Petites gotes fredes tremolant. Roger Casero Gumbau. Girona: 01/05/15 - 01/06/15\n#MinutsMusicals de versions amb "Every Day I Have the Blues"\nEl blues va entrar a la meva vida d'adolescent a través del rock i gràcies a grups com The Doors i sobretot Led Zeppelin, de qui estirant el fil de la vida de Jimmy Page vaig acabar descobrint The Yardbirds, grup britànic de blues que va tenir, entre les seves guitarres, a banda de la de Page, la de Jeff Beck i Eric Clapton.\nPoc a poc van començar a aparèixer a la meva discoteca artistes com Gary Moore, John Mayall, Rory Gallagher o el propi Eric Clapton.\nI amb ells van arribar els grans artistes del blues negre americà: Howlin' Wolf, Muddy Waters, Memphis Slim, Willie Dixon, Bo Diddley, John Lee Hooker i sí, també B.B. King!\nTots els estils musicals necessiten músics que esdevinguin referents, icones imprescindibles que ajuden que l'estil en qüestió conquereixi nous escenaris musicals, arribi a un nou públic, es faci més transversal: B. B. King no va ser el "Rei del Blues" (només) gràcies al seu cognom, sinó sobretot a aquesta capacitat de dur el blues, el seu blues de cada dia, més enllà de les seves pròpies fronteres!\nGuitarrista i bluesman llegendari ell i les seves guitarres, "Lucille", es van apagar dies enrere, després d'una llarga i dilatada carrera musical farcida de discs i de molts concerts, doncs B. B. King era un dels grans música amants del directe!\nAl blues i al jazz les versions són una part més natural de la música, és molt habitual que els músics de blues interpretin, a banda de cançons pròpies, cançons d'altres músics i se les facin seves.\nUn bon exemple és la cançó d'avui, "Every Day I Have the Blues", cançó escrita pel pianista de blues Aaron "Pinetop" Sparks i el seu germà, Marion Sparks, i publicada pel propi "Pinetop Sparks" l'any 1935.\nVint anys després, l'any 1955, B. B. King va enregistrar la seva versió, tot i que abans aquesta cançó va passar pel sedàs de Memphis Slim, que l'any1949 va publicar-la sota el títol "Nobody Loves Me". Uns anys més tard, el 1952, el cantant Joe Williams va gravar-la en format orquestra amb la de King Kolax tot i que la versió que va assolir un cert èxit va ser la que l'any 1955 el propi Joe Williams va enregistrar-la amb l'orquestra del (també) gran Count Basie, una versió de "big band"!\nPerò de totes les versions, cadascuna amb els seus arranjaments i adaptacions, la de referència és la de B. B. King, cançó que va assolir un notable èxit a les llistes de "rhythm and blues" americanes esdevenint una peça habitual del seu repertori i recopilatoris.\nAquest recorregut pel blues a través d'aquesta cançó, però, no es pot aturar aquí, doncs si B. B. King ha estat el "Rei del Blues" també és gràcies al seu mestratge dels nous "bluesmen", entre ells, com ja he mencionat abans, Eric Clapton, qui també té en el seu repertori una versió d'aquest clàssic del blues!\nComptat i debatut, doncs, són 4 les versions que us proposo escoltar de la cançó "Every Day I Have the Blues",\nla primera la versió de Memphis Slim, sota el títool "Nobody Loves Me",\ndesprés la versió "big band" de Count Basie i Joe Williams,\nper seguir amb la versió de B. B. King ..\ni finalitzar amb la d'Eric Clapton!\nI és que cançons com aquesta en comptes d'envellir a base de versions es mantenen eternament joves!\nI la setmana vinent ens ho mirarem des de la torre de vigilància!\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 30.5.15 Cap comentari:\nEtiquetes: 2015, bb king, blues, count basie, eric clapton, memphis slim, minuts musicals, minuts musicals versions, rock\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 29.5.15 Cap comentari:\nReconec que l'ocasió s'ho val, i a més per partida doble:\nprimer per la roda de prems que va fer anunciant la seva marxa del club;\ndesprés per l'homenatge que club i afició van fer-li al Camp Nou al darrer partit de lliga, en què ell mateix va aixecar el trofeu de títol conquerit!\nL'ocasió s'ho valia però no, no penso parlar de Xavi!\nDesprés del darrer partit de lliga, en l'homenatge que se li va fer, Xavi va parlar emocionat sobre la gespa i ell mateix va dir (o venir a dir) dues coses importants:\nque amb la samarreta del Barça encara no ho ha dit tot dins el camp\ni que s'acomiadarà definitivament, espera que amb dos títols més al sarró, el proper 7 de juny, ja amb la temporada finada!\nEntenc que l'ocasió era més que oportuna per fer-li l'homenatge: darrer partit de lliga a casa, darrer partit al Camp Nou com a camp propi, i lliurament de la copa de campió de la lliga 2014/15... però la llarga i fecunda trajectòria de Xavi al Barça no finalitzarà fins després d'haver disputat (i espero que guanyat) les finals de la Copa del Rei i la Campions League.\nTot el que s'ha escrit i s'escrigui de Xavi fins llavors és provisional, doncs al seu triomfal palmarès poden afegir-s'hi encara dos títols importants més!\nResten encara dos partits gens intranscendents, dues grans finals per disputar, dos títols, especialment el de la lliga de campions, que poden ser la cirereta que coronin, juntament amb el de lliga guanyat, la llegendària trajectòria de Xavi al Barça!\nAixí doncs fins que oficialment la temporada no s'acabi no penso parlar de Xavi! El proper dilluns 8 de juny, llavors sí, parlaré de Xavi Hernández, el timoner del millor Barça de la història!\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 28.5.15 Cap comentari:\nEtiquetes: 2015, barça, esports, futbol, xavi hernandez\n"Hem ensenyat el gènere i no ens l'han comprat!"\nD'aquesta manera s'explicava, i m'explicava els resultats de les municipals 2015 a Sarrià de Ter un veí, familiar del cap de llista de CiU. I és que les municipals es poden explicar de moltes maneres, però aquesta em sembla una manera molt simple i entenedora d'explicar el resultat a Sarrià de Ter.\nCada poble, vila oi ciutat tenen el seu propi relat, la seva història, la seva evolució i comportament electoral: cada poble, vila i ciutat són un món!\nLa (nova) victòria contundent d'ERC a Sarrià de Ter dibuixa de nou una àmplia majoria al ple municipal, però al ple també hi ha dues minses minories, que tot i petites, hi són: CiU i CP (Candidatura de Progrés).\nAquestes minses minories no sorgeixen del no res, sinó de la confiança que veïns i veïnes han depositat en cada una de els altres dues propostes, en el meu cas, les 294 persones que han fet confiança a la candidatura que jo encapçalava.\nÉs gràcies a aquests 294 vots, a aquestes 294 persones que jo novament, i per quart mandat, podré ser regidor de l'ajuntament de Sarrià de Ter els propers 4 anys. És representant aquestes persones, i defensant l'esperit i les propostes del programa electoral que fonamentaré el meu renovat paper de regidor a l'oposició.\n"Hem ensenyat el gènere i ens l'han comprat poc", li vaig respondre, també resignadament, però sempre amb un somriure!\nEns l'han comprat poc, però prou com per seguir compromesos i treballant per Sarrià de Ter i, tot i que amb un altre paper, amb un altre pes dins el ple, seguim essent necessaris per fer de contrapunt, per a ser crítics, per a fer propostes, també per a sumar quan calgui, per a seguir treballant per ser, quan convingui, alternativa de govern.\nEls 294 vots obtinguts tenen el seu valor, no han estat en va, ans al contrari! Avui toca agrair (moltes gràcies!) la confiança depositada; a partir del 13 de juny, ja amb el nou consistori constituït, tocarà donar cos i forma, contingut i sentit, a aquests 294 vots!\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 27.5.15 Cap comentari:\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 26.5.15 Cap comentari:\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 25.5.15 Cap comentari:\nLa de reflexió és una jornada de moltes coses, no només de reflexió, si és que algú l'aprofita realment per a reflexionar.\nLa jornada de reflexió és una jornada de treva, d'aparent pau política després de quinze dies de batalla (però, campanya) electoral: debats, declaracions creuades, actes electorals, trepitjar carrer... Per fi s'acaben també els blocs de propaganda electoral a la televisió i ràdio públiques!\nMés que una jornada de reflexió la d'avui és una jornada de descans per als candidats, però també per als soferts electors! I pels periodistes, que aquests dies han anat de bòlit fent arribar l'actualitat de campanya de tots els pobles viles i ciutats, organitzant debats, fent entrevistes als candidats i cròniques dels actes i propostes electorals de tots els partits!\nLa sensació d'avui és com la que he tingut cada vegada que he esquiat: després d'un dia amb les pesades botes d'esquí quan te les treus i et calces els "descansos" et queda aquella sensació de lleugeresa, d'alliberament, de comoditat i, sobretot, de descans...\nLa jornada de reflexió, però, és només una treva d'un dia doncs demà tornarem a activar-nos tots en funció dels resultats de les eleccions municipals, i l'activitat política de cada poble, vila i ciutat arrencarà de nou, implacablement...\nAprofitem, doncs, aquesta jornada de treva per a descansar i, si entre becaina i becaina tenim temps, reflexionem sobre si, a dia d'avui, aquesta jornada de reflexió té algun sentit...\nEl vot? Si avui encara no el tens decidit tranquil, demà encara podràs donar-hi voltes fins a les vuit del vespre...\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 23.5.15 Cap comentari:\nEtiquetes: 2015, diari de campanya municipals 2015, eleccions, eleccions municipals, jornada de reflexió, municipals 2015, política, sarrià de ter\nEl vídeoclip de la cançó de PSY "Gangnam Style" és el més visionat de tota la història de YouTube, però al seu dia el videoclip més vist va ser el de la cançó "Bad Romance" de la cantant nord-americana Lady Gaga.\nTan controvertida i polèmica com glamurosa Lady Gaga té als seus 29 anys una carrera musical farcida d'èxits de la música pop com la cançó d'avui, "Bad Romance",. però també els "Poker Face", "Telephone" o "Alejandro".\nResulta inevitable veure-hi l'eterna Madonna, però també traces, estètiques i musicals, de David Bowie, Michael Jackson.i òbviament Queen! I és que Lady Gaga és d'aquelles cantants que sobrepassen l'àmbit i la indústria de la música i esdevenen un referent estètic, una icona... Tal vegada sigui ella la millor posicionada per esdevenir "la Madonna del segle XXI"!\nNord-americana com ella és Lissie, cantant de folk-rock que a mi personalment em fa pensar, estèticament i musicalment, amb la Rickie Lee Jones de finals dels anys setanta del segle passat.\nLa seva carrera musical és més discreta, però pel meu gust molt més interessant! la vaig descobrir amb el seu primer disc, "Catching a Tiger", publicat l'any 2010, i al 2013 va publicar el seu segon disc d'estudi, "Back to Forever".\nNecessita Lissie versionar Lady Gaga? Em vaig preguntar fa quasi 5 anys...\nI per mi la resposta és no, Lissie no necessita versionar Lady Gaga, però si quan ho fa ho fa tan bé com quan canta les seves pròpies cançons, benvinguda sigui la versió de "Bad Romance"!\nDe fet Lissie ha versionat altres cançons d'altres grups i cantants d'altres èpoques i estils... Qui sap si alguna caurà en aquests minuts musicals de versions més endavant...\nDe moment ens quedarem amb aquest "Bad Romance" de amb una Lady Gaga que explota, en el videoclip, tot el seu potencial físic i musical, i amb la versió que en fa Lissie, tota una delícia!\nDuel de rosses!\nI la setmana vinent, un blues pel King!\nEtiquetes: 2015, david bowie, lady gaga, lissie, michael jackson, minuts musicals, minuts musicals versions, música, queen, rickie lee jones, youtube\nTemps era temps les campanyes electorals de les municipals tenien en els carrers la seva principal via de difusió: mítings, enganxada de cartells, presència als barris...\nTot això, actualitzat i posat al dia, encara persisteix en les campanyes electorals d'avui, però des de fa uns anys les campanyes en general, també les municipals, prenen vida, cos i forma, a internet i les xarxes socials!\nEl vídeo de campanya és, de fa uns anys, un element imprescindible (?) per a qualsevol candidat. De vídeos n'hi ha de molts tipus, des dels més casolans, gestats i parits pràcticament a casa, fins als d'agència de publicitat i màrqueting, per més casolans que alguns vulguin semblar...\nJo, en matèria de vídeo, de l'any 2007 destacaria el de la presentació de la candidatura, l'any 2011 vaig fer aquest, totalment casolà...\nAmb els vídeos electorals cal anar amb compte! El salt endavant que fa 4 anys volia fer va ser finalment un salt enrere més gran... Avís per a navegants!\nEnguany no he fet cap vídeo; tenia un parell d'idees, però entre l'important i l'imprescindible, vaig prioritzar l'imprescindible...\nDels vídeos electorals que sí s'ha parlat són d'aquests d'en Jaume Collboni (també del "run run de la Colau!")\nTan de bo siguin aquests, només, els cops (electorals) que Collboni s'endugui d'aquestes eleccions...\nI que sigui només Risto Mejide qui posi a Collboni amb l'aigua al coll!\nAh per cert! Com en Collboni a Barcelona, no em votis a mi tampoc a Sarrià de Ter si...\nBon divendres i tranquils, la bona notícia és que avui s'acaba la campanya electoral de les municipals'15... la dolenta que només s'acaba la primera de les 3 campanyes electorals que tindrem aquest 2015!\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 22.5.15 Cap comentari:\nEtiquetes: 2015, diari de campanya municipals 2015, eleccions, eleccions municipals, jaume collboni, municipals 2015, política, psc, sarrià de ter, vídeo, vídeo de la setmana\nInstants abans de començar el debat electoral de Sarrià de Ter. Foto: Sira Canyigueral\nDe bat a bat és l'imprescindible bloc del professor, i mestre, José Antonio Donaire que ens proposa l'impossible de no pensar en un elefant...\nPerò de bat a bat és una expressió ben nostrada que ens permet emfatitzar que quelcom està totalment obert, des dels batents d'una finestra fins, si s'escau, el nostre cor.\nEl joc de paraules que dóna aquesta expressió permet dir "debat a bat", que és el que podria ser, a priori, un debat electoral: un debat, com els batents d'una porta o, si s'escau, fins i tot el nostre cor, obert!\nPerò els debats electorals estan sotmesos a una sèrie de normes i condicionants, com són la necessària figura del moderador i, en la majoria d'ocasions, els temes a tractar preestablerts (o en el seu defecte informats) i en especial el control del temps de l'ús de la paraula dels candidats que, també a priori, debaten entre ells!\nJa sabem que en ocasions hi ha debats que, més enllà del format en què es presenten, esdevenen monòlegs dels candidats, doncs és evident que el candidat, més enllà de la pregunta del moderador o del tema plantejat, utilitza el debat per a fixar la seva posició.\nEls debats, tot i la seva rigidesa natural, esdevenen especialment interessants quan es produeix un "cos a cos" entre dos candidats, quan, llavors sí, debaten apassionadament sobre un tema del qual discrepen; és aleshores quan el públic, l'espectador, l'oïent, percep amb major plenitud que aquell, sí, és un debat de bat a bat, bat de batre però en el sentit de vèncer!\nAhir vaig participar en el debat electoral de les eleccions municipals que va organitzar Ràdio Sarrià.\nEl de Sarrià de Ter va ser un debat obert de bat a bat, sobretot pel fet que el presentador i moderador, el "comandant" Josep Ma. Sanvalvador i Provensal, va fer el símil de plantejar-nos el debat com un vol d'un avió, amb un enlairament (presentació seva i primera intervenció dels candidats, expositiva del programa), un pla de vol (els 5 blocs temàtics sobre els quals va sobrevolar el debat, i finalment l'aterratge, amb la petició final de vot dels candidats i el seu tancament.\nEl vol va començar puntual i va estar sempre sota el control del comandant, que per sort seva i de tothom, venia de casa amb el pipí fet i no va necessitar abandonar els controls en cap moment! Estricte amb els temps inicials d'exposició de cada tema, però generós amb els de debat entre els candidats, va saber comandar la nau a bon port i, tot i que amb un xic de retard, la va fer aterrar amb èxit! És, Josep Ma Sansalvador, pilot experimentat en l''ús i tractament de la paraula...\nDurant el trajecte va haver-hi moments de turbulències, la majoria previsibles i cap d'elles prou intensa com per trencar el clima de cordialitat que ha planat i plana entre les candidatures en aquesta campanya electoral.\nEl debat electoral de Sarrià de Ter va ser un vol amb les ales obertes de bat a bat!\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 21.5.15 Cap comentari:\nEtiquetes: 2015, candidatura de progrés, diari de campanya municipals 2015, eleccions, eleccions municipals, josep ma sansalvador, psc, sarrià de ter\nCartells electorals del 2007, 2011 i 2015\nLes campanyes electorals comencen uns quinze dies del dia de les eleccions, però la feina de la campanya comença molt abans, setmanes abans, mesos abans.\nPer a qualsevol candidat de qualsevol poble, vila o ciutat el moment de fer la foto de cartell sol ser un moment important, doncs aquella foto serà, a banda de la imatge del candidat, la principal imatge de la candidatura.\nLa foto de candidat sempre planteja algun dilema i molts dubtes, tot i que en el meu cas amb els anys els he anat esvaint a cada elecció: el color de la camisa, amb o sense corbata, amb o sense americana, amb o sense arracades...\nEn general l'americana encara és molt present però les corbates han anat desapareixent, de les fotos dels candidats, com amb els periodistes dels informatius... Les dones cap de llista, ho reconec, tenen una major variabilitat estilística; els homes, també amb la foto de cartell, solem ser més bàsics...\nHi ha candidatures que defugen de la foto del cap de llista, que prefereixen una foto de grup com a foto de cartell electoral; la majoria de candidatures fan de les de grup fotos que s'acompanyen en l'edició d'altres materials (programes, flyers...).\nLa foto del candidat, del cap de llista, de l'alcaldable en el cas de les municipals, serà la que, inserida en el format del cartell electoral amb el lema de campanya i les sigles del partit, serà escampada i penjada arreu, entrant en contrast, si n'hi ha, amb la dels altres candidats i partits. Les comparacions són odioses, però en les eleccions es fan, les fem!\nJo avui, però, no cerco el contrast amb els cartells dels altres dos caps de llista de les eleccions municipals de Sarrià de Ter, sinó el contrast amb el meu propi passat com a cap de llista a les municipals del 2007 i del 2011 (al 2003 formava part de la candidatura), el contrast amb els meus propis cartells electorals.\nEls elements bàsics són els mateixos (fons blanc, color vermell i mateix candidat), però a partir d'aquí hi ha diferències més notables, d'altres menys visibles...\nEl pas dels anys es fa evident, per mi, amb les canes que cada vegada més poblen la meva barba; avui no sé si d'aquí a quatre tornaré a ser cap de llista a les municipals de Sarrià de Ter, però en cas de ser-ho tal vegada sobrevoli sobre la foto de candidat una nova pregunta: amb barba o sense?\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 20.5.15 Cap comentari:\nEtiquetes: 2015, candidatura de progrés, diari de campanya municipals 2015, eleccions, eleccions municipals, política, psc, sarrià de ter\nFent "mercat" a les municipals del 2011.\nEls mercats atrauen als candidats com la mel a les mosques! En campanya electoral la muntanya va a Mahoma, tot i que cada vegada menys, i Mahoma va a la muntanya!\nAl capdavall resulta més eficaç anar allà on hi ha la gent, que no fer-la venir! És clar que tot depèn de per a què!\nQuan els candidats fan carrer cerquen un contacte més personal, de tu a tu, en canvi als mítings cerquen més fixar el missatge, articular, a través d'un discurs, l'ideari bàsic farcint-lo de propostes.\nAls mercats el públic està assegurat, venedors i clients es congreguen en un espai i temps concret, ja siguin els mercats fixes, bé els ambulants setmanals que hi ha a la majoria de pobles, viles i ciutats.\nFer mercat et fa visible, però també hem vist com en alguns casos, també té el seu risc: la proximitat fa que també puguin aproximar.se els qui, lluny de votar-te, també volen deixar-t'ho clar! Als mítings, en general, hi van majoritàriament els fidels, la parròquia del candidat...\nPerò fer carrer, i especialment fer mercat, vol dir donar quelcom més que un somriure, unes paraules amables, quatre papers de propaganda, algun globus i caramels, la butlleta i sobre de votació i una encaixada de mà: cal donar quelcom més, com a mínim una flor! Aquest és l'esquer i, un cop allà, el candidat fa la resta!\nLa gent somriu i amablement accepta tota la propaganda a canvi d'una flor, com el candidat accepta que la flor, per si sola, no assegurarà el vot!\nEn aquestes eleccions no he fet ni faré mercat, no per manca de ganes, més aviat per manca de disponibilitat.\nSóc candidat però no visc de la política, sinó d'una feina que precisament aquests dies m'exigeix; el meu maig és com el juny dels mestres, mes de tancament d'un cors i de preparació del proper, que en comptes del setembre, com els dels mestres, el meu comença al juny!\nEls membres de candidatures que són funcionaris poden (alguns ho fan, d'altres no...) gaudir de permisos que els permeten dedicar-se més a la campanya; els qui d'una o altra manera treballen i viuen de la política també poden anar fent... la resta, fem mans i mànigues!\nQue pari el món que baixo, diu la frase cèlebre, però el meu món no es pot aturar per més que jo estigui en campanya...\nAixí que finalment no vindré al mercat, reina! No hi haurà flor, ni encaixada de mà, ni propaganda ni somriure per rebre, per donar!\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 19.5.15 Cap comentari:\nJugadors del Barça celebrant la Lliga 2014/15. Foto: Miguel Ruiz - FCB\nCom a jugador Luis Enrique era dels explosius, ràpid, energètic, elèctric. Com a esportista, finalitzada la seva carrera de futbolista, s'ha dedicat al fons, a la resistència, fent maratons i curses ciclistes de resistència.\nEl Barça de Luis Enrique va començar la Lliga molt bé, però després va entrar en una fase irregular que va esdevenir crítica al mes de gener; però a partir de llavors, i en els mesos decisius, el Barça s'ha mostrat molt consistent, resistent com el seu entrenador, arribant al final de la temporada en un estat de forma òptim, per moments pletòric!\nLes proves de fons i resistència requereixen una gran preparació física i mental, ambdues són imprescindibles, i Luis Enrique sembla haver trobat, aquesta temporada, la clau per resoldre el que l'any passat va ser un drama: la davallada física i mental del final de temporada!\nLa lliga guanyada l'ha conquerit el Barça, retallant-li punts al Real Madrid i resistint fins quasi al final, i guanyant, com no va saber fer en el darrer sospir de la temporada passada,a l'Atlético de Madrid!\nLa lliga conquerida, per si sola, ja fa bona la primera temporada de Luis Enrique, que té per davant dos reptes majúsculs: guanyar dues finals, la de la Copa del Rei i la de la Lliga de Campions.\nLa gran temporada d'enguany pot esdevenir enorme amb el segon títol i històrica, com la primera de Pep Guardiola, amb el tercer!\nLa prova de resistència d'aquest Barça de Luis Enrique encara no ha finalitzat, la carrera de fons segueix i les dues finals seran molt exigents! Però avui encara no és el moment de pensar en aquestes finals, en el que s'esdevindrà d'aquí unes setmanes...\nAvui és dia per gaudir d'una nova lliga, la 5a del Barça de les darreres 7, la 7a de les darreres 11, la 13a de les darreres 26!\nPotser sí ens haurem de creure, els culers patidors, que el Barça ha sabut trobar una certa consistència i que sap guanyar lligues de manera més o menys regular, fins i tot a vegades de manera consecutiva!\nCelebrem avui aquesta lliga, i somiem, confiem, que un altre triplet és possible!\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 18.5.15 Cap comentari:\nEtiquetes: 2015, atlético de madrid, barça, esports, futbol, josep guardiola, luis enrique, real madrid\nEl risc d'una versió, risc per l'original, és que la versió sigui una cançó millor que l'original versionada!\nPer alguns la cançó d'avui entraria en aquesta categoria, però tot i reconeixent que una de les versions és sublim, quasi tan o igual (si voleu) com l'original, no la supera!\nEl cert és, però, que Jeff Buckley va fer-se tan seu, guitarra en mà, l'"Hallelujah" de Leonard Cohen que hi ha qui es pensa que és una cançó seva... El fil d'aquesta cançó uneix dos grans músics de vides musicals oposadament longeves, llarga i eterna de la del poeta Leonard Cohen, curta i bipolar la del cantautor Jeff Bucley, ambdues, però carregades de talent!\nLa versió de Jeff Buckley, però, s'alimentava també de la que anys abans havia fet un altra figura majúscula de la música contemporània, el multi instrumentista i productor, membre de la Velvet Underground, John Cale, piano en mà...\nI de totes aquestes versions, la de Cale i la de Buckley, va beure la versió del cantant canadenc Rufus Wainwright , interpretada a l'estil de John Cale, i popularitzada anys més tard per la pel·lícula Shrek.\nAltres músics i grups també han versionat aquesta enorme cançó, com Bob Dylan o Lagartija Nick, però avui ens quedarem només amb l'original, naturalment, i només una de les versions, la de Jeff Bucley, músic que, com tants altres, va morir massa jove, tot i que no massa tard per deixar-nos un bon llegat musical...\npd: major risc per una gran cançó com aquesta, però, és que la referència sigui "Shrek song"!\nI la setmana vinent no estarem per romanços!\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 16.5.15 Cap comentari:\nEtiquetes: 2015, bob dylan, jeff buckley, john cale, leonard cohen, minuts musicals, minuts musicals versions, música, velvet underground\nLes entrevistes electorals als mitjans de comunicació són un element més de qualsevol campanya electoral, també de les municipals.\nÉs precisament a les eleccions municipals on els mitjans locals fan un major esforç, i desplegament, per informar mínimament de cada poble, tot i que són les ciutats les que atrauen major quantitat d'informació.\nL'exigència informativa és màxima, doncs a cada poble, vila i ciutat es multipliquen, en la majoria de casos, els candidats i candidatures, pel que l'esforç per informar de tots els candidats i tots els pobles és majúscul!\nEl meu reconeixement, doncs, a tots els periodistes dels mitjans de comunicació locals que aquests dies treballen de valent per fer una bona i capil·lar cobertura de les eleccions municipals!\nEn el meu cas particular són tres les entrevistes electorals que he fet per terra, aire i mar, o el que és el mateix, al diari (El Punt Avui), a la ràdio (Ràdio Sarrià) i a la televisió (TV Girona).\nEl vídeo d'aquesta setmana és precisament el de l'entrevista a la Televisió de Girona:\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 15.5.15 Cap comentari:\nEtiquetes: 2015, candidatura de progrés, diari de campanya municipals 2015, eleccions, eleccions municipals, mitjans comunicació, política, psc, ràdio sarrià, sarrià de ter, tvgi, vídeo, vídeo de la setmana\nÉs evident que aquesta foto no és una selfie!\nLes selfies, aquestes auto-fotos que ens fem a nosaltres mateixos sols, o acompanyats, han envaït la nostra vida fins al punt que ni la política, i menys en campanya electoral, se n'escapen!\nDe fet sembla que la selfie d'un candidat va pel camí de ser una foto tan buscada, en campanya electoral, com la d'un candidat petonejant un infant, imatge, aquesta darrera, que ens sembla ja antiga, de la vella política.\nSense arribar a l'extrem de fer servir una selfie com a foto de cartell, una selfie d'un candidat sí pot tenir una utilitat més informal per descriure, amb un cop d'ull, un moment dels molts que es viuen a les campanyes electorals. Al llarg d'una campanya, dels llargs 15 dies d'activitat, hi ha moments per tot, fins i tot per una selfie!\nLes selfies gaudeixen encara avui de bona salut i les grupals poden donar molt de joc, com la que es va fer aquesta candidatura el dia de la foto oficial, un moment espontani i informal just abans de fer la foto formal i oficial de grup.\nNo sé si amb les selfies passarà com amb els "lipdub", que van tenir el seu moment, el seu punt àlgid, i després van caure quasi en l'oblit, però el cert és que la selfie política encara té un bon ganxo (millor si és d'esquerra), sempre que no se n'abusi ni sigui impostat (que també n'hi ha).\nLa selfie, però, no deixa de tenir quelcom de narcisista, i això en política pot tenir lectures arriscades, quan no perilloses; en canvi no sé si podria tenir èxit el candidat GoPro, aquell que, enlloc d'enfocar l'objectiu vers sí mateix, l'enfoca, de forma subjectiva, vers el seu entorn.\nQui sap si algun dia veurem, en campanyes electorals, vídeos de candidats gravats amb càmeres GoPro, o ulleres Google Glass, mentre fan carrer o passegen per mercats, petonejant o no criatures!\nPer cert, responent a la pregunta, en el meu cas particular, tot i veure el moment i la possibilitat, quan ens fèiem una de les fotos de grup, vaig preferir ni tan sols proposar-ho... No sóc gaire de selfies, jo...\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 14.5.15 Cap comentari:\nCollage amb els membres de la Candidatura de Progrés de Sarrià de Ter\nUns han dit "sí, tornem-hi", d'altres han dit "sí, perquè no!" i fins i tot alguns han dit, "sí, i tant!".\nTots els "sí" són importants i molt valuosos, amb independència del lloc que finalment ocupen a la llista, tot i que hi ha "sí" més compromesos que d'altres!\nEl mínim que s'exigeix, que jo demano per un "sí", formar part d'una candidatura, és un mínim prou considerable, res intranscendent; a partir d'aquí només cada membre de la candidatura es posa el seu límit.\nEl sí suma i cada un dels sí aporta quelcom de diferent a una candidatura: experiència, coneixement d'un sector o àmbit, idees renovades, altres punts de vista...\nDins un mateix comú denominador molt ampli, a vegades fins i tot difús, la pluralitat d'una candidatura l'enriqueix, doncs situa en un espai i temps diferents trajectòries vitals i professionals que conflueixen per donar més força a un projecte que ve de lluny, i més lluny que vol anar.\nConfigurar una candidatura exigeix gestionar els "no", però també gestionar els "sí", alguns treballats amb arguments i, també en algun cas, treballats amb una certa insistència! Sigui com sigui, però, tots els "sí" sumen!\nAquesta és, finalment, feliçment, la llista dels "Sí"!\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 13.5.15 Cap comentari:\nPenjant cartells, un clàssic de els eleccions. Foto: Roger Casero\nJa hi som pel tros, en plena campanya electoral de les eleccions municipals! Les campanyes electorals són una mena de mal necessari que, tal i com es plategen encara avui, penso que caldria repensar.\nLes campanyes electorals juguen el paper de xarnera, de frontissa, entre una legislatura que es tanca i una altra que s'obre, en el cas de les eleccions municipals entre un mandat que es tanca i un que s'obre, esdevenint una mena de període d'interregne en el que els partits activen al màxim les seves potencialitats per intentar fer allò pel quan existeixen: guanyar eleccions, guanyar les eleccions.\nLes campanyes electorals tenen la seva pròpia litúrgia: l'inici de la campanya amb la descoberta (ja no enganxada) del cartell electoral, els debats electorals entre els diferents candidats, la presència dels candidats al carrer i actes i esdeveniments populars, els mítings i altres actes electorals, els porta a porta, els blocs electorals, la propaganda electoral...\nLes campanyes electorals són necessàries en la mesura que promouen l'activació dels votants, animant-los a anar a votar i, naturalment, votar per alguna de les opcions possibles, en la mesura que permeten confrontar programes i propostes, visions d'un poble, vila o ciutat diametralment diferents, oposades, o tan sols matisades, necessàries en la mesura que permeten als votants interpel·lar directament, si cal, als candidats que en qüestió de dies poden ser i seran els seus representants públics.\nPerò les campanyes electorals tenen també qüestions que caldria millorar com la propaganda electoral, i tal vegada també caldria reflexionar sobre la jornada de reflexió, que a vegades sembla més la "happy hour" dels candidats, un dia de treva, de descans i relax, que no pas la veritable jornada de reflexió dels votants.\nSeguirem aquests dies, els agosarats candidats i els soferts votants, la litúrgia electoral, que qui dies passa eleccions empeny, i enguany són vàries i variades les eleccions que hem d'empènyer!\nUns i altres armem-nos de paciència i comprensió mútua, procurant no perdre mal... I rumiem, entre tots, si per a les properes municipals, o encara millor, les properes eleccions, podem fer-ho millor!\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 12.5.15 Cap comentari:\nUna vegada més, i ja en són tres encapçalant la llista, sóc candidat a l'alcaldia a les eleccions municipals de Sarrià de Ter. És possible, si ets lector veterà d'aquest bloc, que ja ho sàpigues, però també pot ser, si ets lector novell d'aquest bloc, o hi caus per casualitat, que te n'assabentis ara!\nSóc el cap de llista de la Candidatura de Progrés, una llista electoral vinculada al PSC, que dóna continuïtat, d'una o altra manera, a les llistes socialistes que tradicionalment hi ha hagut al meu poble, llistes sempre formades, d'altra banda, per una àmplia majoria d'independents, i una notable minoria de militants...\nEls bioritmes del meu bloc, d'aquest bloc, de caràcter personal, segueixen més o menys el pols de la meva vida personal, familiar, laboral i política, essent cada petita gota freda tremolant un polsim de les coses que faig, coses que veig, coses que penso...\nSerà inevitable, seria impossible, ja ho dic, adverteixo i reconec, que aquests dies al meu bloc no parli d'aquestes eleccions municipals, doncs visc aquestes eleccions en primera persona i formen part, també aquests dies, de les coses que faig, coses que veig, coses que penso...\nPerò tranquils, que aquest advertiment no és una amenaça, doncs malgrat ser candidat a l'alcaldia per la Candidatura de Progrés de Sarrià de Ter, no us demanaré a cap de vosaltres, des d'aquest bloc, que em voteu.\nD'entrada perquè molts de vosaltres, fins i tot si volguéssiu, i em consta que alguns voldríeu, no podeu votar-me, però sobretot perquè a aquestes alçades de la pel·lícula no voldria convertir aquest bloc en un element més de propaganda electoral, no és aquesta la seva raó de ser!\nNo us demanaré que em voteu, però sí que us parlaré de les eleccions municipals, de com les veig, com les visc... Tot i que, naturalment, no tot seran municipals, aquests dies, en el meu bloc, doncs tampoc tot són les eleccions municipals, aquests dies, a la meva vida!\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 11.5.15 Cap comentari:\nEtiquetes: 2015, candidatura de progrés, diari de campanya municipals 2015, eleccions, eleccions municipals, personal, política, psc, sarrià de ter\nDiu l'argot esportiu, traspassat també a d'altres àmbits de la vida, que la millor defensa és un bon atac.\nDiuen també que a finals dels anys setanta del segle passat Paul Simon havia de defensar-se dels cops que rebia de la crítica musical, en un moment en què el seu duet amb Art Garfunkel ja havia tastat l'èxit i començava a tastar, també, els embats de la crítica.\nDiuen que Paul Simon va trobar en "The Boxer" la seva millor defensa, que també va ser el seu millor atac.\n"The Boxer", balada folk que es va publicar com a senzill al març de 1969, i que es va publicar l'any 1970 dins l'elapé "Bridge over Troubled Water", explica la història d'un jove boxejador colpejat per la vida, però que alhora també lluita per ella, una història amb referències autobiogràfiques del propi Simon.\nLes especulacions i rumors formen part també de la llegenda de moltes cançons, i aquesta no n'és una excepció: hi ha qui llegia la lletra d'aquesta cançó com una punyalada de Paul Simon a Bob Dylan, cercant en el passat de púgil del cantant de Minnesota i interpretant el "lie-la-lie" de la cançó com una referència a una acusació de Dylan per mentir sobre les seves intencions musicals... Bé, ni val la pena furgar-hi més!\nDe fet el propi Bob Dylan va publicar una versió de "The Boxer" al seu disc "Self Portrait", publicat el juny de 1970.\n"The Boxer" és una de les grans cançons de Simon and Garfunkel i, a banda de la de Bob Dylan són més els músics i grups que l'han versionat, com la cantant folk Joan Baez o més recentment el grup britànic de folk-rock Mumford and Sons.\nAquí les escoltarem totes, l'original de Simon and Garfunkel i les versions de Bob Dylan, Joan Baez i Mumford and Sons.\nTambé podeu escoltar aquestes versions* en aquesta llista de reproducció de Spotify!\nI la setmana vinent cantarem "Hallelujah"!\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 9.5.15 Cap comentari:\nEtiquetes: bob dylan, folk, joan baez, minuts musicals, minuts musicals versions, mumford and sons, música, simon and garfunkel\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 8.5.15 Cap comentari:\nSi em féssiu la pregunta "es presenta el PSC a les eleccions municipals a Sarrià de Ter?" i jo respongués a "la gallega" tal vegada respondria: ni sí ni no, ni tot el contrari!\nAmb la candidatura que en aquestes eleccions municipals encapçalo passa com amb la cançó del grup Pastora: "No me llames Dolores, llámame Lola!", pel què la manera més lítica d'explicar-ho, tot cantant, seria "no em diguis PSC, diga'm Candidatura de Progrés".\nAl llarg d'aquest darrer mandat han estat diversos els moments en què, de despullar una margarida, la decisió definitiva semblava que era la d'un pètal del "no", però finalment, i feliçment, vaig decidir i optar pel sí, per presentar-me de nou a les eleccions municipals de Sarrià de Ter.\nPresa aquesta decisió l'altra resultava més fàcil: sota quines sigles, amb quin partit? Per trajectòria i compromís no em veia ni veig presentant-me sota cap sigla, o paraigües, que no siguin les, o el, del PSC, com així ha estat al final.\nAl final que la candidatura no dugui les sigles del PSC ha estat una decisió presa pensant més amb les persones que la integren, que no pas pensant en les necessitats, si hi són, del partit. Al capdavall la llista no és meva, jo tan sols l'encapçalo, i la fórmula d'utilitzar el paraigües del PSC, la "Candidatura de Progrés", permet que tothom s'hi trobi més còmode, que és del que es tracta.\nAmagar les sigles té els seus riscos, ben cert, però també és cert que la candidatura, per la imatge gràfica, el candidat i bona part de la llista, té prou referències per deixar clar sota quin paraigües s'aixopluga.\nAls molts interrogants que sempre obren els processos electorals, a Sarrià de Ter n'afegim un de nou amb aquesta candidatura que, si bé no té les sigles del PSC, hi pertany d'una o altra manera...\nSi ara em féssiu de nou la pregunta "es presenta el PSC a les eleccions municipals a Sarrià de Ter?" i jo respongués clar i català respondria: no, es presenta la Candidatura de Progrés, una candidatura independent, vinculada al PSC, però que no és exactament el PSC!\nEn qualsevol cas no podia concebre aquestes municipals 2015 a Sarrià de Ter deixant orfe el vot socialista, ni que sigui tan sols per un vot; les podia, i puc, concebre sense el PSC, però no sense res que se li assembli, no sense el que el PSC representa i ha representat a Sarrià de Ter!\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 7.5.15 Cap comentari:\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 6.5.15 Cap comentari:\nEstava palplantat al costat de la porta de l’ascensor, a la planta baixa de l’hospital. Ella es va situar just davant meu, a l’altre costat de la porta; duia un somriure permanentment dibuixat a la cara, un somriure murri del que jo, en aquell moment, n’ignorava l’origen, però que desvetllaria moments més tard, precisament entre les plantes 6 i 7 de l’Hospital Dr. Josep Trueta de Girona.\nVaig entrar a l’ascensor i vaig prémer el 8, planta que sempre fa de mal visitar; ella, rere meu, va prémer el número 7, i les altres persones que van entrar van picar números de plantes inferiors: el 3, el 4 i el 6.\nA la sisena planta ens vam quedar sols, ella i jo. Tan bon punt es van tancar les portes es va treure el jersei de punt, mig cordat amb botons, que duia a sobre i es va abaixar i treure els pantalons que vestia, amples, tipus xandall. Els moviments van ser ràpids i àgils, com els de Superman quan en qüestió de segons en qualsevol racó, cabina o ascensor mutava de Clark Kent a superheroi.\nSota el jersei i els pantalons portava una camisa de dormir blanca sense mànigues que li va deixar, ben visible, la via que duia convenientment embenada al seu braç dret. Encara amb el mateix somriure murri dibuixat a la cara em va dir: “de tant en tant necessito una mica d’aire” i quan les portes es van obrir va sortir de l’ascensor per endinsar-se a la planta 7 de l’hospital, camí de retorn al seu llit de pacient.\nSi a l’ascensor hi hagués hagut un mirall m'hagués retornat el seu somriure sorneguer dibuixat a la meva cara, tot i que he de reconèixer, remullat amb un punt de perplexitat!\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 5.5.15 Cap comentari:\nEtiquetes: 2015, hospital josep trueta, humor, personal anecdotari\nEl meu pare podria haver protagonitzat, de fer-se fa 65 anys, l’any 1950, la campanya “Cap nen sense bigoti”, doncs ell també va ser un dels molts infants, fills de la postguerra i la immigració, carn d’auxili social i albergs provisionals, que entre d’altres es va alimentar amb la llet en pols americana, com els seus germans i d’altres infants de l’època.\nAfortunadament jo no puc parlar de pobresa, ni de pobresa infantil, en primera persona del singular, però sí en puc parlar en primera persona del plural, sobretot pel que fa a la meva família paterna.\nAl meu pare la llet en pols el deuria alimentar, no en dubto, i ben segur li va fer més perdurable la seva subsistència, no com a les seves dues germanes grans, a qui no va conèixer, que van morir com abans es morien els infants de les famílies pobres: simplement es morien...\nPerò el que va alliberar el meu pare de l’exclusió social i la pobresa no va ser la llet en pols americana, sinó l’educació, la possibilitat, amb nou anys, d’ingressar al Seminari de Girona: un infant més per a formar, una boca menys per alimentar en una família nombrosa que prou pena (encara) passaven.\nAvui la llet ja no és aquella en pols americana, però l’emergència social de moltes família, la pobresa que pateixen, fa que siguin necessàries campanyes com aquesta gran recollida de llet organitzada per l’Obra Social “la Caixa” en col·laboració amb el Banc dels Aliments; com necessaris són els Gran Recapte que el propi Banc d’Aliments organitza.\nDavant aquestes campanyes jo sempre em faig aquesta reflexió, crítica si voleu, però penso que del tot necessària: tinguem clar que ataquem només les conseqüències, no les causes del problema!\nMolt més que només llet!\nAfortunadament la pròpia Obra Social “la Caixa” té altres programes en els que el problema és atacat des de la seva causa, programes a més que no es limiten a repartir recursos, sinó en els que la pròpia Obra Social, ara Fundació Bancària “la Caixa”, s’hi implica fins al moll de l’os, com no he vist fer-ho a cap altra obra social.\nUn d’aquests programes, del que en puc parlar en primera persona del singular, i amb bon coneixement, és el programa Incorpora. Forjat fa nou anys entre l’Obra Social “la Caixa” i entitats del tercer sector, Incorpora ha estat, i possiblement és, el millor exemple de col·laboració entre el món de l’empresa i el social per a transformar el nostre present, i sobretot el present i futur de les persones que es troben en risc d’exclusió social.\nGràcies a l’esforç i el treball conjunt de la Fundació Bancària “la Caixa”, les entitats socials i les empreses col·laboradores el programa Incorpora dóna avui a moltes persones l’oportunitat de formar-se, preparar-se i rebre una orientació professional per encaminar-les vers el mercat laboral, per treballar i, gràcies a la feina, revertit la seva situació de risc d’exclusió, quan no d’exclusió directament.\nEl dit que assenyala la lluna...\nAl meu article “Mala llet” la campanya “Cap nen sense bigoti” volia ser el dit que apunta la lluna, essent la lluna la complicada, i complexa situació que viuen avui moltes entitats socials, atrapades entre l’espasa i la paret, atrapades entre les retallades, els impagaments i els retards de l’administració i les despeses financeres afegides que les entitats han de suportar per a per front, precisament, a aquestes retallades, impagaments i retards.\nTambé jo, a vegades, quan algú senyala amb el dit la lluna, no sé veure ni mirar més enllà del dit.\nDies enrere Càritas Diocesana denunciava la situació d'ofec de moltes persones pels embargaments bancaris; també coneixem empreses que, malgrat a nivell d’explotació funcionessin bé, han hagut de tancar per problemes financers, algunes també fruit dels impagaments, retallades o retards de les administracions.\nCom amb moltes persones i moltes empreses, les entitats del tercer sector social també ens trobem amb aquestes dificultats; algunes tenen serveis deficitaris perquè l’administració no ocupa la totalitat de les seves places (una retallada encoberta), d’altres han vist com la Generalitat ha negociat (?) de manera unilateral a la baixa els mòduls, o simplement ha posposat pagaments que afecten al funcionament corrent dels serveis que es presten, càrregues que han d’assumir les entitats socials.\nParadoxalment ha estat la Fundació Bancària “la Caixa”, que sempre ha fet les seves aportacions econòmiques fruit dels acords de col·laboració de manera puntual i íntegra, qui ha salvat en ocasions serveis i estructura de les entitats socials afectats pels impagaments, retallades i demores de l’administració.\nDe fer-se fa 65 anys el meu pare podria perfectament protagonitzar la campanya “Cap nen sense bigoti”; de ser viu avui, ben segur, també reclamaria i lluitaria, com va fer-ho en vida, perquè entre tots donéssim als infants quelcom més que un got de llet, en pols americana o pausteritzada envasada en un brick.\nEn el fons sempre acabem retornant a la mateixa pregunta: donem peix o ensenyem a pescar?\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 4.5.15 Cap comentari:\nEtiquetes: 2015, banc aliments, incorpora, just m casero, obra social la caixa, pobresa\n#MinutsMusicals de versions amb "We Are Never Ever Getting Back Together"\nHi ha cantants, també grups musicals, que semblen productes fets, manufacturats, per la indústria discogràfica, i d'altres que semblen fets a sí mateixos, tot i que a vegades costa distingir les fronteres entre uns i altres, si és que entre uns i altres hi ha fronteres...\nNo sé si la cantant nord-americana Taylor Swift forma part d'aquest primer grup, però ho sembla, com sembla que Noah Grthrie formi part del segon...\nTaylor Swift ja té, malgrat la seva joventut, molta trajectòria, amb nombrosos èxits, en el món de la música, una carrera musical, també d'actriu, d'abast internacional, planetari, forjada amb temes country i abraçant finalment el pop.\nNoah Guthrie, per la seva banda, ha forjat la seva carrera musical a base de "covers", versions, publicats a YouTube, assolint èxits com la versió tenyida de blues de "Sexy and I Know It", que li va donar l'empenta necessària per forjar-se, a partir d'aquí, la seva pròpia carrera musical.\n"We Are Never Ever Getting Back Together"és un dels grans èxits de Tylor Swift, una cançó que parla d'una ruptura amorosa just en aquell punt que ja no té, ni hi ha, retorn possible: mai més tornarem a estar junts!\nNo sé si Taylor Swift i Noah Guthrie mai tornaran a estar junts perquè ignoro si mai ho han estat, de junts, però el cert és que aquesta cançó els uneix. Publicada per Swift a mitjans d'agost de 2012 a mitjans de setembre del mateix anys Guthrie ja publicava a YouTube la seva versió, guitarra en mà, i amb la seva característica veu aguda per moments, mig trencada per altres, en una fantàstica versió acústica.\nLa versió s'ho val, l'original s'ho mereix! Ambdues cançons són la mateixa, però sonen ben diferent! Aquesta és la gràcia de les versions!\nI la setmana vinent, un clàssic de Simon and Garfunkel!\n* Mesos enrere Taylor Swift va decidir retirar tota la seva música de Spotify, també el tema "We Are Never Ever Getting Back Together", pel que aquesta cançó no està disponible en aquest servei de música en "streaming".\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 2.5.15 Cap comentari:\nEtiquetes: 2015, minuts musicals, minuts musicals versions, música, noah guthrie, taylor swift\nHi ha qui fa de la necessitat virtut, però també hi ha qui de la necessitat, sobretot la dels altres, en fa negoci, negoci brut!\nAvui és primer de maig, dia del treball, i una de les reivindicacions d'avui és feina per a tothom, tot i que sabem que ens costarà molt, també molts anys, tornar a situar l'atur a nivells òptims, i no preocupants com ara; i pels qui treballem la reivindicació és que les condicions de treball siguin dignes, donada la precarietat laboral dominant encara avui...\nEn tot cas, i tornant al tema, hi ha qui publica ofertes laborals trampa amb la finalitat d'aprofitar-se de la necessitat de moltes persones de treballar, disposades a fer quasi qualsevol cosa per aconseguir una feina.\nPerò cal estar alerta, doncs als portals de feina i arreu circulen ofertes laborals trampa, ofertes falses que demanen informació personal que una oferta laboral seriosa no ha de demanar mai.\nEn aquest vídeo InfoJobs explica amb 4 consells com identificar-les i prevenir-les:\n1.- no paguis ni us euro\n2.- no donis informació confidencial\n3.- desconfia de les ofertes "ganga"!\n4.- assegura't i identifica quina empresa en contacta i contracta\nBon i reivindicatiu divendres, primer de maig!\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 1.5.15 Cap comentari:\nEtiquetes: 1 maig, 2015, infojobs, treball, vídeo, vídeo de la setmana


