descobrir, per casualitat un carter , el Genís, que va entrar nou a Correus i iniciar una relació cordial per la seva afició als fenòmens paranormals, i de ciència ficció, especialment al tema dels OVNIS. Era u quijot dels estudis extraterrestres. Els seus “llibres de cavalleries” l’havien trastocat fins l’obsessió. Cada dia em mostrava estudis, llibres revistes , imatges sobre el tema OVNI.\nSobtadament, em va venir la idea de portar-lo a la ràdio.\nI així va ser. Per al Genís aquella, i les posteriors van ser les seves nits de glòria. La xerrada amena i apassionant que vam compartir , amb les seves explicacions canòniques de contactes amb naus extraterrestres, amb el repertori tradicional en què es presentava com un esser que d’infant ve esser abduït pels tripulants d’un plat volador i li havia estat inoculat un xip al clatell que el comunicava amb ells va ser un espectacle que jo mai havia imaginat.\nEntre els grans projectes que tenia , n’hi havia un que ens va entusiasmar. Ens va dir que per a la propera setmana, ell i la seva colla d’OVNI-ferits, tenien una cita amb un escamot de naus que es deixarien veure damunt de la Pedrera del Rión (Actualment, partida per l’Autopista Pau Casals). Un espai abandonat d’on s’havia extret pedra per a construir la Sagrada Família. I que per aquest motiu era un lloc sagrat per als habitants d’altres galàxies, que ell emparentava amb la mare de Déu. (Montserrat, com se sap,és un centre de localització d’OVNIS).\nVa saltar immediatament la proposta de retransmetre en directe aquesta trobada, tant excepcional, i vam citar des del programa a tots els veïns que volguessin participar-hi.\nDiuen que moltes vegades la realitat supera la ficció. Aquest dia en vaig tenir una bona mostra…Era una nit de lluna plena, el cel minat d’estels. Feia fresqueta. Hi va haver un allau de cotxes als voltants de la pedrera, aparcats al llarg de la carretera i per dins del bosc, que va desbordar les nostres previsions, fins i tot un trempat hi va muntar un “xiringuito” de begudes. Hi havia gent de tota mena:\n· Els addictes a la ciència ficció que envoltaven al Genís com a un Messies.\n· Els que creient en extraterrestres.\n· I els agnòstics curiosos que en farien un xou burlesc de l’esdeveniment.\nEl Genís va dirigir la litúrgia. A aquelles que van voler ens va fer agafar les mans en cercle. En vam haver de fer diversos de concèntrics degut a la multitud.\nSeguidament ens va convidar a tancar els ulls i meditar. Després ens els va fer obrir.\nEl cel estava estrella, i al contemplar-lo, et feia trontollar la consciència, perquè sembla que hi havia una dansa celeste cada cop més vertiginosa. Vaig veure gent realment abduïda com si es preparés per a un miracle.\nEl cel damunt d’aquell indret és una pista de vols contínua dels avions que van o venen del Prat. Les llumetes dels aparells feien pensar en l’arribada dels nostres veïns del cosmos. Hi va haver moments que es concentraven 4 o 5 llums en el cel…\nFinalment, tot va acabar com el rosari de l’aurora: Els seguidors i companys del Genís, es van emprenyar per les burles dels escèptics i es va muntar una disbauxa, que no va ser més violenta perquè la policia (Que també cercava OVNIS) els va dissuadir.\nNo és res més que una anècdota. Però us diré que jo hi va haver moments que em vaig espantar. I em va venir al cap el trasbals de l’Orson Wels en la Guerra dels móns.\nEra una modesta emissora d’un poble modest, però va mobilitzar una comarca. Què passaria si això es produís en una emissora més important?\nEls mitjans de comunicació en segons quines mans poden exercir un poder de conseqüències incalculables.\nÉs evident que qualsevol autocràcia el primer que fa des del poder és controlar els mitjans de comunicació. La TV és ara per ara el més massiu, pel fet que arriba a tothom sense moltes dificultats tècniques, seguidament ve la ràdio i les xarxes socials així com la premsa escrita.\nLa TV és l’eina que monopolitzen la majoria de governs, més o menys democràtics.\nAquest matí he escoltat a la Sílvia Còpulo en una excel·lent introducció del seu programa “El Suplement” de Catalunya ràdio. Denunciava l’acció del govern pro rus de Crimea, que ha tallat i “hackejat” tots els mitjans de comunicació. A la TV només es poden veure notícies manipulades pro Rússia i telenovel·les.\nDesprés de les armes, l’eina més poderosa són els mitjans de comunicació, especialment la TV.\n"La gente paga por su propia subordinación" Noam Chomsky.


