Na Carrossa de Vilaragut: la «noble dona» de la cort de Joan I i Violant de Bar - Diari La Veu\nEscriba el número 298650\nNa Carrossa de Vilaragut: la «noble dona» de la cort de Joan I i Violant de Bar\nNa Carrossa de Vilaragut, la "favorita" de la cort de Joan I i Violant de Bar. Li tocà bregar en un món misogin, d’homes —i també de dones— que no suportaven el protagonisme d’una dona en el govern i la vida pública.\nNoble senyora, valenciana, a na Carrossa de Vilaragut li tocà bregar en un món misogin, d’homes —i també de dones— que no suportaven el protagonisme d’una dona en el govern i la vida pública. Na Carrossa, la «noble dona» de la cort del rei Joan I, arribà a tindre una gran ascendència sobre el monarca, la qual cosa significava poder, però també l’origen de rabioses enemistats. Els seus adversaris necessitaren d’unes Corts generals, les de Montsó de 1388-1389, per a desbancar-la. Apartada, finalment, de la família reial, s’ocupà de la gestió del seu patrimoni, les baronies de Corbera, Albaida i Carrícola, fins a la seua mort en 1423. Vet ací la seua història.\nPerversió del llenguatge, un «favorit» reial és un personatge, de sexe masculí, amb gran ascendència sobre el rei, en qui el monarca delega les seues funcions; en castellà en diuen valido. En canvi, si al mot li afegim la marca del femení –a, en què queda? Una «favorita» té ascendència sobre el rei, certament, però perquè es gita amb ell; tot fent referència, el mot, a l’amistançada oficial del monarca. La història està plena d’exemples, inclosa la del país situat a llevant d’Espanya, el nostre, que frisa per recobrar la llibertat perduda.\nNa Carrossa de Vilaragut, dama de la cort, feu carrera servint la reina consort Violant de Bar, de qui es convertí en amiga privilegiada i confident, i d’aquesta tan estreta relació amb l’esposa arribà a tractar directament amb el mateix rei.\nNa Carrossa de Vilaragut, dama de la cort, feu carrera servint la reina consort Violant de Bar, de qui es convertí en amiga privilegiada i confident, i d’aquesta tan estreta relació amb l’esposa arribà a tractar directament amb el mateix rei, però no hi ha cap prova ni indici que Carrossa compartís el tàlem del monarca. Joan I —no ho dic debades— estava profundament enamorat de la seua muller, la francesa Yolande (Violant), filla de Robert, duc de Bar, i de la princesa Maria de Valois, filla de Joan II de França. Na Violant de Montbéliard (el llinatge patern) i de Valois, néta, doncs, de rei, era dona amb molt de pedigrí i, val a dir-ho, de glamour, atributs acompanyats d’un físic agraciat i la seducció que exercia l’exotisme de l’accent punxegut. I és que Violant era francesa de debò, de la França autèntica, el país situat al nord del riu Loira. La cort de França aleshores marcava tendències i la moda europea, i d’això l’atractiu de la segona esposa de l’infant primogènit Joan. La primera Muller, Mata d’Armanyac, morta en 1378 era occitana; afrancesada però occitana. No res a veure, la Violant (ni la Violant ni la Mata), amb l’autòctona i castissa Sibil·la de Fortià, l’empordanesa esposa del seu sogre, Pere III, ni tampoc amb la discretíssima cunyada Maria de Luna, muller de l’infant Martí.\nA Joan, dit «l’Amador de la gentilesa» pels seus contemporanis, li anava el glamour, el glamour francès. La seua primera nóvia fou la princesa Joana, filla de Felip VI de França. La noia, però, emmalaltí sobtadament i morí quan feia el viatge per a trobar-se amb el seu promès. Després d’aquest incident, el pare, per interès polític, el casà amb la filla del comte d’Armanyac, Mata, també emparentada amb la casa reial francesa a través de la mare, Beatriu de Clermont. Mata complí al llit amb escreix el que es requeria d’una princesa: a embaràs per any. Cinc anys, cinc embarassos, fins que el darrer resultà mortal. Mata morí a Saragossa, de part, en octubre de 1378. Dels cinc naixements anteriors només sobrevisqué Joana, una dona malaltissa i —ai pobreta!— amb discapacitat intel·lectual. Joan, òbviament, havia de casar-se de nou, però ara, contra el parer del pare, ell s’encarregà de triar la nóvia. Carles V de França, amb ganes d’eixamplar la seua influència a la corona de catalans i aragonesos, intervingué decididament; li oferí al príncep català dues parentes, totes dues xicotes plenes de joventut i bellesa: una era la Yolande de Montbéliard (Violant), filla del duc de Bar, i, per si no li apanyava aquesta, el rei francès tenia un pla B, la Marie, filla del senyor de Coucy. Bé, Joan trià la Violant, com ja s’ha vist, i el pare, Pere III, s’enfurismà i molt. Pretenia mullerar Joan amb la filla del rei Frederic III de Sicília, Maria, i... Va el fill i espifia el negoci. Vaja! Aquesta Maria era també la seua néta, però en política val tot i Pere III ja ho tenia parlat amb el papa perquè concedís la llicència preceptiva per a permetre el matrimoni d’oncle i neboda. No pogué ser amb Joan, però Pere III, home de molts recursos, també tenia un pla B, i aconseguí comprometre l’enllaç de la néta siciliana amb un altre nét, el fill de Martí, el futur Martí «el Jove».\nJoan I estava profundament enamorat de la seua muller, la francesa Yolande (Violant), filla de Robert, duc de Bar, i de la princesa Maria de Valois, filla de Joan II de França. Na Violant de Montbéliard (el llinatge patern) i de Valois, néta, doncs, de rei, era dona amb molt de pedigrí i, val a dir-ho, de glamour, atributs acompanyats d’un físic agraciat i la seducció que exercia l’exotisme de l’accent punxegut.\nParafrasejant The Tempest de William Shakespeare, l’escriptor estatunidenc Charles Dudley Warner digué que politics makes strange bedfellows, o sia, que «la política fa companys de llit insòlits». Bé, això ve esdevenint-se sense solució de continuïtat des de temps immemorials i més encara quan dels llinatges regis depenia l’estabilitat o l’ambició dels estats respectius. No res a veure, però, amb la bufonada borbònica del Felipito «el Preparao» i la Leti «l’Espanta-sogres», que vaja dos! Més que strange («insòlits») són freakish («aberrants»). Joan s’enfrontà al pare per Violant (néta de rei, que no d’un taxista) i, se’n sortí, que Joan i Violant es casaren el 20 d’abril de 1380 a Perpinyà. Una noia de tot just quinze anys quan es casà, Violant era dona de caràcter. No era pas la conformista Mata, la dissortada primera esposa de Joan. Ambiciosa, Violant exercí una gran influència sobre el seu marit, que fou determinant quan Joan es convertí en rei, tant a l’interior dels estats catalanoaragonesos com en la política exterior. A l’any següent de les noces, nasqué el primer fruit del matrimoni, la infanta Violant. Un total de set nadons (tres xiquets i quatre xiquetes) deslliurà del seu ventre la filla del duc de Bar. Tanmateix, la malastrugança acompanyà la prole del matrimoni, ja que només una filla sobrevisqué a la infantesa, la primogènita Violant.\nLa filla de Joan de Vilaragut i d’Isabel de Carròs\nVers l’any 1356 o 1357, huit o nou anys abans que la filla del duc de Bar, nasqué (a Albaida, Corbera o potser València) la filla i hereva del matrimoni format per Joan de Vilaragut i de Romaní (senyor d’Albaida, Aljorf, Atzaneta, Carrícola, Benisoda i Corbera) i Isabel de Carròs i Ximenes de Borriol, filla Francesc de Carròs i Llúria, senyor de Rebollet (la Font d’en Carròs) i Oliva, i néta, doncs, de l’almirall del mateix nom que participà en la conquesta catalana de Sardenya. És possible que la mare morís a conseqüència del part, després d’haver infantat tres fills més (Joan, Jofré i Bernat). Joan, Jofré, Bernat i Carrossa havien d’heretar el patrimoni patern a parts iguals, però tots tres germans mascles moriren sense descendència en 1375 (Jofré a Sardenya) i l’herència passà a la germana i a un parent, Berenguer de Vilaragut i de Boïl, que heretà la part corresponent a Bernat, origen —com tot llegat amb calerons— de plets posteriors.\nA Joan, dit "l’Amador de la gentilesa" pels seus contemporanis i també "el Caçador", li anava el glamour, el glamour francès. La seua primera nóvia fou la princesa Joana, filla de Felip VI de França. La noia, però, emmalaltí sobtadament i morí quan feia el viatge per a trobar-se amb el seu promès. Després d’aquest incident, el pare, per interès polític, el casà amb la filla del comte d’Armanyac, Mata, també emparentada amb la casa reial francesa. També morí i el príncep trià una altra francesa, Violant de Bar.\nNo sabem el nom de fonts de la filla de Joan de Vilaragut i Isabel de Carròs. S’ha especulat que potser fóra Margarida, perquè «M. Carroça de Vilaragut» signà en dos documents seus conservats i Margarida era el nom de la segona esposa del seu avi patern, Margarida de Llúria i Entença, comtessa de Terranova (o Òlbia, a Sardenya), que fou la seua madrina de baptisme. Hi ha qui ha pensat, en canvi, que la batejaren Isabel, com la mare, o Anna. Tot plegat, especulacions. Ella, però, de ben antuvi féu servir el seu segon cognom feminitzat, «Carrossa» i així consta en la documentació. El seu pare tornà a casar-se, ara amb Teresa de Boixadors i de Carròs, que era neboda de la primera esposa, però morí aviat. La xiqueta, segons explica Onofre Esquerdo al seu Nobiliario valenciano, passà la infantesa a cura de la seua madrina Margarida de Llúria, que l’estimà com si fóra una néta de debò. A casa de la comtessa de Terranova cal suposar que rebé l’educació acurada i necessària, pròpia d’una dama de la noblesa, per als reptes que li depararia el futur. Amb vint-i-quatre o vint-i-cinc anys d’edat, el 15 de febrer de 1381, a València, contragué matrimoni, amb el noble aragonès Joan Ximenes d’Urrea i d’Atrosillo, personatge vinculat al Regne valencià per ser el senyor de la tinença d’Alcalatén.\nEl marit dement i la sogra buscar-raons\nEra Joan Ximenes d’Urrea i d’Atrosillo un bon partit? D’antuvi així ho semblava. Òbviament, el matrimoni fou pactat entre les parts: els Vilaragut i els Ximenes d’Urrea, que pretenien traure avantatges d’aquesta unió; dos llinatges molt actius —val a dir-ho— en les conflictivitats produïdes per les bandositats nobiliàries que afectaven aleshores el Regne valencià i Aragó. Ara bé: el senyor de l’Alcalatén no fou, precisament, un marit exemplar. A més a més, segons explica la documentació de l’època, patia demència. D’altra banda, estava la sogra, Maria d’Atrosillo, la senyora d’Estercuel (Terol), que —veges tu!— no volia veure a la nora ni en pintura. Sembla que la d’Atrosillo era una senyora d’això que diem del morro tort, gelosa i malcarada. Hereva dels d’Atrosillo, no consentí que una altra dona ocupàs un lloc rellevant a la seua família. Així que, sorruda, no permeté que Carrossa anàs a viure als llocs d’Aragó on ella i el seu fill habitaven. I el fill, calçasses, no contradigué sa mare. En conseqüència, Carrossa restà a València, a més a més prenys, que tingué una filla del seu forassenyat marit, a la qual posaren el nom de Maria, com el de la sogra. Prenys i desvalguda, que el Joan Ximenes d’Urrea l’abandonà, Carrossa sol·licità una pensió d’aliments, com els Furs li reconeixien, i vet ací la primera trobada amb l’infant Joan, jutge del plet entre nobles com a lloctinent general dels regnes de la Corona que era.\nVers l’any 1356 o 1357, huit o nou anys abans que la filla del duc de Bar, nasqué (a Albaida, Corbera o potser València) la xiqueta M. de Vilaragut i de Carròs. No sabem el nom de fonts de la filla de Joan de Vilaragut i Isabel de Carròs. S’ha especulat que potser fóra Margarida, perquè «M. Carroça de Vilaragut» signà en dos documents seus conservats i Margarida era el nom de la segona esposa del seu avi patern, Margarida de Llúria i Entença, comtessa de Terranova (o Òlbia, a Sardenya), que fou la seua madrina de baptisme.\nEl palau episcopal de València tingué lloc el juí. El Ximenes d’Urrea estigué representat per un tal Francesc Munyós, home que representava els interessos del senyor d’Alcalatèn a València i, a més a més, s’ocupava dels fills bastards del personatge, de noms Gil Boïl i Toda Peres. L’infant Joan emeté dues sentències, el 25 de juny i el 2 d’agost de 1382, que donaren la raó a la demandant. El demandat fou àdhuc declarat «dement furiós». De moment, no hi hagué divorci, però el Joan Ximenes d’Urrea hagué de pagar. No s’ho prengueren molt bé això, ni ell ni la mare, que des d’aleshores juraren enemistat eterna a la Vilaragut.\nQuè veieren Joan i Violant en na Carrossa? El cert és que poc després del judici, la filla del senyor d’Albaida s’integrà al seguici de la infanta, juntament amb la filla, anomenada ara Isabel. Carrossa —a fer punyetes la sogra!— li canvià el nom pel de la seua mare. La xiqueta, però, no visqué gaire i morí encara en la infantesa. I ací, convertida en dama de la infanta Violant de Bar, Carrossa inicià la seua carrera de cortesana i dona —diguem-ne— d’estat, i que tanta polseguera aixecà quan Joan i Violant es convertiren en rei i reina dels estats catalanoaragonesos.\nAmb vint-i-quatre o vint-i-cinc anys d’edat, el 15 de febrer de 1381, a València, contragué matrimoni, amb el noble aragonès Joan Ximenes d’Urrea i d’Atrosillo, personatge vinculat al Regne valencià per ser el senyor de la tinença d’Alcalatén. Joan Ximenes d’Urrea, instigat per la seua mare, la morro tort Maria d'Atrosillo, abandonà Carrossa, que havia tingut una filla d'ell. Sol·licità una pensió d’aliments, com els Furs li reconeixien i ací Carrossa tingué el primer contacte amb l'infant Joan, futur rei Joan I.\nNa Carrossa, favorita dels reis\nCom s’ho féu per a arribar tan alt, la veritat no ho sabem. Carrossa es guanyà la confiança de la francesa, fins al punt que es convertí en la principal dama de la seua cort. Eren temps difícils per a Violant. El seu sogre, el rei Pere III, s’havia casat amb l’empordanesa Sibil·la de Fortià, una dona de la baixa noblesa autòctona, tan ambiciosa com ho era Violant. I Pere III —ai el Pere III de la senectut!— li deixava fer. Sibil·la, filla de Berenguer de Fortià, entrà al llit del cinquantí rei des d’octubre de 1377. S’hi casà, tot i l’oposició dels dos fills del rei, Joan i Martí, i fins i tot Pere III la coronà a Saragossa, el 30 de gener de 1381. Joan i Martí no hi assistiren. Des d’aleshores les relacions de rei i fill s’emboiraren. Sibil·la es convertí en reina i començà a teixir una xarxa de clienteles i influències per a beneficiar la seua família. Ai el nepotisme! Ja veieu, pur pujolisme avant la lettre. Sibil·la, com la Marta Ferrusola i Lladós dels temps del maridíssim, se sentí segura de la seua posició i promocionà parents i aduladors. I tot això, els infants Joan i Martí i llurs respectives esposes que no se’n sabien avenir. Sibil·la, descarada, amb el consentiment del marit, minimitzà el poder la l’alta noblesa i, sobretot, el gran èxit, aconseguí fer del seu germà Bernat el camarlenc del rei i l’home més poderós de la cort catalana.