Passeig de Torras i Bages 95-99, 932566801\nConsiderada el primer edifici modern de vivenda obrera a Barcelona, la Casa Bloc va néixer de l’encàrrec que la Generalitat de Catalunya va fer al GATCPAC (Grup d’Arquitectes i Tècnics Catalans per al Progrés de l’Arquitectura Contemporània) durant la Segona República, quan l’administració buscava solucions d’habitatge digne per a les diverses onades d’immigrants que arribaven a la ciutat per treballar-hi i es veien obligats a viure en condicions precàries.\nEn sintonia amb el corrent renovador de l’arquitectura europea liderat per Le Corbusier a principis del segle XX, Josep Lluís Sert, Josep Torres Clavé i Joan Baptista Subirana van desenvolupar un projecte d’estil racionalista que derivava, ideològicament, del concepte de “la caseta i l’hortet” del president Macià. El conjunt de cinc blocs disposats en forma de dues dents capiculades —redent— es va començar a construir el 1933 a un gran solar de la zona industrial que era el barri de Sant Andreu d’aleshores. L’edificació contenia 207 vivendes dúplex de 70 m2 que reunien totes les condicions bàsiques d’higiene i confort. S’hi accedia a través d’un corredor longitudinal i cada habitatge estava obert a totes dues façanes, la qual cosa assegurava una bona il·luminació i ventilació. Les instal·lacions comunitàries integraven diversos serveis: cooperativa de consum, guarderia, biblioteca popular, club obrer, àrees per a esports, jardins, etc.\nL’esclat de la Guerra Civil va interrompre la construcció de la Casa Bloc i després, sota el franquisme, el projecte es va trair des de tots els punts de vista: arquitectònicament, amb la barroera addició d’un nou edifici que alterava la planta original i ocupava una superfície destinada a jardins, i sociològicament, assignant a famílies de militars i a policies els habitatges que havien de ser per als obrers. Amb el restabliment de la democràcia, la Casa Bloc va retornar a la Generalitat i l’any 1992 va ser declarada bé d’interès cultural en la categoria de monument. Més endavant, s’han anat succeint diverses intervencions per tal de rehabilitar-la: els jardins interiors i els baixos tornen a tenir un ús veïnal i cultural i, amb l’enderrocament l’any 2009 de l’edifici aixecat durant la dictadura, se n’ha recuperat l’estructura original.\nFinalment, el març del 2012, l’obertura al públic de l’Habitatge 1/11 de la Casa Bloc ha recuperat un altre aspecte igualment important del projecte. L’interior d’aquesta vivenda íntegrament reformada permet al visitant fer-se una idea de les condicions dels habitatges i apreciar-ne les qüestions de distribució, decoració i elements de mobiliari. El projecte de museïtzació ha estat coordinat pel Museu del Disseny de Barcelona i ha permès recuperar i donar a conèixer l’ideari innovador dels arquitectes del GATCPAC i el seu nivell d’exigència tant estètic com ètic.\nHorari de visites: dissabtes a les 11.00 h