C.E. Premià – CRÒNICA 1r Partit de lliga\nAgonia i eufòria a parts iguals. El primer equip aconseguia una treballada victòria en temps afegit davant un gran CAN RULL. Els nostres, que en el minut 11 de partit es posaven per sota en el marcador… abans d’acabar la primera part empataven amb un gol de SAMU, no resolien el partit fins al temps d’afegit quan FEDE amb una jugada de rebots dintre l’àrea posa la pilota dins la xarxa que feia pujar l’1-2 definitiu al marcador.\nEl partit començava amb un PPREMIÀ intens i dominador que sortia a per el partit des del primer moment. Els de PACO ORTIZ, tenien el domini de la pilota, però en la primera aproximació de CAN RULL arribava el primer gol.\nSeguint amb el seu joc habitual, i malgrat el gol enqueixat, el PREMIÀ insistia a fer mal amb la pilota per les bandes i al minut 44 xiulen un penal claríssim a SAMU, que ell mateix marcava en els 11 metres.\nDe mica en mica el CAN RULL, que es plantava sòlid al darrera intentant fer mal a la contra, començaria a guanyar terreny però les seves aproximacions eren esvaïdes per la nostra defensa. El Premià començava a estar incòmode davant el rumb que estava prenent el partit, però no van baixar els braços i van anar a pel partit, amb minuts molts bons i jugades boníssimes.\nA la represa el CAN RULL feia un pas endavant i generava molt de perill al contraatac. Passaven els minuts, el Premià no tenia les idees clares i PACO ORTIZ introduïa canvis en l’equip, per donar profunditat i desorientar l’equip rival.\nEs succeïen les ocasions i no hi havia manera de fer el segon, els nostres perdonaven mentre que els visitants intentaven conservar l’empat alentint i enterbolint el joc. Però quan tot semblava que acabaria en empat, i ja en temps afegit, FEDE és troba una pilota morta dins de l’àrea petita, amb moltíssims rebots, va xutar amb la cama esquerra al fons de la xarxa, després d’aquest gol, l’equip local no va tenir temps de res més i van perdre el partit “in extremis”.\nEls tres punts anaven a Premià després d’un partit sofert i treballat dels homes de PACO ORTIZ. Els nostres ja se situen a la part alta de la taula coliderant el grup 4 de segona catalana. El pròxim partit serà diumenge al camp Municipal Premià de Mar contra un equip dur i amb experiència PARETS C.F.A. a les 12 hores.


Felicitats, Tres Fan Ball\nEl passat 30 de novembre, Guaix, la Coordinadora pel Valencià de l'Horta Sud, va celebrar el sopar de tardor, que representa el tret de sortida de la Trobada d'Escoles en Valencià del proper 2013. Entre els actes que emmarcaven aquell sopar, volem destacar el guardó que Guaix va atorgar a Tres Fan Ball, per la seua trajectòria (fan 20 anys el proper 2013), i pel suport a la nostra llengua, i a les incontables Trobades de la Federació Escola Valenciana on han assistit per posar-hi la música i la festa.\nDes de Folksona ens volem unir a aquesta celebració i felicitar els nostres amics pel guardó rebut. Esperem que seguisquen com fins ara, i que ho puguem gaudir molts més anys a Folksona.\nPosted by Folk Sona at 12:12\nSva-ters canta a Folksona 2012\nAcí teniu el vídeo del taller de música del grup d'Alcàsser, Sva-ters, en què ens van explicar la seua experiència, i van interpretar algunes cançons per a tots nosaltres. Al vídeo podreu veure la cançó Rumba d'Amore, amb la inestimable col·laboració de Jordi, Mario i Eduard.\nGràcies a Sva-ters per venir a compartir una vesprada de música amb nosaltres al Folksona 2012!!!\nA més, ací us deixem altres vídeos d'aquella vesprada:\nPosted by Folk Sona at 6:37\nError de preus\nA la pestanya superior on hi ha la informació sobre el procés d'inscripció per a Folksona 2012 hi havia una errada important que cal que feu esment, perquè no coincidia amb la informació que havíem enviat per correu electrònic.\nEl preu per un participant és 260€ (i no 285€, com posava).\nEl preu per participant, si hi ha dos membres de la mateixa família, és 225€ (i no 250€, com posava).