l'ecobloc: de juny 2016\nEl fracàs de la C0P21 de Canvi Climàtic de París i la Transició Energètica cap a les Renovables 100%\nAl Vè Informe del Panell Intergovernamental de Canvi Climàtic (IPCC) de 2.014, s’afirmava que l’escalfament global del sistema climàtic és inequívoc: que el periode 1983-2.012 ha sigut el mes càlid dels darrers 1.400 anys amb un augument de 0,85º C durant el mateix periode; que el ritme d’elevació del nivel del mar ha estat superior a la mitja dels dos mil·lenis anteriors; que l’últim periode interglacial (129.000-116.000 bp.) amb una temperatura de +2º C mes càlida que l’actual, el nivel del mar era com a mínim de 5 m. per sobre de l’actual; que els nivells dels gasos d’efecte hivernacle (diòxid de carboni, metà i diòxid nitròs), han assolit unes concentracions sense precedents en els darrers 800.000 anys. I advertia sobre els efectes del canvi climàtic amb un escalfament de +2º C determinarà l’augment de les sequeres, l’augment de les inundacions, la destrucció d’ecosistemes, l’extinció 20% d’espècies, la caiguda de la producción d’aliments, les inundacions zones baixes, la pèrdua capa de gel àrtic i antàrtic, i els que mes patiran això serán els més pobres que son els que menys han contribuit al canvi climàtic.\nDavant aquestes advertiments sobre les dramàtiques conseqüències del canvi climàtic, la Conferència de les Parts de la Convenció Marc de les Nacions Unides Sobre Canvi Climàtic (COP21) celebrada a París el passat desembre de 2015, va ser una gran ocasió perduda. Va reconèixer la necessitat de que les emissions globals toquin sostre “el mes aviat possible”, però sorprenentment van postposar l’acord universal vinculant al 2.020, per limitar l’escalfament de + 2º C en comparació a l’era preindustrial i reduir un 50% les emissions el 2.050! I tot això sense quantificar ni posar calendari a la reducció d’emissions. Que cada país faci el que volgui, quan volgui i com volgui! No hi ha res jurídicament obligatori per reduir les emissions, nomes la revisió periódica voluntària de cada país. Els científics del IPCC consideren que les emissions s’haurien de reduir en un 80% fins al 2.030, cosa que els països del nord es neguen a cumplir. Es reconeix la injustícia ambiental del nord cap al sud i els danys i perjudicis que patiran els països del sud però s’oposa al reconeixement del deute ecològic. És a dir, el COP21 de París és poc més que paper mullat.\nTots sabem que el nostre model energètic de producció i consum fonamentat en la crema de combustibles fòssils, és el principal responsable de tot aquest desgavell climàtic. I a l’estat espanyol, la mà negra de l’oligopoli energètic està darrera del bloqueig de les energies renovables i del decret contra l’autoconsum, més conegut com impost al sol. Recentment i mitjançant un procès participatiu, el nou Ajuntament de Badalona presidit per Dolors Sabater de Guayem Badalona en Comú, va aprovar la creació d’una Agència Municipal de l’Energia per potenciar les energies renovables i combatre la pobresa energética a la nostra ciutat. Esperem que la posta en marxa d’aquesta agència sigui la peça clau per avançar cap a un nou model energètic distribuit, de proximitat, d’estalvi, d’eficiència i d’autoconsum fonamentat en energies renovables 100%. Apostar per la transició energètica del segle XXI, per substituir les energies fòssils i nuclears per les energies renovables 100%, és l’únic camí per lluitar amb garanties d’èxit contra el canvi climàtic. A més, la generació d’energia renovable es el sector econòmic i estratègic de futur amb mes potencial de creació d’ocupació amb milers de llocs de treballs, ja sigui mitjançant empreses públiques o cooperatives de treball associat com Som Energia, que garanteixin la qualitat i la quantitat del servei públic de subministrament elèctric. Renovables 100% ja!\nPublicat per Els Verds de Badalona a 7:12 Cap comentari:\nEl fracàs de la C0P21 de Canvi Climàtic de París i...