Síria, interior i exterior\nA la vora del riu Tigris, allà al nord de Síria, hi floria el blat que, quan està al seu punt, s'empra per fer frica: un plat on, per damunt dels grans encara verdosos, hi posen pollastre i festuc laminat. A l'hotel de Qamishli, ran de la frontera amb Turquia i Iraq, sempre hi havia gent que no acabava de trobar el seu lloc dins el món que ha tocat viure. Un xofer de Samarra esperava arreplegar gent suficient per emprendre el viatge de retorn, un hoteler curd del nord d'Iraq no deixava d'alabar el seu establiment perquè allà m'hi trobaria com a casa i, així, l'un i l'altre, tothom feien tot el cas possible, com un agraïment, al saber què fa i què no fa el país que marca el teu passaport. Els divendres la gent festejava el bon temps a la vora del riu. Menjar, beure, ballar... Una festa!\nA Alep sempre s'hi descobreixen coses. Només d'olors i colors, ja se'n podria traçar un viatge. Sense oblidar el retrobament amb gent coneguda que et du a connexions que no t'esperaves. Durant el sopar amb el fotògraf Issa Touma, al restaurant Al Andalus del carrer Baron, es feia avinent que havíem tingut tracte amb els mateixos artistes, gent de la música i la cançó. A Hama, amb les sínies pujant l'aigua i bramulant a les totes, anava bé visitar tallers de pintors per trobar camins diversos de la plàstica i, de passada, carregar amb alguna de les seves obres. Si el bessó de Damasc és la plaça Margé, estar a un hotelet que hi dóna directament és trobar-se al lloc més cèntric de la ciutat. A partir d'aquí tot és un anar i venir visitant amistats, llocs, restaurants i vins (libanesos) per viure plàcidament. Sopars amb els amics curds a la residència universitària, breu concert del tocador de llaüt, pujada al gebel Qassium per, sota una fina pluja, veure la ciutat encesa, i mil petites coses més que mai no entraran dins un circuit organitzat. També una escapada a Bosra, on els ocells nien entre les fulles dels capitells corintis, i aquesta vegada «descobrir» belles pintures que lluiten contra el temps a les voltes de la catedral esbucada. Coses. Nord i sud, interior i exterior d'una Síria que mai no deixa d'agradar i sorprendre. Se n'haurà de parlar més.