\nCalia paciència. Potser aquest fou un dels consells de na Carrossa a la seua senyora. Pere III algun dia faltaria i aleshores seria el moment de tornar el colp. I, efectivament, Pere III «el Cerimoniós» caigué malalt de febres terçanes en de desembre de 1387. Els Fortià que l’envoltaven pegaren a fugir, temorosos de les reaccions contra ells a la mort del rei. El rei, sol com un mussol, traspassà al seu palau de Barcelona, el 5 de gener de 1387. Era l’hora ara de Joan, de Violant i també de na Carrossa.\nLa reina Violant de Bar prengué les regnes de l’estat i confià els afers a la seua confident na Carrossa, convertida en la dona forta del nou règim. Rondava aleshores Carrossa la trentena i encara era una dona amb energia jovenívola, amant i consumidora dels plaers de la cort exuberant dels seus patrocinadors i, el que és també important, dona atractiva als ulls dels poderosos homes que gestionaven l’estat, com el nou camarlenc de Joan I, Francesc de Pau, que a més era majordom de la reina.\nSibil·la i els seus familiars acabaren tancats. El partit que l’havia sustentat ara era substituït pel dels que, pacientment, havien esperat l’adveniment de Joan, de Joan i de Violant, perquè la reina prengué les regnes de l’estat i confià els afers a la seua confident na Carrossa, convertida en la dona forta del nou règim. Rondava aleshores la trentena i encara era una dona amb energia jovenívola, amant i consumidora dels plaers de la cort exuberant dels seus patrocinadors i, el que és també important, dona atractiva als ulls dels poderosos homes que gestionaven l’estat, com el nou camarlenc de Joan I, Francesc de Pau, que a més era majordom de la reina.\nUna vegada reis, Joan I i Violant crearen una cort fastuosa al seu voltant. La passió de Joan I per la cacera, que no debades fou dit «el Caçador», el feia desatendre els afers de govern, que passaven als seus subordinats directes. La canilla del rei era veritablement impressionant, així com el nombre de persones (munters, sotsmunters, caners, falconers) dedicats a les activitats cinegètiques. Ah! I un munt d’espècies exòtiques poblaven els zoològics —sí, zoològics— de les residències reials de Barcelona, Perpinyà i Saragossa. I en una cort de luxe no pot mancar la cultura: joglars, ministrers i escriptors de tota mena. Una cort esplendorosa, cert, però que suposava unes despeses desorbitades per a l’economia de la casa reial catalanoaragonesa i aviat vingueren les queixes, inevitables, dels que havien de fer front als pagaments, els súbdits de les ciutats i viles reials.\nA la cort de Joan I i Violant s’hi congregà, sota l’espectacularitat pública, una camarilla cortesana que creà una xarxa d’interessos privats, blindats per la proximitat al sobirà. En ella destacà la valenciana na Carrossa, convertida en lideressa del grup de cortesans més propers a rei i reina.\nA la cort de Joan I i Violant s’hi congregà, sota l’espectacularitat pública, una camarilla cortesana que creà una xarxa d’interessos privats, blindats per la proximitat al sobirà, on hi havia engany, venalitat, lladrocini, concussió i fins i tot hi cabia la traïció. Vicis públics i privats que, a la mort de Joan I, eixiren a la llum: acusacions de rapte, estupre i fornicació amb monges. Els uns més culpables que els altres, tots foren responsables de la frivolitat i els pocs escrúpols d’aquella cort: homes com el camarlenc Francesc de Pau, el tresorer Julià Garrius (exhauridor de les arques públiques), el fill d’aquest i escrivà de ració Joan Garrius (consentidor de tots els excessos sumptuaris de la cort), el regent de la cancelleria Pere de Berga, el mestre de l’orde de Montesa Berenguer March (tio del poeta Ausiàs March), i altres individus com Esperantdéu Cardona, Bernat Calopa, Eimeric de Centelles i l’home de negocis —sobretot banquer— llombard Luchino Scarampo, un autèntic vividor que tenia una gran ascendència sobre la reina. Ah! I no oblidem-ho: el secretari Bernat Metge. El gran literat de les lletres catalanes medievals no es lliura de la crema. Formava part de la camarilla de cortesans cobdiciosos i mancats de moral que envoltaren Joan I. Metge, home casat i amb quatre filles, tenia debilitat per les jovencelles. En els viatges a València en trobà una, Violant Cardona de nom, la qual parí un fill d’ell. El secretari del rei anava on el portava la cort i a València, on havia de ser sovint, cercà un llit amb companyia. Metge legitimà el fill bastard, però, quan es cansà de la Violant Cardona, inicià un procés d’anul·lació de la legitimació tot al·legant —quin morro!— manca de recursos. Joan I li concedí l’anul·lació, òbviament. Bé, si no exactament ell, ho féu el personatge de la camarilla en qui delegà. I és que —vatua!— la cort de Joan I era el país de Xauxa per a la «casta» de cortesans, o sia, dels polítics professionals del moment. I passen els anys, els segles i, vegeu, continua havent-ne, de castes polítiques. Viure de la cosa pública: xe que bo!\nI entre tota la camarilla de cortesans, més encara que Francesc de Pau, destacava la «noble dona» na Carrossa de Vilaragut. Amb ella contactava qui, a la recerca de prebenda o favor, volia acostar-se al rei. Carrossa era una dona poderosa i que fruïa de les delectances d’aquella cort, on no mancava l’interès per la literatura i la música. Com a exemple d’això, consta que la reina deixà a Carrossa un llibre del poeta i músic francès Guillaume Machaut, que alhora li havia deixat a la reina el cèlebre comte de Foix Gastó III (Gastó Febus). Bé, les obres de Machaut, conegudes arreu d’Europa, eren llegides amb fruïció a la cort catalana i vet ací cridaven l’atenció de la senyora d’Albaida i Corbera.\nLes obres del músic i escriptor francès Guillaume Machaut, conegudes arreu d’Europa, eren llegides amb fruïció a la cort catalana i vet ací cridaven l’atenció de la senyora d’Albaida i Corbera. La cort de Joan I i Violant de Bar era una cort culta, on es conreà la literatura i la música.\nL’ascens meteòric de na Carrossa alimentà els odis i rancors dels que no eren beneficiats per la prodigalitat de Joan I i Violant. Na Carroça es convertí en el centre dels seus atacs, que esclataren en la celebració de les Corts generals —per a tots els regnes— de Montsó de 1388-1389. Sembla ser l’adalil de tota l’oposició contra Carrossa fou el poderosíssim Alfons IV comte de Ribagorça i Dénia, senyor de Gandia i marquès de Villena, l’Alfons dit «el Vell». Alfons de Ribagorça, del llinatge dels reis d’Aragó i comtes de Barcelona (nét de Jaume II), sempre necessitat de diners, contactà a Montsó amb la «favorita» dels reis perquè, a través d’ella, se simulàs un préstec d’ell al rei de 40.000 florins i que —tot simulat— per 20.000 florins el rei li donàs la Vila Joiosa i Xàbia, i els altres 20.000 per a ell. Fotre el tio! Corrupció total, a la manera Gürtel. Òbviament, na Carrossa s’hi negà: però Alfonset, t’has begut l’enteniment? El nét de Jaume II insistí: doncs, mira Carrossa —digué ell— si no això, doncs, fes, que sé que tu pots, que el rei em nomene cap del seu consell. Ep! Però tu de què vas? Carrossa digué que no. I l’Alfons IV, cada vegada més enfurismat, li demanà —que és tenir cara!— que li facilitàs les joies de la reina per a empenyorar-les ell. Una altra vegada, Carrossa que no. Finalment, li demanà que fes que el rei li concedís una renda vitalícia de 2.000 florins pagadores de les rendes de Xàtiva, i Carrossa tornà a negar-se a atendre les pretensions del comte.\nJa us he dit més amunt. La cort de Joan I era xauxa, sí, però per als elegits. Alfons IV pretengué, que ell tenia pedigrí de sobra, entrar en aquell cercle de privilegiats, però Carrossa li dona carabasses. Alfons IV, finalment, acabà per amenaçar Carrossa: el típic «o estàs amb mi o contra mi». I, finalment, tot acabà en un contra mi. Muntat en còlera, avergonyit pel ridícul que havia fet, humiliat —atenció!— per una dona, comença a conspirar contra Carrossa i de seguida hi trobà gent, nobles botinflats de gelosia contra la cortesana. Així, aparegué el vescomte d’Illa, Bernat de Cabrera, que volia fer de la seua dona la favorita de la reina. Envejós! A ell li féu costat Ramon de Bages, que criticava a tort i a dret na Carrossa, i altres individus moguts per la insídia. Sí, eren tan corruptes com els que manaven; el que passa és que ells no manaven i destil·laven odi per tots els costats. Xe, per a entendre’s com el Casado i el Riberita «Narius de porcellana» contra el Pedro Sánchez. A Carrossa li caigueren improperis com els de fellona, traïdora, ocupa, indigna, colpista i dicteris diversos a la manera Casado «el del Màster».\nCarrossa tractava els afers d'estat i fins i tot determinava qui accedia al rei. Era tant el seu poder que començà a tindre enemics que cercaren la manera de deslliurar-se d'ella, el primer el comte Alfons IV de Ribagorça i Dénia, senyor de Gandia i marquès de Villena. A ell li seguiren altres, contra Carrossa, descontents de no pertànyer al grup de privilegiats que envoltava el rei.\nCorregueren les difamacions i arribaren, sense escrúpols a calumniar contra l’honor de na Carrossa com a dona: l’acusaren de mantenir relacions sexuals il·lícites amb el camarlenc Francesc de Pau i, per si això no fóra poc, de comerciar amb el seu cos com una barjaula per a obtenir favors, fins i tot el rei era implicat a l’escàndol. Totes aquestes murmuracions arribaren a Joan I, que les negà i fins i tot estava disposat a castigar els culpables de tals falsedats i, com ara està de moda dir —en aquests temps de perdre el cul per la llengua dels anglesos— fake news.\nLa pressió contra na Carrossa a les Corts de Montsó fou intensíssima. Les despeses del seguici reial espantaven tothom i, finalment, na Carrossa, la «noble dona», es convertí en el boc expiatori a qui endossar el desgovern imperant. La ciutat de Barcelona, amb el suport de València, exigí «l’estranyament» —el foragitament— de na Carrossa de la casa reial i, finalment, Joan I i Violant de Bar, forçats per la situació, fins i tot l’infant Martí es manifestà en contra de la cortesana favorita dels reis, hagueren de transigir: na Carrossa de Vilaragut deixà de ser dama de la cort.\nForagitada de la cort de Joan I i Violant de Bar, Carrossa trià Corbera (Ribera Baixa) com a lloc per a viure. El castell d’aqueixa població, les ruïnes del qual encara perduren per a orgull dels seus habitants, es convertí en la residència de la «noble dona», on sabem que hi habità durant algun temps.\nNa Carrossa torna a casa\nForagitada de l’entorn reial, Carrossa trià Corbera (Ribera Baixa) com a lloc per a viure. El castell d’aqueixa població, les ruïnes del qual encara perduren per a orgull dels seus habitants, es convertí en la residència de la «noble dona». Sabem que hi habità durant algun temps, abans de traslladar-se a la població. Gràcies a la intervenció reial, les pretensions de Berenguer de Vilaragut i Boïl (un altre antiCarrossa a Montsó) sobre els béns de la família Vilaragut i Carròs havien estat callades en 1387. Així, Carrossa heretà la totalitat dels béns del seu pare, inclosa la baronia d’Albaida.\nPerò era Carrossa i era a Corbera, no gaire lluny de Cullera, que aleshores pertanyia a la ciutat de València, ciutat que a Montsó també s’havia unit al complot contra Carrossa. Esclatà un conflicte de jurisdiccions a causa de l’escuder de la Vilaragut, Anton del Roy, que entrà a Cullera armat per a reclamar impagaments a la seua senyora (Cullera havia estat feu dels Vilaragut). El conflicte, amanit per l’animadversió pública que s’havia gestat a Montsó contra Carrossa, instigada pel senyor de Gandia, derivà en crida de la ciutat de València a les armes. Finalment, però, per intercessió del governador del Regne, Roger de Montcada, que havia estat també, com Carrossa, al servei de Violant, la bel·licositat dels exaltats valencians de València ciutat, s’apaivagà. Ara bé: Carrossa fou obligada a cedir.\nCarroça era també senyora d'Albaida. Tornà a casar-se en 1391, amb Pere Pardo de la Casta. El segon fill del matrimoni, Joan, heretà la baronia albaidina amb la condició que prengués el cognom de la mare.\nDissolta la unió amb el primer marit, Carrossa tornà a casar-se de nou, possiblement en 1391, ara amb Pere Pardo de la Casta. Aquest matrimoni està en relació amb l’alarma que sorgí a la ciutat de València quan Carrossa abandonà els seus estats. Pensaven que ho feia per a reintegrar-se a la cort del rei. Però no fou així. La mort de Joan I (19 de maig de 1396), finalment, diluí tota la malvolença acumulada contra Carrossa. S’establí a València amb el seu marit. D’aquest matrimoni nasqueren dos fills: Pere, que heretà els béns del pare, i Joan, a qui li fou llegat el patrimoni de la mare a condició que prenguera el cognom de la progenitora. Na Carrossa de Vilaragut féu testament a València, el 20 de juliol de 1423, i morí poc després. Fou soterrada a l’església del convent de Sant Agustí de València, al costat del lloc on eren les despulles del seu germà Bernat.\nPer a la posteritat ha quedat aquella cort de luxes i disbauxada, la de Joan I, i fins i tot l’acusació d’haver compartit tàlem amb el rei, una falsedat alimentada amb el pas dels anys per l’obra de l’home de lleis valencià Domingo Mascó Regles d’amor e parlament d’un hom e una fembra fetes per mossèn Domingo Mascó, a requesta de na Carrossa, dama del rei en Joan I, e carta amorosa d’aquesta al rei i sa resposta, també dita Hom enamorat e la fembra satisfeta. Què queda de cert de tot plegat? Que na Carrossa de Vilaragut fou una dona extraordinària del seu temps, amb vicis i també virtuts, fruit del temps que li tocà viure; una dona que arribà a una posició social privilegiada, ni més ni menys que al cim del poder, a la vora del rei i la reina, però que fou víctima dels complots polítics que s’alimenten al voltant dels qui tenen el poder. Finalment, fou foragitada de la casa reial, però encara a dia de hui, ningú ha pogut demostrar les acusacions que en aquelles corts de Montsó foren vessades contra ella.\nNa Carrossa de Vilaragut féu testament a València, el 20 de juliol de 1423, i morí poc després. Fou soterrada a l’església del convent de Sant Agustí de València (a la imatge), al costat del lloc on eren les despulles del seu germà Bernat.\nEscriba el número 972364


