Temps solar mitjà - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n1Relació entre temps\nCommuta la subsecció Relació entre temps\n1.1Temps sideri i temps solar mitjà\n1.2Temps civil i temps solar mitjà\n1.3Temps aparent i temps mitjà\n2La mesura del temps en els planetes\nCommuta la subsecció La mesura del temps en els planetes\nEs defineix el temps solar mitjà com el temps mesurat sobre la referència del dia solar mitjà. Aquest consisteix en el lapse existent entre el pas consecutiu del Sol mitjà pel meridià superior del lloc, sent una mitjana del dia solar verdader, i es correspon amb el temps civil. Es tracta fonamentalment d'un temps local, ja que depèn de l'observació del pas consecutiu del Sol mitjà pel meridià de cada lloc. Aquest fenomen fa veure que depèn fonamentalment de la longitud del lloc d'observació (tots els llocs amb la mateixa longitud, amb independència de la latitud en què es troben, tenen el mateix temps solar mitjà).\nEls dies solars vertaders no tenen tots la mateixa durada; això es deu al fet que la trajectòria del moviment aparent del Sol no és l'equador celeste sinó l'eclíptica, i a més l'angle que recorre el Sol cada dia per l'eclíptica no és constant (segona llei de Kepler). Aquesta circumstància fa que la utilització del dia solar vertader com a mesura del temps civil sigui poc recomanable des del punt de vista pràctic. Per obtenir un dia de duració constant i que a la vegada estigui relacionat amb el moviment del Sol, s'ha introduït el concepte de Sol equatorial mitjà, que és un punt de l'esfera celeste que es mou per l'equador celeste de manera uniforme a una velocitat angular calculada, de manera que el temps transcorregut entre dues culminacions successives del Sol mitjà sigui la mitjana de tots els dies solars vertaders en un any.\nUn dia solar mitjà equival a 86 400 segons, unitat que actualment es defineix a partir de propietats atòmiques molt precises, la qual cosa permet mesurar les diferències amb el dia solar verdader. Aquest temps no es mesura directament mitjançant cap mena de rellotge sinó que s'obté indirectament de l'observació d'altres temps: per exemple, el temps solar esbrinat mitjançant la lectura en l'escala d'un quadrant solar i calculat aritmèticament mitjançant l'equació del temps. Les diferències principals entre el temps solar mitjà i el temps solar aparent es deuen a la inclinació de l'eclíptica i a l'excentricitat de l'òrbita.\nEstà basat en un sol fictici que viatja a una velocitat constant al llarg de l'any. La durada del dia solar mitjà és de 24 hores i és constant durant tot l'any. La durada d'un dia solar aparent varia al llarg de l'any. Això es deu al fet que l'òrbita terrestre és una el·lipse, amb la qual cosa la Terra en el seu moviment de translació es mou més ràpid quan s'acosta al Sol i més lentament quan se n'allunya (lleis de Kepler). A causa d'això, en l'hemisferi nord els dies solars aparents són més curts en els mesos de març i setembre que en els mesos de juny o desembre; es produeix el fenomen invers a l'hemisferi sud. La diferència entre el temps solar aparent i el temps solar mitjà, que de vegades arriba a ser de 15 minuts, és anomenada equació de temps.\nRelació entre temps[modifica]\nTemps sideri i temps solar mitjà[modifica]\nPer a establir la relació existent entre un dia solar mitjà i un dia sideri, es pot suposar que en un instant donat el punt Àries γ i el Sol mitjà (ambdós punts són imaginaris en astronomia) passen simultàniament pel meridià del lloc (culminació). En passar el temps, ambdós punts avançaran en el sentit de les agulles del rellotge encara que, sent el Sol mitjà més lent, es retardaria a causa del seu moviment propi uniforme anual. D'esta manera es tindria que l'endemà el Sol mitjà arribaria al meridià superior més tard que el punt Àries, i quan el Sol mitjà haja aconseguit arribar al meridià, el punt Àries ja haurà descrit l'arc A. D'esta manera es pot definir el dia solar mitjà com la composició d'un dia sideri més una fracció de dia equivalent a l'augment de l'ascensió recta del Sol mitjà en un dia solar mitjà (Δα).\nPer tant, es pot dir que un dia solar mitjà és igual a 24 hores més Δα, que és la porció d'angle diürn que es retarda el sol mitjà en arribar sobre el meridià.\nTemps civil i temps solar mitjà[modifica]\nEn aquest cas, el temps civil és el temps solar mitjà augmentat en 12 hores:\nTemps aparent i temps mitjà[modifica]\nL'equació de temps\nA la diferència entre el temps solar mitjà i el temps solar aparent en cada instant se la coneix com a equació de temps.\nLa paraula equació s'empra en aquest context com una diferència capaç d'igualar el que és distint: en aquest cas, el temps solar mitjà i l'aparent. Aquesta diferència s'inclou en forma de taula junt amb alguns rellotges de sol perquè puga fer-se el canvi de l'hora solar a l'hora legal.\nEl canvi d'un tipus de sistema horari a hora oficial es fa mitjançant la fórmula següent:\nHora oficial = hora solar vertadera (la que marca el rellotge de sol) + equació de temps + (longitud del lloc * - longitud del meridià central del fus *) x 4 (minuts) + (2 hores d'abril a octubre o 1 la resta de l'any).\nLa mesura del temps en els planetes[modifica]\nSeguint les dades comprovades per la missió Viking que va amarar el 1976, es considera que el temps solar mitjà de Mart és un lapse de 24 hores 39 minuts i 35.244 segons del temps solar mitjà de la Terra, i es pot veure que és un 3% més llarg que un dia solar sobre la Terra.\nRelojes de Sol en Internet - La Ecuación del Tiempo Arxivat 2004-08-05 a Wayback Machine..\nLos minutos de 61 segundos.\nTiempo Arxivat 2005-10-28 a Wayback Machine..\n"Rotation of the earth and time scales". ITU-R Special Rapporteur Group Colloquium on the UTC Time Scale, Torino (Italy), 28-29 may 2003.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Temps_solar_mitjà&oldid=30364713»


L'arribada reial està prevista en embarcació pel riu i posteriorment començarà una cercavila amb el recorregut habitual des de l'ajuntament fins al parc\nLa màgia que envolta el personatge de Dumbo és enguany el fil central dels elements que acompanyaran els Reis Mags d'Orient en la seua arribada a Tortosa el 5 de gener. Els elements mòbils, personatges i altres objectes que conformaran la desfilada recordaran un dels grans referents tant per les generacions més grans, que el van conèixer amb la pel·lícula de Walt Disney estrenada al 1941, com per les més jóvens, que l'han redescobert amb el 'remake' dirigit per Tim Burton aquest 2019.\nAquest matí, l'alcaldessa Meritxell Roigé, i el tinent d'alcalde de Festes, Domingo Tomàs, han presentat el disseny del cartell, obra de Joan Carles Prats, i han donat a conèixer els detalls de la cavalcada, que una vegada més manté la línia traçada durant els últims anys, caracteritzada per disposar d'un element central que afegeix més color i emoció a l'arribada dels Reis d'Orient. Per fer-ho possible, la cavalcada compta amb la col·laboració de moltes colles de cultura popular, musicals i de caire cultural, a les quals l'alcaldessa i el regidor han agraït la seua contribució desinteressada per fer que l'arribada dels Reis siga "un dia màgic". Enguany, la cavalcada comptarà amb mig miler de participants per donar vida a tots els personatges. Comptarà amb la participació de les entitats 4més1, Colla Jove de Dolçainers, Lo Golafre, Diables Lucifers, La Companyia, Grallers de Jesús, Lei Joglars d'Ebre, Llampec Nois, Dolçainers de Ferreries, i escola i banda municipal de música de Tortosa. També d'Equitor, el Club Patí Dertusa així com les pubilles de les festes de la Cinta.\nJuntament amb aquestes colles, la cavalcada també compta amb la col·laboració del Club de Rem Tortosa i del llagut Lo Sirgador, ja que l'arribada dels Reis a Tortosa una vegada més està prevista pel riu. L'hora d'arribada a la ciutat serà les 17.30 h, si el cabal ho permet, a l'embarcador fluvial del mercat. Des d'allà els Reis es desplaçaran fins a Ferreries, on adoraran el nen Jesús al pessebre vivent que organitza la parròquia del Roser. Posteriorment, a les 18.30 h, rebran les claus de la ciutat al balcó de l'Ajuntament de mans de l'alcaldessa i començarà la cavalcada, que mantindrà el recorregut des de la plaça de l'ajuntament fins al parc Teodor Gonzalez. Allà lliuraran els regals que els patges hauran deixat durant la tarda (de 17 a 19 h) a l'escenari situat al passeig central.\nL'endemà, 6 de gener, els Reis acudiran als centres hospitalaris i residències de la gent gran repartides per la ciutat, per portar la seua màgia a aquelles persones que no poden anar a veure la cavalcada.\nCom és habitual, el divendres 3 de gener els Patges Reials faran una primera visita a Tortosa, a la plaça de l'ajuntament, per recollir les cartes que els més menuts volen enviar als Reis per explicar-los els seus desitjos.