El Museu de les Terres de l'Ebre atorga dos ajuts per a la recerca etnològica\nEls dos projectes que es van aprovar a la darrera junta del consorci disposen d'un any per desenvolupar les recerques. Un dels projectes seleccionats a la convocatòria del 2017 és el presentat per l’Ajuntament d’Amposta amb el títol L’orquestra Junior’s. Retrat sonor d’una societat (1958-1973). Els encarregats de dur a terme la recerca són els etnomusicòlegs Joan Francesc Vidal Arasa i Clàudia Giménez Ferreres, i l’antropòleg Marc Ballester Torrens.\nL’altra proposta seleccionada té com a títol Bolitxos, rossegalls i artons. La pesca amb arts de platja col•lectius a la Mar de l’Ebre i l’ha sol•licitat l’Ajuntament de Sant Carles dela Ràpita. Aquesta recerca la durà a terme l’arqueòleg i historiador Antoni CartesReverté.\nLa dotació econòmica de cadascun dels dos ajuts és de 1.200€. Els investigadors disposen d’un any per desenvolupar les recerques, i comptaran amb l’assessorament i el suport tècnic del Consorci del Museu de les Terres de l’Ebre, que impulsa aquests ajuts en qualitat d’Antena de l’Observatori del Patrimoni Etnològic i Immaterial(OPEI).\nEn aquesta convocatòria el jurat valora que els projectes vinculin la recerca proposada a un projecte de gestió i difusió més ampli del patrimoni etnològic, l’aplicació dels resultats obtinguts amb la recerca, i la seva significació i interès per al territori. També l’aportacióde perspectives innovadores sobre el patrimoni etnològic local, l’assessorament o col•laboració ambl’entorn universitari i lametodològica delarecerca.


