Wikiloc | Ruta De L'Esquirol a LA FORADADA de Cantonigròs pel Camí Ral i Dolmen de Puigsespedres\nDe L'Esquirol a LA FORADADA de Cantonigròs pel Camí Ral i Dolmen de Puigsespedres\n28.857 928 11682\nTemps en moviment 2 hores 10 minuts\nData de pujada 15 / de maig / 2019\nL'Esquirol-Cascada i Roca Foradada-Santa Maria del Corcó (senderisme)\nL'Esquirol - Riera de les Gorgues - La Foradada - Camí Ral de Vic a Olot (senderisme)\nVista 485 vegades, descarregada 21 vegades\nPassejada fins "LA FORADADA DE CANTONIGRÒS", des del municipi de L’Esquirol (abans anomenat Santa Maria de Corcó), comarca d’Osona.\nRECORREGUT: circular, en sentit anti-horari.\n- Anada pel CAMÍ RAL Vic - Olot.\n- Tornada pel CAMÍ DEL CAMPÀS.\nNOTA: La ruta d'anar i tornar és apta, exceptuant els trams per la cinglera damunt La Foradada, no adient per anar amb nens. Estimballs i risc de caiguda.\n"La Foradada de Cantonigròs és un engorjat que fa la riera de la Rotllada, abans de prendre el nom de la riera de les Gorgues, on l’aigua llisca per un salt sobre el gorg i al costat d’un gran esvoranc a la paret rocosa que li dóna el nom" (*).\nÉs un espai natural amb una gran gorga envoltada d’altes parets de roca, amb un salt de 15 metres espectacular, especialment bonic si porta força aigua, i el gorg està curull i cristal.lí. Rep el nom de “La Foradada” perquè en una de les parets de l’amfiteatre hi ha un forat en forma de finestra natural, que quan entra la llum fa que l’indret tingui un to màgic i corprenedor. Per seure i deleitar-nos.\nMolt concorregut quan fa calor, per ser un lloc fresc i on remullar-se, malgrat en estiatge ens podem trobar que no baixi ni un fil d’aigua per la cascada, i que el gorg estigui amb l’aigua estancada i pudenta.\nA La Foradada també s’hi pot arribar des de Cantonigròs; és poc més d'un Km a peu des del camp de futbol (uns 20 minuts a peu).\nNOTA: Des de l'abril del 2019 i degut a la massificació, l’Ajuntament de l’Esquirol ha implantat una ECO TAXA de 2 euros per accedir a La Foradada de Cantonigròs i l'aforament circular estarà limitat a 50 persones. L’Ecotaxa es pagarà a partir de Setmana Santa i durant tots els caps de setmana fins la segona quinzena de setembre i cada dia del mes d'agost, de 10h a 18h. A més, prohibició de fer pícnic i de dur gossos deslligats. L’accés serà gratuït pels veïns empadronats al municipi." (*).\nVal a dir que aquesta vegada no he trobat gens de la brutícia, ni llaunes, ni ampolles etc que es solien acumular als racons de les balmes, al peu del gorg, i que tan desmereixien l’indret, per manca de civisme.\nINICI: Carrer Joan de Serrallonga, a L'Esquirol.\nComencem a caminar per sender perpendicular al C. Serrallonga, en baixada.\nAls pocs metres prenem un trencall a la dreta poc visible, mig camuflat entre les herbes. El corriolet després ja és evident i baixa fins la riera.\nDreta: travessem la riera per un pont, continuant en direcció al MOLÍ D'ARCARONS (casa molt ben cuidada).\nEnllacem amb la carretera BV-5207: fem uns metres per la carretera, en direcció a l'Esquirol (a l'esquerra).\nPugem unes escales: ja veurem un pal indicador i rètols de rutes senderistes.\nAra seguirem per l'empedrat del CAMÍ RAL, que unia Vic i Olot, amb grans lloses.\nA la dreta podrem veure el DOLMEN DE PUIGSESPEDRES, del s. XVII a.C. construcció megalítica que deuria fer 7 metres de diàmetre; actualment queden dues lloses dempeus.\nEl Camí Ral va seguint en lleu pujada en la mateixa direcció, fins que prendrem un trencall a l'esquerra (hi ha una fita de pedres).\nPer aquest caminet no trobarem indicacions de la ruta (ni fites, ni rètols, ni senyals de pintura), però no té pèrdua. Al principi és més obert i trepitjarem trams empedrats, i més endevant el corriol esdevé estret, més o menys d'un pam i mig d'amplada, entre herba, i tancat de vegetació, i caldrà apartar alguna branca! : )\nPal indicador al Torrent de la Rotllada, senyals de GR 151.\nEns desviem uns metres a veure el salt de La Foradada des de dalt. Atenció cinglera! Reculem.\nDe nou al pal indicador ara ens dirigim al gorg per el sender ben marcat: en baixada, amb algun tram pedregós. Hi ha algunes baranes de fusta, i especialmente al final cal anar amb compte doncs el sòl està humit i és força relliscós.\nArribem al gorg i salt de LA FORADADA DE CANTONIGRÒS.\nTravessant la riera anem seguint uns senyals de color groc arran de paret, que van donant la volta al massis, passant per sota de boniques balmes. El caminet està fressat i en 2 minuts ens plantem dins la gran finestra natural que dóna nom a aquest indret: la roca està literalment "foradada", per on passem i podem accedir darrera mateix de la cascada o baixar al gorg.\nOpcionalment, i si no anem amb canalla, podem continuar per l'anterior corriol per accedir dalt del cingle. Hi ha un tram exposat, equipat amb una cadena + escala de ferro, o 2 trams de corda nusos (a escollir per on pujar). La corda està bastant precaria, però hi ha també arrels on agafar-se, i és menys exposat que les cadenes, amb pati directe a sota.\nUn cop a la part superor del cingle, continuem pel corriol evident que, en baixada fàcil ens porta a la\nRIERA DE LES GORGUES.\nRetornem al gorg de La Foradada, al pal indicador i reculem fins a la Font de La Foradada, on està la cruïlla de la tornada.\nPer la tornada, seguirem un sender ample que va alternant diferents tipus terreny (pedregós, lloses, fulles....), passant per LES FONTIQUES, salvant la riera per un tram empedrat.\nDesprés de Les Fontiques el paisatge esdevé més ombrívol.\nFONT DE LES FONTIQUES (font natural, no potable, que només degoteja unes gotes ).\nEL CAMPÀS: gran mas.\nCarrer del Pont.\nPONT DE LA GORGA. En comptes de passar damunt el pont, anem per sota, on està el caminet arran de riera.\nPont sobre riera. El creuem i en breu sortim davant el Carrer Joan de Serrallonga i punt d'inici de la ruta.\n(*) CANTONIGRÒS. Els orígens de Cantonigròs són molt semblants als de l’Esquirol, però una mica més tardans. El nucli original va ser un hostal creat pel gascó Antoni Prat, també anomenat “Toni Gros”, per acollir els viatgers que feien el camí ral de Vic a Olot.Degut a que està a uns 1000 m. d’alçada, durant molt temps va ser recomanat com a lloc de convalescència. Actualment és un important nucli d’estiueig. Sant Roc de Cantonigròs és un temple votiu que va ser construït el 1854, va ser ampliat el 1861 i el 1945 es va convertir en una parròquia independent. Entre els anys 1944 i 1968 es va organitzar, sota els auspicis de la parròquia, el que va ser el certamen literari en llengua catalana més important del país durant els primers temps del genocidi lingüístic i cultural del català, fou el “concurs parroquial de poesia de St. Roc de Cantonigròs” i “festa literària del Collsacabra” , en aquesta festa literària hi participaren les principals figures del país i de l’època; el principal organitzador en va ser en Joan Triadú, personatge que estava molt vinculat a Cantonigròs i que l’any 2005 va ser nomenat fill adoptiu del poble .Cantonigròs té extraordinaris racons de gran bellesa recomanats per a ser visitats; segurament el més conegut és la Foradada, que és un engorjat que fa la riera de la Rotllada, abans de prendre el nom de la riera de les Gorgues, on l’aigua llisca per un salt sobre el gorg i al costat d’un gran esvoranc a la paret rocosa que li dóna el nom. També val la pena resseguir el camí dels enamorats o les fagedes de la font del Faig, sense oblidar d’admirar les notables masies que envolten el poble.\n(**) NOTÍCIES: L’ACCÉS A LA FORADADA. L’Ajuntament de l’Esquirol implantarà una Eco Taxa de 2€ per persona per accedir a La Foradada de Cantonigròs i en limitarà l’aforament circular a 50 persones durant els mesos i dies de més afluència a partir de la Setmana Santa. L’accés serà gratuït pels veïns empadronats al municipi.Aquestes mesures han de servir per tallar de soca-rel la massificació al gorg, conscienciar al visitant sobre l’impacte de l’empremta humana al medi natural, impulsar una actitud mimètica d’aquest sobre el paisatge i la seva fauna i flora, i millorar l’experiència de la visita. Amb aquesta nova gestió de l’espai i l’eco taxa, que s’hi invertirà íntegrament per millorar-ne l’accessibilitat, la senyalització i la neteja, es pretén també millorar la convivència i reduir el comportament incívic dels seus visitants cap als propis visitants, els veïns i l’entorn urbà mes proper.\nPer ajudar a prendre aquesta decisió, l’Ajuntament, durant el mes d’agost ha recollit informació i l’opinió del visitant a través d’una enquesta feta a l’entrada del camí de La Foradada. Enquesta que també ha servit per precisar el nombre de visitants que hi ha accedit. Amb les dades extretes es confirma que com en d’altres espais naturals del país, concretament en els gorgs, l’afluència de visitants s’ha multiplicat en els darrers anys provocant una alteració del medi natural i alhora uns problemes de convivència entre els propis visitants i els veïns de l’entorn.\nLa difusió de les imatges de La Foradada a través de les xarxes socials i els mitjans de comunicació ha contribuït a que aquest indret es massifiqués, provocant aleshores, que el visitant no pugui gaudir de l’experiència de caminar en aquest espai natural extraordinari. Les abundants pluges d’aquest any han provocat que el cabal d’aigua a la riera de la Gorga sigui permanent durant l’estiu i que per tant, els diferents gorgs i salts de la riera sempre hagin estat exhuberants i plens d’aigua. Per arribar a La Foradada des de Cantonigròs hi ha un camí d’aproximadament 1 km. que es converteix en un sender estret amb cert desnivell i dificultat, en el seu últim tram. La durada de l’excursió des de Cantonigròs fins al gorg és de 30 minuts i per tornar són necessaris 40 minuts.\nAl control de pas a Cantonigròs s’hi han realitzat 1.055 enquestes als grups de visitants, durant els 13 dies de més afluència del mes d’agost (divendres, dissabtes, diumenges i festius), que representen 3.490 persones en total i que suposen una mitjana de 268 visitants diaris entre les 10 del mati i les 6 de la tarda. La majoria de visitants provenen de l’àrea metropolitana de Barcelona i la comarca d’Osona. També s’han registrat visites d’Estats Units, Bèlgica, Alemanya, Holanda, Brasil, Anglaterra, Polònia, Rússia, Xile; i també de Múrcia, València, Madrid, Lleó, Còrdova, etc.\nPer arribar a La Foradada, el 90% de visitants hi han vingut amb cotxe, el 4% amb autocaravana, el 3% a peu i la resta amb moto i bicicleta. Gairebé el 70% és el primer cop que l’ha visitat, dada que confirma el “boom” de visites d’enguany, i el 74% considera que l’accés està ben senyalitzat. L’excursió a La Foradada per Cantonigròs és curta; el 90% dels enquestats consideren que van ben equipats per anar-hi i només el 10% creu que no hi va perquè no porta el calçat adequat. El 21% dels visitants han vingut acompanyats amb gossos, molts dels quals deslligats, fet molest que els enquestats han traslladat com a comentari al final de l’enquesta. Per conèixer l’impacte dels visitants sobre els comerços i la restauració, els resultats de l’enquesta mostren que, abans o després de visitar La Foradada, el 52% d’aquests han estat a Cantonigròs, i d’aquests el 68% hi han fet algun àpat i el 13% alguna compra, una dada que l’Ajuntament considera bona però que cal augmentar. La Foradada és un lloc d’interès natural pel salt d’aigua, el gorg i el forat a la roca que li dona el nom; en aquest lloc també hi havia enclavat un molí del qual se’n conserven algunes restes, només el 15% dels visitants enquestats en tenien coneixement.Finalment, les preguntes que van estretament lligades a la decisió que ha pres l’Ajuntament per poder mantenir La Foradada en un espai natural digne de ser visitat, tenen les respostes següents: el 59% dels visitants troben acceptable haver de pagar per accedir a aquests tipus d’espais naturals; el 76% dels visitants limitaria l’aforament a La Foradada.\nDreta ull corriolet herba\nBV5207 tram ctra esquerra\nEscales - Camí Ral Vic- Olot\nDolmen de Puigsespedres s. XVII aC\nVistes al salt. Atenció risc caiguda!! Recular\n'Finestra natural': roca foradada\nCadena i escala ferro o 2 trams de corda nusos.\nAtenció risc de caiguda!!!\nAtenció risc de caiguda!\nPassem per sobre riera\nFont les Fontiques\nsantiago moyano 01/07/2019\nMuy fácil de seguir, lástima que en mi excursión no había agua cayendo porque el lugar vale la pena. Mucha sombra, se puede hacer en verano.\nSandra ole 01/07/2019\nSí, este lugar sufre el estiaje; el agua de la poza puede incluso llegar a estar estancada y oler mal.\nLo ideal es ir después de lluvias.\nHola, ha trobat interessant aquesta ruta De L'Esquirol a LA FORADADA de Cantonigròs pel Camí Ral i Dolmen de Puigsespedres https://ca.wikiloc.com/rutes-senderisme/de-lesquirol-a-la-foradada-de-cantonigros-pel-cami-ral-i-dolmen-de-puigsespedres-36460716 Salutacions, Wikiloc - Rutes del Món


Descripció – ART – Ramon Llull\nL’Art és un espectacle que combina diferents disciplines artístiques i que Manel Camp ha ideat amb motiu del set-cens aniversari de la mort de Ramon Llull.\nPrenent com a punt de partida l’etapa ternària lul·liana, Camp ha imaginat un cosmos complex, en el qual el tres juga un paper protagonista. L’Art de Llull, el mètode combinatori amb el qual pretenia convertir els infidels, en l’etapa ternària es basa en nou definicions: Bondat, Grandesa, Eternitat, Poder, Saviesa, Voluntat, Virtut, Veritat i Glòria. Aquests mateixos principis esdevenen, set segles després, els nou temes musicals amb què el compositor enalteix el místic medieval.\nPer a la música –jazz, sempre jazz!–, compta amb Matthew Simon, Horacio Fumero i Lluís Ribalta, els seus col·legues del Manel Camp Quartet. Amb ells, configura una de les tres bases de l’espectacle. Per a les altres dues confia en Joan Crosas –veu i interpretació dramàtica– i en Manolo Alcántara –creació acrobàtica–.\nAquests són els tres elements que, combinats de totes les maneres possibles, basteixen un concepte nou, la força del qual no deixarà ningú indiferent.\nL’espectacle s’inicia amb la veu de Joan Crosas, que recita fragments de Vida Coetània, la biografia amb què el mateix Llull explica episodis com la revelació, la Il·luminació o la seva decisió de dedicar la vida a Déu. Mentre parla, Manolo Alcántara, seduït per allò que sent, es veu impulsat a l’acció i a convertir les paraules en fets.\nCrosas i Alcántara, pensament i obra, despleguen un joc de complicitats que els ha de dur a identificar-se l’un amb l’altre i construir, amb elements tan senzills com unes caixes de fusta, un pont d’enteniment, la mitja lluna lul·liana.\nJaume Falconer, responsable de la línia iconogràfica, i Míriam Ponsa, creadora del vestuari, enriqueixen amb el seu particular punt de vista un muntatge espectacular i innovador, que neix i creix davant l’espectador, s’alimenta de la força de la música, tothora present i sempre eloqüent, i arriba a l’apoteosi final amb una emoció molt difícil de contenir (*).\n(*L’espectacle pot oferir-se en versió concert, que compta amb el Manel Camp Quartet i amb les paraules recitades per Joan Croses.)