A peu coix -Núria Sagués: La vida a tragos. Historias de Guatemala\nAhir vaig anar a la presentació del llibre La vida a tragos. Historias de Guatemala, presentat per Jordi Casabona epidemiòleg i director del CEEISCAT i president de Fundació Sida i Societat i per Jaume Font, director executiu de la Fundació.\nL’acte el va organitzar Judith Cobeña, presidenta de l’Associació Ciutadana Anti-Sida de Catalunya, i que, a més ara és l’ànima de la Llibreria Pla de la Calma de Cardedeu.\nEl fotògraf Juan Carlos Tomasi capta l’essència les vides de les dones que es veuen abocades a treballar en l' “ofici” del sexe a un poblet a pocs kilòmetres de Guatemala i que té una de les taxes més altes de VIH del país.\nTot i que Bru Rovira hi ha posat el text, per a mi els ulls de les joves, els racons del prostíbul, l’entorn on conviuen parlen per si sols.\nL’exposició tant de Jordi Casabona com de Jaume Font va ser molt i molt interessant. El treball que hi duen a terme em va semblar magnífic.\nDurant la presentació, es va anar creant un caliu humà que va envoltar la sala donant peu a la participació dels assistents fins el punt de semblar més una tertúlia que una presentació. En fi, un plaer.