\nPer tant, si aquest error us ha causat algun perjudici, poseu-vos en contacte amb nosaltres per buscar la manera de restituir-vos els diners.\nSentim els mals que haja pogut ocasionar.\nPosted by Folk Sona at 9:42\nInscripcions a Folksona 2012\nLes inscripcions a Folksona ja estan en marxa. Hem rebut ja moltes inscripcions.\nPer als que encara no ho teniu clar, o no sabeu què cal fer, us recordem els passos:\n- Heu de comunicar a Folksona la vostra inscripció, mitjançant un correu enviat a folksona@gmail.com.\n- Heu de fer l'ingrés bancari a Associació “Pont Folk”. Banesto (Manises). Tel. 96 153 74 64\n* En fer l’ingrés, com a concepte cal posar el nom i cognoms del vostre fill i l’instrument que toca.\n- Les places són limitades i el termini d'inscripció acaba el 31 de maig.\n- Un cop feta la inscripció, abans de les colònies, rebreu un full d'autorització que cal portar correctament emplenat el dia que comença Folksona 2012.\nPosted by Folk Sona at 9:40\nJA ESTÀ ACÍ FOLKSONA 2012\nAmics i amigues, JA ESTÀ ACÍ FOLKSONA 2012!!!!!!!!! L'experiència inoblidable de la música tradicional valenciana més important de totes ja està en marxa.\nDarrerament, l'Equip Folksona ha estat coordinant la preparació de Folksona, ha estat preparant el contingut musical de la trobada, ha fet contactes per portar els grans de la nostra música i ha començat el contacte amb els participants!.\nA la pestanya superior de "Folksona 2012" teniu la informació relativa a les colònies d'enguany, que per tercer any fem a Agullent.\nComenceu a difondre Folksona 2012 perquè de ben segur que els participants d'enguany viuran una experiència musical única! Des d'ara es poden començar a sol·licitar els fulls d'inscripció.\nPosted by Folk Sona at 11:57


Wikiloc - ruta Pont d'Armentera, Saburella, Roques d'en Magí, Gorg Negre, Querol, Pontd'Armentera - El Pont d'Armentera, Catalunya (España)- GPS track\nPont d'Armentera, Saburella, Roques d'en Magí, Gorg Negre, Querol, Pontd'Armentera\n6.399 335 452\nVista 597 vegades, descarregada 15 vegades\nSortida del Pont d'Armentera pel camí de Riastres. Seguim pista amunt fins arribar al castell de Saburella. Abans harem passat pels antics masos de Cal Rosic i Cal Mandil. Gaudim de la panoràmica que ofereix el Castell sobre la vall del Gaià i descendim per un sender fins a la pista per on hem pujat. Seguim per la dreta, i ara la pista anirà descendint fins a trobar la que ve de Cal Mandil. Seguim direcció Cal Baldric fins arribar al collet de la Plana del Catecu. Aquí seguirem a la dreta un desduixat camí que ens portarà a la part més alta de les Roques d'en Magí on, per la seva situació estestratègica, hi ha una antena alimentada amb energia solar. Visió privilegiada sobre Querol. Descendim i tornem a connectar amb la pista d'abans que seguim per la dreta fins al Casó del Benet. Aquí abandonem el sender principal, i seguim un desdibuixat camí per camps de cereals que més endavant enllaça amb una pista poc transitada, que per sota el rocam i enlairada sobre la vall, ens portarà a cal Camadall. Ara continuarem pel PR-C 2 fins al pal indicador del Gorg Negre. Gaudirem de l'entorn netejat del Gorg Negre, la nova passarel.la i el nou sender que ens permet anar a Querol de manera circular, entrant pel camí dels Horts al poble de Querol.\nSortim de Querol tot passant per la font, i des d'allí ja trobem pal indicador del nou camí de les Terres del Gaià que seguirem i gaudirem fins arribar al Pont dArmentera, el punt de sortida.\nEl camí del principi (pista de cal Rosic i Cal Mandil) i Torrent de Rosic és un tram aburrit o val la pena?\nPer una altra part, es podria fer el corriol del Puig Tonell més a la dreta? Sembla més agradable amb les vistes del Gaià\nHola, ha trobat interessant aquesta ruta Pont d'Armentera, Saburella, Roques d'en Magí, Gorg Negre, Querol, Pontd'Armentera https://ca.wikiloc.com/rutes-senderisme/pont-darmentera-saburella-roques-den-magi-gorg-negre-querol-pontdarmentera-10223634 Salutacions, Wikiloc - Rutes del Món