Els titulars del 03/02/17: Operació Pika contra el 3% - Els matins\nEls titulars del 03/02/17: Operació Pika contra el 3%\nSet dels divuit detinguts en l'operació policial contra el presumpte finançament irregular de Convergència, lligat al que es coneix com el cas del 3%, han passat la nit a la comandància de la Guàrdia Civil de Tarragona. Ara s'espera que passin a disposició del jutge.\nGas Natural no aclareix si firmarà el conveni acordat entre les administracions per lluitar contra la pobresa energètica. El conseller delegat de la companyia, Rafael Villaseca, diu que el cas de la dona morta de Reus a qui van tallar la llum és un fracàs de tots plegats i continua demanant un reglament que apliqui la llei de pobresa energètica.\nEl Premi Pepe Carvalho d'aquest any ha recaigut en l'escriptor i guionista nord-americà Dennis Lehane. En l'última BCNegra amb Paco Camarasa com a comissari, l'autor d'obres com "Mystic River" o la sèrie "The Wire" no s'ha estat de mostrar-se preocupat per la situació política que viu el seu país amb l'arribada de Trump a la Casa Blanca.\nEls matins - 03/02/2017\nReproduir. Els titulars del 03/02/17: Operació Pika contra el 3%\nReproduir. Operació PIKA: 7 persones detingudes\nOperació PIKA: 7 persones detingudes\nReproduir. Rafael Villaseca: "La meitat del rebut de la llum són impostos i subvencions"\nRafael Villaseca: "La meitat del rebut de la llum són impostos i subvencions"\nReproduir. La tertúlia (1/2) de 03/02/17 sobre la lletra petita de les factures d'electricitat, gas i aigua\nLa tertúlia (1/2) de 03/02/17 sobre la lletra petita de les factures d'electricitat, gas i aigua\nReproduir. La tertúlia (2/2) de 03/02/17 sobre la lletra petita de les factures d'electricitat, gas i aigua\nLa tertúlia (2/2) de 03/02/17 sobre la lletra petita de les factures d'electricitat, gas i aigua\nReproduir. Sixte Cambra, president del Port de Barcelona, parla de l'operació Pika\nSixte Cambra, president del Port de Barcelona, parla de l'operació Pika\nReproduir. Què se n'ha fet, del pare Jony?\nQuè se n'ha fet, del pare Jony?\nReproduir. 4 de febrer, Dia Mundial contra el Càncer: Els tractaments són més eficients i menys invasius\nReproduir. Michele Alderete i Alfons Nieto, professors de l'"Oh Happy Day", ens expliquen la seva feina\nMichele Alderete i Alfons Nieto, professors de l'"Oh Happy Day", ens expliquen la seva feina\nReproduir. Com fan pràctiques els bombers? Ens expliquen la tècnica que combat el foc amb foc\nCom fan pràctiques els bombers? Ens expliquen la tècnica que combat el foc amb foc\nReproduir. El comentari d'Empar Moliner del 03/02/17\nEl comentari d'Empar Moliner del 03/02/17\nReproduir. La taula d'actualitat del 03/02/17 sobre el cas PIKA\nLa taula d'actualitat del 03/02/17 sobre el cas PIKA\nReproduir. Elsa Artadi: "Mossos poden garantir la seguretat a la Llotja de Mar. La nostra via és l'escocesa "\nEls matins Elsa Artadi: "Mossos poden garantir la seguretat a la Llotja de Mar. La nostra via és l'escocesa "\nReproduir. Javier Pacheco, secretari general de CCOO: "L'acord no era fàcil amb el context polític sense pressupostos aprovats."\nEls matins Javier Pacheco, secretari general de CCOO: "L'acord no era fàcil amb el context polític sense pressupostos aprovats."\nReproduir. Theresa May: Disputaré aquesta votació amb tot el que tinc\nEls Matins Theresa May: Disputaré aquesta votació amb tot el que tinc


L'escola FEDAC Xarxa de Berga exposarà tres obres de l'artista madrileny Siro López durant dues setmanes de febrer - Aquí Berguedà\nSón tres quadres que tenen l'objectiu de potenciar l'art com a llenguatge de denúncia a la violació dels drets humans\nComença el projecte +ART a les escoles, a l’escola FEDAC Xarxa de Berga. Aquest divendres els alumnes del centre han fet diferents creativitats com teatre, dansa, escultura, música, vídeo, fotografia i obres amb materials reciclats per expressar diferents valors relacionats amb la temàtica de tres obres de l’artista madrileny Siro López: la gent gran, la situació de la infància i la dona. Un cop feta aquesta activitat, l’escola exposarà les tres obres de Siro López, del 7 al 18 de febrer per culminar un projecte que pretén potenciar l’art com a llenguatge de denúncia a la violació dels drets humans i crida a la solidaritat.\nL’exposició de l’artista dona l’oportunitat a l’alumnat de l’Escola de treballar l’art de manera transversal amb l’objectiu de generar curiositat i motivació. Per aquest motiu, tot l’alumnat de l’escola, des de l’etapa d’Educació Infantil fins a Secundària, fa activitats prèvies a l’exposició, visita la mostra, i també fa unes activitats posteriors.\nSiro López és un artista polifacètic de Madrid que treballa sovint en espais educatius. Amb la mostra Dona Infància Vellesa realitzada sobre materials de rebuig, i dedicada a persones que també han estat rebutjades, convida a reflexionar sobre la situació de vulnerabilitat que viuen els col·lectius més dèbils en societats de tot el món.\nUn any d’exposició itinerant a totes les escoles FEDAC\nEl projecte +Art a les escoles fa més d’un any que es va posar en marxa als centres FEDAC amb una exposició itinerant de l’artista Siro López al voltant de la situació de la infància, la dona i la gent gran, que va començar a recórrer les escoles FEDAC i que en els pròxims dies arribarà a la FEDAC de Berga. L’objectiu d’aquesta primera experiència és que les obres impressionin alumnes i educadors i, a partir d’aquí, crear incomoditats i inquietuds per possibilitar temps i materials per expressar-se ells també.\nL’exposició anirà dirigida tant a les escoles FEDAC com a qualsevol centre educatiu, així com a qualsevol família, per tal de crear un espai per connectar amb els sentits i les mateixes emocions mentre es descobreix el poder de l’art i de l’educació per despertar l’esperit crític.\nLa FEDAC (Fundació Educativa Privada Dominiques Anunciata Pare Coll) creada l’any 2009 per assumir la titularitat de les 24 escoles Dominiques de l’Anunciata de Catalunya.\nLes 25 escoles FEDAC, de caràcter cristià, familiar i català, estan immerses actualment en un procés de transformació profunda a través del projecte d’innovació educativa #avuixdemà2024. L’objectiu d’aquest projecte és transformar, d’aquí a l’any 2024, el paradigma del sistema educatiu per tal d’adaptar-lo a les necessitats del segle XXI.\nLes 24 escoles FEDAC són FEDAC Amílcar (Barcelona), FEDAC Anglès, FEDAC Canet, FEDAC Castellar, FEDAC Cerdanyola, FEDAC Gironella, FEDAC Guissona, FEDAC Horta, FEDAC Lleida, FEDAC Manresa, FEDAC Monistrol, FEDAC Montcada, FEDAC Pineda, FEDAC Pont Major (Girona), FEDAC Prats, FEDAC Ripollet, FEDAC Salt, FEDAC Sant Andreu, FEDAC Sant Feliu, FEDAC Sant Narcís (Girona), FEDAC Sant Vicenç, FEDAC Santa Coloma, FEDAC Súria, FEDAC Xarxa (Berga) i FEDAC Vic.\nArtEducacióEscolesFEDACFEDAC BERGASiro LópezXarxa


Oferta de treball: Terapeuta Ocupacional - Feina Activa\nTerapeuta Ocupacional per al Complex de Llevant de Tarragona, al servei de rehabilitació. Oferim un contracte de 6 mesos amb possibilitats de continuïtat, jornada reduïda de 20h setmanals, salari segons conveni SISCAT 1100€ bruts/ mes.\n• Valorar els pacients derivats per metges RHB a la primera sessió. • Aplicar els tractaments de TO en les seccions successives. • Assessorament en la utilització d´ ajuts tècnics • Control d´ assistència , amb l´ objectiu de control de l´ absentisme. • Coordinació amb els metges rehabilitadors , fisioterapeutes i logopedes, per afavorir una correcta evolució del tractament. • Valoració dels malalts ingressats i tractament si cal • Valoracions a domicilis de les capacitats i entorn de les persones • Pautats els canvis pertinents als domicilis i l´ adquisició d´ ajuts tècnics adequats. • Entrenament i Assessorament en l´ utilització d´ ajuts tècnics • Registre a la història clínica de les incidències en l´ evolució\nExperiencia 1 meses. Valorable experiència en l'àmbit de la rehabilitació\nSalario mensual bruto desde '1100' hasta '1200'


Arda Turan marxa cedit al Basaksehir d'Istanbul per al que li queda de contracte amb el FC Barcelona - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nArda Turan amb la seva nova samarreta (Twitter)\nArda Turan marxa cedit al Basaksehir d'Istanbul per al que li queda de contracte amb el FC Barcelona\nEl migcampista turc marxa cedit per al que queda de temporada i dues més\n13/01/2018 - 12.18 Actualitzat 13/01/2018 - 20.18\nArda Turan és el primer dels jugadors als quals el FC Barcelona volia donar sortida en aquest mercat d'hivern que ha trobat un nou destí. El migcampista turc torna al seu país per jugar cedit a l'Istanbul Basaksehir FK.\nL'acord entre els dos clubs contempla una cessió per al que queda d'aquesta temporada i dues més, el mateix temps de contracte que li queda a Turan amb el Barça. El club blaugrana manté la possibilitat de traspassar el jugador.\nTot i que no han transcendit xifres de l'operació, el Barça sí que ha explicat en un comunicat que rebrà una variable en funció del rendiment de Turan al Basaksehir, i que l'equip d'Istanbul es reserva, per la seva, banda una opció de compra del jugador.\nTuran té una fitxa amb el FC Barcelona de 8 milions d'euros bruts per temporada, que poden arribar a 11 en funció de les variables. Aquesta fitxa serà assumida en la seva totalitat pel Basaksehir.\nArda Turan s'ha acomiadat del club i els seguidors blaugrana amb un missatge a les xarxes socials on reconeix que "ser jugador del Barcelona era el somni més difícil que he tingut mai, i sempre estaré orgullós de mi per haver-ho fet realitat". El migcampista ha tingut paraules d'agraïment per a companys, aficionats i club, i promet que "faré el que calgui per tornar a ser el jugador que una vegada us va enamorar".\n Arda Turan (@ArdaTuran) January 13, 2018\nSis àrbitres femenines seleccionades per al mundial de Qatar\nBompastor: "Coneixem els punts febles del Barça, però un mag no explica els seus trucs"\n"El fitxatge d'Arda s'anunciarà demà o divendres"\nEl Basaksehir confirma que negocia per Arda\nArda Turan: la crònica d'un adeu anunciat


Chino/Raval | Libros Aisa\nPassejant per la Rambla del Raval de Barcelona\nRecordant temps enrera\n(dedicat a la gent de la Coordinadora contra l’especulació del Raval)\nArticle publicat al diari Masala (Periòdic d’informació, denúncia i crítica social a Ciutat Vella, Barcelona nº 22,23,24 de gener fins juny de 2005\nDe bon matí havia quedat amb l’amic Marià al costat del Terra Alta, volíem enfarinar un nou local. En Marià no entrava al Bar del Terra des de feia ja algun temps, pel seu caràcter, amb senzillesa i humilitat guardava el seu petit orgull de pobre, però amb temple i ben posats. De totes maneres, aquell matí sembla ser que en Marià estava indispost, pel què el plantó estava assegurat. Aquell petit contratemps em va omplir els pulmons, ¡i què carai!, en comptes d’anar cap al treball vaig decidir passejar per aquesta Rambla del Raval i els seus carrer adjacents, al cap i a la fi aquells sempre havien estat els meus carrers, el meu barri, la meva gent, i encara a bufonades, de tant en tant arribaven les seves olors, aquelles que no canvien mai. Entre pixats i lleixiu a quatre passes.\nAixí que, Rambla del Raval avall i amunt, de mica en mica vaig començar a recordar i a situar persones i indrets que havien estat referents de la meva infantesa i adolescència.\nDes de ben petit que vivia al carrer de la Cadena, allí on va créixer ma mare. Ella havia nascut al Clot i allí vivien, però el meu avi Andreu Pàmpols va tornar amb les febres aquelles estranyes que els soldats adquirien al nord d’Àfrica. Per això ell sempre estava malalt i internat a l’Hospital de les Santes Creus, aleshores al mateix carrer Hospital. Com que veien que el meu avi no millorava, la meva àvia Marcel·lina Poquet decidí llogar un pis prop de l’Hospital. Havia arribat el temps de la República i el carrer canvià de nom, eren temps de recordar al gran lluitador anarcosindicalista Salvador Seguí i per això mentre visquérem en aquell pis del carrer Cadena 6 bis 3er 2ona, sempre ho férem amb un contracte de lloguer del carrer Salvador Seguí.