Alimenació Crua i Viva - Petit Brot\nQuè és l'Alimentació Viva i Crua\nQuan parlem d’aliments crus i vius, ens referim a aliments d'origen vegetal, com la natura els ofereix. Sense refinar i sense processar per altes temperatures, aquests aliments preserven tots els seus nutrients. Aliments crus i vius estan nutricionalment i energèticament equilibrats, i són capaços de millorar la nostra salut i augmentar els nivells d'energia!\nL'alimentació crua i l'alimentació viva són dues alimentacions diferents però al mateix temps molt similars ... Anem a descobrir més\nCom Alimentació crua normalment es considera una alimentació vegetal que no es processa a temperatures superiors a 42 °C, tenint en compte que aquesta temperatura pot variar lleugerament per diferents nutrients i substàncies en els aliments. Quan escalfem o cuinem aliments per sobre de 42 °C, els seus nutrients comencen ràpidament a degradar-se, molts es desnaturalitzen i es tornen inutilitzables pel nostre cos.\nEl principi de l'alimentació crua és evitar les tècniques de processament que adulteren les propietats naturals i nutrients en els aliments, especialment els enzims.\nEls millors exemples d'aliments crus?\nBàsicament tot el regne vegetal! Verdures, fruites, llavors, fruits secs, cereals, llegums, algues, plantes silvestres, bolets, arrels, espècies i herbes.\nL'Alimentació viva és bàsicament alimentació crua, però amb un benefici addicional, doncs no només conté força vital i nutrients inalterats igual que els aliments crus, sinó que també pot donar vida! Penseu en llavors, grans, llegums i fruits secs, tots els quals es poden activar mitjançant el remull i germinar per crear una nova planta o un arbre, i aquí és on la seva verdadera força vital radica.\nQuins són els millors exemples d'aliments vius?\nEls germinats i brots són els millors representants del grup d'aliments vius amb els seus super alts continguts en nutrients i enzims, convertint-los en un dels aliments terrestres més nutritius del planeta. Diverses investigacions demostren que germinar disminueix antinutrients, mentre augmenta notablement els nivells d'aminoàcids, els nivells de vitamines, la disponibilitat de minerals, els nivells d'oxigen, nivells de fitonutrients, entre altres. Germinats i brots resulten ser de 10 a 30 vegades més nutritius que les millors verdures crues, el que els fa un veritable superaliment!\nPotser ara us pregunteu com es prepara el menjar cru. Bé, hi ha molts mètodes des dels més bàsics com tallar, esprémer, barrejar i triturar; a les tècniques més avançades com la fermentació, el marinat, germinació i deshidratació. Molts d'aquests milloren les propietats i/o biodisponibilitat de nutrients!\nEls aliments crus i vius representen una totalitat nutricional i energètica intacta - vitamines, minerals, aminoàcids (proteïnes), àcids grassos (greixos), carbohidrats, fitonutrients, enzims, hormones vegetals, oxigen, càrregues bio-elèctriques i altres cofactors - tots ells són importants per a la funció òptima del cos, i que són més eficaces i utilitzables en el seu estat natural=inalterat.\nA Petit Brot ens centrem en aquests aliments, ja que simplement són bombes nutricionals capaces de millorar la nostra salut i portar vitalitat a la nostra vida!\nAliments crus i vius són reconeguts per la seva capacitat de millorar els nostres nivells d'energia, enfortir el sistema immunològic, millorar la digestió, contribuir amb la desintoxicació, reduir la inflamació en el cos i ajudar en la pèrdua de pes, entre d'altres. A més, poden disminuir el risc de desenvolupar malalties cròniques i degeneratives, com la diabetis tipus 2, osteoporosi, malalties cardiovasculars, artritis, certs tipus de càncer i molt més.\nCom és això possible? En paraules simples, perquè els aliments crus i vius són aliments pels quals els nostres cossos estan dissenyats.\nEls aliments crus i vius contenen enzims que són factors bioquímics vius que activen i porten a terme tots els processos biològics en el cos com la digestió, els impulsos nerviosos, els processos de desintoxicació, funcionament d'ARN/ADN, la reparació i la curació del cos, etc. Els enzims alimentaris s'obtenen a través dels aliments que mengem, i a banda d'altres funcions, ajuden en gran mesura en la digestió dels aliments. La cocció destrueix els enzims dels aliments, i això significa que el cos necessita generar enzims del seu propi emmagatzematge. Com la nostra producció d'enzims del cos no és infinita i es redueix significativament a mesura que envellim, menjar més aliments crus i vius ajuda a preservar els nostres propis enzims, fet que exerceix un paper important en el retard del procés d'envelliment i per tant ens manté més joves!\nAquests aliments vius ajuden a alcalinitzar el cos, un factor clau en la construcció d'una excel·lent salut. Quan el cos està en un estat alcalí, és tan capaç d'absorbir els nutrients com per expulsar toxines de manera més eficient. Les dietes estàndard d'avui dia a base de productes d'origen animal com la carn, peix, ous, productes lactis; però també aliments processats/cuits, pa, pasta, refrescos, etc., creen un ambient àcid en el cos on la malaltia pot prosperar.\nAliments crus i vius també són molt rics en fitonutrients, compostos vegetals que tenen grans propietats preventives de protecció i / o malalties. Les investigacions mostren que els fitonutrients poden ajudar a reduir el risc de moltes malalties cròniques i degeneratives. Els fitonutrients també poden ajudar a retardar el procés d'envelliment, millorar la visió i la funció cerebral, entre molts altres. El processament d'aliments amb calor redueix en gran mesura o desactiva completament la majoria dels fitonutrients, com passa amb molts altres nutrients i substàncies.\nRecordeu que cada cèl·lula del vostre cos és com una petita bateria, i els aliments crus i vius subministren la bioelectricitat que carrega aquestes bateries, que a la vegada millora la vostra salut a nivell cel·lular. Una interessant visió de l'energia bioelèctrica dels aliments crus i vius es pot veure clarament en les fotografies Kirlian que plantegen com una representació visual dels elements vius en els aliments. Aquest procés fotogràfic mostra les descàrregues elèctriques que, naturalment, emanen luminescentment de tots els éssers vius, com flamarades d'aura que envolta el subjecte. La brillantor en aliments crus és lluminosa i radiant. Si la comparem amb els aliments cuinats, aquest tenen una brillantor gairebé totalment absent. Un simple exemple de la força vital dins de les llavors, grans, llegums i fruits secs crus és que, si es donen les condicions adequades, aquests germinaran i creixeran, creant tota una nova vida. Ara, agafeu versions cuinades de tots els aliments esmentats, planteu-les i vegeu si una planta creix... es podriran en lloc de brotar, i no apareixeria mai una nova planta. Amb això, es pot veure que hi ha força vital en els aliments crus i aquest és un dels beneficis que esteu perdent amb el consum d'aliments cuinats.\nLes hormones vegetals són hormones d'ocurrència natural en les plantes, i són el "llenguatge" (molècules de senyalització) entre les cèl·lules, essent responsables de la regulació dels processos cel·lulars. Els investigadors han observat, entre altres beneficis, que algunes hormones vegetals tenen la capacitat de senyalització) entre les cèl·lules, essent responsables de la regulació dels processos cel·lulars. Els investigadors han observat, entre altres beneficis, que algunes hormones vegetals tenen la capacitat de combatre les cèl·lules canceroses humanes. Les hormones vegetals són sensibles a la calor de manera que es desnaturalitzen en cuinar, per això és important obtenir-les a partir de la ingesta d’aliments crus.\nLes verdures i les fruites contenen abundant oxigen i aigua, els quals es redueixen dràsticament durant la cocció. L'oxigen és essencial pel procés de la digestió i absorció de nutrients, doncs ha d'estar present per tal que les nostres cèl·lules absorbeixin els nutrients de manera efectiva.\nCuinar greixos canvia la seva estructura molecular d'una manera que altera l'estructura de la cèl·lula i altera la funció cel·lular. Els hidrats de carboni i proteïnes també es veuen afectats negativament durant la cocció. Fins i tot la fibra en l'aliment perd les seves propietats de neteja de còlon quan es cuina.\nI així i tot, encara hi ha més raons...\nQuan mengem aliments cuinats el nostre cos reacciona amb un procés anomenat leucocitosi digestiva. El terme leucocitosi refereix a un augment en cèl·lules blanques de la sang, indicant que el cos està en mode d'atac. Leucocitosi passa comunament quan estem malalts, els nostres glòbuls blancs surten per protegir-nos, però també passa quan mengem aliments cuinats, el que significa que el nostre cos reacciona als aliments cuinats com un invasor i no una font de nutrició i energia. Recordeu que aquesta reacció no es produeix després de menjar aliments crus i vius (sense cuinar).\nEls aliments crus i vius són els aliments pels quals el nostre sistema digestiu està dissenyat, donen suport naturalment a una correcta digestió i moviment intestinal, així com un bon funcionament al sistema immunològic. Teniu en compte que un impressionant 80% del nostre sistema immunològic es basa en l'intestí, pel que realment és important el que mengem i bevem, i com ho preparem!\nEn triar aliments crus i vius ecològics/biodinàmics esteu dient NO a la modificació genètica dels aliments, NO a l'explotació animal, NO a la utilització de pesticides, herbicides, fungicides sintètics, fertilitzants artificials i altres substàncies nocives utilitzades de forma estàndard en l'agricultura convencional. I estareu dient SÍ a una alimentació més nutritiva, SÍ a una vida més saludable, SÍ a les pràctiques agrícoles sostenibles que respecten més el medi ambient i els animals que hi viuen, SÍ a un futur més brillant per a tots!\nHi ha algunes excepcions en què la cocció pot alliberar certs nutrients o fer-los més biodisponibles del que serien en aliments crus, no obstant, això passa en pocs casos. Els beneficis nutricionals generals de menjar aliments crus i vius, superen en gran mesura els pocs beneficis nutricionals dels aliments cuinats.\nCertament no necessiteu seguir una dieta 100% crua i viva per aconseguir una salut òptima a llarg termini, però tracteu de menjar tant com us sigui possible, idealment al voltant del 75%. Tingueu present que com més aliments crus i vius consumiu, millor i més saludables us sentireu!


Com funciona - paga a la botiga - Dinube\nAllà on siguis, pagar amb Dinube és fàcil. No importa la mida de la botiga o el model de smartphone que tinguis, sempre tindràs a la teva disposició tres maneres diferents per pagar:\nPaga amb NFC (sense contacte)\nObre l'aplicació Dinube al teu telèfon intel·ligent amb tecnologia NFC i toca a "PAGAR" per fer el pagament sense contacte. Aproxima el teu mòbil al terminal de pagament de la botiga, comprova'n l'import i introdueix el PIN i/o escaneja l'empremta dactilar per confirmar.\nPaga amb un CODI QR\nEn el cas dels telèfons intel·ligents sense connectivitat NFC, el comerç haurà d'escanejar el codi QR que apareix a la pantalla del teu mòbil (vegeu botó “PAGAR”). Comprova'n l'import i introdueix el PIN i/o escaneja l'empremta dactilar per confirmar.\nPago amb CODI ÚNIC\nON ES POT PAGAR AMB DINUBE\nDinube és el mitjà de pagament preferit de


Una nova festa il·legal al col·legi major Galileo Galilei dispara les alarmes\nUna nova festa il·legal al col·legi major Galileo Galilei dispara les alarmes a València\nUna festa al mes de setembre va originar un brot amb cent seixanta afectats · A la d'anit hi havia dos-cents assistents\n19.12.2020 - 16:24\nActualització: 19.12.2020 - 17:24\nLa policia espanyola i la policia local de València han desallotjat aquesta matinada una festa il·legal al col·legi major Galileo Galilei, on participaven unes dues-centes persones que no portaven màscara i no respectaven les mesures de seguretat contra la covid-19.\nEl setembre passat una festa il·legal al mateix col·legi major, que va originar un brot que va infectar a cent seixanta persones, va obligar a suspendre les classes a 20.000 estudiants de la Universitat Politècnica de València.\nA diferència de la primera festa, que es va fer al terrat de l’edifici, anit se celebrava en zones interiors del col·legi. Segons fonts policíaques, els estudiants estaven reunits en “grups reduïts” i van tornar cap a les seves habitacions quan van arribar els agents.\nLa direcció del centre ha desmentit que es tractés d’una festa organitzada, sinó que va ser una trobada fortuïta d’un grup d’estudiants que tornaven a la residència a les dotze de la nit i van voler continuar la festa a les zones comunes del col·legi major.\nEl president del Consell, Ximo Puig, va anunciar dijous un enduriment de les restriccions per intentar de frenar el repunt d’infeccions que registra el País Valencià. Diàriament es detecten més de 2.000 casos nous, una xifra inèdita d’ençà que va començar la pandèmia.\nDe fet, el mateix Puig ha explicat avui que la conselleria de Justícia està investigant els fets d’anit i ha avançat que es prendran mesures “contundents i immediates” perquè la festa fou una gran “irresponsabilitat”. D’altra banda, ha recordat que l’expedient per la primera festa il·legal està en marxa, però ha descartat que una de les possibles sancions sigui el tancament del centre.