Madonna i els seus sis fills\nTota la seva vida, Madonna va voler sortir a plena i mai va escoltar la tranquil·litat. Però ara, convertint-se en mare, la diva del pop ha canviat més enllà del reconeixement i es comporta com un moralista. La mateixa cantant va dir repetidament que la maternitat va canviar radicalment la seva consciència i forma de vida. Ara, cada vegada més, posa a la xarxa fotos i videos familiars sobre el passatemps conjunt amb els nens, que té sis.\nOn es fa el desig d'una gran família? Louisa Veronica Ciccone va créixer en un entorn similar, sent la més gran entre sis germans i germanes. Avui, la cantant té el mateix nombre de nens. La filla major Lourdes Maria del cubà Carlos León i el fill Rocco de Guy Ritchie són els fills biològics de l'estrella i els altres quatre són adoptives. El 2009, amb una missió benèfica, el cantant es trobava al continent africà, a Malawi. Allà, Madonna va veure dos fills encantadors: un nen i una nena, de 9 a 10 anys. Després de tenir la tutela registrada, els va portar amb ells als Estats Units.\nUna vegada més, estant a Malawi en pocs anys, la celebritat va veure dues noies bessones i, en trobar-se cap lloc per ella mateixa, va tornar a rebre-les l'any 2016 i les va portar de l'orfenat. Avui, els bessons Esther i Stella són els protagonistes de l'Instagram de la cantant. La mare intenta, amb la major freqüència possible, parlar sobre els talents de les seves noies, que, a més de la música i el ball, prefereixen l'escalada i el kick-boxing.\nLa cantant és una mare amable i generosa. Sovint fa malbé els nens i els dóna regals, tot i que manté a tots en ordre i disciplina.\nLa pàgina web de l'estrella del pop ja no està plena de fotos atractives, però cada vegada és més que un àlbum de fotos familiar. En la celebració del seu 59 aniversari, l'estrella va ser fotografiada amb tots els seus fills i també va exposar una foto a l'Instagram.\n25 de les celebritats més supersticioses que es van convertir en ostatges de talismans i signes\nLes sabates "Firm" Madonna de la dècada dels 90 reapareixeran als prestatges de les botigues\nElls van confessar: 20 hàbits terribles, que van explicar els famosos\nAvui, el més gran Rocco i Lourdes Maria ja viuen soles. Lourdes admet disseny de roba i construeix una carrera de modelatge, i Rocco es va traslladar a Londres amb el seu pare. Els fills adoptats del cantant participen activament en el ball i la música i volen ser com la seva famosa mare. Bé, el temps dirà.\nEd Westwick i la seva promesa Jessica Serfati estan experimentant un escàndol sexual i s'estan preparant per a les noces\nIvanka Trump va presentar la primera foto familiar amb un fill nounat\nEl germà Madonna es va casar amb un nuvi\nJamie King va sorprendre a tothom amb un vestit de bany estrany\nHalle Berry es divorcia del pare del seu fill\nEl matrimoni acaba: la filla de Kurt Cobain es divorcia i paga una indemnització "espacial"\nMuza Tarantino es va casar i està esperant el quart fill!\nJustin Bieber va descansar en una illa privada després d'una baralla en una discoteca\nGillian Anderson i els seus fills\nQuin és l'ús del magnesi B6?\n10 productes impactants de BYTY, que les dones utilitzen per a l'estil del cabell\nMiranda Kerr va dir als seguidors sobre la seva dieta secreta\nLes famílies tenen la mateixa edat: és difícil de creure.\nCom bombar els peus a casa?\nArmari de paret per a bany\nAnell amb un diamant en or blanc\nJoieria de fusta\nSabates de moda femenina 2014\nDivinació per gitanos sobre els sentiments d'un ésser estimat\nCaramel "Trufa" - recepta\nCom escalfar una paella de ferro colat?\nLady Gaga va admetre que no pot viure sense antidepressius\nCalçat per a l'escola\nCuina de Bolívia\nEls perfums més cars del món\nCom es torça la jaqueta després del rentat?\nLeucoplasia cervical - símptomes


El Joventut supera el Palautordera i ja suma nou jornades sense perdre\nHàndbol // 23 de febrer - 21:29h\nVictòria mínima dels mataronins (33-32)\nEl Joventut Handbol Mataró encara no coneix la derrota aquest any. L’equip que entrena Sergi Rodríguez viu una magnífica ratxa de joc i de resultats que ha pogut allargar aquest cap de setmana amb una nova victòria a casa davant el Sant Esteve de Palautordera (33-32). Els mataronins només necessiten una victòria més per assegurar la permanència.\nPablo Vela, nou gols, i Mario Martínez, que en va marcar sis, van imposar la seva llei en un partit amb clar domini dels atacs. El resultat al descans (19-16) n’era una bona mostra. A la segona part, els mataronins van anar jugant amb rendes de dos a quatre gols. El Sant Esteve de Palautordera, de totes maneres, va competir el partit fins gairebé l’últim instant.\nMarc Morales i Jordi Planas, nou i vuit gols respectivament, van mantenir amb opcions al conjunt visitant. El Joventut, però, va reaccionar a temps per sentenciar el partit amb un gol de Jaume Pujol. L’equip de la capital del Maresme va suar de valent, però al final va poder certificar un nou triomf a casa.\nEl Joventut és setè amb una escletxa de cinc punts sobre el vuitè classificat i amb les mateixes unitats que el BM La Roca. El conjunt vallesà, que a diferència del Mataró ja porta tres partits sense guanyar, és el proper objectiu a la classificació de l’equip que dirigeix Sergi Rodríguez.