S'acosten els "tres reis mags". I tot i que no creus en el demà, tal i com vas dir-li a l'avi l'altre dia ("el demà mai existeix"), et veig comptar els dies d'amagat. I t'acompanyo. I els esperem junts. Perquè jo també guardo una carta... i ja no va dirigida a ells.\nEn ella, des de fa quasi vuit anys,\nvaig esborrant més que escrivint,\nvaig agraint més que desitjant,\nvaig aprenent més que projectant.\nEn aquesta carta, cada cop més ample, cada cop més blanca, la màgia ha conseguit substituir a les certeses. I d'amagat també, i a vegades de reüll, la doblego i apunto al cor tot allò que escolto en tu i que no es pot escriure, perquè és intensament efímer: profundament colpidor.\nPer això sé que el dia que anem junts a deixar el sobre a la bústia, la meva mà viatjarà un sol cop. Abraçara suaument la teva. I que quan durant la nit del cinc al sis de gener no poguem dormir (tu per la il·lusió, jo per la felicitat) sentirem riure de lluny als tres reis mags. També intueixo que després, un cop tu t'adormis i jo et miri somiar, aconseguirem veure'ls embolicar les teves sorpreses i alçar la copa cap al meu racó.


Un bruixot a la fiscalia de colòmbia És de domini popular que a Locòmbia els sicaris bullen les bales en aigua beneita, que els presidents canvien les lleis per perpetuar-se en el poder i els guerrillers són capaços de segrestar tots els feligresos d'una església durant la missa de diumenge. Des de la setmana passada, Locòmbia també és el lloc on un dels principals assessors del fiscal general de l'Estat és un bruixot, que és com s'ha decidit anomenar el parapsicòleg contractat per "millorar la integració i la convivència" a la fiscalia. El bruixot, Armando Martí, va fer servir els seus dons especials per hipnotitzar alguns funcionaris, i es va assabentar de passada de nombrosos secrets que ara no deixen viure una de les institucions amb més respecte entre els colombians. Rialles a 'Locòmbia' Locòmbia es riu de si mateixa, de la seva capacitat per reinventar-se una vegada i una altra des de l'absurd, mentre que Colòmbia, la seriosa, s'escandalitza. "És trist que a l'ens acusador més important de Colòmbia, que ha de tenir una aura de majestat, s'hagi destapat un episodi de gelosia, baixos instints, alts interessos, abusos de poder, mentides i traïcions, sota les musaranyes d'un mentalista amic que va danyar el fiscal", va escriure fa poc l'articulista Luis Noé Ochoa a l'influent diari El Tiempo. ¿Què va ser el que va descobrir el Rasputin de la Fiscalia, com ha estat batejat per la revista Semana? Un dels episodis que més rialles han provocat a Locòmbia i més han preocupat Colòmbia és un en què Martí és cridat d'urgència quan a l'oficina de la secretària del fiscal es descobreix una nina vodú. "La nina, que estava amb agulles i amarrada, la van trobar en una caneca paperera de la seva oficina, i a mi em van cridar com a psíquic perquè identifiqués això --va explicar en una entrevista--. I la doctora Zaidy la secretària, com que és cristiana, hi va posar la Bíblia, va encendre les espelmes, va cremar la nina, vam fer oració, vam posar flors i aigua beneita i va passar la cosa. Hi ha un informe on diu que les pedres que vam trobar al test tenien un narcòtic per dormir". Això succeïa a les més altes instàncies de la institució encarregada d'investigar els crims comesos al país durant 40 anys de guerra civil no declarada, alguns d'ells tan greus com els assassinats de tres candidats presidencials a l'època del narcoterrorisme. "Seria bo --va carregar El Tiempo al seu editorial-- saber què va conduir el fiscal a pensar que Martí podia ser útil a una institució que ha de ser eminentment racional. Mala dada quan té a les seves mans casos tan delicats i difícils que, com se sol dir al carrer, 'no els resol ni un bruixot'". Quan té lloc l'episodi de la nina, el bruixot ja és un personatge clau de la Fiscalia, que li ha adjudicat un cotxe blindat, escortes, una pistola --que porta al cinyell-- i una targeta que li dóna accés a qualsevol dependència de l'entitat. "Durant un any vaig tenir el meu carro, la meva arma i el meu carnet per protegir-me, no dels de fora, com la gent diu, sinó dels de dins, perquè allà hi ha una màfia. Com que trepitjava zona minada, rebia amenaces dels mateixos funcionaris, i per això em van donar una arma". Missió Perseu de Zeus El que Martí va descobrir i el va posar en la mira dels funcionaris va quedar consignat als informes que va elaborar durant 13 mesos per al fiscal, Mario Iguarán, en el marc de la que va batejar amb el delirant nom de Missió Perseu de Zeus. Dos d'ells eren especialment delicats. En el primer parlava d'una guerra a la cúpula de la fiscalia que amenaçava l'estabilitat interna. El segon establia que funcionaris i persones alienes a la institució estaven usant un sistema d'intercepció de comunicacions pagat pels EUA per a operacions no autoritzades. "Doblego culleres, toco la gent i es desmaia, magnetitzo coses, tinc intuïció", ha dit Martí per il.lustrar els seus dons. Així es va guanyar la confiança del fiscal i dels funcionaris de la institució. La premsa ha revelat que el bruixot va arribar a proposar que es creés una oficina secreta d'espionatge que pogués operar sense control. L'escàndol ha obligat Iguarán a reemplaçar el vicefiscal i la directora nacional de fiscalies, els dos caps de la guerra interna que s'estava gestant. Per ara no hi ha més mesures. Passaran molts anys, això sí, abans que Locòmbia deixi de riure's del bruixot. Mauricio Bernal. El Periódico de Catalunya\nEl Vaticà excomunica el bisbe exorcista Milingo per consagrar quatre sacerdots El Vaticà va excomunicar ahir l'arquebisbe emèrit de Lusaka (Zàmbia) i popular exorcista Emmanuel Milingo, de 76 anys, pel fet d'haver consagrat com a bisbes i sense cap autorització als Estats Units quatre sacerdots. Aquests també han rebut la pena més severa que aplica l'Església catòlica. Segons la Santa Seu, Milingo ha incorregut en l'excomunió latae sententiae, prevista en el cànon 1.382 del codi de dret canonge, en què s'indica que tant "el bisbe que confereix a algú la consagració episcopal sense mandat pontifici" com aquell que la rep incorren en aquest tipus de càstig. En una nota feta pública ahir, el Vaticà també afegeix que el religiós ha protagonitzat una sèrie d'"irregularitats i d'actes d'oberta ruptura de la comunió amb l'Església". L'any 2001, Milingo es va casar amb l'acupunturista coreana Maria Sung, de la secta Moon. Poc temps després se'n va penedir, i fa 15 dies va recuperar la seva vida matrimonial. A aquestes actuacions, que han acabat amb la "vigilant paciència" del Papa, s'hi afegeix la consagració episcopal de quatre sacerdots diumenge passat a Washington. Precisament, aquests capellans pertanyien a l'associació Capellans Casats, que va ser fundada per Milingo al juliol i considerada per l'Església com una entitat "que ha sembrat el desconcert i la divisió entre els fidels". Rossend Domènech. El Periódico de Catalunya\nCientífics descobreixen una possible explicació per la sensació de ser vigilat Es tracta d'un estudi que revela per què de vegades sentim la presència d'algú quan estem sols. El fenomen es deu a una inusual activitat elèctrica al cervell. Alguna vegada t'has sentit perseguit?, has notat que et vigilaven quan estaves completament sol?, has sentit la presència d'algú en una habitació buida? Doncs, segons els investigadors del Hospital universitari de Ginebra (Suïssa) tots aquests fenòmens s'expliquen a causa de certes activitats cerebrals. Els estímuls elèctrics repetits creen la sensació d'una presència a l'espai proper.En l'estudi, publicat íntegrament per la revista britànica "Nature" es parla d'una "persona-ombra" que produiria aquestes sensacions i que estaria generada per una inusual activitat elèctrica al cervell.Els investigadors expliquen el cas d'una noia de 22 anys, sense antecedents de problemes psiquiàtrics amb què estaven provant un tractament per a l'epilèpsia.Durant aquest procés, quan una regió del seu cervell era estimulada elèctricament, la jove descrivia la percepció d’una espècia de "persona-ombra" que imitava els seus moviments."Els estímuls, aplicats repetidament, produïen en ella la sensació d'una presència en l'espai proper", va explicar Olaf Blanke coautor de l'estudi.La noia va descriure a la "persona invisible" com a jove i de sexe indeterminat .Una ombra que no parla ni es mou i la posició de la qual és idèntica a la del 'perseguit'.L'explicació d'aquests fenòmens, que afecten tant malalts mentals com a persones completament sanes, poden servir per a entendre millor manifestacions psiquiàtriques com ara la paranoia o la mania persecutòria.Agències\nEl marit de la cantant Jennifer Lopez assegura que una altra cant morta li envià una cançó des del més enllà Los Ángeles.- Segons la cadena MTV, Marc Anthony assegura que la cantant espanyola Rocio Dúrcal se li aparegué en somnis i li demanà que escoltés una cançó que havia fet per a la seva esposa, la cantant i actriu, Jennifer Lopez. Anthony assegurà que l'estrany somni tingué lloc dues setmanes després de la mort de la cantant. Segons la seva versió, el compositor s'alçà i gravà la veu de la morta en el contestador taral·lejant la cançó de la qual la cantant espanyola li digué fins i tot el títol, "Què vas fer". Jennifer Lopez estigué diversos mesos pensant què podia fer amb aquella cançó i finalment es decidí a ficar-la en el seu últim disc en espanyol "Com estima una dona" (Cómo ama una mujer). Agències # posted by Mistèric : 10:00 p. m.\nTretze taxistes xinesos obliguen una dona a donar a llum en ple carrer per una superstició Pequín.- Una dona donà a llum en ple carrer després de ser expulsada del taxi en que viatjava i rebutjada per altres 12 taxistes perquè, segons la superstició xinesa, vessar sang en un cotxe equival a un any de mala sort, publicà Avui el "Xina Daily".El succés tingué lloc en la municipalitat de Qongqing (sud-oest), quan Wang Taohua va ser expulsada del taxi en què es dirigia a l'hospital després de trencar aigües. El seu marit, Huang Wencheng, intentà prendre una altra auto per a portar-la a l'hospital, però fins a dotze taxistes refusaren ajudar a la parella, fins i tot quan els oferiren diners extres.Al mig d'una calor asfixiant, diversos transeünts muntaren un paritori per a l'ocasió, i una anciana féu les vegades de comare. Un altre transeünt realitzà una telefonada a emergències, però l'ambulància que havia d'acudir des de l'hospital més proper, situat a 200 metres del lloc, tardà dues hores en fer-ho.La història, publicada pels diaris locals, ha despertat el recel de els residents de Qongqing cap al gremi taxista, i l'Administració del Transport ha llançat una investigació per la seva actitud evasiva amb Wang. EFE\nUn programa d’escèptics a l’Alfàs del Pi negligeix completament la llengua del país<?xml:namespace prefix = o />L’entitat espanyola Cercle Escèptic, liderada pel periodista basc Alfonso Gámez, ha organitzat un congrés de temes paranormals des d’una visió escèptica per els propers 9 i 10 de setembre de 2006 a l’Alfàs de Pi, Alacant (País Valencià).El possible interès de les jornades s’esvaeix quan es comprova que les sessions són en espanyol i anglès, ni una sola es fa, o es tradueix, a la llengua valenciana http://blogs.elcorreodigital.com/index.php/magonia/2006/09/01Tant el Cercle Escèptic com la Societat per a l’avanc del pensament crític (SAPC-ARP), de la qual la primera és una escissió rebel, es distingeixen per negligir la llengua catalana i per defensar postures nacionalistes espanyoles properes a les del fonamentalista Fernando Sabater, sota excuses legalistes, economicistes, jacobines, i altres que semblen de l’època de la Revolució francesa.


siete películas para entender la guerra de Ucrania a través de las plataformas - RADICAL\nsiete películas para entender la guerra de Ucrania a través de las plataformas\n/ Sèries 22/03/2022, ara.cat\nBarcelonaLa setmana passada Mediaset anunciava que ha comprat Servidor del poble , la sèrie que va fer famós Volodímir Zelenski i que ha resultat premonitòria de la seva carrera política. La ficció i sobretot els documentals poden ajudar a entendre una mica més el conflicte bèl·lic a Ucraïna i la figura de Vladímir Putin. Des de l'ARA us fem una selecció d'alguns dels continguts sobre Ucraïna i Rússia que podeu trobar a les plataformes.\n'Putin, el nou tsar' (2018)\nProduït per la BBC poc abans de la seva reelecció com a president de Rússia el 2018, aquest documental fa un perfil psicològic de Putin per intentar desxifrar quins són els seus objectius polítics. A través d'entrevistes amb antics assessors, confidents, diplomàtics i rivals, el treball aborda quina ha sigut l'estratègia geopolítica de Putin des que va arribar al poder i dona pistes sobre si la invasió d'Ucraïna es podria haver previst o no. Entre els participants en el documental hi ha el jugador d'escacs Garri Kaspàrov i l'oligarca Mikhaïl Khodorkovski.\nAmb l'eloqüent subtítol de La lluita d'Ucraïna per la seva llibertat, el treball d'Evgeni Afineevski explica el moviment Euromaidan, les protestes originades per la decisió del president Víktor Ianukóvitx, pro-rus, de suspendre les negociacions amb la Unió Europea per arribar a un acord d'associació. Les manifestacions multitudinàries contra les intencions de Ianukóvitx d'alinear-se amb Rússia i donar l'esquena a Europa van ser reprimides amb extrema duresa per les forces policials –van morir 125 persones–. La resposta de Rússia a l'Euromaidan va ser l'annexió unilateral de la península de Crimea, una de les primeres fases del conflicte actual, però això no s'arriba a tractar a Winter on fire. Amb Ucraïna patint els atacs de Rússia, és realment corprenedor veure i escoltar les esperances d'una vida millor que molts dels que van participar en l'Euromaidan expressaven.\nL'any 2018 el cineasta Serguei Loznitsa era premiat a la millor direcció dins de la secció Un Certain Regard del Festival de Canes per aquesta cinta que explora, a mig camí entre el documental i la ficció, el conflicte armat a l'est d'Ucraïna. La pel·lícula mostra en tretze segments narratius independents (però amb alguns personatges que es repeteixen) com és de grotesca i degradant la guerra.\nEn aquesta pel·lícula de Sarunas Bartas, el Rokas, un jove lituà, accepta l'encàrrec de dur un lot d'ajuda humanitària per a l'exèrcit ucraïnès, que es troba amb ple conflicte amb Rússia. El noi fa el viatge acompanyat de la seva nòvia i junts descobriran les absurditats de la guerra, que aniran impregnant la seva relació. Mentre tothom fuig del conflicte bèl·lic, el Rokas i l'Inga s'hi endinsen fins al punt d'acabar abandonats a la seva sort en una zona nevada en la qual hauran de trobar refugi i aliats. Una de les curiositats de la pel·lícula és la presència de l'actriu i cantant Vanessa Paradis, que interpreta una periodista. Tot i que no va aconseguir la nominació, Frost va ser la candidata de Lituània a la millor pel·lícula estrangera als Oscars del 2018.\n'Putin forever?' (2016)\nL'oposició a Putin dins de Rússia porta anys silenciada a través de la repressió. El documental de Kirill Nenaixev i Maria Muskevitx mostra l'inici de les protestes contra Putin després de la seva reelecció l'any 2012 i les esperances de molts manifestants, molts d'ells portant el símbol del llaç blanc, que allò fos l'inici d'una revolució interna que acabés amb l'autoritarisme a Rússia. Putin forever és una pel·lícula nostàlgica, una nostàlgia d'un temps en què es podia sortir al carrer i cridar «Rússia sense Putin!», assenyala Filmin a la sinopsi.\n'Els testimonis de Putin' (2018)\nFilmin / Amazon\nA través de documents personals i els testimonis molt propers a Vladímir Putin, el documentalista Vitali Manski, actualment emigrat a Letònia, intenta explicar la figura del president de Rússia des dels anys en què es va convertir en successor de Borís Ieltsin. El que va començar com una pel·lícula propagandística –Manski va tenir l'oportunitat d'acompanyar constantment Putin abans i després que Ieltsin el nomenés successor– ha acabat sent un documental censurat a Rússia.\nAquesta dolorosa distopia, que ara sembla extremadament actual, imagina una Ucraïna arrasada després d'una guerra contra Rússia. Ambientada el 2025, el protagonista de la pel·lícula és Serguei, un soldat que pateix estrès posttraumàtic que intenta sobreviure a Ucraïna un any després del final de la guerra. Els seus problemes d'adaptació comencen a millorar quan coneix la Katia, una exarqueòloga que treballa com a activista humanitària exhumant i identificant morts de la guerra. La cinta de Valentin Vassianóvitx, que va guanyar la secció Horitzons del 76è Festival de Venècia, va ser triada per Ucraïna per representar el país a la 93 edició dels Oscars però no va aconseguir la nominació.


En compliment amb el deure d'informació recollit a l'apartat 2º de l'article 22 de la Llei 34/2002, d'11 de Juliol, de Serveis de la Societat de la Informació i del Comerç Electrònic, la present política de cookies té per finalitat informar-li de manera clara i precisa sobre les cookies que s'utilitzen a la pàgina web de GABINET D’ASSESSORAMENT I GESTIÓ, S.L..\nCookies d'anàlisi i / o publicitat: permeten conèixer el nombre de visites rebudes en les diferents seccions de les pàgines web, els hàbits i tendències dels seus usuaris i en conseqüència, poder millorar la navegació i el servei ofert per GABINET D’ASSESSORAMENT I GESTIÓ, S.L. (fonamentalment, Google Analytics), així com gestionar els espais publicitaris inclosos a la pàgina web visitada per l'usuari. Recull dades de forma anònima amb la finalitat d'obtenir perfils de navegació de els usuaris.\nGABINET D’ASSESSORAMENT I GESTIÓ, S.L. es reserva expressament el dret a modificar unilateralment, total o parcialment, sense necessitat de previ avís, la present Política de Cookies. L'usuari reconeix i accepta que és la seva responsabilitat revisar la present Política de Cookies.