TROCA'L: de gener 2011\nSi en vols una, escriu-nos a trocalcudia@gmail.com\nEls 10 € de cada samarreta es destinaran exclusivament a les despeses d'organització del Troca'l.\nPublicat per trocalcúdia a 6:55 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per trocalcúdia a 3:21 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nAcí teniu l'article que Trocalcúdia va publicar al Diari 752 de l'Alcúdia, en l'edició de novembre\nJa és el tercer article per a ECOGESTOS, la amb consells ecològics, que continuarem penjant també ací, al nostre bloc.\nQuè necessitem, l’energia o els serveis que l’energia ens dóna?\nLa resposta és evident: no necessitem quilowatts; necessitem llum, escalfor a l’hivern, refrigeració a l’estiu, capacitat de desplaçament, escalfor per cuinar; necessitem informació i coneixements, poder llegir, equips de música per escoltar i aparells per veure imatges. Tot això representa serveis finals que, si bé estan relacionats amb el consum d’energia, no ens obliguen a consumir unes formes determinades (per exemple, la nuclear), ni unes quantitats sempre creixents.\nHem de reflexionar sobre la qüestió de fons: benestar no significa un consum energètic cada vegada més elevat, sinó disposar dels serveis necessaris en el moment adequat. La clau per a una bona qualitat de vida és tenir el màxim de serveis finals amb el mínim consum d’energia. És a dir, un màxim d’eficiència amb un mínim d’impactes.\nPer a això, des de Trocalcúdia seguim aproximant informació sobre consum responsable des dels fulls d’aquest diari, per tal que l’Alcúdia esdevinga una població energèticament sostenible. En aquesta ocasió, us parlarem d’un altre element de les llars que ens fan consumir energia elèctrica: els aparells electrònics.\nELS APARELLS ELECTRÒNICS\nMúsica, TV, vídeo, DVD: estudieu la potència de so i el consum de l’aparell per veure si s’adapta a les vostres necessitats o les supera abans de comprar-lo. En cas que tinga memòria per guardar emissores o programes, assegureu-vos que pot mantenir-les guardades sense que haja d'estar en «permanent» (en repòs però encesos, stand by o funcionament en buit). Una vegada el tingueu a casa, el principi bàsic és no deixar-lo funcionant si no s’està prestant atenció a la música o a les imatges. Cal apagar sempre els aparells amb l’interruptor (no amb el comandament a distància) per evitar que queden en «permanent». Els equips moderns consumeixen menys energia que els antics.\nPiles: les piles generen un triple impacte: la seua fabricació i els residus que provoca, l’energia destinada al seu transport i la gestió dels milions i milions de piles gastades, moltes de les quals contenen productes molt tòxics. Si no hi ha més remei, cal comprar piles que es puguen recarregar (amb un carregador de piles solar o connectat al corrent elèctric). Són molt més cares quan les paguem, però molt més econòmiques si calculem a mitjà i llarg termini. La relació entre l’energia que ens dóna una pila i la que s’ha gastat en fabricar-la, transportar-la i emmagatzemar-la és tan irracional que l’ús de\npiles hauria d’estar restringit a condicions d’absoluta necessitat. L’alternativa a l’ús de piles és usar, a l’aire lliure, plafons portàtils d’energia solar fotovoltaica.\nOrdinador: els portàtils són més cars però més eficients. De tota manera, en tots els models cal programar l’estalvi d’energia del monitor (és el perifèric el que més consumeix) o apagar-lo directament si l’ordinador ha de treballar una llarga estona de manera autònoma.\nImpressores: una impressora làser consumeix molta més energia que la de gotes de tinta que, per la seua banda, dóna una qualitat gairebé equivalent. Només cal una impressió amb làser en cas de treballs en què la precisió sigai imprescindible.\nELS XICOTETS ELECTRODOMÈSTICS\nAssecador de cabells: encara que semble un electrodomèstic insignificant, la seua potència energètica fa necessari controlar el seu ús.\nBatedora: la de vas ofereix les prestacions més completes i estalvia més que altres xicotets electrodomèstics.\nTorradora: preferentment la de tipus tancat per evitar la dispersió de calor.\nPlanxa: la de vapor estalvia temps i, per tant, energia. No la useu per a una sola peça.\nMicroones: pot ser un bon complement per cuinar; l’elevat consum energètic queda compensat per la reducció del temps d’ús.\nFins ací les recomanacions que us fem aquest mes per aconseguir un estalvi energètic i econòmic a les nostres llars. En properes ocasions, tractarem els grans electrodomèstics (que consumeixen gran part de l’energia de les nostres cases), i altres temes que afecten el nostre dia a dia. Així, tractarem de cuidar el nostre entorn, i les nostres butxaques. Si voleu fer-nos arribar la vostra manera d’estalviar energia, o els vostres ecogestos, feu-nos-els arribar a trocalcudia@gmail.com, i els publicarem al diari.\nPublicat per trocalcúdia a 3:15 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nÉs cert que fa temps que no actualitzem el bloc... aprofitem aquesta ocasió per afegir una sèrie d'entrades que hauriem d'haver penjat durant els mesos de novembre i desembre... i d'aquest gener.\nEsperem que disculpeu aquest desordre temporal, i que no deixeu de visitar el Troca'l.\nGràcies a tothom, i feliç any nou!!!\nPublicat per trocalcúdia a 3:12 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge


Prop d'un 28% dels empleats de l'administració estan en situació de temporalitat\nBrussel·lesLa contractació temporal a Espanya no és ni de bon tros un problema només del sector privat. De fet, gairebé un 28% dels treballadors del sector públic tenen un contracte temporal, amb les últimes dades del 2019. Tal com remarca la Comissió Europea en el seu últim informe sobre la salut de l'economia espanyola, "al sector públic l'ús de contractes temporals ha augmentat encara més el 2019". Per això, Brussel·les investiga si la normativa del sector públic espanyol compleix l'obligació de prevenir i sancionar els abusos de successius contractes de durada determinada. Així ho explica el comissari d'Ocupació, Nicolas Schmit, en una resposta parlamentària a l'eurodiputat de Ciutadans, Jordi Cañas, que ha avançat aquest divendres El Español.\nEn la seva pregunta Cañas recorda a Schmit que a Espanya gran part dels treballadors públics compleixen "necessitats permanents sota contractes temporals" abusant de la temporalitat, amb la qual cosa incompleixen les directives europees que impedeixen abusar de la temporalitat. Davant aquesta pregunta de Cañas, el comissari explica que "la selecció de funcionaris permanents a través de processos de selecció oberts per ocupar llocs ocupats anteriorment per treballadors amb un contracte de durada determinada no constitueix una infracció de l'acord marc", apunta Schmit. Al mateix temps, però, assegura que "el dret nacional ha d'establir mesures per prevenir i, quan procedeixi, sancionar els casos d'abús successiu de contractes o relacions laborals de durada determinada". "La Comissió està investigant si les disposicions vigents al sector públic espanyol compleixen aquesta obligació", conclou el comissari.\nL'elevat percentatge d'interins és una qüestió que porta cua a l'administració pública espanyola, no només en sectors com el professorat, on el percentatge s'arriba a elevar fins al 40%, sinó en el conjunt de l'administració pública. Per això, la Comissió Europea també recorda que la justícia europea s'ha de pronunciar sobre aquesta assignatura, sobre la qual ja fa anys que té la lupa posada. El 19 de març el TJUE es pronunciarà justament sobre aquesta legislació espanyola en l'esperada sentència dels interins que va arribar a Luxemburg a través d'una qüestió prejudicial de dos jutjats de Madrid, després que treballadors del Servei Madrileny de Salut (SERMAS) demanessin que se'ls reconegués com a treballadors públics indefinits després de més d'una dècada d'encadenar contractes temporals.\nSchmit recorda a Cañas que aquest procés està en marxa i que dictarà jurisprudència que podrà guiar també el procés d'investigació de Brussel·les. Si el TJUE determina per exemple que les pràctiques de l'administració pública espanyola incompleixen la normativa europea, no només s'haurien de convertir milers de treballadors temporals en indefinits sinó que Brussel·les podria acabar requerint al govern espanyol que modifiqui les seves normatives per garantir que no es vulneren els drets dels treballadors i la normativa europea.\n"L'ampli ús dels contractes temporals afecta el creixement de la productivitat i augmenta la desigualtat i la pobresa laboral", apunta la Comissió en el seu últim informe sobre Espanya. A més, també retreu a l'executiu espanyol que els subsidis a la contractació "absorbeixen un 40% dels diners per a polítiques actives de treball i que "no semblen ser gaire efectius". La contractació temporal a Espanya és la més elevada de la UE, amb un 26%, molt superior a la mitjana europea del 13,4%. A més, Brussel·les recorda que els treballadors en aquestes condicions pateixen un elevat percentatge de "pobresa laboral" (21,3%).\n1. ¿La temporalitat només afecta els treballadors públics?\nNo, és un problema que s’ha enquistat a Espanya els últims anys i que s’ha intensificat d’ençà de la sortida de l’última crisi econòmica. Actualment a l’administració pública el percentatge d’interins és d’un 28%, però en el conjunt d’Espanya (sumant-hi també l’empresa privada) la temporalitat se situa en un 26%, una xifra que dobla la mitjana europea.\n2. Quina via tenen els interins per sortir d’aquesta situació?\nEl col·lectiu ho ha denunciat en reiterades ocasions. De fet, el 15 de febrer van fer una multitudinària manifestació a Madrid. La seva esperança perquè aquesta temporalitat s’acabi és que la sentència del TJUE del dia 19 de març els sigui favorable i els reconegui com a treballadors indefinits. Però la decisió causaria un problema important a l’administració perquè hauria de convertir milers de contractes temporals en indefinits.\n3. ¿A Catalunya és diferent de la resta de l’Estat?\nNo, la Generalitat també té un elevat nombre d’interins. Segons els sindicats, la xifra és de 40.000 persones. De fet, en els últims mesos s’han intensificat les queixes del col·lectiu i fins i tot s’han reunit amb el conseller de Polítiques Digitals i Administració Pública, Jordi Puigneró, per intentar trobar-hi una solució.\nComissió Europea contractes temporals sector públic