\nEl primer record d’infantesa és la meva àvia Marcel·lina a la piscina petita dels “Baños San Miguel” de la Barceloneta, encara que tot aquest record gira al voltant d’una nebulosa. Sé que ella era l’encarregada de portar-nos a mi i al meu germà gairebé sempre. Però realment el primer fet que m’arrelà a la terra fou la mort de l’àvia Marcel·lina (corria l’any 1957 i jo amb prou feines tenia quatre anys), la gentada que acudí a la casa, o després, com des del balcó vaig veure marxar la comitiva mortuòria dels homes, el meu pare i germà al davant, mentre jo petit em quedava a casa amb ma mare i totes les dones que li feien companyia.\nSens dubte amb la Marcel·lina s’enterraven moltes històries familiars del primer terç del segle que ma mare, molts anys després a pinzellades i segurament una mica distorsionades, m’explicà quasi sense demanar-li: l’avia havia estat de la CNT i per casa corria gent de la FAI.\nEren temps en què a tota Barcelona la gent vivia rellogada i casa nostra no era una excepció. A cada habitació hi vivia una persona o una família, i, naturalment, la cuina econòmica amb fogons de carbó es compartia: segons sembla era el lloc dels millors moments i dels pitjors.\nA casa hi vivia la Senyora Lola, una prostituta d’alt standing de l’època -crec que treballava al carrer Unió molt a prop de la Rambla-, el meu oncle Pepito amb la seva dona i dos fills (que després es construirien una caseta a Les Planes), la senyora Carmen Rovira i en Manel, personatge molt curiós que ma mare sempre deia que era “un porc” perquè no es rentava mai. Ell s’ho prenia una mica en conya, feia molts anys, ja en vida de l’àvia Marcel·lina, que ell ja estava a la casa. En Manel treballava en una lleteria, i jo el recordo sempre, fós hivern o estiu, amb un llarg abric on portava tot un seguit de provisions,- cafetera, tassa, got, la petaca conyac, la llet, el sucre, la cullereta, un petit fogó-, tot en una mena de tirants que li servien de suport, i naturalment la boina característica dels obrers dels anys 20. Va arribar un moment que ma mare, enfadada, el va fotre fora de casa i ell tan content s’instal·là al terrat de casa nostra tot fabricant-se amb quatre fustes una barraqueta. En Manel sempre estava disposat a ajudar als nens del carrer, i així quan, per exemple, arribaven les festes de Sant Joan ell amb un tros de drap i una escombra o tres fustes ens feia un ninot per fotre’l a dalt de la foguera.\nDesprés, als volts de l’any 1959 o 60, el meu oncle Fernandu i la seva dona Aracel·li arrendaren el Bar Joaquín que estava al carrer de la Cadena 9. A partir d’aquí vàrem créixer i aprendre a conviure tots plegats allí, amb la cosina Pili, major que jo, i amb el meu cosí Fernando poc més gran que jo, i vàrem ser educats amb els valors de pares i oncles en un ambient que podria semblar hostil però que fou tot el contrari.\nSí, el Bar Joaquín era un bar on s’exhibia la prostitució, però de seguida, no sé ben bé perquè, es va convertir en una gran família. Sens dubte, el saber escoltar totes les problemàtiques d’aquelles dones, “La Paulina”, “La Valenciana”, “L’ Enriqueta” ,”La Maruja”, “La Nuri”, cadascuna amb les seves particulars neurosis i a alguns dels seus macarres, o a altres personatges que per allí transitaven: “el Toni”(mariner i pintor) , “el tio Valencia i Senyora” , “el Bigotis”, “el Cerillo”, “el Capitán”, “el Cachamatas”, ”El Vinagre”, “El Madriles”, etc.. De ben segur amagaven o, encara millor, s’ emportaren en silenci la seva entremeliada història; tots ells i més, propiciaren uns lligams que difícilment es trencarien. Tan era així que, per exemple, per Nadal o per qualsevol festa familiar a la taula, després de tancar el bar (l’estona del dinar), podríem ser 40 o 50 persones de tota mena. Inclús els veïns, abans de tenir el Bar Televisió, ja entraven a fer la partideta de dòmino o de cartes, “a la guerra fina” o “al remigio”. Mon pare, era tot un expert com a contrincant de qui es prestés. A més, mon pare havia arreplegat tots els xavals del carrer i havia creat un equip de futbol que portà per nom C.F Núria, i que tenia la seu al Bar Joaquín, naturalment.\nAllí, dins del Bar Joaquín, aquelles dones solien canviar-se de roba i posar-se algun vestit una mica més atrevit, moment que el meu cosí i jo d’amagades tot el que podíem, aprofitàvem per descobrir els tresors de les carns femenines i, naturalment, la imaginació volava sola. De tant en tant ens descobrien amagats entre les garrafes del vi o del conyac i es creava un rebombori:“Aquests nens!”, fins que arribava l’oncle Fernandu i ens deia: “Fot-li mà a la figa!”. De tota manera totes ens estimaven molt i nosaltres no érem més que això, nens.\nMa mare era modista, havia après l’ofici de ben joveneta, i a casa cosia per a totes les prostitutes del barri i, anys més tard, inclús per a les gitanes del carrer Aurora i el carrer de La Cera. Així que era freqüent veure teles un tant diguem atrevides per a l’època amb lluentons i penjolls, amb el resultat d’un vestit un tant artístic i atrevit, tant per a les prostitutes com per a les gitanes amb el vestit de una boda gitana.\nA l’estiu ma mare sempre cosia al balcó que donava al carrer Aurora, i, balcó per balcó,\nhi havia un sastre. Aquest sastre era el pare de Joaquím Marco, que anys més tard seria un bon professor de literatura a la Universitat. Recordo un dia que en arribar del cole em vaig trobar la mare parlant balcó per balcó, com tantes altres vegades, amb la dona del sastre però aquesta vegada la cosa era més seria perquè la policia s’acabava d’emportar detingut el fill del sastre (Joaquím Marco). Anys més tard, parlant amb l’amic Batlló de la llibreria Taifa del carrer Verdi, a Gracia, em parlava de les reunions clandestines que havien fet a casa de Joaquim Marco amb Vázquez Montalbán i alguns altres companys.\nSens dubte eren temps de parlar fluixet, de famílies desestructurades, la majoria amb el pare, el marit o el novio a França, a la Model, o senzillament mort o desaparegut. Com també eren temps d’haver de canviar de nom obligatòriament (Aurora, Floreal, Acràcia,…) per altres noms del santoral.\nAl barri hi havia de tot, el matalasser que un cop l’any cardava la llana dels matalassos al terrat, mentres els nens jugaven saltant de terrat en terrat, o a la pilota. El carboner, on ens proveíem de l’energia més adient, carbó o petroli. Anys més tard vindrien les petites bombones de gas butà. La lleteria del senyor Bertomeu amb les seves vaques. Cada dia baixàvem amb la lletera a buscar la llet fresca i, els diumenges, una mica de nata com a premi. Can Peret, on es podia trobar tota la cacharreria i, per als infants, les millors llaminadures a la pastisseria Queralt, que durant la guerra havia servir de refugi. De tant en tant, quan el pare o l’oncle estaven contents, ens duien un pastisset. Davant estava la botiga del senyor Ton, que era un colmado de queviures que, en general tenia fiat a tot el barri, (almenys la mare anava de fiat). La següent porta era una metal·listeria que encara existeix, un magatzem de plàtans i la verduleria, abans d’arribar a l’estanc. A l’altra vorera hi havia la bodega Cadena, on cada dia anàvem a buscar un tros de gel per a refredar la nevera, i la bacallaneria, on podíem adquirir les arengades i, per descomptat, un tall de bacallà , aleshores menjar de pobres. Entremig, un barber de carreró, en un local molt estret, un parell de bars de prostitució, com el “Picolino” , i, a la cantonada, “El Salamanca” , lloc on corria a doll el vi més ranci i per descomptat “la barreja” (moscatell i cazalla), beguda molt típica aleshores, que servia per descongestionar el cos, sobretot a primeres hores del matí. Més avall la “Casa de comidas La Trona” , un sabater, el drapaire, Queraltó que començava a recollir algun que altre disc, i més i més botigues.\nMentrestant, als xavals el que ens agradava era jugar al carrer, i ho fèiem a “pot” , a “idem”, “idem seguidilla”, “idem passes”, “puesto”, “cavall fort”, “pica mans”, ”gua”, “Al mocador” , ”media vuelta” i, naturalment, a pilota ja fos al mateix carrer Cadena/Aurora o bé a la plaça de Reina Amalia, Sant Pau del Camp o, més tard, al solar del carrer de les Tàpies, davant del “Barcelona de Noche” , on durant un temps la seva vedet, un travestí, vivia a la nostra escala de veïns, al mateix pis on vivia la propietària del meublé, que estava al principal.\nDe vegades, quan teníem una mica de guix, ens donava per marcar amb una “X” totes les llambordes del carrer Sant Jeroni entre Hospital i Aurora, i també aprofitàvem aquests moments per remarcar amb guix una pintada feta amb alquitrà, que ja deuria tenir algun temps: la pintada demanava “Amnistia”. De tant en tant venien a esborrar-la, però sempre acabava sortint de nou i nosaltres jugàvem a donar-li més color.\nL’arribada de la sexta Flota sempre era un aconteixement a Barcelona, i el barri era concorregut de soldats yankees. Nosaltres hi anàvem darrera, buscant de xocolata o xiclets. Al carrer Hospital tenia la sexta Flota una mena de caserna on els PM recollien els soldats, ja completament ebris. De tant en tant algun espavilat del barri s’acostava algun d’aquest soldats que anaven en busca de sexe i beguda, i quan ja estaven ben torrats, li fotia la cartera.\nTambé en aquell indret del carrer Hospital, “Hospital de Santes Creus” vàrem tenir la ocasió de saludar a Charlton Heston i Sofia Loren mentre rodaven la pel·lícula “El Cid Campeador”.\nAl barri, ningú tenia cotxe, tan sols el senyor Bertomeu de la lleteria que vivia al carrer Urgell. Tenia un Ford ben negre, i, de vegades, cap al migdia ens acompanyava al cole, ja que nosaltres anàvem al carrer Manso, a l’ “Academia San Ramón”, lloc on havien estudiat mon pare Eusebi i l’ oncle Fernandu.\nMica en mica anàrem creixent, érem una generació de “Pa, oli i sucre”, sopes de pa i, en molt poques ocasions, una mica de carn o peix (bacallà). Recordo en una ocasió que ma mare per dinar ens presentà un “cap de bè”. Naturalment ni jo ni el meu germà ens menjarem aquell menjar. La mare, amb la seva tossuderia, segurament per l’esforç econòmic que el dinar representava, l’emprengué amb el meu germà, i el “cap de bè” almenys estigué una setmana damunt la taula, tant a la hora del dinar com de sopar.\nMon pare, amb el seu equip de futbol es convertí de cop en el pare adoptiu de molts d’aquells xavals que havien perdut el pare a la guerra o bé es trobaven a França. Els diumenges al matí els preparava un cacaolat super calent (“Rayo laser”, li deien) i ja dins del camp de futbol sortien a jugar amb un terròs de sucre batejat amb conyac.\nA tot això recordo que un bon dia, mentre estàvem jugant al “pote” a la cantonada de Cadena /Aurora, uns homes en un obrir i tancar d’ulls llegiren un paper (manifest) i deixaren un ram de flors i unes espelmes a la cantonada de Cadena /Sant Rafel. Immediatament al barri s’organitza un bon rebombori i tothom hi deia la seva. Nosaltres, els xavals, amb prou feines enteníem res, però el rebombori ens excitava i més d’un de nosaltres jugava o millor feia brometes de nano amb el ram de flors, mentres els grans ens escridassaven: “Nens deixeu això!” . Tot va passar en molt poc temps, i els grisos es presentaren i acordonaren les cantonades mentres esperaven segurament al comissari, que es faria càrrec d’aquell ramet de roses i apagaria les espelmes. Ara, quan ja ha plogut força, sabem que aquell ram anava pel Seguí i al seu amic Francesc Comas “Peronas” assassinat el març del 1923 en aquella cantonada després de sortir de l’estanc, que avui dia existeix com un dels pocs racons del Raval que resisteix i conserva la memòria.