Enric I. Canela » Blog Archive » Els metges veuen problemes a l’adaptació a Bolonya\nLa Confederació Estatal de Sindicats Mèdics creu que el procés de Bolonya degrada la professió de la Medicina.\nLa veritat és que no acabo de veure la degradació per enlloc. Segurament deu haver alguna cosa, però no l’he percebut dins la meva universitat. Preguntaré als companys per veure si es tracta d’aquestes coses que munten els sindicats per justificar que hi són o bé és una demanda justa.\nClassificat com a Economia, Universitat | No hi ha comentaris »


Dolors Montserrat: “En només tres anys, Casado ha tornat a demostrar que el PP és l’única alternativa al govern de Sánchez” – POPULARS\nDolors Montserrat: “En només tres anys, Casado ha tornat a demostrar que el PP és l'única alternativa al govern de Sánchez”\nLa portaveu del Partit Popular en el Parlament Europeu, Dolors Montserrat, ha afirmat que en tan sols tres anys en la presidència del Partit Popular, Pablo Casado ha donat la volta a la situació i ha tornat a demostrar que “el Partit Popular és l'única alternativa al govern de Pedro Sánchez i que és l'única alternativa política reformista que proposa solucions als problemes reals”.\nAvui en roda de premsa al costat del president del PP de Barcelona, Manu Reyes, Dolors Montserrat ha assegurat que “la legislatura està en via morta ja que els pactes, les cessions i les mentides de Sánchez han sentenciat la seva permanència en la Moncloa”. “El PP és el camí per a sortir de la crisi de triple dimensió: econòmica, social i sanitària”, i ha posat com a exemple la gestió a Europa on governa el Partit Popular.\nLa portaveu Popular ha destacat que a Europa “hem estat capaces en un temps rècord d'aportar solucions posant en marxa la recerca i inversió en la vacuna amb la compra centralitzada de les mateixes per a aconseguir la vacunació del 70% dels europeus durant l'estiu, els fons europeus que han de servir per a crear llocs de treball i fer créixer l'economia, i la creació del certificat digital per a vetllar per la llibertat de moviment dels europeus.\nAixí mateix, Dolors Montserrat també ha destacat la necessitat de defensar l'Estat de Dret i ha recordat que aquest dimarts la Comissió Europea va emetre un informe en el qual demanava a Espanya que el Consell General del Poder Judicial (CGPJ) sigui triat per jutges, i ha destacat: "És el que hem reclamat a Sánchez, que no ha volgut aplicar els estàndards europeus ja que constantment ha volgut grapejar les institucions".\nCentrant-se en la vacunació, Montserrat ha afegit que segons el Ministeri de Sanitat el 5,5% dels contagis actualment són gent amb la vacunació completa, un 11% gent amb una dosi i un 83% en gent sense vacunar, la qual cosa demostra que “la vacuna funciona i ha aconseguit detenir la sagnia a la qual ens tenia sotmesos la Covid”.\nEn aquest sentit, ha denunciat que el govern ha renunciat a una de les quatre vacunes aprovades per la EMA i li exigeix “no renunciar a cap vacuna, quan el que necessitem més que mai és estar vacunada tota la població”.\n“Però no sols ens podem quedar en les vacunes –ha afegit- el que necessitem és un pla jurídic, no volem 17 estius diferents per a cadascuna de les comunitats autònomes, volem un únic estiu amb seguretat, amb protecció dels nostres drets fonamentals, amb protecció de la nostra salut i que pugui continuar treballant l'economia”. I recorda que des de fa més d'un any el Partit Popular està reclamant una llei de pandèmies, com ha fet Europa.\nFinalment, Dolors Montserrat també ha defensat la necessitat de fer test massius, la creació d'un informe expansiu de tots els vacunats per a conèixer la situació de la immunitat de la població, i preparar un pla per a una volta segura als col·legis.\n← Manu Reyes: “La Generalitat ha…\nEl PP impulsarà mocions per… →