El Gironella es manté en la bona línia a costa del Súria - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nGIRONELLA 3 0 SÚRIA\nEl Gironella es manté en la bona línia a costa del Súria\nEls gironellencs no van fer el seu millor partit, però van estar encertats\nredacció 03.12.2018 | 00:17\nEls gironellencs no afluixen Mireia Arso/arxiu\nEls gironellencs no afluixen\nEl Gironella és un dels altres equips capdavanters de la lliga, com Calaf i Avià, que no afluixa i cada vegada es destaca més en les primeres posicions. En aquesta ocasió, el conjunt de Xavi Díaz va derrotar el Súria, i va fer un partit irregular, però va ser efectiu en els moments importants.\nEls locals van anar de més a menys a la primera part. El Súria va tenir alguna ocasió per avançar-se en el marcador. Un penal en contra de l'equip surienc va ser clau en el matx. El Gironella el va transformar i des de llavors es va mostrar superior.\nA la segona part, els gironellencs van fer la sensació de tenir en partit sota control, malgrat que el marcador només era d'1-0 en els primers vint minuts. Llavors, Uribe va fer el 2-0 que deixava força tocat el Súria. Cristóbal Domínguez va sentenciar el matx.\nEl proper partit del Gironella serà al camp de la Pirinaica.\nEl futbol català deixarà en mans dels clubs els ascensos i descensos d'un curs inacabat.\nEls ascensos i descensos del futbol català els decidiran els clubs en una consulta.


Notícia: Inaugurat el Campionat Mundial de Vela Classe Europa. El norueg Lars Johan Brotkorb, favorit per revalidar el títol\nInaugurat el Campionat Mundial de Vela Classe Europa. El norueg Lars Johan Brotkorb, favorit per revalidar el títol\nNoticia publicada a la web el 07/07/2017 08:31:07 PM\nLa cerimònia d’inauguració del Costa Brava World Championship Europe Class ha significat el tret de sortida de la competició, que comença dissabte amb la primera de les 10 proves\nAvui divendres ha tingut lloc el veritable tret de sortida del Costa Brava World Championship Europe Class. Ho ha fet amb la cerimònia oficial d’inauguració del campionat, que ha tingut lloc aquesta tarda a Blanes, que ha esdevingut en la capital mundial d’aquesta categoria. Des del passat dissabte, el Club Vela Blanes ha allotjat l’arribada dels equips participants, així com les primeres proves classificatòries de l’Open Week per dirimir quins regatistes accedien a les places que encara quedaven per cobrir al mundial.\nCerimònia inaugural Mundial de Vela Classe Europa\nEn total, més de 300 esportistes hauran navegat en aigües de Blanes al finalitzar l’esdeveniment. La cerimònia inaugural d’aquest divendres ha tingut un marcat caràcter festiu, i ha començat amb una breu cercavila que ha sortit des del Club Vela Blanes, on els protagonistes centrals han estat els membres dels diferents equips participants.\nCercavila amb els equips participants\nEls equips dels regatistes, identificats amb les banderes dels respectius països de procedència, han anat onejat-les al llarg de la passejada, aportant una nota de color i vistositat. En la desfilada els han acompanyat els músics de la Banda Musical de Blanes i Mossèn Joan Batlle, que els han conduit fins el Passeig de Dintre, davant l’edifici de l’Ajuntament de Blanes.\nBlanes, capital mundial de la Classe Europa\nEls parlaments inaugurals, la part més oficial de la cerimònia, els ha encetat el president internacional de la Classe Europa, Paul Depoorter, seguit pel comodor del Club Vela Blanes, Xavi Maresme, que ha parlat en nom de la Federació Espanyola de Vela. Després, les paraules del president del Club Vela Blanes, Amadeu Nualart, han donat pas al vice-president del Patronat de Turisme Costa Brava Girona, Jaume Dulsat.\nFinalment, ha tancat el torn d’intervencions l’alcalde accidental de Blanes, Quim Torrecillas, qui ha destacat l’orgull que significa per aquesta població de la Costa Brava allotjar una prova esportiva d’aquesta categoria i transcendència, un destacat element de promoció que contribuirà a donar a conèixer els atractius de Blanes arreu del món a través dels seus participants. L’acte oficial també ha comptat amb la participació del del regidor d’Esports de l’Ajuntament de Blanes, Joel Comas, així com dels tinents d’alcalde Àngel Canosa, Pepa Celaya i la regidora de Promoció de la Ciutat, Dafne Galvany.\nL'alcalde accidental, Quim Torrecillas, durant\nels parlaments inaugurals\nUn cop acabats els parlaments, la cercavila ha desfet el camí per retornar a les instal·lacions del Club Vela Blanes, novament acompanyats per la música de la banda i la comitiva, a la qual s’han incorporat les diferents autoritats polítiques i esportives. La jornada festiva ha finalitzat amb un aperitiu de benvinguda, a l’espera que l’endemà dissabte comenci a disputar-se el campionat.\nEls regatistes nòrdics, els favorits del campionat\nEl Campionat Mundial Absolut de Vela Classe Europa aplega 140 esportistes que competiran a partir de dissabte, del 8 al 12 de juliol, en les dues categories de masculí i femení. Hi haurà 10 regates, que s’aniran succeint durant els propers dies fins culminar dimecres vinent, amb la darrera prova.\nEls millors regatistes de la Classe Europa s’han donat cita a Blanes, procedents d’una vintena de països com ara Dinamarca, Finlàndia, Brasil, Veneçuela, Suècia, Colòmbia, França, Itàlia i Alemanya, entre d’altres. Els favorits són els navegants nòrdics, i molt en especial el noruec Lars Johan Brodtkorb, que lluitarà per revalidar l’actual títol de campió mundial de la categoria que va assolir l’any passat.\nEl desenllaç es coneixerà dimecres vinent, quan tindrà lloc la darrera regata i es farà el lliurament de premis. La Cerimònia de Clausura, que s’allotjarà a les instal·lacions del Club Vela Blanes, s’ha programat a les sis de la tarda.\nMés d’un miler de persones mobilitzades pel campionat\nEl fet d’allotjar el Costa Brava World Championship no tan sols suposa per a Blanes un important impuls promocional per al món de l’esport blanenc en general i pel Club Vela Blanes en particular. El campionat ha mobilitzat al voltant d’un miler de persones, que durant aquests dies ja s’han estat passejant per la vila quan han finalitzat les proves i entrenaments.\nD’altra banda, a nivell mediàtic està havent-hi un important seguiment de la premsa especialitzada a nivell internacional. Capítol a banda mereix destacar que 16 nois i noies de l’Institut Serrallarga estan treballant des del passat cap de setmana de voluntaris i voluntàries per ajudar en l’organització del Campionat Mundial de Vela. Es tracta dels joves estudiants sorgits de l’assignatura optativa de vela que s’imparteix durant tot l’any en el centre d’ensenyament secundari.\n75è aniversari del Club Vela Blanes\nAmb aquest mundial, el Club Vela Blanes enfilarà el seu 75è aniversari el pròxim 2018. Amb unes instal·lacions inaugurades tot just fa dos anys, actualment s’han col·locat al capdavant de les seus nàutic-esportives més modernes de Catalunya, distingides amb la marca de Qualitat de Turisme Esportiu de la Generalitat de Catalunya, i que és un referent tant a la vila com a la demarcació gironina.\nJoel Comas, regidor d'Esports; Pepa Celaya, tinent d'alcalde; i\nAmadeu Nualart i Xai Maresme, president i comodor Club Vela Blanes\nL’organització del Campionat Mundial de la Classe Europa, comptant amb el suport internacional i de diverses institucions i organismes esportius, demostra que la feina feta fins ara al Club Vela Blanes estant donant fruits d’un treball ferm i segur.


La nova Boixeta Cultural d’Igualada presenta més de 150 activitats fins el mes de febrer de 2015 | Ràdio Igualada\nMés de cent cinquanta activitats culturals formen part de la nova Boixeta Cultural, l’agenda cultural d’Igualada. Aquesta guia recull les propostes des del proper mes de desembre fins al febrer de 2015. Destaca, per exemple, l’exposició de K.L. Reich. La veu de l’infern nazi, que dona a conèixer la novel·la més representativa de l’escriptor manresà Joaquim Amat-Piniella, sobre la deportació dels republicans als camps nazis, al Museu de la Pell. També l’exposició de pessebres a la sala del Portal del Llevador, una mostra dels millors diorames que feia anys que no es mostraven de forma pública a la ciutat, que romandrà oberta fins l’11 de gener. El dia 13 de desembre hi ha una cita ineludible al\nTeatre Municipal l’Ateneu, amb Joan Chamorro i La màgia de la veu, que arriba a Igualada acompanyat d’Andrea Motis, Eva Fernández, Magalí Datzira i Rita Payés, totes elles acompanyades amb la Sant Andreu Jazz Band. Però no és l’única proposta per aquests mesos, ja que també se celebrarà el Concert d’Any Nou, que oferirà la\nStrauss Festival Orchestra, el dia 22 de desembre. El 21 de desembre comença el festival Ànima de Música Sacra amb el concert de Nadal de J. S. Bach. El cicle De Pell Sensible portarà el Poema de Nadal de la mà de Joan Massotkleiner a la veu i Pau Figueras a la guitarra, en el marc incomparable de l’antiga adoberia de Cal Granotes. En l’apartat teatral, es podrà gaudir del darrer premi butaca, l’obra Llibert, el dia 16 de gener i L’última trobada, el 7 de febrer, amb l’actriu Rosa Novell, premi Butaca d’Honor 2014. En l’apartat de dansa, Igualada rebrà l’extraordinari Ballet Nacional Ucraïnès d’Odessa, amb el Llac dels cignes, el 17 de gener.