CAT de Setmana: La Cerdanya pel Cadí: de Prat d'Aguiló a Comabona\nLa Cerdanya pel Cadí: de Prat d'Aguiló a Comabona\nAquesta és una excursió recorrent a la Cerdanya. El prestigiós equip del CAT de Setmana ha tingut el goig de fer-la en primavera per descobrir la sensació de caminar pel sostre del Cadí i anar resseguint la carena entre cims:\nLa carena del cim del Cadí: (Foto: Enric Xicooll)\n🔀 Recorregut: 11,3 quilòmetres\n🔝 Desnivell: 563 metres\n🚲 Es pot fer també en bici: En alguns trams sí\nWikiloc de CAT de Setmana de Prat d'Aguiló al cim de Comabona.\n🔁🔁 Rutes Wikiloc similars: agustipeña, puso\n😸 CAT de Setmana per la Cerdanya i el Cadí: Prat de Cadí\n😸 CAT de Setmana per la Cerdanya: Puigpedrós i Malniu\n😸 CAT de Setmana per la Cerdanya: de Dorres a Bell-lloc\n😸 CAT de Setmana pel Berguedà: de Bagà a Guardiola per la "Via del Nicolau"\n➔ Aquest CAT de Setmana fa una ruta circular d'unes 7 hores (amb moltes parades per menjar i contemplar) entre Prat d’Aguiló, just a la falda de la muntanya, i el cim de Comabona, un dels pics més orientals de la serralada. Ens permet no només caminar un bon tros entre cims, sinó també aquests altres al·licients:\nSortida des del refugi de Prat d'Aguiló (Foto: E. Xicoll)\n📷 - Gaudir d’una ascensió amb vistes excel·lents a la Cerdanya en tot moment.\n📺 - Contemplar estampes més inèdites de la vessant Sud amb un Pedraforca diferent.\n📺 - Endevinar panoràmiques laterals del mateix Cadí. Per exemple, identificar de ben lluny la verdor amagada de Prat de Cadí, o el pic de Puigpedrós, que us proposem en altres CAT de Setmana.\n📺 – Caminar entre “amables” tarteres i "estimulants" racons amagats de gespa i pi negre.\n🚴 – Descobrir, quan ets al cim del Comabona (2.548 metres), tot refent-te amb uns fruits secs, que ets un pobre cuc quan et passa pel costat un tio en bicicleta de muntanya pedalant sense problemes, com en "Pere per casa seva."\nJust aquí comença aquesta ruta que acabarà, al cap d'unes hores, amb una excel·lent i merescuda cerveseta/aigua/Coke a la terrassa del refugi. Però això és la recompensa del final i primer ens l'hem de guanyar.\nAl cap d’un quilòmetre i mig ens trobem la primera clapa de neu, que ja està a les últimes:\nSi us hi fixeu, a la segona foto es veuen els pobles d’Estana, El Querforadat, i també els racons de Prat de Cadí (CAT de Setmana per Prat de Cadí) així com les roques i canals de Cristall, Puig del Quer, Roca Verda, etc... Les estampes son prou fermes per decidir que parem a esmorzar a mitja pujada.\nArribar fins al capdamunt és continuar enfilant fent ziga-zagues entre pedres. No és una caminada molesta per tartera, perquè són roques petites i passar-hi per sobre no és cap infern.\nAl cap d’una estona, quan ja haurem portat uns dos quilometres de recorregut, arribarem al capdamunt de la carena. Al Pas dels Gosolans. (Entenem que fa referència als habitants de Gòsol, poble del Berguedà que ens queda a sota nostra per la vessant Sud).\nFoto: Enric Xicoy\nAquí descobrim com és el relleu de tota la carena del Cadí: Per la vessant Nord, penya segats i canals de pedra que cauen en picat, i per la vessant Sud, un pedregar suau força planer.\nArribats en aquest punt, trenquem a la nostra dreta i anem seguint la carena, arran de cinglera, per anar a buscar el cim d’aquesta part de la muntanya: El Comabona.\nAl cap d’uns dos quilometres caminant per la carena arribem al Comabona: Aquí hi mengem alguna cosa dolça tot fent una humil reverencia a la pilona geodèsica del cim que, dit sigui de pas, està una mica feta pols: trencada per diferents trossos i un punt inclinada. Ens fa pensar en alguna altra cosa...