Arran tracta a Ciutadans de feixistes - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 3 de Setembre de 2021. 09:14h.\nPintades a la seu del partit taronja a Cornellà\nArran ha pintat l'exterior de la seu de Ciutadans a Cornellà. L'organització juvenil de l'esquerra independentista catalana vinculada a la CUP ha guixat la façana de la seu de la formació taronja amb lemes com: "Fora feixistes dels nostres barris" o "Visca els Països catalans!".\nCiutadans Cornellà ha manifestat que "els cadells de la Cup ataquen empesos per aquells del apreteu. Intolerable", ha dit la formació a través de Twitter. El partit els acusa de no respectar "la democràcia ni la llibertat".\n"Caldrà agrair-los que aquesta vegada no l'hagin rebentat a cops de martell i aguantar lliçons de democràcia d'aquests feixistes que campen pels seus respectes a Catalunya" ha dit -en referència a les pintades- el portaveu de Ciutadans al Parlament, Nacho Martín.\nCUP, Indepèndencia, Ciutadans, Arran


Compromís lamenta el silenci de la Cardenal Herrera CEU sobre la ‘capea’ organitzada per l’alumnat de la seua facultat de Veterinària – Compromís\nCompromís lamenta el silenci de la Cardenal Herrera CEU sobre la ‘capea’ organitzada per l’alumnat de la seua facultat de Veterinària\nLa diputada i portaveu de Compromís en la Comissió d’Agricultura, Ramaderia i Pesca a les Corts, Cristina Rodríguez, ha lamentat que “la facultat de Veterinària de la Universitat Cardenal Herrera-CEU no es manifeste ni faça cap tipus d’apreciació sobre la celebració, esta nit, d’una ‘capea’ que organitzen els estudiants d’aquesta titulació, on la finalitat és maltractar un animal. Un sensesentit quan els i les estudiants estan preparant-se per a tot el contrari, i se’ls presuposa un respecte i una conciència major cap al benestar animal”.\nSegons Rodríguez, “la celebració d’aquesta ‘capea’ també contravé els principis recollits en el codi deontològic del Col·legi de Veterinaris de la Comunitat Valenciana, on específicament a l’article 17 assenyala que ‘el veterinari no ha de menysprear el respecte que se li deu a l’animal y té el deure moral d’advertir als propietaris que maltracten als seus animals que cessen en la seua actitud, i procurarà posar els mitjans necessaris per a protegir-lo’. Així, amb la celebració prevista per a esta nit, queda clar que no hi ha cap respecte a l’animal”.\n“A més a més, la celebració d’aquest event dels estudiants de Veterinària podria estar incomplint la llei que regula els espectacles taurins a la Comunitat Valenciana, ja que al seu article 36 indica que ‘no es permetrà l’entrada a recintes taurins a aquelles persones que a causa de l’ingesta d’alcohol tinguen reduïdes les seues capacitats físiques o psíquiques’. Una situació que pot donar-se hui perquè a la mateixa publicitat de la capea els organitzadors indiquen que ‘te esperamos con todo el alcohol que puedas imaginar’”, ha conclòs la diputada Cristina Rodríguez.


Política de privacitat - Club de Tenis Vall Parc\nCondencialitat i protecció de dades\nVall Parc l’informa, d’acord amb la Llei orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de protecció de dades de caràcter personal (LOPD), de la política de protecció de dades personals d’aplicació al seu lloc web.\nVall Parc es reserva el dret a modicar aquesta política per motius d’exigències legislatives o d’autoregulació, per aquesta raó li recomanem que visiti periòdicament aquest avís legal.\nObtenció de les dades i finalitats\nEn compliment del que estableix l’article 5 de la LOPD, li comuniquem que les dades personals que se sol·licitin en qualsevol formulari habilitat al web corporatiu o les que ens faciliti en enviar-nos un missatge de correu electrònic, s’incorporen a un txer de dades de caràcter personal del qual és responsable Vall Parc, i que consta inscrit al Registre General de l’Agència Espanyola de Protecció de Dades.\nEls camps dels formularis assenyalats com a obligatoris cal emplenar-los obligatòriament i, per tant, si l’usuari no facilita aquestes dades, Vall Parc pot denegar a la seva sola discreció la prestació dels seus serveis.\nLes dades dels usuaris del lloc web es tracten amb les nalitats següents:\n(i) Permetre participar dels serveis del lloc web www.vallparc.com, gestionar, tramitar i administrar electrònicament la relació de l’usuari amb Vall Parc (donar resposta a les consultes; tramitar el registre d’alta al lloc web; permetre les gestions com a usuari registrat; gestionar invitacions; etc.).\n(ii) Promocionar o publicitar les activitats, productes i serveis que ofereixin les societats de Vall Parc.*\nA aquest efecte s’autoritza expressament que Vall Parc li pugui trucar i/o enviar comunicacions publicitàries o promocionals per correu postal, correu electrònic, SMS o qualsevol altre mitjà de comunicació equivalent. A més, a les comunicacions que li adreci el Vall Parc s’hi pot incloure informació comercial i/o publicitària de tercers col·laboradors dels sectors de l’esport (roba esportiva, material esportiu, esports d’aventura, revistes esportives, competicions, esdeveniments esportius, estacions d’esquí), l’oci (restauració, allotjaments, locals nocturns, cinemes, teatres, festivals, centres comercials, parcs d’atraccions), la salut (mútues i centres clínics), el benestar (centres de spa, de ioga i de teràpies alternatives), la formació (centres de formació i cursos), bellesa i estètica (centres i productes de bellesa i estètica) i higiene personal, nancer (entitats nanceres i de crèdit), assegurances, immobiliari, editorial, tèxtil i moda, aparells tecnològics (màquines de tness, telefonia mòbil, aparells electrònics i informàtics), transport (companyies de transport per carretera, aèries, tallers i concessionaris), mitjans de comunicació, productes de neteja, productes farmacèutics, joieria i mobiliari per a la llar, ONGs. Les seves dades personals no seran en cap cas comunicades a aquests col·laboradors perquè li remetin publicitat, i serà Vall Parc qui podrà incloure publicitat d’aquests tercers a les comunicacions que adreci als destinataris. Les comunicacions publicitàries o promocionals es poden remetre per qualsevol mitjà de comunicació que Vall Parc consideri oportú, inclòs l’electrònic (correu postal, correu electrònic, trucades, SMS, MMS, etc.).\n(iv) Elaborar perls de clients o potencials per tal de personalitzar i millorar els nostres productes i servesi.\nSens perjudici dels objectius esmentats, també es poden destinar a altres nalitats addicionals o complementàries que s’indiquin en clàusules especíques i complementàries habilitades a determinats formularis del lloc web.\nEl consentiment atorgat per vostè per al tractament i comunicació de les seves dades personals i obtingut mitjançant aquesta clàusula s’entén donat per temps indenit.\nEl titular de les dades personals pot, en qualsevol moment, exercitar els drets d’accés, recticació, cancel·lació i oposició, adreçant-se a aquest efecte a Vall Parc, Carretera de l’Arrabassada 97 de Barcelona 08035, per correu electrònic a esports@vallparc.com, indicant el nom i cognoms, domicili a efectes de noticacions, còpia del DNI i el dret exercitat.\nL’usuari consent expressament la cessió de les seves dades personals facilitades al lloc web a favor de les empreses de Vall Parc detallades a l’apartat «Societats de Vall Parc» de l’avís legal. Les seves dades es comuniquen a Vall Parc perquè es tractin per a les mateixes nalitats que les ques’esmenten a l’apartat 1 d’aquesta política de condencialitat i protecció de dades.\nAixí mateix, li fem saber que terceres entitats, proveïdores de serveis relacionats amb el lloc web, poden tenir accés a les seves dades personals, quan la seva intervenció sigui necessària per a la prestació d’aquests serveis. Aquest accés no es considera comunicació de dades, sinó un tractament per compte de Vall Parc en qualitat d’encarregat del tractament.\nVall Parc adopta les mesures de seguretat tècniques necessàries per evitar l’alteració, la pèrdua o el tractament no autoritzat de les dades personals que ens faciliti, tenint en consideració les limitacions que presenta Internet. Vall Parc adopta les mesures de seguretat de nivell bàsic, mitjà o alt establertes al Reglament de desenvolupament de la LOPD (RD 1720/2007, de 21 de desembre), en funció del tipus de dades que es tractin, així com les mesures de seguretat que estipuli la normativa vigent i d’aplicació en cada moment.\nVall Parc dóna compliment al deure de secret i manifesta el seu compromís de con-dencialitat respecte al tractament de les seves dades personals.\nLi comuniquem que el sistema de navegació i programari necessaris per al funcionament d’aquest lloc web obté alguna informació que pot ser considerada com a dades personals i, per tant, és informació que està implícita en els protocols de comunicació d’Internet. Les\ndades recollides són les relatives a les adreces IP, data, ID d’usuari i URL. Aquestes dades s’utilitzen únicament per obtenir informacions estadístiques anònimes sobre el lloc web i per vericar-ne el bon funcionament, i s’esborren immediatament després que s’elaboren.\nEls formularis de captació de dades continguts en aquest lloc web no van adreçats a persones menors de 14 anys. Sens perjudici de les limitacions que presenta Internet per a la vericació d’una manera efectiva de l’edat del menor, Vall Parc fa tots els esforços tècnics i procedimentals per verificar l’edat de l’usuari, i denega la participació als menors de 14 anys.\nEn compliment dels articles 21 i 22 de la Llei de serveis de la societat de la informació i del comerç electrònic (LSSI-CE), sol•licitem el seu consentiment exprés per rebre comunicacions comercials i/o publicitàries de Vall Parc a través de qualsevol mitjà de comunicació electrònic. L’acceptació a rebre-les es dóna amb l’acceptació de les nostres condicions de «Condencialitat i protecció de dades», que apareixen a cada formulari de recollida de dades personals habilitat al lloc web.\nNo obstant això, a cada comunicació publicitària o comercial, per mitjans electrònics, li donem l’opció a manifestar la seva negativa a continuar rebent aquest tipus de comunicacions. I sempre pot sol•licitar-ho enviant un correu electrònic a esports@vallparc.com.


Kilian Frankiny. La perla suïssa del BMC. Etapa Reina.\nAvui a l’emmarcat us portem un corredor que fa molt temps que està al nostre llistat i probablement ja l’haureu vist per televisió el 2017. Viatjem fins el centre d’Europa per descobrir Kilian Frankiny!\nEn Kilian Frankiny va nèixer el 1994, per tant no és tant jove com altres corredors que us acostumem a presentar, però avui us el presentem aprofitant que ja ha fet el seu debut aquest any d’una manera brillant a la Volta al País Valencià i que aquesta serà la seva segona temporada al World Tour, aquella on diem que ha de demostrar si té fusta de campió o es quedarà en un gregari.\n[button link=”http://radiomolinsderei.cat/#/programs/letapareina/radiomolinsderei_podcast_16231?s=2124″ type=”big” color=”red” newwindow=”yes”] Escolta el podcast de l’EmMARCat del Kilian Frankiny clicant aquest botó.[/button]\nComencem pel principi, el Kilian va néixer el 26 de febrer de 1994 (està a punt de fer 24 anys) a Reckingen, un poblet Alpí de parla alemanya al sud-oest de Suïssa, al bell mig dels Alps. Actualment viu a Naters, un municipi proper al del seu naixement, però situat a la vall del riu Roina.\nDe ben jovenet es va enrolar al club del districte on vivia, el VC International Brig i després de destacar en les etapes formatives, el 2011 va passar a junior. En el seu primer any a la categoria va aconseguir victòries menors i va ser subcampió nacional en ruta. També va participar de proves alpines italianes i dels europeus, on va ser 65è.\nKilian Frankiny amb el BMC development team. Imatge extreta del seu compte d’Instagram\nUn any després, la seva segona temporada de júnior, va realitzar un calendari més complet amb participació ja a diversos països europeus i a proves UCI. Fins i tot va córrer alguna cursa UCI sub23 amb la selecció suïssa. És cert que no va aconseguir cap victòria, però té diversos top10 a etapes de muntanya i generals. Finalment va participar dels europeus i el Mundial de Valkenburg sense destacar a cap de les dues competicions.\nL’any 2013 fa el pas al sub23 de la mà del BMC Development Team. El BMC, equip americà amb patrocini de la marca de bicicletes suïssa, amb bon criteri es va voler assegurar un dels ciclistes més prometedors del país.\nEl primer any va ser d’aprenentatge i per això ja va començar a córrer proves importants Continentals i UCI sub23 com a gregari. Al campionat nacional sub23 va acabar 17è.\nEl 2014 va ser un any decebedor, perquè podia representar una bona oportunitat per fer una passa endavant, però com el 2013, no va aconseguir cap victòria ni va viure cap moment destacat durant la temporada tot i participar de proves molt importants.\nKilian Frankiny encapçala el pilot amb el mallot suïs. Imatge de Josef Vaishar.\nÉs el 2015, any que en faria 21, quan va començar a demostrar que podia ser un corredor World Tour. A l’equip va destapar-se com a líder a la majoria de proves del calendari continental i sub23. Pel que fa al seu rendiment cal destacar que durant la primera part de l’any és molt regular i sempre ronda el 20è lloc de la General de les voltes on participa.\nA l’estiu va viure el seu millor moment al ser 6è al nacional i 4t a la General del Giro del Valle d’Aosta competint contra els millors ciclistes del món a la seva categoria. (un altre emMARCat, Laurens de Plus, va ser segon)\nA final de temporada el van fer participar com a stagière amb el BMC, però en aquell moment l’equip encara no el veu del tot preparat i decideixen que realitzi una quarta temporada amb l’equip filial. La decisió sembla encertada, ja que es converteix en un dels corredors més punters sub23.\nA la primavera corre totes les clàssiques belgues i italianes sub23 i aconsegueix resultats tan destacables com un 11è lloc a la Lieja, tot i no ser el seu territori preferit. Finalitza 3r a la Course de la Paix i 6è al Tour de Savoia competint amb EmMARCats ja assentats com Enric Mas, Tao Geoghegan Hart o David Gaudu.\nA més aquell any va guanyar el Giro al Valle d’Aosta gràcies a la renda aconseguida a l’imposar-se a l’etapa reina. També acaba 3r al Tour d’Alsace i 7è al Tour de l’Ain. Al Tour de l’Avenir, potser passat de forma, no aconsegueix lluitar per la victòria i finalitza 40è.\nKilian Frankiny durant la disputa d’una contrarellotge amb l’equip BMC. Imatge extreta del seu Instagram\nLa temporada l’acaba d’una manera brillant amb una 11a posició al Campionat europeu i un gran 5è lloc al Piccolo Giro di Lombardia.\nLa seva etapa sub23 havia acabat i tocava seguir creixent amb el primer equip del BMC el 2017 i ajudant tot el possible als líders de l’equip. Dit i fet, en Kilian va mostrar-se en tot moment com un gran gregari a la muntanya de Voltes World Tour com Catalunya o Dauphiné i també va ser una peça important a les cronos per equips.\nA final de temporada va estrenar-se a una Gran Volta disputant la Vuelta, on la mala sort se li va aparèixer en forma de caiguda que li va provocar una fractura del coll del fèmur. Això el va obligar a dir adéu al que restava de temporada.\nAquest 2018 ha començat fort la temporada i sembla que pot tenir un paper protagonista a l’equip a voltes menors i en etapes dures. Ha sigut el millor del BMC a València, on a més de fer top10 a la classificació general final, ha guanyat la dels joves i serà un corredor important al Tour d’Abu Dhabi que comença aquesta setmana.\nKilian Frankiny millor jove a la Volta a la Comunitat Valenciana.\nCaldrà estar atents de la seva temporada, el seu contracte amb el BMC finalitza aquest any i s’haurà de guanyar la renovació.\nSi voleu saber més del Kilian Frankiny, podeu fer un cop d’ull a la seva pàgina web: https://www.kilianfrankiny.ch/\nO seguir-lo a les xarxes socials:\n24/02/2018 /by etapareina\nTags: bmc, David Gaudu, Enric Mas, Giro Valle d'Aosta, Kilian Frankiny, laurens de plus, Tao Geoghegan Hart\nhttp://etapareina.cat/wp-content/uploads/2018/02/kilian-frankiny-bmc-svizzera572538426.-e1519491921429.png 673 931 etapareina http://etapareina.cat/wp-content/uploads/2018/10/Capçalera-Blanc-i-negre-copia.jpg etapareina2018-02-24 14:10:072018-02-25 18:25:10Kilian Frankiny\nL'Etapa Reina del 20-02-2017\nRubèn Peris, director de la Volta Mads Pedersen