Acció Solidària Contra l'Atur | Portal de Economía Solidaria\nAcció Solidària Contra l’Atur (ASCA) és una organització no governamental i sense ànim de lucre fundada el 4 de març de 1981 a Barcelona. L’objectiu d’ASCA és mobilitzar a la ciutadania i lluitar per canviar la situació d’injustícia amb solidaritat i no amb beneficència: crear nous llocs de treball.\nEstà formada bàsicament per voluntaris i gestiona un fons econòmic privat amb el qual concedeix préstecs sense interès a persones o col·lectius que presentin un projecte de negoci que sigui viable i que creu ocupació. Actualment ASCA està formada per un Patronat, un Consell directiu, un Consell executiu, 38 professionals col·laboradors, voluntaris i 3 treballadors assalariats.\nFent una mica d’història, la Fundació va ser impulsada a principis dels anys 80 per un grup de persones que volien actuar enfront de la severa crisi que afectava bona part de la gent treballadora amb més del 40% d’atur. Els primers anys la Fundació va ser liderada per Josep M. Piñol i Font que va ser un dels fundadors, junt García Nieto, Mercedes Closa, J. M. Sagristà i associacions de caràcter social. Després de la mort del seu fundador, en 1997 es va crear el Premi Josep M. Piñol. El seu objectiu és reconèixer la innovació i la trajectòria institucional d’una entitat a favor de lainserció laboral i es concedeix cada any.\nAcció Solidària Contra l’Atur és l’única entitat civil i laica d’àmbit català que concedeix microcrèdits sense interès per a projectes que creen ocupació. Els únics requisits són que aquesta sigui estable i viable. Els projectes presentats provenen dels mateixos aturats, dels serveis de promoció econòmica dels ajuntaments, els consells comarcals o d’altres organismes públics. L’import dels préstecs, així com els terminis de devolució es fixen en funció de cada projecte. Totes les sol·licituds són estudiades per un equip format per voluntaris, provinents de diferents àmbits professionals, amb formació, coneixements i experiència.\nLa Fundació forma part de diferents organismes: de la Coordinadora Catalana de Fundacions, de les Entitats Catalanes d’Acció Social (ECAS), de la Xarxa d’Economia Solidària (XES), del Finançament Ètic i Solidària (FETS), la Federació Catalana de Voluntariat Social, de FIARE (Banca ètica i ciutadana), de la junta de govern de l’Acord Ciutadà per una Barcelona inclusiva de l’Ajuntament de Barcelona i de la Comissió d’Acció i Cooperació dels Enginyers Industrials de Catalunya.


Verdú, sense llum durant més de 8 hores per una incidència en un transformador de difícil accés per la neu – Comarques de Ponent\nVerdú, sense llum durant més de 8 hores per una incidència en un transformador de difícil accés per la neu\nUn total de 451 abonats de Verdú van estar ahir sense llum durant més de 8 hores per una incidència en un petit transformador que hi ha entre Ciutadilla i Nalec. Fonts d’Endesa van explicar que l’avaria es va produir a les 14:51 hores i va ser molt difícil localitzar–la, fet que van aconseguir a les 18:47 hores. Operaris de la companyia es van desplaçar fins al lloc però van tenir moltes dificultats d’accés ja que hi havia fins a 50 centímetres de neu acumulada. Segons la companyia, es tracta d’un transformador elevat per al qual es requeria d’un camió cistella per poder accedir-hi amb condicions. Tot i això, tenint en compte l’onada de fred i la baixada de les temperatures, els operaris van acabar accedint-hi a peu per la impossibilitat d’obrir pas amb l’acumulació de neu. L’objectiu era reparar l’averia com més aviat millor perquè els clients tinguessin subministrament elèctric a la nit. Els operaris van estar treballant a 5 graus sota zero i van aconseguir arreglar l’averia al voltant d’1/4 de 12 de la nit. A partir de llavors, els abonats van començar a recuperar la llum.


L’Institut Valencià de Finances signa un conveni amb l’Ajuntament d’Ademuz perquè l’ADL promocione les línies de finançament IVF - IVF - Inici - Generalitat Valenciana\nL’Institut Valencià de Finances signa un conveni amb l’Ajuntament d’Ademuz perquè l’ADL promocione les línies de finançament IVF\nL'Institut Valencià de Finances signa un conveni amb l'Ajuntament d'Ademuz perquè l'ADL promocione les línies de finançament IVF\nL'IVF ha establit una xarxa de col·laboradors locals que difonen els préstecs que ofereix l'Institut i assessoren els usuaris d'aquest en la formalització de les sol·licituds\nValència (02.05.19). El director general de l'Institut Valencià de Finances (IVF), Manuel Illueca, i l'alcalde d'Ademuz, Ángel Andrés, han subscrit un conveni de col·laboració perquè l'Agència de Desenvolupament Local (ADL) d'aquest municipi difonga entre els usuaris l'activitat que du a terme l'IVF i, a més, assessore i done suport en la tramitació de les sol·licituds de finançament dirigides a aquest organisme.\nMitjançant aquest tipus de convenis l'Institut Valencià de Finances busca establir una xarxa de col·laboradors locals que promocionen les línies de finançament que ofereix aquest organisme i poder d'aquesta manera tindre un abast més ample, si tenim en compte les limitacions físiques de l'IVF que disposa d'una única seu, ubicada al centre de València. No obstant això, les noves tecnologies i els avanços assolits en la implantació de l'administració electrònica permeten que tots els tràmits necessaris per a la sol·licitud dels préstecs IVF puguen fer-se a través de la web de l'Institut Valencià de Finances (prestem.ivf.es), per la qual cosa la tasca dels ens col·laboradors de l'IVF és de difusió dels productes que ofereix l'Institut i prestació d'ajuda en el moment de fer les sol·licituds.\nFins ara, l'IVF ha signat convenis semblants amb València Activa i amb els ajuntaments de la Vall d'Uixó i Callosa.\nCom ha destacat el director general de l'IVF, Manuel Illueca, després de la signatura d'aquest acord, "aquests convenis ens permeten arribar molt més lluny i disposar de punts d'informació i tramitació més pròxims al ciutadà, mitjançant la xarxa local".\n"Encara que tots els tràmits i molts dubtes podem resoldre'ls de manera telefònica o telemàtica, aquests convenis de col·laboració ens permeten aprofitar la xarxa d'agents locals que hi ha als municipis valencians, que coneixen de primera mà les necessitats de cada localitat i poden informar al client potencial de l'IVF i oferir-li el producte més adequat a les seues necessitats financeres", ha afegit Manuel Illueca.\nCom fixa el conveni subscrit hui, l'Ajuntament d'Ademuz, a través de l'ADL, assessorarà i promocionarà entre les empreses del municipi les línies de finançament oferides per l'IVF. Així mateix, els orientarà en l'ompliment de la sol·licitud i en la preparació de tota la informació que fora necessària.\nL'IVF, per la seua banda, es compromet a formar el personal que vaja a exercir aquests serveis, i oferir-los així els coneixements sobre els instruments financers que l'IVF posa a disposició dels emprenedors, els autònoms, les pimes i les grans empreses; i els tràmits que s'han de seguir per a la sol·licitud.


Tota l’oposició, ERC-Mes, JxM i Ciutadans en contra de la pujada d'impostos | Mataró Audiovisual\nRecorden que ja és el segon exercici seguit amb pujada d'impostos\nOriol Debat dj., 24/12/2020 - 11:02\nPel que fa als grups de l'oposició a l'Ajuntament de Mataró, aquests han votat en bloc contra la pujada d'impostos que comporten aquestes ordenances per l'any que ve a la ciutat de Mataró.\nPer Esquerra-MES aquest no és el moment de apujar impostos i ha votat en contra de les ordenances 2021. El principal partit a l'oposició creu que en un pressupost de més de 150 milions d'euros s'ha de trobar més estalvi, al voltant d'un 2 o un 3 per cent. Els que suposarien uns milions extres sense haver d'apujar impostos. Segons Esquerra, caldria replantejar del tot el pressupost i adaptar-lo a la situació actual, però sembla que el govern tingui por de fer grans canvis per no afectar els seus càlculs electorals. Els republicans recorden que no es pot t ignorar la falta de manteniment espai públic, la problemàtica amb la xarxa de semàfors, o les dificultats que diuen tenen els usuaris del servei de llicències. Un cop més Teixidó ha reclamat la necessitat de negociar ordenances juntament amb el pressupost, cosa que un any més el govern no ha procurat.\nDes de Junts per Mataró consideren que les ordenances parteixen d'un error de concepte. Tot i que comparteixen la pujada de la taxa de la brossa, no estan d'acord amb la pujada de les ordenances fiscals en el seu conjunt. Segons el portaveu de la formació, Alfons Canela, no s'hauria de carregar en el ciutadà la pujada d'impostos sinó deixar de prestar alguns serveis i aplicar més racionalització a l'Ajuntament. Canela recorda que ja és el segon exercici seguit amb pujada d'impostos, un augment que segons ell no respon a la solidaritat respecte a la pandèmia del coronavirus. Junts per Mataró també diu que s'ha de treballar en accions concretes en temes cabdals per la ciutat com Can Cruzate.\nCiutadans també ha votat en contra. Coincideix amb Junts per Mataró en el fet que ja és el segon any seguit que l’Ajuntament de Mataró apuja els impostos i en la necessitat d’aplicar el Pla de Racionalització que redueixi les despeses del Grup Ajuntament. Un augment de taxes que creuen que no és positiu pel context econòmic actual i que abocarà, segons Sancho, l’estat i la ciutat a la pobresa. Ciutadans també demana que les famílies de 2 fills siguin considerades nombroses i les de 3, famílies especials. També volen que els descomptes dels aparcaments per Nadal, s’allarguin fins a una hora.\nERC i Junts qualifiquen de “nyap” la renovació del paviment de plaça Santa Anna