\nLes, diguem, fronteres del barri estaven ben delimitades i la tendència era caminar sempre cap al Paral·lel, bé a l’Apolo amb els amics o bé els diumenges al matí amb el pare a la Boxà, també a l’Apolo a on avui hi ha la sala de Concerts.\nTambé frecuentàvem unes atraccions permanents que hi havia al costat del teatre Arnau i la cantonada ambTàpies, on hi havia una gran barcassa que anava amunt i avall que ens feia molt feliços. Després voltàvem per tots els racons del barri: Marquès de Barberà, Unió,… encara que els preferits eren Robadors i Tàpies que aleshores eren els carrer més transitats de Barcelona. També jugar a pilota a la Placeta de Reina Amàlia quan encara no s’hi havia construit l’Institut Milà i Fontanals, on hi havia un mur de tres o quatre metres que, de tant en tant, havíem de saltar per recollir la pilota. Anys més tard, m’adono que possiblement allí hi quedaven restes de la presó de dones enderrocada el 36 per iniciativa de “Mujeres Libres” i del “Sindicat de la Construcció de la CNT” o del mateix “Pati dels Cordelers” on el segle XIX executaren tanta gent.\nAl solar, on en temps del franquisme i després la democràcia existia la Piscina Municipal, hi havia uns grans magatzems de fustes on Antonio Ortiz treballa de jove. Després, en temps de la revolució, fou naturalment col·lectivitzat. Aquestes dades, Ortiz ens les dona en el seu llibre “General sin Dios ni amo”.\nParlant de la Piscina, que durant aquest temps ha regentat el CN Montjuïc, es dona la circumstància que la primera pedra fou en un solemne acte de Porcioles i Kubala, ídol futbolístic de la infantesa i també dels nostres pares. Kubala col·locà aquella primera pedra mentre els xaval d’ un grapat de col·legis del barris feien gimnàstia rítmica, entre ells el meu germà , mentre jo i el meu cosí ens ho miràvem perquè encara érem entremeliats, però petits. Bé doncs, aquesta piscina fou enderrocada el mateix any que morí Kubala: trista coincidència.\nEncara no havia arribat la tele a casa quan, un cop per setmana, els dimecres o dijous tota la família anàvem al cine, preferiblement a l’Argentina (Carrer Sadurní) o al Cèntric (carrer Peu de la Creu): la gasosa, la carmanyola o un bon bocata, i allí, ben segur que ens trobàvem amb altres amics o veïns. Això sí, amb l’ àvia Pilar Cuenca anàvem sempre al Cine Padró: no importava quina pel·lícula hi hagués en cartellera sabíem que ens agradaria. L’àvia estava obsessionada amb la pel·lícula “Recluta con niño” i ella la coneixia per aquella frase que José Luis Ozores hi diu: “Que me la trago, que me la trago!” en un acte d’heroïsme que ens emocionava a tots plegats. (Al cine Padró hi treballava d’acomodador Miquel Ibars, home del maquis, llibertari que, inclús intentà acabar amb el dictador).\nAmb l’àvia Pilar era molt habitual que els diumenges anéssim al cementiri de Montjuïc, i allí repartíem flors per a familiars, amics i coneguts de l’àvia. Nosaltres, naturalment, aprofitàvem l’estada a la muntanya per a córrer i saltar.\nEl Cine Cèntric i el Diana devien ser del mateix empresari, perquè sempre feien les mateixes pel·lícules. Hi havia un home que anava en bicicleta d’un cine a l’ altre portant els rotllos de les pel·lícules.\nDurant tot aquell període de finals dels 50 i inici dels 60, el barri no va patir cap gran transformació, i encara que era un temps d’emigració i immigració, al barri si fa o no fa sempre érem els mateixos, la majoria, fills i dones dels que havien perdut la guerra.\nDe tant en tant pujàvem cap a la muntanya de Montjuïc, al Camp del Poble Sec, i per la part de la muntanya, on hi havia unes quantes barraques, entràvem sense pagar. Allí recordo algun partit, però sobretot el dia que jugà el Sec contra el Condal, aleshores el segon equip del Barça, on jugava Olivella, ídol de la gent del Sec. Aquell dia, saltant per les muntanyes, em vaig fer un bon trau al peu amb un vidre, i encara conservo la senyal.\nAixí vàrem continuar creixent, jugant sempre al carrer, inclús feiem guerres amb les altres colles dels carrers del costat. Més d’un cop, a algún de nosaltres li van obrir el cap amb un bon trau. Però també passava que de cop i volta, els enemics passaven a ser aliats i aleshores ens enfrontàvem a les colles de Reina Amàlia o de Sant Pau que tenien un aire més agitanat i terrible que no pas nosaltres.\nTambé recordo, alguns anys més tard, com el pare de l’ “Amic Fondero” ens parlava i ens ensenyava les ferides de bala que tenia a consecuència d’una “ensalada de tiros” a Can Lluis els anys 40. Ell sempre va ser el cuiner d’aquella fonda fins que va morir per això els fills tenien entre nosaltres el sobrenom de “Fondero”.\nUn succés de la Fonda de “Can Lluís” tracta d’un fet del maquis, del febrer del 46, quan estàvem sopant i la policia es presentà. La companya d’un dels detinguts, al veure’s acorralada, llançà una granada que portava a la bossa.\nEn fi, segur que em queden moltes més coses al tinter, com ara els personatges que voltaven pel barri, aquells a qui nosaltres, com a nens, prestàvem més atenció, com l’home que tirava del carretó dels gelats que tenien la fàbrica a Reina Amàlia, o bé “El Afilador” i sobretot el “Pinchauvas”, un gitano amb unes gran tisores, que voltava per tot el barri esquilant els gossos que tenien amo. O inclús un xaval poc més gran que nosaltres, que entre barreja i got de vi era capaç de jugar-se alguna cosa per beure fent meravelles amb la pilota, per exemple: “cinc cents tocs sense tocar la pilota a terra per una aposta d’ una barreja”. Li dèiem “El Disti” (Diestefano). Arribà a jugar amb l’equip del Poble Sec, però el seu bagatge feu impossible que pogués continuar pel camí esportiu, ja que sembla ser que en més d’una ocasió feia possible que desapareguessin alguns objectes de valor del vestuari del Sec.\nDe la nevada del 62, encara conservo un barret tirolès que em regalà la mare. Aquella nevada va ser vista primer amb il·lusió i alegria i després amb desesperació. Per la nit, tots acollonits perquè podien ensorrar-se les cases, aquesta era la consigna que donaven des de la ràdio. Tothom al terrat, tirant la neu al carrer. Després el barri va estar oblidat i incomunicat durant dies i van haver de ser els mateixos veïns els que s’organitzessin i treguessin la neu, ja dura, pels forats de les clavegueres. Els xavals aquí fórem els més participatius, i cadascú amb la seva galleda i ben contents corríem per veure qui feia més viatges.\nAra que he fet una mica de catarsis d’aquells temps d’infantesa m’adono que aquells temps d’escoltar la ràdio a l’ “Elena Francis” o “Matilde Perico i Periquín” la gent del barri tenia la por al cos, però encara quedava molta gent que havia viscut amb intensitat la Barcelona revolucionaria del 30 i l’escenari era pràcticament el mateix, tan sols alguns canvis al voltant de la “Avenida García Morato”(avui Drassanes), aviador que vingué a bombardejar Barcelona .\nLa resta era el mateix barri Chino que havien trepitjat tots aquells home que van fer possible que a Barcelona, el 19 de Juliol, es guanyés al fascisme. Inclús, per exemple, en García Oliver a les seves memòries del llibre “El Eco de los pasos” , parla de que quan assassinaren a Seguí i Peronas, ell estava amagat a la Bodega Joaquín del carrer Cadena, que probablement sigui el mateix establiment que anys més tard el meu oncle regentà com a Bar Joaquín.\nAra, passejant per la Rambla del Raval, veig després de tants anys que els nens tornen a jugar al carrer, almenys això sembla en aquest racó del barri, i els homes tornen a fer vida al carrer, encara que el barri ha canviat tant, que cada dia conec a menys gent. Els costums sens dubte són una mica diferents, però segur que les il·lusions per sortir-se de les misèries son les mateixes, encara que, evidentment, les frustracions continuen arrelades a moltes cantonades del barri. Mentrestant a la gent de la casa de la ciutat sembla que l’únic que els preocupa del barri és donar-li aires de cultureta per als fills un tant bohemis de la burgesia i per a algun turista de música sónar.\nNuri i Manel Aisa al carrer de la Cadena any 60 o 61


Intersindical CSC: de març 2012\nLa vaga general del 29M\nLa vaga general del passat dijous a Espanya contra la reforma laboral va ocupar les portades dels digitals europeus. Alguns periòdics van seguir minut a minut el que estava ocorrent en totes les ciutats espanyoles amb fotos i vídeo. Pràcticament tots van fer referència als altercats de Barcelona. A continuació publiquem algunes imatges.\nPublicat per Intersindical CSC a 4:04 Cap comentari:\nPublicat per Intersindical CSC a 22:14 Cap comentari:\nEl sindicalisme nacional signa una declaració conjunta\nEl sindicalisme nacional del País Basc, Galícia, Canàries i dels Països Catalans signen una declaració conjunta de suport a les mobilitzacions de la vaga general del 29M\nEl text denúncia que “els darrers anys estem patint atacs als interessos de les classes populars per part dels diversos governs de Madrid i autonòmics” i que “la reforma de les pensions i les retallades de drets socials i laborals coincideixen en el temps amb una desregulació de l'àmbit laboral, en forma de reforma, que rebla el clau de la destrucció de l'àmbit públic”. La declaració fa una crida per donar “una resposta clara i inequívoca d'oposició a aquesta reforma laboral” contra aquest seguit d'atacs als drets socials i, a l'hora fa una crida a “una mobilització que ha de ser la resposta també contra els atacs que patim com a pobles i com a classe, per avançar així en l’assoliment de marcs de relacions laborals i de protecció social propis i cap a l'alliberament nacional i social dels nostres països”.\nPublicat per Intersindical CSC a 8:33 Cap comentari:\nNo es consumeix, no es ven\nCom a persona consumidora, el 29m fes Vaga. Planifica amb anterioritat les teves compres i evita consumir aquest dia en les botigues, en els bars, repostar en les benzineres...\nCom a persona usuaria dels serveis públics, el 29m fes Vaga. No els utilitzis (excepte urgències sanitàries), no portis els teus fills i filles a l’escola, no facis gestions en les administracions publiques.\nSi estàs a l’atur, ets pensionista, estudiant o no treballes, dóna suport als piquets informatius i participa en les mobilitzacions convocades a la teva localitat. No et quedis a casa.\nCal convertir aquesta jornada de vaga general en una protesta ciutadana davant els atacs que estan patint els interessos de la majoria de la ciutadania; en aquest sentit -i davant l'imminent pujada de les tarifes elèctriques a l'abril- podem expressar el nostre malestar reduint al mínim el nostre consum el proper 29 de març. Endesa, Iberdrola i Gas Natural han repartit entre els seus accionistes més de 28.000 milions d’euros en sis anys, molt més que els 24.000 milions que reclamen del suposat dèficit tarifari.\nOrganitzats i actius podem aturar aquesta reforma laboral\nPublicat per Intersindical CSC a 12:56 Cap comentari:\nEls sindicats al nostre País\nArticle de Manuel Rincón\nEls sindicats històricament, apareixen com a associacions obreres que tenen per missió defensar els drets dels treballadors enfront dels empresaris, per evitar ser explotats. Tot això en l'època de la Revolució Industrial. Aquestes organitzacions es finançaven sempre de les quotes pagades pels seus afiliats.\nDes d'aquesta època han sofert àmplies transformacions concordes amb els temps i la societat.\nCentrant-nos a Espanya, en l'època de la dictadura els sindicats verticals van tenir gran protagonisme en tota la política social del Règim (Obra sindical de l'habitatge, Educació i Descans, etc.), i la afiliació a ells era obligatòria per a qualsevol treballador. Els sindicats horitzontals estaven prohibits i actuaven en la clandestinitat i els seus dirigents històrics com Marcelino Camacho de CCOO van ser moltes vegades empresonats.