L’aigua reutilitzada del metro contribuirà a crear un refugi de biodiversitat al Besòs | Sostenible\nL'evolució del riu Besòs en els darrers anys ha estat espectacular. De ser considerat pràcticament una claveguera a cel obert a esdevenir punt de trobada dels ciutadans dels municipis de la llera per gaudir de l'oci i la natura.\nL'Ajuntament de Santa Coloma i l'Àrea Metropolitana de Barcelona volen fer ara un pas més en la renaturalització del riu, a través de la creació d'un refugi de biodiversitat a Santa Coloma. Hi ha quatre elements fonamentals del projecte (una bassa didàctica, dos aiguamolls, una escala de peixos i un prat fluvial) i l'aigua procedent de la xarxa de metro n'abastirà un: la bassa.\nAigua procedent del bombeig de la línia 1\nLa bassa didàctica formarà part d'un dels objectius de la iniciativa: fer d'aquest entorn un espai educatiu per al desenvolupament d'activitats de divulgació i ciència ciutadana, que tindran vocació metropolitana, segons van explicar l'Ajuntament de Santa Coloma i l'AMB en la presentació.\nLa ubicació d'aquest element didàctic estarà entre el pont de Santa Coloma i el pont de la B-20. L’aportació a la bassa d’aigua reutilitzada provindrà del bombeig de la línia 1 de metro. Un conveni de l'any 2007 establert entre TMB, l'Agència Catalana de l'Aigua (ACA) i l'Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB) impulsa un programa d'aprofitament de les aigües freàtiques que es filtren a la xarxa de metro, i que permet millorar el cabal ecològic del riu. Les canalitzacions aporten al Besòs l'aigua que s'extreu de les estacions de Baró de Viver i Santa Coloma (L1) i a la zona d'Artigues-Sant Adrià (L2).\nLa recuperació de les aigües filtrades al metro es remunta als anys 90, i ha suposat l'establiment de diversos acords per a usos com el reg de parcs i jardins. Procedeix de diferents orígens, especialment de la pluja i dels aqüífers. El bombeig serveix per extreure l'aigua: una part es reutilitza i la resta es descarta perquè no reuneix les característiques per al seu reaprofitament.


Ajuntament d'Alella - La Comissió de Preus de Catalunya aprova un increment en la tarifa de l'aigua\nLa Comissió de Preus de Catalunya aprova un increment en la tarifa de l'aigua\nL'augment oscil·la entre el 3,6 i el 15% en funció del tram de consum i s'introdueix una tarifa reduïda per a majors de 65 anys que compleixin un seguit de requisits\nL’empresa SOREA, concessionària del servei de subministrament d’aigua municipal, incrementarà globalment un 9,57% la tarifa de l’aigua, que és una part del rebut que es paga per aquest servei. Per tal d’assolir l’equilibri econòmic en la gestió del servei, segons la documentació aportada per SOREA els costos totals imputables a la tarifa (despeses d’explotació, càrrega financera, amortitzacions i retribució del concessionari) passen de 956.058€ a 1.132.136€. La tarifa mitjana proposada és de 1,8036€/m3, la qual cosa suposa un increment del 9,57% respecte a la tarifa vigent des de juny de 2014.\nAquest increment no repercutirà igual a tots els usuaris, sinó que s’aplicarà de manera que tingui un impacte menor per als abonats de consum més baix i una reducció per a les persones majors de 65 anys (amb ingressos inferiors a 2,5 vegades IPREM en llars d’una persona, i ingressos inferiors a 4 vegades IPREM, en llars de dues). Així, el primer tram, fins a 15 m3, s’ampliarà amb 2 m3 més per persona a partir del quart membre i s’incrementarà un 3,6%; el segon tram, de 15 a 30 m3, un 10%, i el tercer i quart tram un 15%.\nLes noves tarifes, que van ser aprovades el 4 d'octubre per la Comissió de Preus de Catalunya, van ser informades favorablement pel Ple de l’Ajuntament a la sessió celebrada al mes de juny, amb els vots a favor dels grups de l’equip de govern (ERC+SxA i AP-CP) i el vot en contra de tots els grups de l’oposició (Gd’A, CDC, AA-CUP i PP). La nova tarifació s'aplicarà al rebut corresponent al quart trimestre de l'any que els usuaris i usuàries han de pagar a inicis de l'any vinent.\nLa concessionària del servei aportarà 4.000€ destinats a garantir el consum a aquelles famílies que puntualment no poden fer front als rebuts del servei.\nQuota fitxa Nova tarifa Tarifa anterior\nJubilats que reuneixen els requisits 3,85€/mes 7,02€/mes\nResta d'abonats 7,69€/mes 7,02€/mes\nPreu de subministrament jubilats que reuneixin els requisits\nNova tarifa Tarifa anterior\nFins a 15 m3 0,1195€/m3 0,5786€/m3\nDe 15 a 30 m3 0,9995 €/m3 1,1341€/m3\nDe 30 a 45 m3 1,2495€/m3 2,0830€/m3\nExcés 45 m3 3,8195€/m3 3,4719€/m3\nPreu de subministrament resta d'abonats\nFins a 15 m3 0,5995€/m3 0,5786€/m3\nDe 15 a 30 m3 1,2495 €/m3 1,1341€/m3\nDe 30 a 45 m3 2,3995€/m3 2,0830€/m3\nExcés 45 m3 3,9995€/m3 3,4719€/m3\nPreu de subministrament comercials\nFins a 15 m3 0,6395€/m3 0,5786€/m3\nDe 15 a 30 m3 1,3095 €/m3 1,1341€/m3\nExcés 30 m3 2,3995€/m3 2,0830€/m3\nPreu consum municipal\nPer a les unitats de convivència de més de 3 membres, s'amplia el límit del primer bloc de consum de 2m3 /mensuals més per cada membre addicional.\nPel que fa a la tarida reduïda per a jubilats, podran beneficiar-se les persones que compleixin els següents requisits:\nUna persona major de 65 anys que visqui sola (sigui l’única persona empadronada en el seu domicili), tingui uns ingresos inferiors a 2,5 vegades l’IPREM (18.537,85 euros anuals) i estigui empadronada a la seva vivenda habitual a Alella.\nDues persones majors de 65 anys que tinguin uns ingresos inferiors a 4 vegades l’IPREM (29.820,56 euros anuals) i estiguin empadronades a la seva vivenda habitual a Alella\nUna o dues persones majors de 65 anys que tinguin una persona amb una discapacitat del 65% o més al seu càrrec, uns ingresos inferiors a 4 vegades l’IPREM i estiguin empadronades a la seva vivenda habitual a Alella.\nLa sol·licitud es pot fer presencialment a l'Oficina d'Atenció a la Ciutadania de l'Ajuntament d'Alella o per Internet si es disposa de certificat electrònic.\nEn el cas que el contracte vagi a nom d'una altra persona prèviament a la sol·licitud poden anar a Sorea per fer el canvi de nom del contracte (és gratuït).\nPodeu consultar tots els detalls del tràmit de la sol·licitud des d'aquest enllaç.\nInformació publicada el 20 d'octubre de 2016


Les nostres Societats\nEl grup GVC Gaesco està integrat per quatre societats: GVC Gaesco Valores S.V.S.A, GVC Gaesco Gestión SGIIC S.A., GVC Gaesco Pensiones SGFP S.A. i GVC Gaesco Correduría S.A., totes participades al 100% per l'entitat capdavantera del grup, GVC Gaesco Holding, S.L. En el grup GVC Gaesco, el nostre valor afegit es fonamenta en les relacions de confiança que establim amb els nostres Clients.\nCarta de Dª Maria Àngels Vallvé i Ribera, fundadora i presidenta del Grup GVC Gaesco. Va ser la primera dona Agent de Canvi i Borsa al nostre país.\nConeixem com i perquè fem les coses. Tenim clars els valors de la nostra companyia. Compartir les nostres creences més profundes ens fa feliços i ens obliga a ser coherents en tot moment.\nGrup independent amb 50 anys d'història. Conegui tota la nostra evolució al llarg dels anys.\nPretenem fer créixer el valor que la nostra empresa aporta als nostres Clients i empleats, partint de la transparència, honestedat, innovació i lideratge.\nLa inversió conscient atén a una doble accepció. D'una banda, implica que el nostre Client prengui decisions des d'una perspectiva molt àmplia i a llarg termini, tenint en compte totes les circumstàncies del seu propi entorn, del context de l'economia i dels mercats financers.\nD'altra banda, inversió conscient suposa analitzar, assessorar, adquirir, gestionar i administrar tota classe d'actius que compleixin amb alts estàndards d'ètica i sostenibilitat.\nExistim per dur aquestes dues accepcions de la consciència a la inversió i assegurar així el millor ús dels diners. D'aquesta forma, aspirem a contribuir humilment a la recuperació de l'ànima i el sentit de la indústria financera, un sector clau pel benestar de les persones i el desenvolupament econòmic i poder influir. a més, de forma rellevant, en la salvaguarda del planeta.\nExpliqui'ns què necessita, de bon grat li resoldrem qualsevol dubte que li pugui sorgir.\nObri un compte, sense cap cost d'obertura i comenci a obtenir beneficis per ser Client de GVC Gaesco.