\n🚴 ATENCIÓ: Apunt frustrant:\nPer cert, també és aquí, a 2.548 metres d'alçada, on la nostra proesa queda en no res en descobrir una petita taca blava que s’acostava, i que al cap d’uns minuts es convertia en un ciclista que també feia el cim, ens saludava tot cofoi, i sense immutar-se continuava pedalant...\nFetes les reverències al ciclista, la ruta continua. Ara ja de baixada. Continuem seguint carena en sentit Est, fins al coll de Tancalaporta, que ens ofereix unes vistes inèdites de la serralada per la vessant que dona a Llevant: la vall del riu Saldes ja enfocada cap a Bagà.\nAquí, la nostra ruta va girant en sentit Nord-Est. Baixem cota fins que més endavant enfilem un petit turonet per gaudir, un cop més, de belles vistes, per continuar el descens fins arribar al punt d’esmorzar: una petita esplanada de gespa en un indret conegut com el Pas del Bou.\nEn aquesta esplanada hi descobrim un parell de pilones en dos turonets, amb bones estampes de la vall del riu Saldes. I no només això, també hi descobrim que, per més que faci sol, si a principis de juny bufa el vent, a 2.200 metres hi fa fred.\nEl camí de tornada continua passat el Pas del Bou seguint un GR que de seguida deixem per un trencant a mà esquerra. A partir d’aquí la ruta agafa sentit Oest cap al refugi de Prat d’Aguiló.\nAnem baixant de nivell fins que ens posem en un tram d’un quilòmetre i mig de pujades i baixades, sempre entre els arbres i les tarteres. Veureu que anem travessant canals i vorejant el cim del Roc del Llamp, que sempre ens queda sobre nostre, a l’esquerra.\n🐮 ATENCIÓ: Apunt boví:\nNova espècie de vaca pirinenca;\nHome-Vaca del Pirineu (Foto: Enric Xicoy)\nCom sempre per acabar un 'Bonus track' amb algunes estampes extres, i alguns links d'interes:\nPàgina de la FEEC del refugí de Prat d'Agulló\nBONUS TRACK D'ESTAMPES: (Fotos d'Enric Xicoy i Gerard López)


“Vam apostar per l’especialització i la màxima qualificació” - somMollet\n“Vam apostar per l’especialització i la màxima qualificació”\nAlbert Isern Soci cofundador de l\_'empresa Bismart, reconeguda com a millor partner de l\_'any de Microsoft\nDimarts, 30 de juliol de 2013 | 10:45h\nAlbert Isern (Mollet, 1973) és soci fundador de la tecnològica Bismart, que fa uns dies recollia el premi que atorga Microsoft al millor partner. Enginyer tècnic en Telecomunicacions per la UPC i màster en Direcció de Màrqueting i Vendes d’ESADE, considera que el guardó és un premi a la innovació i a la passió amb què treballa tot l’equip.\n–A què es dedica Bismart? Què és el Business Inteligence?\n–Som una empresa de software especialitzada en Business Intelligence i oferim solucions que ajudin les organitzacions a donar sentit a la informació per poder prendre les millors decisions i impulsar el negoci.\n–Convertim les dades en informació mitjançant Big Data, quadres de comandament, indicadors claus de rendiment i reporting. Tal i com el panell de control del cotxe ens informa a quina velocitat anem, a quantes revolucions, quanta benzina ens queda, les nostres solucions informen a les companyies de l’estat del seu negoci, de les vendes, volums, marges, costos, beneficis, pèrdues, per client, per canal, per territori, de les tendències del mercat, de tota aquella informació necessària per dirigir el negoci. Les nostres solucions donen resposta àgil en el moment necessari de la presa de decisions.\n–Com es crea l’empresa?\n–Davant la tendència de les grans organitzacions de concentració de proveïdors TIC cap a grans multinacionals generalistes, per competir de tu a tu amb aquests monstres, vam decidir oferir un valor diferencial basat en l’especialització i la màxima qualificació. Generem ocupació tècnica qualificada i sostenible, en època de recessió econòmica.\n–Un gran ajut per a l’empresari...