\nAcabada la dictadura, els sindicats verticals van ser dissolts, i es van legalitzar tots els sindicats horitzontals. Els recentment legalitzats sindicats el primer que van fer va ser reclamar l'anomenat patrimoni sindical, que era el conjunt de béns dels antics sindicats, que en teoria pertanyeria a tots els treballadors espanyols que van finançar amb les seves quotes i impostos tal patrimoni (més dubtós és el patrimoni anterior a la Guerra Civil).\nPublicat per Intersindical CSC a 10:52 Cap comentari:\nL'Idescat presenta la publicació El compte satèl·lit de l'aigua a Catalunya 2005\nL'Idescat presenta la publicació El compte satèl·lit de l'aigua a Catalunya 2005 (PDF), fruit de la col·laboració entre el Departament de Territori i Sostenibilitat, la Universitat de Barcelona i l'Idescat. La metodologia i els resultats d'aquest compte satèl·lit tenen com a marc de referència els resultats de les Taules Input-Output de Catalunya 2005.\nAquesta primera comptabilitat satèl·lit de l'aigua a Catalunya permet disposar d'un major coneixement de les interrelacions existents entre l'economia i aquest element, i proporciona dades sobre els usos i els contaminants de l'aigua, detallades per branques productives.\nPublicat per Intersindical CSC a 3:50 Cap comentari:\nCentenars de treballadors del sector públic de la Generalitat s' han concentrat aquesta tarda davant de la seu del Departament de Governació per protestar contra la nova retallada del 5% del sou dels treballadors públics que el Govern ha previst per aquest 2012, els manifestants han animat a secundar la vaga general del 29 de març, amb el crit de “prou retallades, vaga general”.\nEls treballadors, han tallat la Via Laietana "com a rebuig a la aprovació de la Llei de Mesures Fiscals i Financeres i les retallades salarials". Les empleades i empleats públics acumulem pèrdues del poder adquisitiu d' entre el 20% i el 35% des de 2009 per culpa de les retallades salarials que han impulsat els successius governs, durant els darrers anys. La mobilització ha acabat davant del Parlament de Catalunya.\nPublicat per Intersindical CSC a 3:28 Cap comentari:\nPublicat per Intersindical CSC a 2:06 Cap comentari:\nReducció d'un 5% del sou dels treballadors públics\nMas confirma el nou ajustament pressupostari, que podria reduir un 5% el sou dels treballadors públics.\nSegons publica ARA, el president de la Generalitat, Artur Mas, ha confirmat aquest dilluns al matí que el Govern es planteja retallar un 5% el sous dels treballadors públics en el marc d'un tercer pla d'ajustament pressupostari per quadrar les xifres de dèficit. "Ja vaig anunciar públicament aquesta possibilitat el 22 de novembre, només dos dies després de les eleccions espanyoles", ha volgut recordar Mas. Ha considerat que el 3% de retallada de sou dels treballadors públics no es concretarà fins al juny, mentre que el percentatge que resta fins a l'hipotètic 5% es concretaria, en cas que fos necessari, a finals d'any.\nPublicat per Intersindical CSC a 3:15 Cap comentari:\nLes joies de la corona municipals d'Espanya, en venda\nL’Associació Espanyola d’operadors Públics d’abasteixament i Sanejament (AEOPAS) va col·laborar en l’article publicat en Global Water Intelligence, prestigiosa revista internacional entre el sector privat de l'aigua, que analitza l'ona de privatització d'aquest bé a les grans àrees metropolitanes de l'Estat espanyol.\nEn l'article “Selling off Spain’s municipal crown Jewels”, s'analitza l'ona de privatització de l'aigua a Espanya i s'assenyala l'oportunitat de negoci que el Govern espanyol està brindant als operadors del sector privat de l'aigua a les principals àrees metropolitanes del país.\nRichard Weyndling, autor de l'article, assenyala “les finances públiques destruïdes pel col·lapse del boom de la construcció, les salvatges retallades del govern central i la desesperació de les autoritats regionals per diners en efectiu” com les causes principals d'aquest interès per la privatització de sectors com el de l'aigua.\nL'autor assenyala els “principals objectius per a la privatització de l'aigua a Espanya” destacant els següents casos: el del Canal Isabel II, a Madrid, amb uns beneficis de més de 90 milions d'euros; el de l'empresa pública Aigües Ter-Llobregat, a Barcelona, amb un dèficit de 40 milions d'euros; el de EMASESA, a Sevilla, amb guanys de més de 70 milions, i el de EMASA, a Màlaga, amb 60 milions de benefici.\nPublicat per Intersindical CSC a 6:55 Cap comentari:\nPer crear un model públic sostenible de l'aigua\nL’Associació Espanyola d’operadors Públics d’abasteixament i Sanejament (AEOPAS), es va constituir formalment a l'octubre de 2009 en la Diputació Provincial de Còrdova amb l'objectiu de promocionar la gestió pública del cicle integral urbà de l'aigua enfront d'altres tipus de gestió. Aquesta associació inicia la seva marxa com a fòrum de trobada i debat entre operadors públics d'aigua, administracions amb competència en aquesta matèria i societat civil, tots implicats en la gestió d'aquest recurs.\nLluny de la confrontació amb sectors privats, associacions professionals o grups de pressió que es posicionen a favor d'altres tipus de gestió de l'aigua, AEOPAS representa, un model de gestió pública de l'aigua basat en la planificació; la participació de la ciutadania i la rendició de comptes; la responsabilitat social corporativa de les empreses; la protecció dels recursos naturals; la cooperació; i solidaritat.\nA través de les seves empreses públiques de proveïment associades, s'estan aportant solucions tècniques i de gestió a les desenes de projectes de cooperació en què ja es participa, tot això aprofitant diferents mecanismes de finançament com la Water Facility de la UE o el Programa Habitat de l'ONU.\nEn aquest sentit, l'associació compta amb la trajectòria i experiència en cooperació dels seus socis els qui troben en l'associació un suport per incrementar l'eficiència de la cooperació internacional en els projectes que realitzen i que comencen a concentrar-se en l'associació.\nEntre els associats es troben el Consorci per a la Gestió Integral d’Aigües de Catalunya (CONGIAC), Aigües Ter Llobregat (ATLL), Agència Catalana de l’Aigua (ACA), Asociacion Catalana de Ingenieros Sin Fronteras, Asociación ATTAC España i Fundación Nueva Cultura del Agua.\nPublicat per Intersindical CSC a 6:47 Cap comentari:\nLa Intersindical-CSC convoca vaga general el 29M\nEl Secretariat nacional de la Intersindical-CSC, en la reunió del passat 1 de març, va prendre la decisió de convocar Vaga General contra la reforma laboral el proper dijous 29 de març.\nAixí mateix va prendre la decisió d’entrar en contacte amb la majoria sindical basca (LAB i ELA) i la CIG de Galícia per unir-se a la protesta contra la Reforma Laboral en la convocatòria de Vaga General, ja presentada per aquestes organitzacions sindicals als seus respectius països.\nPublicat per Intersindical CSC a 8:49 Cap comentari:\nIntersindical Canària vaga 29M\nEl Secretariat Nacional d'Intersindical Canària, en la seva reunió del passat 5 de març, va ratificar la convocatòria de la vaga general en l'Arxipèlag per al proper 29 de març.\nLa convocatòria és coincident en la data amb la realitzada per algunes organitzacions sindicals nacionalistes de l'Estat per al seu territori, però en l'Arxipèlag tindrà un caràcter nacional canari amb un preavís específic per a l'Arxipèlag i en les motivacions per a la protesta, al costat del la petició central de retirada de la Reforma Laboral, s'inclou el rebuig a les retallades en els serveis públics que realitzen els executius canari i espanyol i solucions concretes a la situació d'emergència social que sofreix la societat canària amb uns indicadors d'atur, pobresa i exclusió social ja insostenibles en el context d'un absolut desgovern. Es farà participi, a més, d'aquesta convocatòria al conjunt d'organitzacions polítiques i socials per a això ja es realitzen contactes per aconseguir una coordinació global en l'objectiu de l'extensió de la vaga a tot els sectors socials i laborals. A part de la propaganda unitària que se subscrigui amb el conjunt de convocants, la campanya pública d'Intersindical Canària per a la convocatòria de la vaga girarà entorn de la crida de “A Canàries, no a la reforma laboral. ”Contra l'exclusió social i nacional”.\nLa jornada de vaga pel 29 de març, segons un principi d'acord ja existent, tindrà un caràcter unitari entre el conjunt d'organitzacions sindicals amb presència en l'Arxipèlag, incloses UGT i CCOO que se sumarien a la convocatòria específica de l'Arxipèlag i es faria efectiva amb un preavís de vaga únic. La unitat d'acció entorn de la convocatòria de vaga no ha comportat grans dificultats en ser conscients el conjunt d'organitzacions sindicals que la Reforma Laboral aprovada en els passats dies suposa la major regressió que es recorda soferta en matèria de pèrdua de drets laborals.\nPublicat per Intersindical CSC a 5:44 Cap comentari:\nLa Central Unitària de treballadors/res (CUT), cap a la vaga general\nO ano 2012 continuará transitado pola aceleración das medidas contra a clase traballadora galega. As políticas neoliberais pensadas polos organismos antidemocráticos que xestionan o capitalismo, e aos que se somete (sen distinción de cor algunha) a clase política lévannos a unhas relacións de produción propias do século XIX. Para eles só temos obrigas, nunca dereitos.\nEste 10 de marzo débenos servir para facer memoria do que podemos facer se somos quen de vencer o estado de shock ao que nos someteron, pode ser a referencia que precisamos para armar as nosas conciencias da forza necesaria e da claridade que outros e outras tiveron para saber que o noso único camiño está na unión das nosas forzas, para saber que os traballadores e traballadoras somos a maioría e como tal maioría somos nós os que temos a chave para mudar as circunstancias históricas. XUNTOS E XUNTAS NÓS PODEMOS.\nPublicat per Intersindical CSC a 5:17 Cap comentari:\nLa Confederació Sindical Galega crida als gallecs i galleges a mobilitzar-se\nLa Confederació Sindical Galega crida als gallecs i galleges a mobilitzar-se el dia 10 de març contra una reforma laboral que saqueja a la classe treballadora.\nPublicat per Intersindical CSC a 4:46 Cap comentari:\nTreva sindical a Euskadi fins al 29-M\nLes centrals basques aparquen les seves diferències mentre tiren la resta de cara a la vaga. Tractaran d'aglutinar en convocatòries diferents una gran resposta social contra la reforma. L'última convocatòria coincident va ser en 1999 en defensa de la jornada de 35 hores.\nEl 19-M va a ser una d'aquestes poques dates que quedarà marcada en el calendari dels quatre sindicats bascos. I és que després de molts anys sortiran al carrer el mateix dia en una jornada de vaga general per protestar per la reforma laboral. De fet, cal remuntar-se a 1999 per recordar una situació similar, en la qual les quatre centrals van coincidir en una vaga per la implantació de les 35 hores.\nL'inusual d'aquest escenari i la importància que es produeixi una gran mobilització contra el que han considerat com el «major atac a la negociació col·lectiva i a les relacions laborals» ha fet fins i tot que les centrals basques aparquin les seves diferències per unes setmanes per tractar d'aglutinar, en convocatòries diferents, una gran resposta social.\nPublicat per Intersindical CSC a 4:22 Cap comentari:\nDisbauxa de manifestacions i opinions sobre l'Agència Catalana de l'Aigua\nEl lingüista Noam Chomsky va elaborar la llista de les 10 estratègies de manipulació a través dels mitjans: l'estratègia de la distracció, crear problemes i després oferir solucions, l'estratègia de la gradualitat, l'estratègia de diferir, dirigir-se al públic com a criatures de poca edat, utilitzar l'aspecte emocional molt més que la reflexió, mantenir el públic en la ignorància i la mediocritat, estimular el públic a ser complaent amb la mediocritat, reforçar l'autoculpabilitat i conèixer els individus millor del que ells mateixos es coneixen.