Actualitat - Pàgina 3 de 4 - Estany d'Ivars Vila Sana\nViu una experiència 100% natural amb la setmana de natura per a joves 2019.\nTaller Art & Natura. resum fotogràfic\nSatisfacció, reconnexió, bellesa, amistat, art, natura, protecció, vida.. Són algunes de les paraules per descriure el taller impartit per Alba Torres. Ens vam quedar amb ganes de més!\nEl 6 i 7 d´abril vam celebrar la Festa major de l´Estany amb èxit de participació.Durant el cap de setmana vam gaudir de la nova museïtzació de Cal Sinén, el vermut musical, la plantada d´arbres, un joc de geolocalització amb premis i la foodtruck la Carraca. A Cal Sinen, la masia convertida en el Centre d’Interpretació de l’Estany, s’hi han …\nAgenda d´activitats primavera – estiu 2019\nJa tenim disponible l´agenda d´activitats de la primavera – estiu de 2019 que durem a terme a Cal Sinén – centre d´interpretació de l´estany. Art, cultura i natura són els eixos de les 16 activitats repartides entre els mesos de març i setembre. Activitats per tots els públics en un marc inmillorable. Consulteu-les aquí. Veniu!\nÈxit de participació en la jornada del Dia Mundial de les Zones Humides.\nEl diumenge dia 10 de febrer es va dur a terme un any més un seguit d’activitats de caire d’educació ambiental,\nIdentificat un mosquiter siberià a l’Estany d’Ivars i Vila-Sana\nFoto cedida per Víctor Iglesias Un petit mosquiter de set grams procedent de Sibèria i que, com tots els exemplars de la seva categoria taxonòmica –Phylloscopus Collybita Tristis-, acostuma a passar l’hivern al sud-oest asiàtic ha estat identificat i anellat l’Estany d’Ivars i Vila-Sana per la Fundació Plegadis, que participa enguany a les tasques de seguiment biològic que realitzen en aquest espai natural diverses …\nResum de l´estat de la fauna de l´Estany d´Ivars i Vila-sana al novembre\nAmics de l´Estany ja podeu consultar el resum del mes de novembrede l´estat de la fauna de l´Estany d´Ivars i Vila-sana. Aquests estudis mensuals estan fets per Joan Estrada Bonell.Desde d´aquí, moltes gràcies Joan! http://faunaestanyivarsivilasana.blogspot.com/\nCaça Tió a l´Estany\nL´Estany d´Ivars i Vila-sana ha acollit el dissabte 8 de Desembre un Caça Tió memorable. Aquest taller familiar ha arribat per quedar-s´hi. Amb totes les places exhaurides i amb una puntualitat anglesa, les famílies participants van arribar a Cal Sinén predisposades a passar un gran dia. Després de rebre les instruccions, petits i grans, han sortit cap al Bosc de …\nÈxit total del Tast i Maridatge de Formatges artesans de Ponent\nGran participació i amb totes les places exhaurides el Tast de Formatges Artesans de Ponent & Maridatge va ser tot un èxit. Natàlia Nicolau de blocdeformatges acompanyada pel President del Gremi de Formatgers Artesans i de Robert Camps de Formatges Camps van impartir una masterclass pels amants dels formatges. La selecció de les formatgeries que van participar-hi: Formatges Camps, Formatgeria de Clua, …


Els Encendraires celebren els 25 anys amb el correfoc i la crema de l'Ajuntament - somlesFranqueses\nEl correfoc infantil serà divendres a les 21 h a la Rambla\nL'any 1994 un grup de nois i noies del casal jove municipal de Bellavista va gestar la idea de crear un grup de diables. Aquesta és la llavor de la colla Els Encendraires, que aprofitaran la festa major de Corró d'Avall per commemorar els seus 25 anys d'història.\n"Volem fer una crema de l'Ajuntament especial, que recordi l'efemèride, per la qual cosa hi apareixerà un 25", explica Jona López, de la colla de diables, que també incorporà alguna sorpresa al correfoc adult previ de dissabte, on cremaran més de 700 carretilles.\nLes activitats dels Encendraires començaran, però, avui, dijous amb el Despertar del foc, i continuaran divendres amb el correfoc infantil i la cercavila cabrona, en honor al Cabró, la bèstia d'honor de la colla des de 2005.\nDurant aquest any, El Encendraires també volen fer altres actes d'aniversari. De moment, durant la festa estrenaran les samarretes commemoratives fetes per a l'ocasió. Els pròxims mesos es plantegen publicar un llibre sobre la seva història i fer una exposició dels 25 anys.\nDurant aquest quart de segle de pólvora, el Jona recorda com persones com el Pepe Algar, el David i l'Ismael Cañas i la Merche Toro han estat clares impulsores i membres actius de l'entitat. Els diables franquesins, de fet, es van constituir formalment el 1996 amb l'ajuda de colles de l'entorn.\nLa seva primera bèstia de foc va ser el Closques, que anys més tard desapareixia d'un magatzem de la brigada municipal. Aquestes són algunes anècdotes de la trajectòria d'aquesta entitat que vincula unes 200 persones.\nL'Associació Gegants de les Franqueses també farceix d'activitat el cap de setmana. Dissabte a la tarda concentraran gegantons d'arreu a la setena trobada.\nDiumenge serà el torn dels grans, amb la quarta trobada de gegants a la plaça Joan Sanpera i la cercavila fins a la plaça de Can Font, on els Sardanistes Franquesins faran també la tradicional ballada de sardanes, amb la Cobla Ciutat de Terrassa.\nEl colofó a les festes populars arribarà a les 20.30 h amb el genuí Ball de l'Espolsada.


Apartments Creska Baska Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nCreska 12, Baska, Baska, Croàcia, 51523 - Veure al mapa\nMés informació sobre Apartments Creska\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Baska, no busqui més enllà de Apartments Creska. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nApartments Creska ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Baska, el Apartments Creska és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


He omplert la banyera d'aigua freda.: M'agrada aquest Barça.\nHi van. I com hi van. Pressionen a dalt des del davanter fins l’últim defensa. I això m’agrada. I no rifen la pilota innecessàriament, un altre detall important. Així s’eviten ensurts no desitjats. Ah!! I futbol vertical i si s’ha de fer un contraatac, és fa. Per què no? És cert que el joc a la primera part ha decaigut una miqueta després dels primers minuts i que el rival, si bé amb més entitat que el del primer partit, tampoc no és res de l’altre món. Però bé, ja es comencen a veure aquells petits detalls que fan que de moment, el que estic veient m’agradi. Avui he vist tot el partit i no m’he avorrit. Sobretot a la segona part, quan ha sortit Leo Messi. Quin crack!! Però bé, ja li dedico un apartat més avall on, en poques paraules, l’intento posar pels núvols.\nDe nou, sento insistir-hi, però avui han estat cinc gols els que s’han marcat. Torno amb la meva teoria de les golejades com les que fèiem anys a, on en marcàvem un tip. Torno, com no, amb el dit de qui bé comença, bé acaba. I per mostra, un botó: l’any passat es va guanyar contra el mateix rival per un pírric u a zero i gràcies a un gol d’en Thierry Henry i de penal. No em negareu, si més no, que la cosa pinta millor que l’any passat. I pel bé de tots espero que sigui així...\nTambé dir que avui he patit de valent. No pel partit en sí, sinó per les innumerables gavines que sobrevolaven per damunt de l’estadi per veure el partit i que algun dia o altre s’emportaran una forta pilotada i en caurà alguna al terra més morta que viva. Clar, que sempre la poden dissecar i posar al museu... si es que en tenen!\n“Ja no sóc Pedrito, sóc Pedro”. I jo me n’alegro. El nom de Pedrito era com una mica cursi. Còmic, si m’apures. És nom d’humorista que podria sortir explicant acudits a les millors èpoques del No te rías que es peor. Ha fet ben fet el xaval en notificar a la premsa que, a partir d’aquests moments, el seu nom oficial és el que consta al seu DNI: Pedro. El Pedrito ja queda enrere. Imagino que noi s’ha fet gran. Ha madurat. Passa de jugar al B a entrenar-se i jugar partits de costellada amb el primer equip. I això li dona un pedigrí. Així que fora diminutius i benvingut els noms de pila. Ah!! I no em desagrada.\nJa he dit més a dalt, que li volia dedicar un apartat a aquest jugador. Com ha canviat el partit quan ell ha entrar al descans. Podríem dir que l’atac del Barça s’ha tornat boig, ràpid, molt vertical, jugant al primer tot, fent parets, marcant gols, ... En poques paraules, que el crack Messi torna a fer de les seves. I el millor de tot: la facilitat amb la que fa les coses. Allò difícil ho converteix en fàcil. El futbol sap convertir-ho en art. No!! No estic parlant de Ronaldinho, pels despistats. Segueixo parlant d’en Leo Messi. A veure si tenim sort i aquest any les lesions el respecten i només es lesiona una vegada... Ah!! I estiguem pendents de la parella que forma amb Alves. S’entenen a la perfecció i fan jugades endimoniades. Al loro!!\nPublicat per Jordi a les 18:41


Etapa 21: Etapa de Gijón a Avilés\nAlberg de pelegrins Pedro Solís\nTelèfon: 984 703 117 i 684 658 208\nAdreça: Entrada pel carrer Gutiérrez Herrero, 4 o per l'Avinguda Cervantes\nInformació sobre l’etapa 21: Etapa de Gijón a Avilés\nEls carrers de Gijón donen pas a un tranquil caminar per la muntanya Areo i la vall de Carreño. En la part final, l’asfalt de l’AS-19 ens porta fins a Avilés\nLa sortida d’una gran ciutat sempre és tediosa, sobretot a causa dels senyals de tot tipus que impedeixen apreciar les fletxes grogues. Després de Gijón ens espera un passeig per la muntanya Areo, la vall de Carreño i els últims vuit quilòmetres per l’AS-19, embolicats en el paisatge industrial que envolta a Avilés.\nDesprés de sortir de l’entramat de carrers de Gijón el trajecte busca per carretera la base de la Muntanya Areo, i a través de carrers asfaltats, entre petites urbanitzacions, anem guanyant altura admirant un paisatge on s’ajunten dos extrems: Indústria i naturalesa.\nL’asfalt reverteix en camí i ens veiem envoltats d’una massa d’eucaliptus. Passat el cartell indicador de Dolmen de Sant Pablo, girem a l’esquerra per descendir cap a la vall de Carreño i Santa Eulalia del Valle. Travessem durant quatre quilòmetres aquesta vall i arribem a Tamón després de passar un túnel. Tamón es deixa per l’AS-326 i enllacem amb l’AS-19, que ens porta primer a Trasona i més tard fins a Avilés.\nAS-19 des de Tamón a Trasona i Avilés: Una via molt utilitzada pels ciclistes per als seus entrenaments.\nSortida de Gijón: Cal sortir pel carrer Rodríguez Sant Pere, al costat de la platja de Ponent. L’itinerari continua per l’avinguda Juan Carlos I i després doblega a la dreta per Mariano Pola. S’abandona la ciutat per l’avinguda de Galícia i l’avinguda República Argentina.\nCasc antic d’Avilés: Avilés ha sabut conservar la seva arquitectura tradicional i nombrosos edificis del seu casc antic van ser declarats en 1955 com a Conjunt Històric.\nEsglésia dels Pares Franciscans: Situada al carrer de la Ferrería va ser l’antiga parròquia de Sant Nicolás de Bari. És el testimoniatge romànic més antic d’Avilés. Es va construir entre finals del XII i començaments del XIII, dins del recinte emmurallat de la ciutat.\nPerfil de l’etapa 21: Etapa de Gijón a Avilés del Camí del Nord


Tema 8 ppt acabado by MayMendoza 305 views\n4BIOMES TERRESTRES by pgarcia77 1284 views\nTeoria racional e tecnolica x ciber... by Sérgio Rúbio Pint... 123 views\nONYX by luke1488 238 views\nDe Pelicula by Mente Cuantica 262 views\nNew CV Ekta by Ekta Sharma 361 views\nIs a very power of the muslims and culture\n1. QUÈ HEM APRÉS, A TRAVÉS DE LA HISTÒRIA, DELS MUSULMANS ???\n2. El món tècnic:

Les columnes: De secció cilíndrica i sense base amb àbacs sobre capitells, aquets es caracteritzen en la seva altura i solien estar profusament ornamentats influenciats per les regions que havien envaït, tenien forma d’imposta o sortints d’arcs a quatre cares en forma de piràmide truncada i invertida.

Els arcs: Tenen forma ovalada subjectats per les columnes. Són bastant alts i de diversos colors. Sempre estan perfectament alineats per que en tot moment entre llum.