Conclusions del primer Congrés Internacional de Sales de Concerts | PrimaveraPro\nEls principals continguts tractats en les ponències es podrien organitzar segons els següents punts:\n1) DISPARITAT DE MODELS DE NEGOCI\nL’exposició de les dades per part de Live DMA al panel “Sales de concerts europees: dades i xifres” va deixar ben clar que l’ecosistema europeu de sales de concerts difereix molt segons el país. Aquestes conclusions es basen en les xifres recollides el 2013 en 301 sales d’Europa vinculades a diferents associacions: ACCES (Espanya, excepte ASACC a Catalunya), CLUB PLASMA i CLUB-CIRCUIT (Bèlgica), DANSK LIVE (Dinamarca), FEDELIMA (França), NORKE KONSERT (Noruega), VNPF (Holanda) i CLUB CIRCUIT (Bèlgica, zona de Flandes). En l’actualitat s’està treballant en un nou estudi amb dades de 2014 que recull l’activitat de fins a 1.108 sales europees, incloent-hi aquesta vegada les catalanes associades a l’ASACC i les suïsses a PETZI.\nEncara que l’espectre estudiat representa només una petita part de la realitat, algunes de les dades exposades podrien ser un punt de partida per a l’anàlisi:\nA Espanya i Alemanya el 90% de les sales són empreses privades a diferència de la resta de sales de Live DMA, on la majoria són “non-profit” i gaudeixen de legislacions que els permeten utilitzar una àmplia xarxa de voluntaris, determinants per a la seva supervivència. «Si a Europa els voluntaris deixessin d’estar involucrats a les sales, la meitat de sales de concerts haurien de tancar», va constatar Arne Dee de Live DMA, qui va destacar que el 25% de les activitats en viu a Europa les duen a terme voluntaris, el 70% correspon a personal pagat i el 5% restant, a becaris o trainers. A Espanya no existeix la possibilitat del voluntariat en sales perquè és una activitat no regulada i en conseqüència fins al 96% del personal que treballa a les sales és assalariat.\nA Espanya només el 3% dels ingressos prové de subvencions públiques. Del 97% restant, la meitat correspon a ingressos per esponsorització i l’altra meitat a ingressos per la venda d’entrades. Per contra, a França la subvenció pot representar fins a un 60% gràcies a altres activitats que organitzen (bucs d’assaig, suport d’artistes locals, cursos de formació, accions culturals i activitats educatives).\nA la resta d’Europa les xifres de mitjana són les següents: el 42% prové de subsidis públics, el 32% de la venda d’entrades i el 25% restant d’ingressos del bar, lloguer de sala, sponsors, etc. L’explicació donada per Live DMA per justificar unes xifres tan elevades de subvencions públiques és que les sales formen part de polítiques públiques que pretenen fomentar el desenvolupament de talent, incidir a l’educació i treballar en la formació de noves audiències. Això es relaciona amb el caràcter “sense ànim de lucre” que tenen la majoria d’espais europeus. Però no existeix un estudi que relacioni aquests diners públics amb el preu de les entrades i l’accés real a la cultura.\nPel que fa a l’impacte econòmic, de les 301 sales de concerts involucrades a l’estudi, podem estimar ltambé les xifres totals de les sales de Live DMA amb un total de 1.108, van facturar 1.111.000.000€, amb al voltant d’1.065.000.000€ de despeses, 16.500 persones contractades i 60.000 voluntaris, i amb un total de 112.000 activitats musicals.\nEn relació amb els models de negoci, durant tota la jornada del dijous, es va plantejar la dependència aparentment endèmica de la venda d’alcohol i del patrocini de marques privades. Carles Sala, de l’Ajuntament de Barcelona, va exposar en el panel “Austin, Groningen, Londres, Reykjavík i Barcelona: les ciutats de la música” que «perquè la sala no depengui de la venda d’alcohol es necessiten més ajudes públiques». Però un parell d’hores més tard, les opinions expressades en “El present i el futur de les sales de concerts: models de negoci i gestió” ajudaven a ampliar les implicacions que suposa rebre subvencions públiques. Mark Minkman, de la sala Paradiso a Amsterdam amb una llarga tradició de gestió “non-profit”, va reconèixer que el 15% del seu pressupost correspon a subvencions públiques però també va insistir que «les subvencions no són tan importants per a nosaltres. Aconseguim molts sold outs. El benefici que traiem d’aquí ho reinvertim a portar bandes petites que no tenen la possibilitat de vendre moltes entrades (…) La subvenció pública t’obliga a apostar per aquestes bandes. Si no hi hagués diners públics, existiria el perill que solament et centressis a aconseguir sold outs». Segons va exposar en la seva intervenció, la seva intenció és mantenir el preu de les entrades el més baix possible per poder ajudar als grups a construir carreres sòlides. Per la seva banda, el danès Jakob Brixvold (Dansk Live) va destacar que, en el cas de Dinamarca, el repartiment de les subvencions és molt desigual però que ajuda al fet que l’artista pugui rebre catxets més dignes.\nEl cas de les sales de França són un món a part i únic. Stephanie Thomas, de FEDELIMA, va explicar que la subvenció «compleix una funció social» ja que les sales «són considerades com bé d’interès cultural a França». D’altra banda, a través d’un impost desgravable que han de pagar les sales per a la música en directe, s’aconsegueix que les més grans ajudin a la supervivència de les petites. Aquest impost és recaptat per una organització semipública amb un govern mixt entre les parts interessades, els sindicats i l’Estat, denominada CNV, que redistribueix en funció de les necessitats i els objectius fixats pel sector (equips, festivals, artistes en residència, l’exportació…). D’aquesta forma, la sala es converteix en un punt important dins del teixit social de la ciutat. Per contra, i en relació a les sales de petit aforament que representa, Thomas va dir que «les marques no estan interessades en les sales petites però tenim una llei de mecenatge que permet obtenir diners de particulars de forma desinteressada». Gerardo Sanz, representant d’ARC i també manager de grups musicals, va mostrar un món totalment diferent quan va parlar del panorama espanyol: «a Espanya ja no pots tocar en una sala que no estigui patrocinada per una marca privada, però això en general no sol ser cap problema per als artistes». Sanz també va voler comentar la importància que tenen les sales per als grups: «la sala és l’hàbitat natural de l’artista però aquí han deixat de ser proactives per la crisi; ja no són prescriptores de la música, com tampoc la premsa decideix res [a Espanya]» I va continuar: «les sales haurien d’ajudar als grups desconeguts». El com fer-ho, va quedar desert.\nEl problema de la dependència de la venda d’alcohol també va ser debatuda, encara que sense cap conclusió clara, per part de Mark Davyd de Music Venue Trust London, durant la primera ponència del dia sobre les ciutats. «Molts locals a Londres aconsegueixen fer negoci gràcies a la quantitat de cerveses que venen. Tenim calculat que de les 122 sales de l’associació, només 1 aconsegueix fer negoci amb el que genera la música. Les 121 restants ho fan gràcies a la cervesa i l’activitat de club».\n2) LEGISLACIÓ, FLEXIBILITAT I MEDIACIÓ AMB L’ENTORN URBÀ\nEncara que és complicat establir conclusions clares, sembla que sí que hi ha una relació entre la salut de la música en viu d’una ciutat i el tipus de legislació que la regula. Podria semblar obvi que a més regulació, menys música en directe i que a menys regulació, més activitat en viu; però com es va poder comprovar en alguns exemples concrets, com els de Groningen (Holanda) i Londres (Regne Unit), allò que en realitat pot ser determinant és l’aplicació d’aquesta llei, l’ús del sentit comú per part de les autoritats i la pressió urbanística en els processos de gentrificació. Com va apuntar Sala (Ajuntament de Barcelona) a l’inici de la seva intervenció en el panel sobre les ciutats europees, «una de les grans dificultats a les quals s’enfronta el sector de la música en viu és la convivència del dret a descansar de nit i el dret del sector cultural a expressar-se. Això crea un conflicte a les ciutats que està per resoldre». Davant aquest conflicte, cada ciutat ha intentat resoldre-ho a la seva manera.\nUn model a tenir en compte és el de Groningen, la segona ciutat cultural d’Holanda. Allà la legislació regula l’activitat musical però només el 30% de les vegades es compleix. De fet, solament existeixen dues sales on la música en directe és oficialment legal; en les 200 restants, no. La llei s’aplica només quan apareix algun problema i s’aposta per deixar fer aplicant el sentit comú i la mediació, per exemple amb la figura de “l’alcalde de nit”. De llarga tradició a Holanda i nascut a Rotterdam fa quatre dècades, és un càrrec no remunerat que intervé entre els problemes del dia i de la nit, es vota per internet i ajuda a solucionar problemes de convivència en ciutats molt joves, amb molta activitat nocturna i molta població estudiantil. Així ho va explicar l’actual Night Major de Groningen, Chris Garret, músic professional.\nUn altre cas significatiu és el de Londres, on en 2012 es va optar per desregularitzar completament el sector de la música en viu, fomentar el seu auge i evitar el tancament de sales. Encara que, després de tres anys, els resultats no han estat els esperats. Els números són clars: entre el 2007 i el 2015 el 43% de les sales a Londres han tancat. Paul Broadhurst, representant del sector musical de la Greater London Authority, va ser autocrític en tractar la ineficàcia de la seva pròpia legislació: «la llei que desregularitzaba l’activitat de música en viu com a mesura de promoció, no ha funcionat per molts motius: per l’alta pressió urbanística de la ciutat, per la gran demanda de cases i pisos i la gentrificació inesperada d’algunes zones. La millora del transport urbà ha comportat una cosa que no teníem previst: la pujada de preus dels lloguers i això ha provocat que moltes sales hagin hagut de tancar». Un altre motiu de la decadència del sector és que les sales no tenen interlocutors clars a qui dirigir-se per reclamar drets o accedir a ajuts per a la millora del local a causa d’una complexa estructura burocràtica. Reconeixen que hi ha un cert caos i buit administratiu que fa que els gerents de les sales prefereixin deixar de programar abans que enfrontar-se a l’administració i entendre unes normatives que es regeixen pels mateixos criteris que altres activitats nocturnes com la prostitució.\nA causa d’aquesta situació han aparegut noves associacions com la Music Venue Trust London, que intenten detectar on estan exactament els problemes per trobar solucions. Aposten per començar de nou i aconseguir un canvi de mentalitat, determinant per a què serveix una sala de concerts, en programes com l’Agent of Change. Com a exemple, va exposar una solució a una situació recurrent: si algú es muda al costat d’una sala de concerts, aquesta persona és qui hauria d’adaptar-se i no la sala. Mark Davyd (MVTL) també pretén ajudar a organitzar el caos administratiu que el mateix Paul Broadhurst va reconèixer, procurant que les sales prenguin consciència de les seves necessitats i insistint que poden trobar solucions si saben on reclamar-les. «Hem d’ampliar els nostres horitzons, preguntar-nos quants llocs de treball reals ofereix el negoci de la música i determinar a consciència l’oportunitat econòmica que implica: milers de llocs de treball en un espectre que comença per la persona que fabrica les cordes de guitarra», va comentar Davyd, en un intent de potenciar l’autoestima d’un sector conegut pels seus sticky carpets.\nDe forma semblant, l’alcalde de Reykjavik, Dagur B. Eggertsson, va exposar aquest canvi de mentalitat, que implicaria més relació amb l’entorn. Eggertsson va explicar que, en festivals com l’Air Waves, eren freqüents els concerts en cases particulars. Aquesta situació potencialment conflictiva amb els veïns es gestionava amb molta comunicació per fomentar la convivència, cosa que remet directament a una cultura i saber fer propis. «Reykjavik és una ciutat jove i la majoria de les bandes són joves i neixen en un context en el qual gairebé no hi ha mercat musical. Això provoca una certa actitud davant la música», va comentar.\n3) RENOVACIÓ DEL PÚBLIC\nEn el panel “El present i el futur de les sales de concerts: models de negoci i gestió” Gerardo Sanz, membre i representant d’ARC, va parlar sobre la situació a Espanya i va afirmar amb contundència que «El públic de les sales està envellint i no hi ha renovació». Aquest comentari va tenir algunes rèpliques que demostraven que en altres països europeus l’accés de públic jove i la renovació generacional s’estava produint de forma positiva i natural, sense traumes. Mark Minkman (Paradiso, Holanda), va comentar que «no tenim problema amb el públic jove. Ara vénen els fills del públic que ja venia al principi de la història de Paradiso (…) Intentem buscar fórmules per atreure a públic jove i gran, com combinar una banda telonera jove amb una banda consolidada (…) Necessites innovar per mantenir viva la música en directe. Els joves ja no viuen igual la música en directe. Cal crear esdeveniments per a ells». Per la seva banda, Jakob Brixvold (Dansk Live) va afegir que cal no oblidar-se d’altres sectors del públic: «cal crear experiències per als joves i també per a altres sectors, com el de les dones».\nEn relació amb l’accés a nous públics, cal destacar el naixement de festivals de música com el’Air Waves (Islàndia) que va néixer el 1999 com una manera d’atreure el turisme durant els mesos de temporada baixa i mal temps amb el patrocini de la companyia aèria Iceland Air. En l’última edició de 2014 va aconseguir tenir fins a 9.000 espectadors. És un festival que integra concerts a l’aire lliure així com en bars i cases particulars i intenta que sigui part d’un sistema d’educació musical per integrar també al públic infantil. El festival South by Southwest, que actualment mobilitza uns 200 concerts en diferents espais d’Austin (Texas, USA), també va néixer com una manera de mantenir l’activitat en èpoques de poca programació, va comentar el seu director, James Minor, qui va participar en el panel de les ciutats.\nDurant la sessió de conclusions, es va posar l’accent en la importància d’incloure la xarxa de sales de concerts dins d’un programa integral d’educació musical, especialment com a part del procés de creació de nous públics. Aquesta necessitat va ser especialment subratllada en les intervencions sobre Reykjavik, Groningen —on la música en directe forma part d’un pla educatiu anomenat Music Chain Aproach—, Londres o França. No obstant això, actualment no es disposa de suficients dades per analitzar el retorn real que tenen aquests programes educatius amb el públic que accedeix a les sales. Tot i així, es va reivindicar que la sala de música en viu ha de formar part d’un programa educatiu perquè la seva consideració per part de la societat sigui més positiva i la mediació de conflictes pugui ser de més fàcil resolució.\n4) ÚS DE DADES, APLICACIONS MÒBILS I DESENVOLUPAMENT WEB PER CONÈIXER ALS USUARIS\nLa ponència “La sala i el públic: una relació geolocalitzada” es va centrar en la importància de l’ús de les dades monitoritzades per la mateixa web de les sales, el desenvolupament d’aplicacions pròpies i desenvolupament web per aconseguir nous mètodes de fidelització del públic; i també en la importància d’interpretar bé les dades per establir noves estratègies de venda, segmentar públics i conèixer el seu comportament. Les sales han de cuidar al públic, reconèixer-ho, donar-li la benvinguda i oferir productes a la seva mida, en funció del seu comportament.\nLa sala Apolo, representada per la Maria Sagrera, va presentar la seva nova aplicació Appolo «A causa de l’increment d’impostos, hem hagut de buscar noves maneres d’aconseguir fidelitzar al públic». Per a això, primer van crear la targeta Apolo 113 però tenia els seus dèficits. Ara han fet servir tota la base de dades que van crear gràcies a la targeta com a base per a una nova aplicació que permet monitoritzar el comportament del públic i premiar-ho amb informació perquè pugui saber amb antelació quan un concert d’un artista que escolta està confirmat i amb les entrades a la venda. També permet accedir a descomptes. Amb Appolo, que encara està en fase beta, pretenen saber el comportament del públic dins de la mateixa sala i oferir altres experiències o redirigir al públic amb una oferta alternativa quan un concert està sold out en una de les sales.\nEn una ciutat amb una població molt canviant i cosmopolita com Brussel·les, amb un públic potencial complicat de conèixer, la sala AB ha optat per potenciar la pàgina web, amb un bon posicionament en internet i fer un ús molt potent i actiu de les xarxes socials, com concursos a Instagram, tenir un canal propi de vídeos en streaming (“AB TV”), etc. Així ho va explicar Fabien Miclet, qui va defensar tenir un equip professional i el «millor so» com a mesura per aconseguir la «complicitat de l’audiència i dels grups que toquen a Brussel·les». Cor Schlosser (Melkweg, Amsterdam / A38, Budapest) també va defensar la fidelització del públic a través de la bona qualitat de so i a potenciar la promoció de la sala amb campanyes concretes. «Cal aconseguir una experiència totalment friendly, i aquesta experiència comença amb el personal d’accessos. La gent que treballa a les sales ha de ser gent que vulgui estar allà». També han creat un programa fet a mesura dels gustos del públic.\nL’experiència per Magnus Restofte, de la sala Vega de Copenhagen, és semblant: també aposta per una web d’última generació amb aplicatius que permeten crear experiències noves. I amb les dades obtingudes en els últims anys han constatat que el públic danès mai va sol als concerts; per això han creat l’aplicació “Makker” que busca a un amic per anar a un concert. També existeix la versió grupal “Gruppe” que fa servir grups privats de la sala a Facebook perquè la gent s’organitzi per anar a un esdeveniment. Després d’engegar diverses propostes, han comprovat que finalment el que funciona per al públic danès són els descomptes. A la web també existeix l’opció de demanar que un determinat grup toqui a la sala i la gent s’organitza per aconseguir els diners. En resposta d’una pregunta del públic, es va parlar del problema de la competència que exerceixen els ajuntaments programant concerts gratuïts. «Hem parlat amb l’Ajuntament de Copenhagen per controlar aquestes activitats i que la gent no s’acostumi al fet que la música sigui gratis».\n5) LA IMPORTÀNCIA DE LES ASSOCIACIONS\nDavant la gran varietat de models de negoci de les sales de concerts i normatives sobre la música en directe, associar-se o agrupar-se és una bona eina per tractar de posar cert ordre en aquest ecosistema tan dispar, sobretot en l’àmbit legislatiu. Així es va constatar en la ponència final del congrés a manera de conclusió. Així mateix, les associacions de sales permeten recollir dades i intercanviar informació entre països que permetin demostrar l’impacte econòmic real de l’activitat de la música en viu i d’aquesta manera aconseguir regulacions més favorables a escala europea. De la mateixa manera també ajuden a les sales a entendre i enfrontar-se a la normativa local, bregar amb possibles buits legals i facilitar les gestions administratives, que moltes vegades són un obstacle per a la supervivència dels negocis.\nAUSTIN, GRONINGEN, LONDRES, REYKJAVÍK I BARCELONA: LES CIUTATS DE LA MÚSICA 10.00h – Dijous 28 de maig / MACBA – Meier (Sala 1 – Auditori)\nPonents: Chris Garrit (Council of the Groningen City Hall), Dagur B. Eggertsson (Reykjavík Major), James Minor (SXSW Music Festival GM), Mark Davyd (Music Venue Trust London), Paul Broadhurst (Greater London Authority), Moderador: Carles Sala (Ajuntament de Barcelona)\nEL PRESENT I EL FUTUR DE LES SALES DE CONCERTS: MODELS DE NEGOCI I GESTIÓ\n12.00h – Dijous 28 de maig / MACBA – Meier (Sala 1 – Auditori)\nPonents: Gerardo Sanz (ARC / Fina Estampa), Jakob Brixvold (Dansk Live) , Mark Minkman (Paradiso), Stéphanie Thomas (FEDELIMA)\nModerador: Mark Davyd (Music Venue Trust London)\nLA SALA I EL PÚBLIC: UNA RELACIÓ GEOLOCALITZADA\n14.00h – Dijous 28 de maig / MACBA – Meier (Sala 1 – Auditori)\nPonents: Cor Schlosser ( Melkweg / A38), Fabien Miclet (Ancienne Belgique / Liveurope), Magnus Restofte (Vega), Maria Sagrega (Apolo)\nModerador: Raúl Ramos (Asimètrica)\n15.30h – Dijous 28 de maig / MACBA – Meier (Sala 1 – Auditori)\nPonent: Fabien Miclet (Ancienne Belgique / Liveurope)\n16.00h – Dijous 28 de maig / MACBA – Meier (Sala 1 – Auditori)\nPonent: Philippe Berthelot (FEDELIMA)\nCONCLUSIONS I VALORACIÓ DEL CONGRÉS INTERNACIONAL DE SALES DE CONCERTS\n16.30h – Dijous 28 de maig / MACBA – Meier (Sala 1 – Auditori)\nAmb a col·laboració de:\n← 5 minuts amb… Will Hope (Spotify) Conclusions del primer Congrés Internacional de Segells Independents →