\n–Ajudem al teixit empresarial a ser més competitius i a sobreviure davant els grans reptes dels temps de recessió actuals. Oferim a baix cost solucions que permeten incrementar el rendiment del negoci, identificant oportunitats d’optimització de costos, de millora de la gestió i de cerca de noves fonts d’ingressos.\n–Vau néixer a la Incubadora de Glòries, al 22@, del Barcelona Activa. Què suposa néixer en un viver d’empreses? Quins avantatges obté el negoci?\n–Barcelona Activa, dóna suport a les empreses, a la iniciativa emprenedora i l’ocupació, i a la projecció internacional, proporcionant un entorn fantàstic per a l’activitat econòmica, la innovació i el progrés social. L’any 2009 coincidint amb la nostra fundació, vam guanyar el Premi Barcelona Capital Emprenedora, organitzat per Barcelona Activa, amb organitzacions de primer nivell en el món empresarial com a tribunal.\nHem estat els últims tres anys dins el viver de negocis que tenen al 22@ i hem participat en importants activitats organitzades per Barcelona Activa de suport al creixement de les companyies com per exemple a la Growth Academy on hem desenvolupat el Pla Estratègic de Creixement de la mà de professors referents de l’IESE i ESADE.\n–A quina tipologia de clients s’adreça Bismart?\n–Comercialitzem solucions especialitzades per a diferents sectors, tals com administració pública, sanitat, finances i energies renovables.\n–Un dels vostres clients va ser l’Ajuntament de Mollet, quin va ser el treball que vau fer?\n-A l’Ajuntament de Mollet vam desplegar la nostra solució bigov de Quadres de Comandament d’última generació, especialitzada en l’Administració Local. La gran majoria d’administracions locals no disposen de sistemes automatitzats que ajudin a la presa de decisions, tal i com va confirmar un estudi fet per Esade i Localret el 2010. L’esforç manual per analitzar les dades és una barrera molt important per a accedir a la informació. Davant aquest important repte Bismart ha desenvolupat i comercialitza la plataforma bigov, que dóna resposta de forma àgil a preguntes estratègiques i de gestió de les administracions locals. Com per exemple: com puc millorar el temps de tramitació administrativa, quina es la desviació d’ingressos i despeses respecte al previst, si haig d’incrementar el número d’escoles bressol o de CAP’s, o quin és l’estat de la via pública.\n–Què significa el premi com a millor partner de Microsoft?\n–És un reconeixement molt important com al millor soci de la millor empresa del món. S’han presentat més de 3.000 candidatures de més de 100 països de tot el món i hem estat els guanyadors al premi al millor soci en Business Intelligence. Aquest premi és molt important per a nosaltres, per les nostres solucions diferencials, per la nostra capacitat d'innovació i per l’entusiasme i la passió que encomanen tots els membres del nostre equip. Estem molt emocionats amb aquest resultat i aprofitarem molt bé l’oportunitat que ens obre per internacionalitzar-nos i expandir el negoci.\n(Entrevista realitzada per a la pàgina Mollet Negocis, de Mollet Impulsa)


GloBos.blog . Més de 1.000 poemes: "ESTIVELLA" de V. Andrés Estellés\nAvui dos haikus d'Estelles, sempre tan vital, tan mediterrani.\na l’ombra d’uns geranis\no d’una parra.\nConsol 3 d’agost de 2015 a les 10:19\nHo comparteixo, jo també m'hi quedaria.\nGlo.Bos.blog 4 d’agost de 2015 a les 19:10\nUna delícia a la que també jo m'hi apunto!\nTeresa Duch 3 d’agost de 2015 a les 13:25\nQuin mèrit té Estellés! Transmetre com ho fa amb paraules clares, senzilles i entenedores. Ben trobada la il·lustració. Una abraçada, Glòria.\nGlo.Bos.blog 4 d’agost de 2015 a les 18:56\nTinc debilitat per l'Estellés! Em fascina la seva manera de fer poesia, senzilla i profunda alhora.