\n3. Filòsofs musulmans\n4. Cultius propis de ells\n5. Sistema de regadiu Els musulmans utilitzaven un sistema de regadiu molt curios, ya que ho van crear per tal de aprofitar més l’aigua. Son uns canals que pasen per tots el llocs del pobles i ciutats per aquets canals va igua de muntanyes o manantials. Hi han tres tipus: + Da’ndi: son llargs tunels escabats (qanats) a la terra pero on l’aigua recorre molts quilometres, l’aigua flueix durant tot l’any. Els qanats estan marcats per una serie de furats per agafar l’aigua (com els pozos). +Aini: serveix per derivar l’aigua d’un manantial,alguns cops d’aigua calenta. +Ghiayl: canal que pren un petit canal d’aiguaen les capes superiors de un “lecho” de un rio.\nTeoria racional e tecnolica x cibercultura


Asfaltaran el carrer Joan grau de Castellbell i el Vilar – Castellvilarenc.info\nAsfaltaran el carrer Joan grau de Castellbell i el Vilar\nby Redacció 11/12/2014 11/12/2014\nLes dues inversions tenen un pressupost global de 180.000 euros i s’executaran durant el primer trimestre de l’any vinent\nL’Ajuntament de Castellbell i el Vilar ha aprovat aquesta setmana dues obres de millora en dos punts del municipi. La primera actuació fa referència a les obres d’asfaltat del carrer Joan Grau i la segona obra permetrà renovar completament els vestidors del camp de futbol. Les dues actuacions tenen un pressupost global de 180.000 euros, compten amb el finançament de la Diputació de Barcelona i s’executaran durant el primer trimestre de l’any vinent.\nEl carrer Joan Grau és el darrer carrer del nucli de Castellbell que estava pendent d’urbanitzar. Els veïns havien demanat aquesta actuació en múltiples ocasions ja que és una via molt transitada. Pel que fa les obres dels vestidors del camp de futbol, és una actuació que permetrà la seva remodelació complerta. Les actuals instal·lacions tenen 20 anys i amb aquesta obra l’Ajuntament accentua la seva voluntat de mantenir els equipaments municipals al dia i en condicions.\nCastellbell i el Vilar bategarà per la marató de Tv3\nLa diputada del congrés pel PSC/PSOE , Isabel Lopez, parla de les pensions a Castellbell i el Vilar.\nEl Govern farà 60.000 tests d’antígens als membres de les meses i canvia la mascareta quirúrgica per l’FFP2


Publiquem el Manual sobre el Perfil Aromàtic del Suro - Institut Català del Suro\nPubliquem el Manual sobre el Perfil Aromàtic del Suro\nLa Fundació Institut Català del Suro presenta el Manual Perfil Aromàtic del Suro que recull les aromes del suro i els seus límits de percepció, detalla els diferents tipus d’anàlisis sensorials que s’utilitzen a les indústries vitivinícoles i surera i analitza les diverses aromes existents dividides per famílies. Per cada aroma, es defineix el compost químic que el determina, els descriptors que s’usen per definir-lo, i una breu explicació de llindars, origen i notes de tast de la percepció de l’aroma.\nAquesta publicació pràctica forma part de l’activitat demostrativa “Difusió del perfil sensorial del suro i la seva aplicació en la indústria elaboradora de taps i vitivinícola” , finançat a través de l’operació 01.02.01 de Transferència Tecnològica del Programa de desenvolupament rural de Catalunya 2014-2020.\nEl suro s’ha utilitzat com a preservador de begudes alcohòliques (vi, cava o destil·lats) des del temps dels romans, on s’usaven com a tap en les àmfores de vi, fins a l’actualitat. Els taps de suro tal i com els coneixem ara, es van començar a fabricar a Catalunya al segle XVIII creant un ecosistema socioeconòmic i natural molt singular.\nLes investigacions realitzades a la Fundació Institut Català del Suro, des de la seva creació l’any 1991, han proporcionat la certesa que el suro interacciona amb el vi i el cava de tal manera que l’ajuda a evolucionar correctament al llarg del temps de rotació del producte. Aquest fenomen es degut principalment a la microoxigenació proporcionada pel tap de suro i que nodreix el vi de l’oxigen necessari per l’equilibri dinàmic d’oxidació i reducció.\nEls compostos aromàtics que veurem en aquest manual també els trobem en vi. És a dir, suro i vi comparteixen els mateixos compostos aromàtics, essent el vi una matriu molt més complexa.\nEl procés de fabricació de taps de suro és un procediment que modifica el perfil aromàtic des de la planxa de suro original fins al tap de suro acabat destinat a tapar vins i caves de tot el món. Conèixer els aromes d’aquest perfil és una eina clau per als professionals del sector surer i vitivinícola.\nPodeu consultar gratuïtament el manual aquí.\nEtiquetes: aromes, ICSuro, perfil aromàtic, Suro, taps\nNotícia anteriorEl sector surer contribueix a mitigar l’impacte de reptes globals com l’emergència climàtica o la covid-19\nSegüent notíciaMor Jordi Nadal, pare de la història industrial del país i estretament vinculat al suro


Entrega dels Premis de Recerca en Química a Tarragona patrocinats per l’Associació Empresarial Química de Tarragona (AEQT) :Actualidad Universitaria\nDurant l’acte s’impartirà la conferència «Nous materials i sostenibilitat. Levitadors», a càrrec del Dr. Francesc Díaz González.\nA continuació es farà pública la decisió del jurat sobre els premis. Aquesta és la 11a edició dels premis que s’atorguen als millors treballs de recerca en química fets per estudiants dels instituts de secundària de les comarques de Tarragona. Enguany hi participen 21 treballs.\nDia i hora: dijous 19 de novembre, a les 18:30 hores\nLloc: Aula Magna del Campus Catalunya, (Av. Catalunya, 35, Tarragona)\nEls premis els convoca la Facultat de Química de la URV amb el patrocini de l’Associació Empresarial Química de Tarragona (AEQT). S’atorguen a treballs d’investigació pura o aplicada, o de difusió de la química en l’entorn, presentats per estudiants, preferentment de 3er, 4rt d’ESO o Batxillerat.\nEl premi Recerca en Química a Tarragona està dotat amb 1000€ al guanyador (més 800€ al centre), 600€ al segon classificat (més 400€ al centre) i 300€ al tercer classificat (més 200€ al centre). La part dels premis que correspon als Centres s’ha de destinar al seminari/departament al qual pertany el/la tutor/a del treball.


El Barça podria renovar Memphis fins l'any 2025\nEl futur de Memphis, cada vegada més clar\nMemphis Depay, jugador del Barça | Europa Press\nEl Barça espera renovar-lo fins a l'any 2025\nEl futur del futbolista del Futbol Club Barcelona Memphis Depay està cada vegada més clar. Tal com informa el diari Sport, el club el manté encara al mercat però està treballant en la seva renovació. Això significa que si arribés una bona oferta, el podria deixar marxar, tenint en compte l’interès econòmic que hi ha ara mateix, però sempre i quan es substitueixi amb garanties. En canvi, si finalment es quedés a Can Barça, se li intentaria prolongar el contracte perquè no marxi lliure el curs vinent.\nEn aquest sentit, segons les mateixes informacions, l’entitat dirigida per Joan Laporta estaria treballant en renovar-lo fins l’any 2025. És a dir, per tres cursos més. El neerlandès va arribar fa un any, reclamat pel tècnic de llavors, Ronald Koeman. Després de desitjar-lo en l’anterior mercat hivernal de fitxatges, el seu club de destí, l’Olympique de Lió, no el va deixar marxar i per tant el Barça va haver d’esperar a que quedés lliure.\nLa trajectòria de Memphis al Barça\nVa quedar lliure i l’heroi de Wembley el va convèncer ràpidament. Memphis va signar per dos cursos i ja hi ha estat un. Ara, li queda un any de contracte i s’espera que sota cap concepte es repeteixi el que el mateix Barça ha fet. És a dir, fitxar lliure un jugador molt important. Cal recordar que és ja el segon màxim golejador històric dels Països Baixos, i que aquest curs ha estat ni més ni menys que el màxim anotador blaugrana. Encara té molt de futbol a les seves botes, i encara el pot demostrar al Camp Nou.\nDesprés que Koeman marxés de la banqueta culer, Memphis, per raons òbvies, va continuar sent important. Va començar com un tro la temporada, sent indiscutible en la parcel·la ofensiva. Per tant, Xavi Hernández va seguir confiant en ell. Això sí, el mercat de fitxatges hivernal va portar dos davanters, Ferran Torres i Pierre-Emerick Aubameyang. Això, sumat a unes lesions del neerlandès, va provocar que aquest perdés protagonisme.\nTot i això, el davanter va seguir treballant i va tornar a fer-se cabdal per a Xavi. Si bé va acabar perdent titularitats, continuava sumant minuts des de la banqueta. El jugador s’ha perdut el tram més brillant dels culers, que ha estat el corresponent a les golejades amb quatre gols al mes de febrer, però ha continuat marcant gols a posteriori. De fet, en les acaballes del curs, contra el Mallorca, va fer una exhibició de futbol i de lideratge que evidencien el seu compromís amb l’equip. Amb l’adeu d’Ousmane Dembélé i amb la dificultat per fitxar, Memphis podria seguir sent un home important.\nFutbol Memphis Depay Mercat de fitxatges Renovació\nL’increïble intercanvi de cromos que pot fer el Barça\nBernardo Silva podria aterrar al Camp Nou mentre que Frenkie de Jong podria trobar-se amb Pep Guardiola\nEls Warriors de Curry s’alcen de nou i toquen el cel quatre anys després\nGS Warrios supera als Celtics i guanya Les Finals de l'NBA (103-90)\nMessi, el gran nom propi de l’Assemblea\nEl president del Barça, Joan Laporta, i l'expresident Joan Gaspart es pronuncien sobre l'status de l'argentí\nTito Cruyff juny 17, 2022 | 15:37\nAixò és senyal què cap club en dòna ni un duro. Ens l'haurem de menjar amb patates. El què deien q fería oblidar a en Messi. Me partooooo.\nTito Cruyff juny 17, 2022 | 15:38\nDurant la temporada 2021/22 dèu haver anat perden l'ADN Barça!!!


Cèdula d'habitabilitat a Sant Vicenç de Castellet: des de 150 euros\nPreu d'obtenció de la cèdula a Sant Vicenç de Castellet\nCom que Sant Vicenç de Castellet (el Bages) és a més de 30 km de Barcelona, els preus per a totes les inspeccions i certificacions d'habitabilitat situades al seu nucli urbà tenen un càrrec per desplaçament de 35 euros.\nInspeccionem el vostre habitatge al nucli urbà de Sant Vicenç de Castellet i us lliurem el certificat que us permetrà sol·licitar la cèdula a la Generalitat. És la opció més econòmica, però vosaltres heu de fer algunes gestions.\nInspeccionem el vostre habitatge al nucli urbà de Sant Vicenç de Castellet i fem les gestions necessàries a la Direcció General d'Habitatge, de manera que només heu d'esperar a rebre la cèdula per correu, a casa.\nEl càrrec de desplaçament s'aplica una única vegada per encàrrec a totes les inspeccions a realitzar a Sant Vicenç de Castellet al mateix dia. Preus especials per a comunitats de propietaris i immobiliàries. Descomptes de fins al 40%, en funció del volum. Consulteu-nos.


5 maneres diferents de fer una rosa DIY per Sant Jordi - Talleret Craft\nPublicado el 23 abril 2020 4 agosto 2020 451255d95d\n5 MANERES DIFERENTS DE FER UNA ROSA I EL GANXET AJUDA A LA CONCENTRACIÓ\nAquest Sant Jordi confinat no ha deixat de ser creatiu per a mi. Durant uns dies abans he començat a pensar en projectes per compartir amb vosaltres.\nA través del meu IG us he anat posant cada dia una proposta per fer una rosa diferent. Avui, dia de Sant Jordi aprofito per fer el recull de totes juntes.\nEspero que us agradi i agafeu inspiració:\nROSA DE GANXET:\nSi en sabeu una mica de ganxet no us costarà gaire:\nprimera volta – 53 cadenetes\nsegona volta – pujar amb 3 cadenetes (serà el primer p.a.) . Fer 5 p.a. a cada cadeneta de la volta primera.\nJa ho tenim, ara la cargoleu fins que tingui una forma que us agradi i amb agulla acabeu de cosir perquè no es mogui:\nROSA DE TEIXIT:\nAmb retalls de roba que tinguis per casa. La blanca està feta amb roba de llençol i queda preciosa !\nTalla més o menys 1 metre x 6 cm.\nDoblega per la meitat els 6 cm.\nDoblema per la meitat de nou. Quedarà estretet.\nA partir d’aquí comença a cargolar, de tan en tant a més de girar sobre ell mateix el vas doblegant com a la foto perquè quedi més arrugat:\nROSA AMB OUERES:\nSegur que aquest material el teniu per casa, més aviat per la cuina.\nNomés has de tallar dues parts de les sis que te una caixa de mitja dotzena.\nuna part li fas la forma exterior, com veus a la fotografia, fent onades.\ni l’altra és per la part de dintre, li has de treure també la base i donar-li voltes sobre ella mateixa.\nPintar i encolar una dintre de l’altre.\nJo li he afegit un filferro perquè sigui una rosa de “sobretaula”.\nROSA AMB FELTRE:\nLa típica rosa que es fa amb un cercle, en aquest cas jo la he tranformat en una pinça pel cabell i en un anell.\nAgafa un plat per fer la rodona sobre el feltre o cartolina. Dibuixa una espiral dintre de la rodona i retalla. Comença per la part més fina de l’espiral i comença a cargolar fins arribar al final. Encolar i llest !!!\nROSA AMB CARXOFA:\nUna activitat molt divertida és estampar amb aliments. Segur que alguna vegada ho has fet.\nEt proposo taller patates i fer un dibuix en volum per poder-la fer servir de segell.\nLes roses queden molt bé amb la meitat d’una carxofa o la meitat d’un manat d’api.\nEL GANXET AJUDA A LA CONCENTRACIÓ\nEstic segura que si poguéssim aplicar la concentració a la que et porta el ganxet a altres situacions de la nostra vida, les coses serien molt més fàcils.\nLa majoria de les vegades fem cinc coses a la vegada i això fa que sigui molt complicat concentrar-se en una cosa i poder-la finalitzar.\nAmb el ganxet això no passa, estas obligada a concentrar-te i ho fas amb facilitat perquè et deixes portar pels moviments continuats.\nA més, com que seguim sent “ansioses” tenim ganes de veure la manta que estem fent finalitzada !!\nestampaciófeltrefet per mípinturareutilitzarsomcreatiustalleretcrafttutorial\n⟵Ens quedem a casa – Reutilitzem revistes\nEns quedem a casa – Fem una casa / fanalet⟶