Història - COLLA DE GEGANTERS DEL MASNOU\nCOLLA DE GEGANTERS DEL MASNOU\nLa primera notícia que es té dels Gegants data de l'any 1939. La veu popular diu que els Gegants varen ésser regalats a la vila del Masnou per un drapaire, d'aquí el sobrenom del Gegant. El nom de Pere se li donà en ser el nom del patró de la Vila.\nLa tradició diu també, que el sobrenom de la Geganta prové de la dona del drapaire que regalà els Gegants a la vila. Ella era modista especialitzada en tallar colls de punta, per això l'anomenaven "tallacolls". El nom és el de la patrona del poble, Eulàlia.\nFins fa uns anys els Gegants sortien per la diada de Corpus i per la Festa Major; més recentment també ho feien pel dia de Reis.\nA dia d'avui els Gegants representen a la vila del Masnou en les diferents trobades que es fan arreu de Catalunya.\nDurant un període curt de temps a finals dels anys 70, a falta de portadors de gegants, malauradament, les dues figures van quedar guardades a Can Malet.\nVa ser el 1982 que la nova colla, que avui encara existeix, els va recuperar i els va restaurar del mal estat en el que havien quedat. Així mateix, a 2/4 de 6 del dia 28 de maig d’aquell any, tingué lloc la cerimònia de bateig dels Gegants als jardins de Can Malet, essent padrins els gegants d’Alella i Teià, dels quals, els Gegants del Masnou també en són padrins.\nActualment, aquestes figures d'imatgeria festiva es troben emplaçades a l’espai casinet, juntament amb les figures originals, exposades, les dues parelles de gegants, a l’entrada d’aquest antic teatre.\nA part dels gegants també formen part de la colla la gran familia de capgrossos: el Català, el Negre, la Cubana, la Guapa, el Pagès, l'Algorrobo, el Moro, el Cuiner, el Gordo i com a última incorporació hi trobem la Rita.\nPERE EL DRAPAIRE\nConstructor: El Ingenio\nFuncionament de la colla (Normativa)\nEstatuts de la colla\nDibuixos Pere i Eulàlia