Pere Casaldàliga, bisbe - Diari de Girona\nPere Casaldàliga, bisbe\njaume rocabert i cabruja 21.08.2020 | 00:13\nPere Casaldàliga, bisbe Diari de Girona\nL'església universal, la de qualsevol confessió cristiana, acaba de perdre un dels grans referents dels darrers temps. Un religiós claretià, català fill de Balsareny, lliurat en cos i ànima amb la seva nova comunitat de la Prelatura de Sao Félix do Araguaia de l'estat de Mato Grosso, Brasil, on fou consagrat bisbe d'aquella comunitat, de la qual fins a la seva mort, n'ha estat la veu dels pobres i marginats. Un religiós, sacerdot primer i bisbe fins a la seva mort que, com Jesús de Natzaret, va trencar motlles i es va mostrar, en tot moment, objector amb l'establishment, tant el polític com l'eclesial. Fou un fervent promotor i practicant de la teologia de l'alliberament a la seva Prelatura del Mato Grosso, on s'hi va implicar sense descans. La seva concepció d'home sacerdot i bisbe, lliurat als seus feligresos, resten recollides en aquest petit resum de frases seves que segueixen colpint fortament els que volem seguir anomenant-nos cristians:\n«Si no hi ha causes grans, la vida no té sentit». «La paraula radicalitat prové d'arrel, i jo, com més va, amb més forces sento les meves arrels». «El fet de ser català m'ha tornat més sensible al problema de la llengua i la identitat dels indis i m'ha ajudat a no caure en l'imperialisme cultural». «Un poble només és lliure quan és independent, autònom, sobirà». «El capitalisme per definició és lucre acumulat, és privilegi del capital, és exclusió de la majoria». «El gran atemptat diari és la fam al món». «La gran major part de la humanitat, avui dia, sobreviu en comptes de viure». «On no hi ha llibertat, no hi pot haver justícia». «El valents són aquells que vencen la molta o poca por que tenen». «En amor, en fe i en revolució, no és possible la neutralitat». «L'expressió 'no violència' no ha de ser sinònim de passivitat». «Només aquell que s'aventura, es pot equivocar». «La lluita per la terra ha estat la lluita llatinoamericana. Tota acumulació, suposa exclusió». «Jo soc jo i les meves causes, i les meves causes valen més que la meva vida». «La tasca primordial i comuna d'humanitzar la humanitat es fa practicant la proximitat». «No n'hi ha prou de ser creient, també s'ha de ser creïble».\nPere Casaldàliga fou, sortosament, un testimoni exemplar del que cal esperar d'un home lliurat a la seva vocació sacerdotal. La seva visió d'una església «diferent», basada en l'exercici d'una fe adulta, responsable, lliure, pobra i sense jerarquies imposades, el va dur a ser pioner en una nova manera de fer comunitat. Un testimoni, que ha estat i segueix sent un bri d'esperança per una església que, malauradament, no és aquesta exemplaritat la que ens descriu la seva història més recent (sense necessitat d'allunyar-nos a l'edat mitjana, ni fins més enllà), car massa sovint no només s'ha alineat amb els poders polítics i financers, sinó que els seus jerarques, encara avui dia, segueixen aferrats a unes «maneres», a uns hàbits, i a una parafernàlia, totalment obsolets pels temps actuals.\nCal exigir-los un veritable esforç d'inculturació i d'integració a la cultura i costums dels que pretén compartir problemes, inquietuds i desitjos honestos de col·laboració. Aquest ha estat el testimoni del bisbe Casaldàliga, però no és el de la major part de clergues i bisbes i, menys encara, el de l'alta jerarquia vaticana, car el seu modus operandi i la seva concepció del seguiment del missatge evangèlic és, en la seva gran majoria, totalment desfasat, tant que cada cop són més els creients decebuts, car esperen un testimoniatge compromès al servei de les classes més oprimides i explotades de les nostres societats.\nL'església universal, sigui la catòlica, l'ortodoxa, la luterana, l'anglicana o l'episcopaliana, ha de posar fi a la concepció ancestral del patriarcat. És urgent tenir una mirada oberta i sense prejudicis que discriminen les dones i els homosexuals (especialment la catòlica). Cal superar els tabús que encara manté sobre la sexualitat, i abolir d'una vegada per totes el celibat obligatori per poder ser ordenat sacerdot. És esperpèntic voler fer creure que hom serà millor sacerdot/essa si és solter/a, car idealitzar que les necessitats sexuals d'homes i dones o el desig de paternitat i/o maternitat es bloquegen per obre de l'Esperit Sant.


Junta directiva | Xarxa d'espais de producció i creació de Catalunya\nEstàs aquí: Inici / Qui Som / Junta directiva\nDAVID MARIN – PRESIDENT\nGestió d’empreses i institucions Culturals. Actualment i des del 2012, director de la Nau Ivanow, un espai de residències per a les arts escèniques, situat en el barri de la Sagrera de Barcelona. Ha format part de l’equip tècnic que ha treballat el Pla Integral del teatre 2020, que impulsa la Generalitat de Catalunya, així com diferents comissions o jurats de programació o subvencions de la mateixa Generalitat de Catalunya o l’Ajuntament de Barcelona. Vicepresident a la Red de Teatros Alternativos de l’estat Espanyol.\nFERNANDO GONZÁLEZ – VICEPRESIDENT\nEn el sector empresarial ha treballat principalment dins de l’àmbit de la gestió i els processos productius. Vinculat a diferents associacions, ha impulsat processos col·laboratius en el territori. Des del 2009 amb funcions gerencials a la Nau Ivanow.\nLAIA CASANOVA – COORDINADORA\nGestora cultural. Des de l’any 2010 fins al 2022 va coordinar el programa d’arts visuals i de la imatge a Roca Umbert Fàbrica de les Arts SL. Actualment, compatibilitza la codirecció del Festival Panoràmic Granollers amb la coordinació de Xarxaprod així com el comissariat de projectes vinculats a la cultura visual.\nDIEGO TAMPANELLI – TRESORER\nArtista visual i performer. Des de 2004 treballa com a artista resident i membre de l’equip de professors de TPK Art i Pensament Contemporani de L‘Hospitalet – Barcelona. Des del 2017 forma part de l’equip de direcció del TPK i ha participat com a col·laborador en la gestió del LAC Laboratori d’Art Comunitari en Sant Boi durant 3 edicions.\nMONTSERRAT PEREZ – SECRETARIA\nArtista Tèxtil, comissària i directora de siNesteSia. Dona xerrades d’art i gènere i comissa projectes d’art per a la protecció i conservació de les espècies animals i els seus hàbitats en col·laboració amb entitats animalistes i mediambientals i crea els seus propis projectes artístics.\nQUIM MOYA – VOCAL\nFormat en arts i oficis com a dissenyador gràfic. Va especialitzant la seva trajectòria com a creador visual i com a gestor cultural, treballant en l’àmbit públic, privat i associatiu. També ha sigut tècnic de cultura a l’Ajuntament de Sallent, coordinador pedagògic de projectes d’Idensitat, és codirector de la Residència d’artistes Cal Gras d’Avinyó i director artístic del Festival TEST de micro-arts escèniques.\nMARAGDA FARRAS – VOCAL\nImpulsora d’entorns. Mussa, primer espai de creació de la Cerdanya i residència particular n’és un exemple. Actualment, desenvolupa la seva activitat com a professional de la comunicació i la creació artística.


Browse: Home » 2013 » juliol » 01 » Diada del Cooperativisme\nTrobada de cooperatives i altres col·lectius del barri, sopar popular i música en directe\nDissabte, 6 de juliol del 2013 a pl. Santa Madrona. A partir de les 19 h\nUna colla de cooperatives i de cooperativistes hem volgut recuperar a casa nostra el Dia Internacional del Cooperativisme com una jornada de celebració i visibilització del cooperativisme.\nPer això des de Cooperasec, conjuntament amb la XES (Xarxa d’Economia Solidària), hem organitzat una trobada que consistirà en un sopar a l’aire lliure a la plaça de Santa Madrona del Poble Sec, seguit d’alguns parlaments i una actuació musical.\nCom veieu, es tracta d’un acte senzill per trobar-nos, compartir projectes i passar-nos-ho bé alhora que ens afirmem com a cooperativistes. Una forma més de visibilitzar que hi ha altres maneres de fer empresa i economia més democràtiques i compromeses socialment que les dominants. Vegeu aquí La Crida.\nAprofitant aquest acte, des de Cooperasec estem impulsant un espai de trobada entre les cooperatives i col·lectius del barri que se celebrarà a la mateixa Plaça de Santa Madrona de 19 a 21h. Es tracta de compartir projectes existents al barri i d’establir possibles vincles d’intercooperació de cara a constituir en un futur proper el que podria ser una xarxa d’economia solidària al barri.\nEn la trobada s’informarà sobre els projectes de La Base. Ateneu Cooperatiu del Poble Sec i segurament ja ens podran anunciar la ubicació del nou local. També podrem donar la benvinguda al barri a l’Aixada i Raons Públiques i saber com els va a les companyes de Fill a l’Agulla; conèixer les novetats de les cooperatives de consum de la Seca i el Carretó i imaginar amb la gent del Centre de Cultius Contemporanis el que ens espera per al proper curs. Finalment, si els nens i nenes ho permeten, saber com els ha anat a la Babàlia, la Lleteria, El monstre de paper i al Petit Molinet.\nSi coneixeu a qualsevol altre col·lectiu del barri que no hàgim tingut en compte, a part de disculpar-nos, podeu convidar-lo a participar i per descomptat feu córrer la veu entre les vostres amigues i amics.\nDesprés d’aquest espai de trobada esteu convidades totes i tots als actes que posteriorment se celebraran amb motiu de la Diada Internacional del Cooperativisme a la Plaça Santa Madrona. El sopar, que serà cuinat per Barrinar i La Igualitària, començarà a les 21. 30 h. El preu és de 12 euros i els beneficis que s’obtinguin es destinaran a donar suport econòmic a La Base. Aquells que vulgueu sopar podeu enviar un correu a cooperasec@gmail.com per a reservar els tiquets o passar a comprar-los per l’Ateneu Rebel.\n← Després de la cloenda… anem fent xarxa cap a un barri cooperatiu\n#DiadaCoop: resum i vídeo de la jornada cooperativista →


Què fas amb el teu germà? | Bisbat de Lleida\nQuè fas amb el teu germà?\nInici » Què fas amb el teu germà?\nTots sabem que difícilment pot existir una convivència pacífica quan tantes persones no poden viure com demana la plena dignitat humana. Tampoc és acceptable un món on imperen relacions socials, econòmiques i polítiques que afavoreixen a uns a costa dels altres, sense reconèixer que tothom és igual en dignitat perquè tots hem estat creats a imatge de Déu, el nostre Pare comú. Per als cristians això ha de ser innegociable i cal que segueixi ressonant a les nostres consciències el lema de la Campanya de Càritas d’aquest any: “Què fas amb el teu Germà?”.\nPodem i devem treballar plegats per a fer progressar el bé comú i estimar-nos com a germans, però cal fer-ho amb una actitud de fons que asseguri la promoció de relacions justes: és bàsic estimar i viure la justícia. Els llaços de caritat, que ens impulsen a fer costat permanentment a aquells que pateixen, fan necessària una actitud de solidaritat social i alhora un enfrontament i denúncia davant les situacions socials i polítiques injustes. El cristià i la mateixa Església estan cridats a ser llevat i signe visible d’una nova humanitat assumint i practicant un estil profètic de vida i acció. Això suposarà sempre denunciar la injustícia i sostenir l’esperança dels homes i dones cansats i menyspreats. Suposarà estimar i servir els germans amb humilitat, des de la senzillesa i sense paternalismes, reconeixent en ells al mateix Crist, de vegades molt desfigurat. Suposarà promoure una veritable comunió entre les persones i els pobles establint veritables relacions de justícia i solidaritat.\nConeixem la dolorosa realitat d’exclusió social que tantes persones pateixen a la nostra societat. És un fracàs evident de l'actual model social i és una forta crida d’atenció a revisar les nostres escales de valors com a ciutadans. I també a qüestionar les lògiques que es fan servir a l’hora de combatre la pobresa i l'exclusió. Sembla que la cultura que compartim està plena de complicitats, silenciant, tapant o restant importància a comportaments que són impresentables i no tot s’hi val. Cal reivindicar la dimensió moral de totes les nostres opcions i tenir molt present també les implicacions que comporta i les seves conseqüències. I això val igualment per a cadascú de nosaltres.\nA la llum de l’Evangelii Gaudium (cfr.53-60), cal dir no a una economia de l'exclusió i la desigualtat i a la globalització de la indiferència. Cal ésser conscients que vivim una profunda crisi antropològica que nega, en la pràctica, la primacia de l’ésser humà reduint-lo massa vegades a una sola de les seves necessitats: el consum. Darrere d'aquesta actitud s'amaga el rebuig de l'ètica i el rebuig de Déu. I el Papa Francesc ens exhorta a la solidaritat desinteressada i a una gir de l'economia i les finances cap a una ètica a favor de l’ésser humà. El sistema social i econòmic és injust a la seva arrel i aquesta injustícia tendeix a escampar la seva potència danyosa i a soscavar silenciosament les bases de qualsevol sistema polític i social per més sòlid que sembli. Quan el mal cristal·litza en estructures socials injustes no pot esperar-se un futur millor.