nits | BonDia Diari digital d'Andorra.\nInici / nits\nDc., 04/11/2020 - 00:00\nSalut exigirà una prova negativa als turistes que pernoctin certes nits\nEls turistes que pernoctin més d’un nombre determinat de nits al país hauran d’acreditar una prova PCR o TMA negativa, feta com a molt tard dos dies abans de la seva arribada, al moment de fer el check-in als establiments on s’allotgin per tal de certificar que no tenen coronavirus.\nLlegir més sobre Salut exigirà una prova negativa als turistes que pernoctin certes nits\nCartell de les 'Nits obertes'\nDt., 14/07/2020 - 13:16\nUn total de sis concerts formaran les 'Nits Obertes 2020' que s'inicien aquest dimecres 15 de juliol a les 21 hores amb el 'Duo Mozart' de l'Orquestra Nacional Clàssica d'Andorra a Cal Pal de la Cortinada.\nLlegir més sobre Sis nits de concerts a Ordino amb músics del país\nEl Roser d'Ordino se celebrarà aquest proper cap de setmana, de divendres a dilluns, amb canvis respecte a les anteriors edicions però amb l'objectiu de seguir mantenint l'essència el màxim possible. La cònsol menor de la parròquia, Eva Choy, ha assegurat que el Roser es farà sense concerts a les nits.\nLlegir més sobre Un Roser d’Ordino amb actes tradicionals però sense concerts a les nits


El Complex Educatiu acull demà la Segona Sessió de Reflexió per a Professionals de l'Acolliment Lingüístic - Sala de premsa. Generalitat de Catalunya\nEl Complex Educatiu acull demà la Segona Sessió de Reflexió per a Professionals de l'Acolliment Lingüístic\nL'ètica i la política lingüística centraran la jornada de treball\nEl Complex Educatiu de Tarragona acollirà demà divendres, 28 de novembre, de 10 a 13 hores, la Segona Sessió de Reflexió per a Professionals de l’Acolliment Lingüístic, titulada “Ètica i política lingüística en els processos d’acolliment”. La conductora del debat i la reflexió serà Elvira Riera, subdirectora general de Política Lingüística i autora del llibre Ètica i diversitat lingüística. Per una política lingüística responsable.\nEl passat 14 de desembre, la responsable de la Secretaria de Política Lingüística a Tarragona, Anna Domingo, va exposar l’experiència de la primera sessió de reflexió per a professionals de l’acolliment lingüístic, que es va celebrar el 14 de desembre de 2007 a la Casa del Mar de Tarragona. Domingo va participar en una taula rodona de la jornada Diàleg Intercultural: Experiències i Propostes, organitzada per la Càtedra Unesco de Llengües i Educació a la seu de l’Institut d’Estudis Catalans, a Barcelona, amb la col·laboració de la Generalitat, la Comissió Europea pel Multilingüisme i la Universitat de les Illes Balears.\nEl format i la metodologia són els aspectes més novedosos d’aquestes sessions de treball. Per una banda, tenen un caràcter de reflexió i, per l’altra, els inscrits són els protagonistes de la jornada participant activament per donar resposta a les seves inquietuds de manera col·lectiva. En aquesta línia, la idea va ser crear un espai de trobada i reflexió per ajudar els professionals de l’acolliment lingüístic a reflexionar sobre les barreres culturals, un de tants temes difícil d’abordar individualment.\n10:00|.Complex Educatiu. Tarragona (Tarragonès) |Tarragona (El Tarragonès)\nSegona Sessió de Reflexió per a Professionals de l’Acolliment Lingüístic


Els pitjors bocamolls del cinema\nVon Trier alabant Hitler, Mel Gibson insultant la seva exparella o Arturo Ripstein acusant de "subnormals" el jurat de Sant Sebastià; la llista de ficades de pota de les estrelles és monumental\nEFE Madrid Actualitzada el 09/10/2011 12:21\nLa llista de bocamolls de la història contemporània del cinema és llarga i inclou algunes de les figures més reputades del setè art. Un dels casos més extrems va ser a l'últim festival de Cannes, Lars von Trier confessant la seva empatia amb Hitler: "Sento compassió per Hitler, el puc arribar a entendre com a home". La polseguera que va aixecar va ser tal que va anunciar, no que es retractava, sinó que no faria més entrevistes públiques.\nEl director Arturo Ripstein la va dir grossa a Sant Sebastià. Es va quedar sense ni un premi al festival per Las razones del corazón i es va quedar descansat titllant de "subnormal" el jurat, encapçalat per Frances McDormand, una actriu "que mai no ha sortit de Pennsylvània".\nLa francesa Marion Cotillard va enlluernar al món com la Edith Piaf de La vie en rose, amb la qual va guanyar l'Oscar, però aviat va perdre popularitat entre els nord-americans. La raó: una entrevista per televisió gravada el 2007 en què l'actriu afirmava que les Torres Bessones eren econòmicament "un pou" sense fons i que "era molt més costós fer obres que destruir-les".\nUn altre abonat a la ficada de pota és Mel Gibson. Primer va ser desacreditat per la seva exparella, Oksana Grigorieva, en fer públic el seu retret de: "Si et viola un grup de negres (utilitzant el terme despectiu niggers) serà culpa teva". Després, el protagonista d' Arma letal va arreglar-ho dient, borratxo, a la policia que "els jueus són responsables de totes les guerres en el món". Va arribar fins i tot a anunciar la seva retirada del cinema per la vergonya.\nSharon Stone va definir "com un llit sense fer" la cara d'una companya tan prestigiosa com Meryl Streep, i Megan Fox va aixecar les ires de les feministes en dir que les actrius es venen "a través del sexe, els pits i el cul".\nGerard Depardieu, un dels favorits a l'Oscar de 1990 amb el seu paper a Cyrano de Bergerac, va concedir una entrevista pocs dies abans de la cerimònia a la revista TIME en què assegurava haver participat en una violació als nou anys. L'actor es va escudar en què la traducció era errònia i que en realitat havia "presenciat" una violació, però la revista TIME sempre va defensar que només buscava justificar la seva versió.\nDustin Hoffmann va mostrar entusiasme per no haver guanyat per El graduat adduint que els premis de l'Acadèmia de Hollywood eren "obscens, bruts i no millors que les competicions de bellesa". Quan va guanyar, va canviar d'opinió. I Sean Penn va dir abans de quedar-se sense Oscar per Pena de mort que el seu actor favorit era ell mateix, encara que després va guanyar Nicholas Cage. I Olivia de Havilland, en canvi, va brillar per la seva falta de modèstia en recollir el seu segon Oscar el 1949 dient : "Gràcies a l'Acadèmia per reconèixer un cop més el meu talent".\nFinalment, no podia faltar el gran enfant terrible del Hollywood daurat, Errol Flynn qui, sempre transgredint, es va burlar de tot l'entramat de l' star system de Hollywood dient: "Us podeu ficar aquest lloc on el mico va ficar els cocos" .


Les empreses en crisi acomiaden els més joves\nSegons un estudi elaborat per diverses universitats aquesta manera d'actuar és errònia i pot tenir alts costos empresarials i socials\nper Redacció VIA Empresa Barcelona. 21 de desembre de 2018 11:27\nEn canvi quan les empreses acomiaden per raons no financeres, és menys freqüent que els joves siguin acomiadats\nLes empreses amb problemes financers tendeixen a acomiadar els treballadors amb menys experiència que són, generalment, les persones més joves. Aquesta és la principal conclusió de l'estudi Firing the Wrong Workers: Financing Constraints and Labor Misallocation, elaborat per docents de la Universitat Pompeu Fabra (UPF), la London School of Economics i la Stockholm School of Economics.\nL'informe, que cobreix la totalitat de la població activa de treballadors i d'empreses a Suècia, durant el període entre 1990 i 2010, proporciona proves empíriques d'aquesta distorsió en l'acomiadament i qualifica aquesta estratègia com un error. De fet, tot i que d'aquesta mesura estalvia costos a curt termini (les indemnitzacions són menors), pot minvar els guanys de productivitat al llarg del temps, tant per a l'empresa com per al treballador.\nSegons els investigadors, davant d'una crisi, aquesta situació es dóna de manera sistemàtica, fins i tot quan els treballadors acabats de contractar i menys experimentats "estan molt capacitats i tenen molt potencial de creixement". En canvi, quan l'empresa que vol acomiadar els treballadors per raons no relacionades amb problemes financers "és més probable que retingui aquests treballadors prometedors acabats de contractar i, en canvi, acomiadi els treballadors més experimentats", afirmen els investigadors.\nDurant el període 2007-2014, la desocupació juvenil va augmentar substancialment en molts països europeus. A l'Estat espanyol, l'increment va ser del voltant del 20%, un percentatge que va arribar a nivells del 53%, i es va situar al 35% a finals del 2018. Aquest és un fenomen amb un alt cost tant individual com social perquè redueix la capacitat dels joves per adquirir habilitats i experiència, i pot tenir efectes negatius a llarg termini en les seves trajectòries professionals.


BoomerangHouse Breslau Polònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nPawlowicka 84, Altres, Breslau, Polònia - Veure al mapa\nAl visitar Breslau, vosté es sentirà com a casa a BoomerangHouse, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. També són a fàcil accés Parc Szczytnicki, Illa Catedral, Sala Centenari.\nBoomerangHouse també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Breslau. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha habitació familiar, àrea de TV/saló compartit, cuina compartida.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, escriptori, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, plat de dutxa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen ping pong estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a BoomerangHouse.\nTots els tipus de viatgers (79) Parelles (31) Viatgers en solitari (5) Famílies amb infants petits (20) Famílies amb infants grans (11) Grups (12)


El PFI-PTT Cardedeu participa a la Fira Guia’t 2019 - Ajuntament de Cardedeu\nEspai Agroecològic - FICARD\nData i hora oficial 26.04.2019 | 01:50\nEl PFI-PTT Cardedeu participa a la Fira Guia’t 2019\nDimecres, 10 d'abril de 2019 a les 12:00\n29 alumnes del PFI-PTT de Cardedeu dels perfils d’administratiu i d’electricitat han participat en l’edició d’enguany de Fira Guia’t a la nau Dents de Serra de Roca Umbert de Granollers.\nL’objectiu d’aquesta mostra de formació professional, organitzada pel Consell Comarcal, la Xarxa de Transició Escola i Treball (XTET) i l’Ajuntament de Granollers i amb la col·laboració i suport de la Diputació de Barcelona, és mostrar tot el ventall d’ensenyaments postobligatoris de formació professional que s’ofereixen al Vallès Oriental, així com aquells que no s’ofereixen a la nostra comarca però que poden ser d’interès pels joves assistents i les seves famílies.\nEl PFI-PTT de Cardedeu va participar com a expositor amb un estand i on el mateix alumnat va donar informació als visitants de totes les formacions que es duen a terme a La Mongia (PFI-PTTs d’administratiu i d’electricitat, Escola d’adults, etc..). També, obsequiaven als visitants amb material de difusió que havien preparat en els mòduls de formació professional.\nL’estand del PFI-PTT estava decorat amb pràctiques d’electricitat i una mostra de fotos amb totes les activitats del curs. Aquest any, van realitzar el projecte d’una furgoneta customitzada amb instal·lació elèctrica i d’aigua simulant una autocaravana.\nD’altra banda, l’alumnat dels dos perfils van aprofitar la fira per poder visitar altres estands i poder conèixer de primera mà les diferents opcions per poder continuar els seus estudis de formació professional entre tots els cicles de grau mig que s’ofertaven. A més, 2 exalumnes d’administració van col·laborar a les taules rodones “Presentació d’experiències de joves” compartint amb tots els assistents el seu recorregut formatiu.\nDarrera actualització: 15.04.2019 | 08:53\nFurgoneta amb instal·lació elèctrica i d’aigua simulant una autocaravana .