Discurs també es debat sobre les defenses - Notícies - Fabricant de la borsa d'aire Qingdao Shenxing\nLa veu també es debat sobre les defenses\nEl discurs també es debat sobre els defenses, la contradicció és que la mà dels defenses del dispositiu no és realment eficaç, ja que els propietaris són simplement problemes, perquè el dispositiu després de la defensa, l'abast del bus per una determinada reacció, no admet, tanmateix, el paper de el defensiu és molt gran encara, però és que les condicions ambientals clau.\nSota certes condicions especials, en qualsevol moment de la sorra hi ha un cert dany a la superfície del cos, simplement es redueix la superfície de la pintura de l'automòbil, de manera que no faria més mal que bé, i quina és la pujada de salpicadures per a la corona del costat de el camí també no és un enfocament formal, per tant, ja sigui per als defenses del dispositiu, també ha de veure les condicions habituals de conducció.\nPerò sobre la qüestió dels defenses de triar i comprar, el propietari també haurà de tenir cura, ja que un bon guardabarros no és bonic, i també és cada vegada més còmode que us permeti conduir, així que exigim una bona flexibilitat de preferència i compra, ja que cobert en el guardabaraza de les coses es lliscarà cap avall, no pel que fa a la condició de fang, la targeta de protecció del fang de les coses entre un trànsit convenient.\nA més, els defenses flexibles són més còmodes d'utilitzar i no es preocupen pel fet que els materials de cautxú es puguin utilitzar amb el temps i que l'aspecte de l'envelliment sigui dolent per als objectes durs. Pel que fa a la flexibilitat, la bellesa és lleugerament pitjor que la dura, però en termes d'aplicabilitat, és preferible.\nFender a l'hora de triar i comprar, no sempre que l'èmfasi en la flexibilitat i el nombre de resistències de calor grans i mitjanes, la resistència a la càrrega, etc., han de prestar atenció a la voluntat d'escollir defenses adequades, aquestes són de gran importància.\nUn parell de: Paper i desenvolupament d'Airbag\nSegüent: Airbag quan es produeix el perill, el conductor pot protegir la seguretat de la bossa de l'airbag\nPaper i desenvolupament d'Airbag\nFender de cotxes com el nom suggere...\nEls avantatges del fender\nAirbag marí / cautxú Airbag / bosses d'aire inflables / butaca d'aire inflable per al llançament de vaixells


El Barça presenta al·legacions per la segona groga mostrada a Jordi Alba contra el València - CCMA\nEl Barça presenta al·legacions per la segona groga mostrada a Jordi Alba contra el València\nEl Barça ha presentat al·legacions a l'acta arbitral per l'expulsió del lateral Jordi Alba durant el partit de dissabte passat contra el València. El club formularà un recurs davant el Comitè de Competició. La redacció de l'acta arbitral, signada per Pérez Montero, determina que el lateral barcelonista "va fer caure un contrari en la disputa d'una pilota".\n03/02/2014 - 19.08 Actualitzat 03/02/2014 - 20.04\nJordi Alba va ser expulsat contra el València. (Foto: Reuters)\nJordi Alba va ser expulsat per doble amonestació en el minut 77. Anteriorment havia vist una targeta groga en el minut 51 del partit.\nErrors que poden costar un liderat


Comencen, al Centre Cultural Bancaixa, els treballs d'obertura de les caixes que contenen els Sorolla - Prensa Fundación Bancaja\nComencen, al Centre Cultural Bancaixa, els treballs d’obertura de les caixes que contenen els Sorolla\nDesprés del llarg viatge des de Nova York a València, els 14 llenços de l’obra Visions d’Espanya, de Joaquim Sorolla han estat durant 24 hores en repòs en l’interior de les caixes al Centre Cultural Bancaixa.\nHui, a les 15:30 hores, n’han començat els treballs de desembalatge que tindran una duració aproximada d’uns deu dies.\nLes primeres caixes a obrir-se seran les menudes, en les quals han viatjat les peces que no han sigut desmuntades dels bastidors. Les més grans es muntaran de nou en els bastidors per a la col·locació a la sala d’exposicions.\nEstos treballs estan sent supervisats pel restaurador de Bancaixa, Vicente Ripollés, el restaurador de la Hispanic Society, Marcus Burke, i el comissari de l’exposició, Felipe Garín.\nEl procés d’aclimatació de les obres ha de ser progressiu a fi de no sotmetre-les a canvis bruscs de temperatura. En este sentit, una vegada hagen sigut desembalades totes les peces, hauran de romandre un temps a les sales en les quals seran exposades a partir del pròxim 7 de novembre, adaptant-se a les condicions estàndard internacionals (21ºC i 50% d’humitat).\nL’exposició organitzada amb motiu de la inauguració del nou Centre Cultural Bancaixa es denominarà Sorolla. Visió d’Espanya i estarà a València fins al 31 de març. A continuació, la mostra tindrà una itinerància per diverses ciutats espanyoles durant un període de dos anys.


M. Teresa Palomas - Fluim\nM. Teresa Palomas\nMaria Teresa és docent de Hatha Ioga, especialitzada en Dru Ioga i Ioga per a embarassades, havent cursat aquests estudis a Països Baixos i Gal·les.\nEl camí del Ioga la va portar al Mindfulness, pràctiques que en la seva essència són el mateix i tenen la mateixa finalitat. De fet podriem dir que el Ioga és “Mindfulness en moviment”.\nÉs instructora de Mindfulness pel FIM, avalat pel Master en Mindfulness de la Universitat de Saragossa i, així mateix, forma part del seu equip de professors.\nHa participat en diversos cursos i recessos, entre d’altres, amb Jon Kabat-Zinn. Ha col·laborat en diferents publicacions especialitzades.\nTraductora de l’anglès i del neerlandès, i també autora dels llibres Ioga i Embaràs (editorial Océano), Mindfulness para Mayores (editorial Kairós) i Yoga y Mindfulness para Gente Mayor (editorial Siglantana).\nActualment es dedica al Dru Ioga i facilita cursos de Mindfulness per a gent gran, de forma desinteressada.


Fake very fake o l'altra veritat - LOBLANC\nFake very fake o l’altra veritat\nEn aquests dies, en què se celebra una nova edició de PhotoAlicante, també hem pogut apreciar en les xarxes del reconegut festival i de l’Escola Mistos de fotografia, la informació sobre una exposició fotogràfica de l’artista Colombià Manuel Antonio Velandia Mora, qui residira per 12 anys a Alacant, i que actualment viu en el seu natal Colòmbia des de fa un any.\nDe l’exposició «Fake very fake: la intervenció intervinguda», es destaquen en les xarxes les imatges acolorides d’artistes de la performance, exhibides en diversos llocs transitats d’Alacant.\nNo obstant això, quan es passeja per aqueixos carrers, observem que les obres de Velandia no estan exhibides; vam voler saber què és el que realment ha succeït.\nSegons ens compta Velandia, l’obra del qual és molt afí a la temàtica “De la percepció a la identitat” que convoca la VII Edició de Photoalicante 2020, ha aprofitat que el festival fa rellevant un dels temes de la cultura contemporània com ho és la creació de relats identitaris per a realitzar un projecte controversial, en el qual pren una sèrie d’Intervencions urbanes fotografiades per ell en llocs emblemàtics d’Alacant.\nSón obres produïdes durant passades edicions del Festival Internacional de Fotografia alacantí, mesclades amb retrats d’artistes queer del projecte artístic “House of Tupamaras” amb seu a Bogotà i realitzades durant l’últim any, sent el resultat una obra creada especialment per a ser “exhibida” a la nostra ciutat.\nL’artista ens conta que en aquest moment realitza un projecte conjunt amb el “Museu Q” de Bogotà; una estratègia curatorial que tindrà un any de duració i que s’exhibirà virtualment i a nivell local i nacional colombià.\nVelandia recalca la idea que “la identitat és una ficció que ens acabem creient a força de representar-la una vegada i una altra” i que el seu interés ha sigut el de ficcionar una exposició fotogràfica en la qual la creació de la imatge transmesa a través de les xarxes de la Internet, convertisquen en veritat la imatge publicada, ratificant així la idea que pel fet de veure les fotografies es considere que “la imatge és una representació de la realitat”.\nA aquest fotògraf li interessa el que diu Fontcuberta, considerat el gran renovador de la fotografia a Espanya: “el bon fotògraf és el que esmente bé la veritat” i com a artista, se suporta en aquesta idea per a crear un doble joc de les identitats: el de les imatges i persones transitades i el de les imatges “fakeadas”.\nEls resultats de l’edició fotogràfica i el maquillatge són un fake, ens diu. La fotografia igualment es pot maquillar per a afirmar amb la imatge el que nosaltres volem comptar i com ho volem divulgar, sent el publicat allò que acaba creient l’espectador.\nLa ficció creada per maquillatge i amanida amb el vestit, xoca amb el que les persones pensen que “ha de ser” un home. La imatge d’una persona el gènere de la qual se’ns antulla fluid, tot i que és una transgressió, és també l’evidència d’una realitat; evidència que es fa més evident quan d’ella veiem una fotografia, perquè la fotografia es comprén com la veritat de les coses, una veritat que converteix la ficció en bellesa, com igualment ho fa la fotografia.\nSolem creure en el que veiem i assumim que el vist és la veritat; la fotografia és la veritat revelada; ja d’això tenim història a Alacant amb els projectes de la fotògrafa Cristina de Middel.\nEl fake artístic no és una novetat, ens recorda Velandia. L’IVAM va presentar a València, a la fi de 2016, la primera gran exposició que intentava explicar el que és el fake en l’art; “Fake. No és veritat, no és mentida”. El muntatge, que va ser comissariat per Jorge Luis Marzo, reunia 44 obres que pretenen ser vertaderes quan, en realitat, les seues imatges “són mentida”, deia el catàleg és positiu; el projecte «Fake very fake” és una mentida ben comptada. Un projecte que per més fals que aparega no deixa de ser real.\nPreviousLa Sala de exposiciones de la Lonja de Alicante inaugura «Después del documento. Fotografía Portuguesa de la nueva década»\nNextFake very fake o la otra verdad\nConfi(n)ats a la comèdia. Cicle de cinema de comèdia espanyola online\nConfessions d’un lector de merda (XXV). Houellebecq