\nAbraçades, Teresa,un plaer la teva visita!\nM. Roser 3 d’agost de 2015 a les 17:20\nAmb una bona fresqueta...\nGlo.Bos.blog 4 d’agost de 2015 a les 18:59\nAi, si! Amb una bona ombra i un airet refrescant, relaxadament, veient com el dia avança.\ncantireta 3 d’agost de 2015 a les 19:26\nEstar entre la joia i el desig. Aquell moment gairebé inabastable de felicitat.\nGlo.Bos.blog 4 d’agost de 2015 a les 19:08\nLa felicitat no sempre ens és esquiva, hi ha moments en que s'ens ofereix; són felicitats petites potser, però que ens fan la vida més plaent.\nxavier pujol 4 d’agost de 2015 a les 13:29\nUna bona ombra.\nGlo.Bos.blog 4 d’agost de 2015 a les 19:05\nUna ombra desitjable aquests dies de forta calor, l'ombra acollidora dessota la parra.


Rooms Antonietta Milà Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Gabbro 5/6, Ripamonti Corvetto, Milà, Itàlia, 20161 - Veure al mapa\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Milà, no busqui més enllà de Rooms Antonietta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Rooms Antonietta, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, bany compartit per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com jardí. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Milà, el Rooms Antonietta és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nTots els tipus de viatgers (45) Parelles (24) Viatgers en solitari (9) Famílies amb infants petits (1) Famílies amb infants grans (1) Grups (10)


Alcoholisme - FÒRUM.ad\nL’alcohol és la segona droga legal amb més addictes. Només superada pel tabac. Totes dues tenen més addictes que qualsevol droga il·legal. Dintre de les drogues legals també hi són el cafè, el sucre i els medicaments psicotròpics.\nPer un costat, la paraula droga es defineix com qualsevol substància que una vegada ingerida, causa, crea o modifica una conducta. Per l’altra costat, la paraula addicció, ens indica que som esclaus de la substància. Es dediquen tots els recursos materials i/o econòmics a satisfer la necessitat, deixem de costat tota la resta, la família, els amics i el treball.\nÉs un fet que ningú vol ser alcohòlic i dependre d’una substància per a funcionar. S’arriba per associacions errònies. Es comença per l’ús, després li segueix l’abús i acaba en l’addicció. Es comença a beure per plaer i es manté per necessitat. Per a no sofrir l’abstinència. És una addicció on no hi ha culpables, sinó, víctimes.\nLa societat sencera sofrim la problemàtica, però al mateix temps és la que incita a beure, per a després jutjar-nos i anomenar-nos borratxos. S’ha normalitzat el seu consum. Es troba per tot arreu. – Entres al centre comercial o bar, el compres i te’l beus –\nAixí de simple. No et demanen recepta mèdica, ni carnet d’identitat per a aconseguir-lo. No és com una droga il·legal, on vas a la presó per la seva compra.\nLa reflexió que en trec és, si volem una societat no alcoholitzada, perquè no es controla l’ús d´aquesta substància?\nNotícia Anterior: Nuvolositat abundant i noves precipitacions al nord\nSegüent Notícia: Curiositats sobre els animals (I)


Notícies | Francesc Torralba: "Els educadors no volem decidir el projecte vital de l’altre sinó acompanyar-lo en el seu procés”\n09.10.2017 - Màsters i postgraus\nReflexionar sobre quina és la nostra manera d’apropar-nos a les persones que atenen en els nostres serveis o entitats, com respectem els seus desitjos i de quina manera els facilitem el camí per millorar la seva situació personal és el que els assistents a la conferència del Dr. Francesc Torralba van realitzar el passat 19 de setembre a la Facultat d’Educació Social i Treball Social Pere Tarrés. Torralba, director de la Càtedra Ethos de la Universitat Ramon Llull, va començar explicant com s’està deixant en desús la utilització de la paraula “intervenció”, que denota assistencialisme i veure a la persona des de d’una direccionalitat i asimetria. Per al filòsof, és millor emprar la paraula “acompanyament”, que significa compartir el pa, i que expressa simetria entre les dues parts, evitant “una actitud patrimonalista i possessiva” ja que “els educadors no volem decidir el projecte vital de l’altre” sinó “acompanyar-lo en el seu procés”.