Joc Burger Shop 2 en línia. Juga gratis\nJoc Burger Shop 2 en línia\nJocs jocs d'estratègia Jocs d'habilitat Servei Habilitat simulació econòmica Hamburguesa burger Restaurant\nFer una ullada al nostre cafè, ens cal urgentment un nou empleat per als visitants de servei. Ens rapidesa amb què ensenyem les habilitats bàsiques per treballar, si és tan amable. És important per complir precisament comandes dels clients. La nostra gamma d'aliments seguirà augmentant, afegirà noves màquines per fregir, guisar, la preparació de begudes. Ràpidament s'ha de controlar amb aparells de cuina, i no fer esperar als clients des de fa molt de temps.


Inici de la licitació de la segona fase de reforma del Centre Cultural de la Misericòrdia :: Departament de Modernització i Funció Pública :: Consell de Mallorca\nInici de la licitació de la segona fase de reforma del Centre Cultural de la Misericòrdia (05.07.2018)\nEl Consell de Mallorca ha aprovat aquest dijous l’expedient de contractació de la segona fase de l’obra de rehabilitació integral de l’edifici de la Misericòrdia, a proposta del Departament de Modernització i Funció Pública. I ha autoritzat la despesa, en quatre anualitats, del pressupost del projecte que és de 9,2 milions d'euros i que té un termini d'execució de 36 mesos.\nImatge de com quedarà la II fase de la Misericòrdia.\nL’expedient de contractació inclou diferent zones d’intervenció com són l’antic “Hospital de Nit” de la Misericòrdia, el Pati de les Dones i l’edifici de l’antic dipòsit de l’Arxiu General. El procediment pel qual es regeix l’expedient de contractació és l’obert, en virtut del qual qualsevol empresari interessat pot presentar una proposició.\nLes empreses interessades tindran 35 dies per presentar ofertes, un cop s'hagin publicat els plecs en el Diari Oficial de la Unió Europea i a la plataforma de licitació de contractes del sector públic.\nEl projecte de la segona fase de reforma de la Misericòrdia té un pressupost de 9.220.373,75 € i preveu un termini d’execució de 36 mesos. Suposa la recuperació de 7.688 metres quadrats en espais que ocupaven l’antic Hospital de Nit, l’antic dipòsit de l’Arxiu General, el Pati de les Dones, la terrassa dels estenedors, la coberta i les façanes corresponents.\nEl Pati de les Dones és un dels punts neuràlgics que es reformaran. Totes les façanes es restauraran i es deixarà el pou central i l’entrada des del carrer Misericòrdia.\nD’altra banda, les sales de l’antic Arxiu General es rehabilitaran per poder convertir-les en sales expositives. A aquest espai s’hi accedirà a través de les 8 portes que hi ha a la terrassa dels estenedors, que disposarà d’una rampa d’accés des del jardí.\nCom a novetat, el projecte també incorpora la recuperació de l’aljub que es troba baix el Pati de les Dones, un espai que es calcula té més de 300 anys d’antiguitat. Es tracta d’una infraestructura de 255 metres quadrats i 6 metres d’alçada que serà accessible des de les sales de l’antic Arxiu General a través d’una rampa.\nEl primer avantprojecte de rehabilitació integral de la Misericòrdia es va aprovar el 1998 al Ple del Consell de Mallorca. Tres anys després, es varen iniciar les obres de la I fase que finalitzaren al 2003. Des de llavors, s’han anat fent algunes obres de millora a façanes, jardins, patis i exteriors i, també, s’han acondicionat espais per poder-hi treballar. L’any 2007 es va redactar l’avantprojecte de la II fase, que es va recuperar l’any 2015 i que podrà ser una realitat en els propers anys.


Three-Bedroom Holiday home in Fårvang 1 Fårvang Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Ans By, no busqui més enllà de Three-Bedroom Holiday home in Fårvang 1. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Ans By. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha aparcament de cotxes.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent piscina coberta. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Three-Bedroom Holiday home in Fårvang 1 la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Ans By.\nCal que informeu el Three-Bedroom Holiday home in Fårvang 1 de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Dancenter t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. Les despeses de l'electricitat no estan incloses en el preu i caldrà abonar-les el dia sortida en funció del consum del client.


Societat Astronòmica de Lleida SALL: A la caça d'exoplanetes amb el Kike Herrero\nA la caça d'exoplanetes amb el Kike Herrero\nEl nostre company Kike Herrero (@kike_herrero) ha estat aquests dies al centre espacial de l'ESA a la Guaiana Francesa, per veure i seguir en directe l'enlairament de la missió CHEOPS (CHaracterising ExOPlanets Satellite). Aquest satel·lit és l'observatori espacial europeu per estudiar la formació de planetes extrasolars.\n- Kike, perquè és important aquesta missió?\nDesprés d’haver pogut descobrir més de 4000 planetes extra-solars, l’astronomia passa per un moment històric en el qual estem a les portes de respondre grans preguntes que la humanitat es planteja des de fa segles. Ja sabem que hi ha molts sistemes planetaris a l’univers, i fins i tot que planetes de les característiques de la Terra són molt abundants al voltant de les estrelles de l’entorn solar. Però quan podrem esbrinar si hi ha vida en alguns d’aquests planetes?\nLa resposta passa per identificar els planetes potencialment habitables, i a més caracteritzar-los: conèixer la se va mida, la seva composició o la possible presència d’una atmosfera. Aquests són alguns dels objectius de la missió CHEOPS, un telescopi espacial ideat per Suïssa i l’Agència Espacial Europea per observar trànsits d’exoplanetes coneguts, i així tenir una mesura precisa de les seves característiques.\nLa missió CHEOPS resumida en una imatge\n- Com heu participat a la preparació de la missió?\nDes de l’Institut d’Estudis Espacials de Catalunya, on treballo com a astròfísic, hem estat vinculats des del principi a la missió CHEOPS. En particular, hi hem participat definint els objectius científics, i ho farem de nou quan analitzant els resultats, quan comencin a arribar les seves observacions.\nKike amb Ignasi Ribas de l'IEEC (@IEEC_space) al Port Espacial de Kourou\n- De quina manera has participat?\nDe moment la meva aportació ha estat coordinar algunes de les accions de comunicació a nivell espanyol. Per exemple, vaig organitzar un concurs de dibuixos de nens de primària. I els dibuixos sel·leccionats van anar gravats en una placa metàl·lica al satèl·lit.\nEl proper serà participar a les observacions i el processat dels resultats.\n- Què tal l'experiència de ser-hi present a un moment tant important?\nAquests últims dies he tingut la gran oportunitat d’anar a la Guaiana Francesa, al centre espacial que hi té la ESA, per presenciar l’enlairament del satèl·lit CHEOPS a bord d’un coet Soyuz. Des d’aquest lloc s’han enlairat en les últimes dècades centenars de coets Ariane, Soyuz o Vega, aparells gegants que permeten posar en òrbita de la Terra els satèl·lits de comunicacions o les missions espacials de caire científic. Ha estat una experiència única on he après moltíssimes curiositats de com es fa l’enlairament d’una missió espacial. CHEOPS no s’enlairava sol, sinó que anava d’acompanyant del satèl·lit italià Cosmo-Skymed, i també d’alguns petits nano-satèl·lits aprofitant l’espai del Soyuz.\nPlataforma d'enlairament del coet Soyuz\n- Com va anar l'enlairament?\nDesprés d’un primer intent fallit el 19 de desembre, quan es va cancel·lar l’enlairament tot just una hora abans per culpa d’un problema del Soyuz, el 20 de desembre a les 5:54 del matí CHEOPS sortia cap a l’espai. Vaig poder veure l’enlairament des del punt d’observació més proper, a uns 5 km de la plataforma, i va ser realment al·lucinant. En particular, em va sobtar el so i la vibració que propaguen els propulsors del Soyuz durant els primers segons. També vaig poder seguir les hores posteriors amb els meus companys des de la sala de control, fins a poder cel·lebrar la primera comunicació amb el satèl·lit, que confirmava que CHEOPS estava funcionant correctament i situant-se en l’òrbita definitiva.\nMoment de l'enlarirament\nAra esperem les primeres observacions d’aquest telescopi espacial i també preparem les properes missions (com ARIEL o Plató), telescopis (com l’E-ELT o el James Webb), que ens desvetllaran en els propers si la vida és un fenomen únic de la Terra o és abundant a l’Univers.\nMoltes gràcies Kike per compartir-nos la teva experiència.\nEtiquetas: activitats, SALL


“Necessitem que tothom resi perquè la guerra a Ucraïna no es propagui més” | Catalunya Religió\n“Necessitem que tothom resi perquè la guerra a Ucraïna no es propagui més”\nPer Catalunya Religió. Dll, 04/04/2022\n- Tarragona cedeix dos edificis diocesans per a l’acollida de refugiats\n- La casa de les Franciscanes Missioneres a la Garriga acollirà 60 refugiats d’Ucraïna\n- El pare Seraphim de l’església ortodoxa russa: “No podem reproduir la guerra aquí”\n(CR) “Arriben notícies esgarrifadores”, explica Volodymir Kalabishka sobre la situació a Ucraïna. Prevere de ritu bizantí, es troba al capdavant de la comunitat ucraïnesa al bisbat de Vic. “Necessitem que tothom resi perquè això s'acabi i no es propagui més”, assegura en una entrevista publicada pel bisbat de Vic.\nKalabishka va néixer a Kalush, Ucraïna, i va ser ordenat sacerdot l'any 1999 a la ciutat d'Ivano-Frankivsk, capital de l'óblast. L'any 2006 va arribar a Vic juntament amb la seva esposa. Ara, sobre la situació a la seva ciutat explica: “Cada dues hores ens truquem amb familiars i amics per saber com estan”. La preocupació “és molt gran” perquè cada dia, com a mínim tres vegades, han de refugiar-se en soterranis i refugis perquè sona l'alarma que avisa dels bombardejos. A més, la ciutat de Kalabishka té un aeroport que pateix molts atacs.\nEl prevere explica que la comunitat ucraïnesa de la diòcesi de Vic “pateixen molt veient com tot es va destruint”. Un patiment que se suma al fet de saber com estan les seves famílies i amistats. Des d'Ucraïna arriba “la incertesa que es palpa a les ciutats, els perills constants, les amenaces del que poden trobar pel camí els qui marxen a refugiar-se”, entre d'altres.\nA més de les pregàries, el prevere afirma que és important l'ajuda econòmica a través de Càritas perquè “no falti aliment i medicines”. Una ajuda que se suma a la que es fa a través de les xarxes i de manera personal per aconseguir material per a protegir “aquells que estan defensant el país”, diu.\nCatalunya és el territori de l'Estat amb el nombre més gran d'ucraïnesos, en són prop de 25.000. A la diòcesi de Vic, la comunitat grecocatòlica compta amb unes tres-centes persones i l'eucaristia se centralitza a Sant Joan de Vilatorrada, tot i que periòdicament també se celebra a Igualada. De fet, la comunitat ucraïnesa de Sant Joan de Vilatorrada representa el 29,42% dels immigrants del bisbat de Vic. També hi ha part d'aquesta comunitat a Manresa, Igualada i Vic.\nLa comunitat de la diòcesi de Vic ha demanat ajuda humanitària per enviar cap a Ucraïna a través de bars gestionats per famílies ucraïneses.\nUcraïna, refugiats, Volodymir Kalabishka, Vic, Vida Religiosa, Religions


Notícies - Sant Cugat acull el fòrum anual d'Amnistia Internacional\nLogotip d'AI / Foto: AI\nel 26/oct/13 Marc Sala Societat PDF\nAmnistia Internacional de Catalunya celebra aquest cap de setmana el seu fòrum anual i ho fa a la Casa de Cultura aquest dissabte. La trobada vol promoure el debat i reflexionarà sobre la vulneració dels drets a l'Estat Espanyol des de diferents punts de vista.\nA tres quarts de nou del matí un esmorzar donarà la benvinguda als participants al fòrum. A dos quarts d'onze, la presidenta d'Amnistia Internacional Catalunya encetarà la jornada que tractarà en tres blocs la situació dels drets a l'Estat espanyol.\nEl primer bloc a tractar, a partir d'un quart de dotze i té per títol 'Reinventar la democràcia?'. El següent apartat, que es debatrà a dos quarts d'una, té per títol 'Els efectes de la crisi: mobilització social per al dret a la salut.\nA dos quarts de tres de la tarda serà el moment de la pausa per dinar i a les quatre es reprendran les sessions amb el tercer bloc, 'La criminalització de la dissidència?'.