\nEn el transcurs del temps s’ha generat una manipulació orquestrada des de varis sectors que malmeten la deteriorada imatge de l’Agència Catalana de l’Aigua davant l’opinió pública, que finalment repercuteix en el col·lectiu treballador.\nUn col·lectiu treballador que al llarg d’aquests anys s’ha vist afectat pels diferents canvis de govern, que amb les seves decisions ens han portat a la situació actual. No volem entrar en un debat polític, però si manifestar la nostra preocupació per la gestió en el context actual econòmic, social i laboral.\nEn aquest moments de gran incertesa amb tots els ingredients, polítics i socials interns i externs, creiem que no ens beneficia gens publicar i respondre articles que sustenten la continua manipulació per desprestigiar als qui treballen a l’administració hidràulica catalana. Des de les persones que realitzen amb vocació de servei i professionalitat les tasques de manteniment i serveis fins els tècnics superiors, es veuen afectats per aquesta disbauxa de manifestacions i opinions. Amb tot el respecte a qui des de la opinió personal fa ús de la llibertat d’expressió.\nLa secció sindical de la Intersindical-CSC manifesta que no dona suport a les publicacions als mitjans de comunicació, xarxes socials i plataformes, ja que les decisions es prenen en àmbits apartats del representatiu i externs. No podem donar el nostre suport sense disposar de la informació necessària a actuacions unilaterals, personals i per interessos que van més enllà dels laborals.\nLa nostra col·laboració esta al d’amunt de la taula, el debat esta obert, el diàleg encara resta pendent, però continuem caminant sols.\nPublicat per Intersindical CSC a 5:16 Cap comentari:\nAllò que no es diu sobre la reforma laboral\nFent una lectura de l'exposició de motius, la referència a la flexiseguretat i al convenciment que el model laboral és la mare de tots els mals i llegint després l'articulat la impressió que se'n desprèn és que poc té a veure una cosa i l'altra, és difícil d'apreciar la continuïtat lògica.\nSegons l’enquesta de població activa del quart trimestre del 2011, l’atur a l’estat era del 22,85%, a Catalunya del 20,5%, al País Valencià del 25,45%, a les Balears del 25,20%, al País Basc del 12,61% i a Navarra del 13,83%. Com pot ser que sent el model laboral el culpable de tot els mals els index d’atur oscil•lin del 12,61% al 25,45%? El problema és el model laboral ( a tot l’estat és el mateix) o ho són els models productiu i industrial, passant pèl règim fiscal? El tema és més complexe del que ens volen fer creure, com també ho són les possibles solucions.\nPublicat per Intersindical CSC a 4:59 Cap comentari:\nÉs per aquest motiu que fem arribar aquesta proposta de dia de Vaga General a la resta d’organitzacions sindicals presents a Catalunya, per a què des de la necessària unitat d’acció, donem una resposta conjunta a aquestes mesures. Unes mesures que, de manera fàcil i barata, faciliten l’acomiadament, donen més poder als empresaris, augmenten la precarietat laboral, retallen drets, ataquen la negociació col·lectiva i són tan agressives com inútils.\nPublicat per Intersindical CSC a 11:59 Cap comentari:\nLA REFORMA LABORAL PLANTEJA\nAbaratir l'acomiadament; no aturarà la destrucció de llocs de treball. La generalització dels acomiadaments objectius, amb indemnitzacions de 20 dies per any treballat o la reducció de la indemnització en cas d'acomiadament improcedent incrementarà encara més les llistes de l'atur.\nPublicat per Intersindical CSC a 2:49 Cap comentari:\nEns enfrontem a una ofensiva de llarg abast en el temps orientada a retallar els nostres drets laborals i socials més bàsics, ens enfrontem a una reforma laboral i de negociació col·lectiva imposada de forma antidemocràtica, sense debat ni informació prèvia. I la reforma que ens volen imposar, supera les nostres pitjors previsions.\nNosaltres, les dones treballadores remunerades i no remunerades, en aquest escenari ens hem de posicionar amb fermesa, desenvolupant la solidaritat i esdevenint actrius actives de la reivindicació i la transformació social.\nEn l’actual escenari d'atac generalitzat contra els drets bàsics de la població i de la classe treballadora, no podem deixar d'assenyalar que les dones seguim estant pitjor situades en un mercat de treball precari i dividit sexualment. Sobrerepresentades en la desocupació, en l'ocupació temporal, a temps parcial i en la subocupació.\nSense comptabilitzar l'economia informal, submergida, ni tota la feina reproductiva i de cura a persones i llar no remunerada.\nLa feminització de la pobresa no té aturador. L'actual ofensiva neoliberal cerca la rebaixa dels salaris, substituir ocupació amb drets per ocupació precària, i reforçar el poder de l'empresari en la relació laboral. La reducció salarial i la pèrdua del poder adquisitiu afecta de manera desproporcionada a les dones, també en el cas de les pensions. Estan empobrint les nostres condicions de treball i de vida. I davant d'això les dones tenim molt a dir i a fer.\nEns sobren raons per mobilitzar-nos. Per això, aquest 8 de març sortim al carrer reivindicant el dret a una vida digna, enfrontant les retallades, i preparant el camí per a una vaga general que considerem necessària amb urgència.\nDignitat i lluita són noms de dona!\nManifest i cartell\nPublicat per Intersindical CSC a 1:58 Cap comentari:\nL’ACA hauria de tornar 100 milions a Hisenda si es modifica el Cànon de l’Aigua\nSegons publica el diari digital de Catalunya eldebat.cat, l’Agència Catalana de l’Aigua (ACA), l’empresa pública de la Generalitat que s’encarrega de gestionar i planificar la política del Govern en matèria d’aigües, hauria de tornar 100 milions d’euros a Hisenda si s’aprova finalment la modificació del Cànon de l’Aigua que impulsa el Govern d’Artur Mas. Això és el que afirmen tant l’Agrupació de Serveis d’Aigua de Catalunya (ASAC), com l’Associació d’Abastaments d’Aigua (AAA), que agrupen les principals empreses del sector a Catalunya, a partir d’un estudi de la Universidad Carlos III de Madrid.\nEn aquest estudi s’explica que, amb la reforma planejada per CiU, l’ACA patirà “una severa reducció de l’import de les operacions que generen dret a deducció” que comportarà que es veurà obligada a regularitzar a l’alça les quotes d’IVA deduïdes en les inversions realitzades en els últims anys. Una regularització que implicarà haver de retornar a Hisenda “una quantitat no inferior a 100 milions d’euros”.\nEstalviar quatre milions per gastar-ne 100\nTant ASAC com AAA, que han enviat aquestes conclusions als partits catalans i als consellers d'Economia i de Territori, alerten de la incongruència que suposaria que el Govern vulgui estalviar per a l’ACA “els 4 milions d’euros que els hi costen cada any els impagats del cànon, fent que siguin les empreses subministradores les que hagin de suportar aquest cost, i per aconseguir-ho hagi de pagar 100 milions d’euros a l’Agència de l’Estat Espanyol”.\nPerill per a les butxaques dels catalans\nTambé expliquen que aquesta despesa de 100 milions no està prevista als Pressupostos de l’Agència Catalana de l’Aigua pel 2012, per la qual cosa “pot acabar afectant negativament tot el sector i, en últim terme, el consumidor final, que haurà de pagar l’aigua més cara”.\nInforme tècnic de la Universitat Carlos III\nPublicat per Intersindical CSC a 1:39 Cap comentari:\nEspanya el país més endarrerit en planificació hidrològica\nSegona publica La Vanguardia, els expedients per incompliments de les normes ambientals europees (planificació de rius, sanejament d'aigües residuals i pol·lució a les ciutats, entre altres) assetgen al Govern. El ministre d'Agricultura, Alimentació i Medi ambient, Miguel Arias Cañete, va expressar ahir la seva "enorme preocupació" pel retard en l'elaboració dels plans de conca dels rius espanyols, que havia d'estar fets abans de finals de 2009. El retard ha motivat un expedient de la UE. "Espanya és el país més endarrerit en planificació hidrològica", va dir el ministre, per qui aquesta circumstància "podria comprometre les inversions europees promeses". Arias Cañete exposarà la situació als seus col·legues europeus la setmana propera i demanarà "comprensió" per evitar o minimitzar les possibles sancions.\nA més, Espanya va ser condemnada pel Tribunal de Justícia de la UE el 14 d'abril del 2011 per la deficient depuració de les aigües en 38 aglomeracions de més de 15.000 habitants. El fet podria comportar una multa coercitiva de 20 a 50 milions d'euros a l'any des del 14 d'abril del 2011.\nAixí mateix, la UE portarà a Espanya al Tribunal de Justícia de la UE per l'insuficient tractament de les aigües residuals en 39 aglomeracions de més de 10.000 habitants. Que aboquen les seves aigües en zones sensibles.\nFins i tot hi ha una carta de requeriment d'informació (primer pas del procediment contra Espanya), amb data del 30 de novembre, per deficient depuració de les aigües en 921 aglomeracions de més de 2.000 habitants i fins a 15.000.\nTambé hi ha expedients oberts contra Espanya per la pol·lució en les grans urbs (alguna cosa al que el ministre no s'ha referit encara), i existeix una condemna ferma per la construcció del canal Segarra-Garrigues en un àrea d'aus estepàries protegides a la província de Lleida.\nEl titular d'Agricultura, Alimentació i Medi ambient va precisar que, una vegada s'acabi la planificació hidrogràfica i se solucioni la "mala" depuració de les aigües en més de 900 municipis, i es modifiqui la Llei d'Aigües, proposarà un "gran Pacte Nacional de l'Aigua que derivi en un Pla Hidrològic Nacional". Per això, aquesta iniciativa es demora per almenys, finals de 2013 o 2014. En aquest context considera "molt difícil" realitzar una planificació nacional sense conèixer els recursos disponibles i les necessitats en cada conca. Per això, ha reiterat que un Pla Hidrològic "seriós" ha de tenir els plans de conca fets, ja que una altra cosa seria una "arquitectura artificial".\nPublicat per Intersindical CSC a 12:38 Cap comentari:\nEls treballadors i treballadores d'ATLL en vaga\nCOMUNICAT A TOTA LA CIUTADANIA\nELS TREBALLADORS I TREBALLADORES D’ATLL EN VAGA EL DIA 6‐03‐2012\nLA MENTIDA DE L’AIGUA, UN BÉ BÀSIC I PÚBLIC!\nEls polítics volen privatitzar el procés de potabilització de l’aigua, els polítics volen eliminar llocs de treball de treballadors i treballadores del servei públic.\nEls polítics han augmentat i continuaran augmentant els cànons de l’aigua.\nAigües Ter Llobregat (ATLL), l’empresa pública que potabilitza l’aigua de tota la província de Barcelona, per solidaritat als polítics, ha augmentat i continuarà augmentant les seves tarifes de l’aigua, però tot i així no eixugarà el deute de 600 M d’€. Les contínues decisions polítiques de construcció d’obres faraòniques de dubtosa necessitat com a alternativa al controvertit PHN ha estat la causa principal de l’endeutament d’ATLL. Per exemple, la dessaladora del Prat que ens ha costat als/les contribuents 250.000.000,00 d’€ funciona només entre el 0‐10 % de la seva capacitat. Els privilegis de la classe política dels diversos departaments de la Generalitat i dirigents d’ATLL: cotxes, targetes vises, tiberis, dietes, mòbils, portàtils, etc. tot per ús particular, han sumat.\nSOLUCIÓ QUE PROPOSEN:\nLa privatització com a única solució possible a la greu crisi que està patint el país i amb els guanys de la venda reduir aquest deute que ells mateixos han creat; el sumum del cinisme!!\nQue els ciutadans i ciutadanes pagarem el deute de la pública i els beneficis industrials de la privada amb un creixent percentatge d’exclusió social!!\nVeniu a manifestar el vostre desacord davant el Departament de Territori i Sostenibilitat de 08:00 h a 12:00 hores a Av. JosepTarradellas, 2‐6 a Barcelona.\nVEÍ, VEÏNA, UNIM LES NOSTRES FORCES,\nNO A LA PRIVATITZACIÓ D’ATLL,\nL’AIGUA ÉS UN DRET NO UN NEGOCI\nPublicat per Intersindical CSC a 6:08 Cap comentari:\nLa classe política ha arruïnat l'Agència Catalana de l'Aigua\nGabriel Borràs, expert de l'Agència actualment a l'Oficina del Canvi Climàtic, reclama que es porti a terme el full de ruta aprovat pel Parlament per salvar l'ACA i ATL.\nEn una entrevista de la plataforma Aigua és Vida –formada per organitzacions de la societat de procedència variada i que promou el manifest "L’Aigua, com la Vida, no és una mercaderia"–, Gabriel Borràs, expert coneixedor de l'aigua (no endebades de 2005 a 2011 va ser director de l'Àrea de planificació per a l'ús sostenible de l'Agència Catalana de l'Aigua (ACA) –actualment és a l' Oficina Catalana del Canvi Climàtic, comissionat per la pròpia Agència–, reclama que es porti a terme el full de ruta aprovat pel Parlament de Catalunya pel que fa al finançament de l'ACA i Aigües Ter-Llobregat (ATL), per manera que no s'acabi privatitzant aquest última –que impediria pràcticament la regulació del règim de cabals ambientals dels rius catalans–, i es perpetuï "l'estat catatònic de finançament" que tant pateixen l'ACA com ATL.\nBorràs, però, encara és més contundent: "Fa poc temps el president Jordi Pujol va declarar que l'ACA pot arruïnar el país. Jo, amb tots els respectes, li donaria la volta, a l'afirmació del president Pujol: en tot cas, ha estat la classe política, genèricament parlant, la qua ha arruïnat l'ACA".\nL'aigua, en l'agenda política del país, només és políticament prioritària quan se li veu el cul als embassaments, és a dir, quan tenim sequera. Una vegada tenim els embassament plens l'agua desapareix com una de les prioritats de la política. N'hi ha molts exemples, tot i que Borràs esmenta dues excepcions: l'època de l'exconseller Albert Vilalta, que va fer una aposta personal per desplegar el Pla de sanejament de Catalunya, que ha tingut fruits positius, i, també, l'època d'en Salvador Milà, que va intentar fer un esforç perquè l'ACA fos un potent regulador i per acostar cada vegada més el cost real del cicle de l'aigua al preu que els usuaris haurien de pagar.\nLa irresponsabilitat política s'explica, també, en part "perquè històricament, des de la creació de l'ACA, l'Agència ha estat un instrument que no ha estat submís sempre a les directrius del Govern". De fet, l'Agència ha tingut una independència que li ha permès actuar, amb errors i encerts, a favor de l'interès públic de la gestió de l'aigua, "que no sempre ha coincidit" amb l'interès de determinada classe política, amb independència del color que hi hagués en el Govern de la Generalitat en aquell moment. "Fins al punt que més d'un vegada se'ns havia dit que el fet que al Consell d'Administració de l'ACA hi estaven representats tots els usuaris en certa manera era superflu i hi havia d'haver un consell directiu format exclusivament pels departaments de la Generalitat. Aquesta manca de control, o de no ser 'bons minyons', és, segurament, una de les causes per les quals s'ha deixat que l'ACA i Aigües Ter-Llobregat hagin arribat a l'estat catatònic de finançament que tenim ara."\nL'impacte del problema de finançament\nL'impacte de tenir un tribut, el cànon de l'aigua, que durant molts anys ha estat congelat, i que no s'ha pogut apujar per sobre l'IPC, ha fet que a mida que s'anava fent inversió, els costos d'explotació fossin majors… "Pensem en les depuradores -diu Borràs-: l'any 1991 hi havia 92 depuradores i actualment n'hi ha més de 400 en funcionament. Ha arribat un punt que aquest cànon amb prou feines dóna per cobrir les despeses d'explotació de les depuradores i les despeses estructural que té l'ACA: les xarxes de control, personal, manteniment, lloguers, reparacions, etc. Des d'aquest punt de vista, doncs, no hi ha diners per invertir en la reactivació de les mesures contingudes en el Pla de gestió hidrològica. Això explica que l'Agència s'hagi hagut d'endeutar, també ATL, per fer inversió, perquè no s'ha rebut la quantitat d'ajut, ja fos dels pressupostos públics de l'Estat o de la Generalitat –igual com es fan carreteres, escoles hospitals, aeroports, o canals de reg que no serveixen per res, com per exemple el Segarra-Garrigues."\n«És curiós que ningú en aquest país no hagi escrit ni una sola línia sobre la barbàrie hidràulica del canal Segarra-Garrigues.\n"És curiós com del fet de l'import d'inversió del canal Segarra-Garrigues, que en total és 1.550 milions d'euros d'inversió, quantitat superior a la de l'endeutament de l'Agència Catalana de l'Aigua, ningú en aquest país hagi escrit ni una sola línia encara sobre la barbàrie hidràulica que s'està cometent amb el canal Segarra-Garrigues -blasma Gabriel Borràs-; i és curiós, en canvi, que la Generalitat no tingui diners per tirar endavant el Pla de gestió de l'aigua a Catalunya, el Pla hidrològic, per tirar endavant les mesures necessàries per portar el nostre país a un equilibri entre l'aigua-medi i l'aigua-recurs, però sí que tingui diners per sufragar a compte seu la part variable del Segarra Garrigues, com fa pocs dies va anunciar el conseller Pelegrí, amb una rebaixa de 4 cèntims d'euro per metre cúbic."\nParlem d'un canal que havia de regar 70.000 hectàrees i que només en podrà regar 38.000, per la qüestió de les ZEPA (zones d'especial protecció per a les aus) i de la Unió Europea, de les quals actualment només se'n rega 2.000 perquè els teòrics beneficiaris no poden afrontar els costos, ja subvencionats, que la Generalitat ofereix per regar.\n"I dic que es molt curiós que ningú no s'exclami sobre això i en canvi l'ACA sigui objecte d'aquesta campanya diria ferotge, políticament orquestrada, i que alguns dels seus últims responsables a més a més ara treballin per Agbar (Aigües de Barcelona). La conclusió trista de tot això és que el Pla de gestió no tirarà endavant", afegeix.\n«Un país que no som capaços de posar a règim les dessalinitzadores que tenim, em pregunto com és que passa a plantejar-se de tirar endavant una obra faraònica com la del Roine.»\nSobre la taula es posen dues coses com a alternativa: el Roine i un ERO a l'ACA. "El resum final de la història és que la irresponsabilitat política desemboca en un expedient de regulació d'ocupació de l'Agència i amb la proposta, que qualificaria gairebé de fantasmagòrica, del Roine. Dic fantasmagòrica perquè nosaltres tenim dues dessalinitzadores a Catalunya que no estan funcionant al règim com haurien de funcionar –no produeixen l'aigua que haurien de produir–, perquè hem estat incapaços d'incorporar aquests costos en la tarifa. Al final, el problema de l'aigua, de l'abastament i de la garantia, planteja una pregunta molt clara: quina garantia vols?, i en funció de la garantia que vulguis el cost serà un o un altre. Un país que no som capaços de posar a règim les dessalinitzadores que tenim, em pregunto com és que passa a plantejar-se de tirar endavant una obra faraònica com la del Roine. Crec que la pregunta sensata és quina garantia volem i en funció de la garantia que volem, quant estem disposats a pagar i quena ho sapiguem fer el que s'hagi de fer.\nL'impacte de la possible privatització d'Aigües Ter-Llobregat\nLa privatització d'Aigües Ter-Llobregat "és conseqüència d'aquesta irresponsabilitat política històrica que he comentat abans. S'ha de subratllar que va ser el president Pujol que va veure clar que el servei en alta d'una regió com l'àrea metropolitana de Barcelona havia d'estar gestionat i regulat, i orquestrat i operat, des d'una empresa pública (Llei 4/90)".\nLa privatització suposarà una pèrdua absoluta de control del regulador, en aquest cas l'ACA, sobre els cabals que es distribueixin en la xarxa en alta metropolitana. "Difícilment -assenyala Borràs-, amb una privatització del servei d'ATL es podrà complir el règim de cabals ambientals dels rius catalans, es podrà complir, molt difícilment per no dir impossible, el retorn del Ter cap a Girona, perquè evidentment l'operador en alta el que farà és col·locar a la xarxa l'aigua el cost de producció de la qual li sigui més barat per vendre-la, evidentment, a la tarifa més cara. No li interessarà col·locar aigua amb un cost de producció més elevat, perquè llavors el marge de benefici respecte de la tarifa seria més curt. Tot i que sobre el paper l'ACA continuarà sent el regulador del servei de distribució d'aigua en alta –la llei així ho determina–, tenint en compte que ara ja és molt complicat fer aquest paper de regulador, si es privatitza el servei en alta serà impossible."\nUn exemple molt recent, afegeix Borràs, el tenim amb el cas del subministrament de gas natural al barri de Poble Nou de Barcelona, en el qual l'alcalde de la capital de Catalunya va sortir dient que li havien dit que en 48 hores tornaria a haver-hi gas per als veïns del Poble Nou. "L'alcalde de la capital de Catalunya no pot dir això. L'alcalde de la capital de Catalunya hauria de dir: 'He cridat el senyor Brufau, l'he fet venir a la plaça Sant Jaume, i li he dit que en 2 hores o tenen gas tots els habitants del Poble Nou o s'obre un expedient sancionador que derivarà en un canvi de distribuïdor de gas natural a la ciutat de Barcelona'. Això és el que hauria de fer un regulador públic quan estem parlant de serveis bàsics tan essencials per a la població."\nEl full de ruta per normalitzar la situació d'ATL, però sobretot, també, de l'ACA, en global del finançament del cicle de l'aigua a Catalunya, va ser objecte d'una moció aprovada pel nostre Parlament l'abril de 2010, una moció, per cert, promoguda a instàncies de CiU, que llavors estava a l'oposició. És la moció 74/VIII que diu quins passos són els que cal fer per normalitzar la situació financera del cicle de l'aigua a Catalunya i de l'ACA en particular: establir un nou contracte-programa amb la Generalitat per obtenir diners d'inversió, via pressupostos de la Generalitat; tenir, també, inversió a la disposició addicional tercera, i un progressiu increment del cànon de l'aigua perquè vagi reflectint al preu el cost real de l'aigua.\nBorràs lamenta que gran part de la disposició addicional tercera se n'anés a finançar la línia 9 del metro (que per cert es va adjudicar per 3.200 milions d'euros i ens n'acabarà costant 16.000 milions), "i això no és objecte d'escarni enlloc, és més essencial potser fer la línia de metro més llarga d'Europa i no és essencial que els ciutadans de Catalunya tinguem uns rius i una qualitat de l'aigua com déu mana".\nEl full de ruta està marcat en aquesta moció aprovada pel Parlament, per tots els grups polítics –tret d'un petit paràgraf que no va votar el PP perquè es feia esment al tema dels cabals ambientals del riu Ebre–, però com tantes altres coses que fa el Parlament de Catalunya, després ningú no li fa cas.\n«Algú ha prioritzat que és més important el reg del Segarra-Garrigues que no la garantia d'abastament de la regió metropolitana o els cabals ambientals del Ter o els cabals ambientals del Gaià.»\n"La situació d'ara no permet que hi hagi disposició addicional tercera i que es pugui destinar pressupostos a l'ACA o a ATL, però aquesta és una situació conjuntural, no estructural. En canvi, en aquesta situació conjuntural, sí que hi ha diners per altres coses, hi insisteixo: hi ha diners per abaixar el preu de l'aigua al Segarra-Garrigues. Per tant, algú ha prioritzat que és més important el reg del Segarra-Garrigues que no la garantia d'abastament de la regió metropolitana o els cabals ambientals del Ter o els cabals ambientals del Gaià. I no ho ha prioritzat l'ACA. Però el full de ruta està fet, aprovat, escrit i consultable a internet, al Butlletí Oficial del Parlament de Catalunya."\nPublicat per Intersindical CSC a 5:18 Cap comentari:\nEl sindicalisme nacional signa una declaració conj...\nL'Idescat presenta la publicació El compte satèl·l...\nLa Central Unitària de treballadors/res (CUT), cap...\nLa Confederació Sindical Galega crida als gallecs ...\nDisbauxa de manifestacions i opinions sobre l'Agèn...\nL’ACA hauria de tornar 100 milions a Hisenda si es...\nEspanya el país més endarrerit en planificació hid...\nLa classe política ha arruïnat l'Agència Catalana ...


El Servei de Tràmits del Govern gestiona gairebé 50.000 operacions el 2014 - FÒRUM.ad\nEl Servei de Tràmits del Govern gestiona gairebé 50.000 operacions el 2014\nEl 07/08/15 13:21\nEl Servei de Tràmits del Govern va gestionar, durant el 2014, un total de 49.587 operacions, el que representa gairebé 1.000 tràmits a la setmana. El 27% de les gestions corresponen al Ministeri d’Administració Pública, Transports i Telecomunicacions, mentre que el 22,3% són tràmits de Turisme i Comerç. De fet, el tràmit més freqüent que gestiona el servei és el canvi de nom de vehicles, amb 8.239 operacions el 2014, seguit dels dipòsits de comptes, amb 7.826 gestions.\nLes 49.587 gestions que va haver d’atendre el Servei de Tràmits del Govern es reparteixen en 490 tràmits diferents, dels quals 20 tipologies es realitzen més de 1.000 cops l’any. El tràmit més freqüent és el canvi de nom de vehicles, que ascendeix a més de 8.000 a l’any, dels quals 2.512 es van realitzar a través d’Internet per part de les empreses. Relacionades amb aquest tràmit també cal mencionar les 1.045 sol·licituds per donar de baixa un vehicle que s’ha venut i el nou propietari no ha fet el canvi de nom, i les 1.801 matriculacions de vehicles que es realitzen a través de l’extranet.\nEl segon tipus de tràmit més habitual és el de presentació dels comptes de les empreses, que el 2014 va ascendir a gairebé 8.000 gestions. En concret, es van gestionar 6.442 declaracions d’IGI (el 81% de les quals es van fer per Internet), 699 declaracions de l’Impost de Societats (el 36% a través d’Internet) i 772 declaracions d’Impost d’Activitats Econòmiques (el 34% per Internet).\nEn l’àmbit de les inversions estrangeres, cal remarcar que durant el 2014 el Govern va tramitar 1.362 declaracions de socis estrangers en empreses andorranes davant de notari, i 1.013 sol·licituds d’un permís d’inversió de persones estrangeres per crear una societat andorrana. D’altra banda, es van fer 1.089 reserves de denominacions socials per poder constituir una societat a Andorra i es van tramitar 1.026 sol·licituds per utilitzar un signe d’Estat.\nTambé és important la xifra de legalitzacions o postil·les de documents que són requerits fora d’Andorra, que ascendeixen a 2.326, mentre que el Servei de Tràmits va realitzar 2.181 forfets d’esquí i, com a curiositat, va tramitar 1.034 sol·licituds per rebre un SMS en cas d’anul·lació de l’esquí escolar.\nFinalment, remarcar que es van tramitar 2.107 certificats d’habitabilitat d’habitatges, i 1.152 ajudes de benestar social.\nDe cara al 2015, la realitat del Servei de Tràmits serà ben diferent, ja que amb l’emissió d’euros andorrans, a banda de les tasques habituals l’equip ha hagut de fer front a les recollides dels lots d’euros per als residents, que fa un mes ja s’acostaven als 40.000 des del gener. Per fer front a l’augment de feina, el ministre Jordi Alcobé ja va anunciar que a l’octubre s’iniciarà una prova pilot per ampliar l’horari de Tràmits fins a les 19 hores i es reestructurarà l’espai per donar una millor atenció.\nText i foto:ANA\nNotícia Anterior: Gossos d’atura i castellers des d’un drone\nSegüent Notícia: A punt de finalitzar el 7è Campus de natació sincronitzada amb més presència andorrana


Celebracions del 8 de març en l'institut del Pinós. | Vivir en Pinoso\nAmb motiu del 8 de març Dia Internacional de la Dona, des de la Coordinadora d’Igualtat de l’Institut d’Ensenyament Secundari “José Marhuenda Prats”, han programat diverses activitats dirigides a tot l’alumnat del centre.\nEs podran contemplar dues exposicions, titulades Dones en L’Ombra i Dones en L’Esport.\nl’objectiu de la activitat Dones en l’ombra es treballar una sèrie de dones que es van haver d’ocultar baix un pseudònim masculí per poder realitzar la seua activitat professional (la majoria són escriptores). A cada tutor/a se li ha assignat una dona diferent per treballar amb el seu grup. Als alumnes solament se’ls facilitarà el pseudònim masculí i hauran de buscar la identitat femenina que s’oculta baix eixe nom. Després, hauran de recollir la informació més rellevant i ficar-la sobre la silueta femenina que estarà tapada amb una silueta masculina on trobarem el pseudònim. Aquesta activitat està organitzada per la Comissió d’Igualtat i Convivència del centre i col·laboren tots els tutors i les tutores de l’institut. Estos treballs s’exposaran en les portes de les aules de manera que la setmana del 8 al 12 de març tota la comunitat educativa podrà descobrir quina personalitat femenina s’amaga darrere de cada pseudònim masculí.\nLa segona activitat titulada Dones en l’esport te com a objectiu donar visibilitat a les dones en l’esport, un àmbit que encara està molt masculinitzat. Per això, els alumnes de 4t i 1r de batxillerat, amb la coordinació de la seua professora d’Educació Física, Ana Bedrina, han organitzat aquesta exposició. Els alumnes han fet la cerca de diferents dones de l’àmbit de l’esport, després han preparat una foto en tamany A3 i han inclòs la informació més rellevant. Aquesta exposició s’ubicarà en la planta baixa de l’IES José Marhuenda Prats des del 8 fins el 31 de març.\nA més de les activitats organitzades des del centre, també conviden a l’alumnat a participar dels actes organitzats des de la Regidoria d’Igualtat de l’Ajuntament del Pinós.


El Barcelona s’encalla davant del Girona en el Camp Nou | Esports | EL PAÍS Catalunya\nEl conjunt blaugrana, que pateix l'expulsió de Lenglet en el primer temps, empata amb l'equip d'Eusebio (2-2)\nBarcelona 23 SET 2018 - 22:49\tCEST\nMessi regateja a Pedro Alcalá. ALBERT GEA REUTERS\nEl Barcelona va empatar amb el Girona en el Camp Nou. Es va avançar el conjunt blaugrana, gràcies al gol de Messi, assistit per Arturo Vidal. Llavors semblava que seria un partit plàcid per al Barça, que jugava a casa. Però Lenglet, en la seva estrena, va veure la targeta vermella (va intervenir el VAR) per un cop de colze a Pere Pons. Abans que finalitzés el primer acte, Stuani va marcar l'empat.\nValverde va enviar al camp a Umtiti en lloc de Dembélé. No va canviar la dinàmica del duel. El Barça dominava el cuir. No obstant això, en una contra, Portu va superar Piqué i el rebot li va quedar a Stuani. L'uruguaià va treure una fuetada impossible per Ter Stegen. El Barça va buscar l'empat i el va trobar en el cap de Piqué.\nEl duel entre els dos equips catalans va quedar en empat a dos gols.


Mònica Terribas entrevista Artur Mas després de signar la convocatòria de la consulta del 9-N\nCatalunya Ràdio i TV3 oferiran una programació especial amb la transmissió de la signatura de la convocatòria\n26/09/2014 - 14.58\nDemà dissabte, a les 21.55, Mònica Terribas entrevistarà el president de la Generalitat per als mitjans de la CCMA, just després de la signatura de la convocatòria de la consulta del dia 9 de novembre. Aquesta entrevista s'oferirà en directe a través de TV3 i el canal 3/24, i de l'antena de Catalunya Ràdio i Catalunya Informació. Els mitjans de la CCMA oferiran programes especials amb la transmissió, en directe, de l'acte de la signatura i el posterior discurs del president de la Generalitat.\nLa signatura de la convocatòria de la consulta del 9-N dibuixa un nou horitzó en què s'obren molts interrogants, des de la infraestructura de què disposa el govern per dur-la a terme, fins a la reacció davant la possible suspensió per part del Tribunal Constitucional o la possibilitat d'eleccions anticipades.\nMònica Terribas posarà sobre la taula aquestes i moltes altres qüestions en una entrevista per als mitjans de la CCMA que es farà al Palau de la Generalitat i que s'emetrà a les 21.55, després del "TN cap de setmana vespre" per TV3 i el canal 3/24, i a l'antena de Catalunya Ràdio i Catalunya Informació.\nProgramació especial i transmissió de la signatura de la convocatòria\nDurant el matí, els mitjans de la CCMA oferiran una programació especial dedicada a la convocatòria de la consulta del 9-N. A TV3 i el 3/24, a partir de les 10 del matí s'emetrà el programa "Especial consulta", que oferirà l'acte de la signatura i posterior discurs del president Mas. A continuació, aquest programa, dirigit per Dani Bramón i presentat per Núria Solé i Toni Cruanyes, recollirà les reaccions de les principals formacions polítiques i de la ciutadania, i també el ressò que hagi tingut la notícia, amb connexions a diferents punts. El programa també analitzarà el text del decret i les possibles conseqüències que se'n puguin despendre, amb la participació d'analistes jurídics especialitzats i la participació dels directors dels principals rotatius de Catalunya. Aquest programa s'allargarà fins a les 14.30, just quan comenci l'edició migdia del "TN cap de setmana".\nAquest dissabte, a partir de les vuit del matí, la signatura del decret de convocatòria de la consulta del 9 de Novembre és la protagonista de la programació especial que Catalunya Ràdio i Catalunya Informació han preparat per a l'ocasió. Sílvia Cóppulo conduirà l'"Especial decret" dedicat a la signatura de la consulta. Aquest programa, des de les 10 del matí i fins a la una del migdia, s'emetrà conjuntament a través de Catalunya Ràdio i Catalunya Informació i inclourà, a més, de l'acte de la signatura i el discurs del president Mas, les reaccions i l'anàlisi de la convocatòria de la consulta amb la participació de destacats analistes.\nA continuació, els serveis informatius faran un ampli seguiment de la convocatòria de la consulta a l'informatiu "Catalunya Migdia", amb Eva Compta.\nJa al vespre, a partir de les 21.30 i en emissió conjunta per Catalunya Ràdio i Catalunya Informació, s'emetrà un programa especial presentat per Kilian Sebrià, que comentarà els punts claus de la jornada amb Mònica Terribas i inclourà l'entrevista amb el president Mas. Posteriorment, després de l'entrevista, des de les 22 fins les 23,15, es comentaran els punts més destacats de les respostes del president.\nL'entrevista i la programació especial es podran seguir a través dels webs de TV3 i Catalunya Ràdio.\nSant Joan Despí, 26 de setembre del 2014\nMònica Terribas entrevista Artur Mas després de la firma de la convocatòria de la consulta del 9-N