\nAquest nou enfocament també afecta als equips interdisciplinars i a la manera en que aquests prenen decisions. Torralba posa l’èmfasi en que les decisions es prenguin de forma comunitària, des del perspectivisme. És a dir, la suma de perspectives dels diferents professionals que formen aquests equips disciplinars permeten fer un acompanyament holístic, més integral. La suma, però, no implica que totes les visions tinguin el mateix valor. Hi ha mirades més qualificades que d’altres en alguns temes i cal respectar-les.\nAquestes forma d’acompanyament també té les seves contres. En primer lloc, arribar a un consens entre totes les parts pot esdevenir un procés lent. Moltes vegades, el dia a dia dels serveis o de les entitats ens nega la disponibilitat d’un temps de qualitat però el necessitem atès que estem parlant de vides humanes. En segon lloc, cal adequar els diferents llenguatges i tecnicismes propis de cada professió per fer-nos entendre entre tots. Finalment, perquè la deliberació sigui útil cal tenir en compte les lògiques de poder entre els membres que hi participen. Cal buscar una simetria entre tots els interlocutors, tant en la parla com en els temps d’intervenció.\nPerquè l’acompanyament esdevingui fructuós cal que els professionals que hi intervenen també siguin dúctils, acceptar que en algun moment tots ens podem equivocar. Si acceptem que podem cometre errors també estem rebaixant l’aparició de la frustració i aprenen a gestionar l’angoixa que es pot generar quan tens llibertat total per decidir i no tens clar quina és l’opció correcta o més beneficiosa. Precisament, quan les decisions es prenen en grup, la càrrega és compartida.\nSobre com tractem a les persones en situació de vulnerabilitat, Francesc Torralba va destacar que hi ha diferents grups de persones vulnerables i que aquests alhora també inclouen conjunts molt heterogenis en el seu interior. Cal fer especial menció a que com més vulnerable sigui una persona, més fàcil serà que pugui patir abusos, que sigui utilitzada pels altres... I la vulnerabilitat també pot venir donada per la ignorància sobre algun tema en concrets. Per tant, “a més coneixement, menys vulnerabilitat i menys possibilitats d’utilització”.\nPer Torralba cal anar en compte amb la manera que utilitzem la paraula “vulnerables” per no polaritzar la societat entre aquells que ho són i els que no ja que, per al filòsof, “tots som vulnerables, tenim diferents graus de vulnerabilitat” i el que han de fer els i les professionals que els acompanyen és “apoderar-los per sortir de la seva vulnerabilitat”. Tota classificació ja és una manera de discriminar, és un exercici de poder. Per Torralba, “la vulnerabilitat depèn dels contextos” i ens podem relacionar de tres maneres diferents: a través de la llàstima que deriva en paternalisme despòtic i que es contraposa a la compassió; atribuir una autonomia, unes facultats o unes capacitats que la persona vulnerable no té i que pot provocar que aquesta caigui o es perdi; o ser capaços de saber identificar el grau de vulnerabilitat de la persona i el seu grau d’autonomia personal. Precisament, aquesta darrera és l’opció desitjable ja que ens obliga a discernit, a no fer comparacions i a personalitzar l’acompanyament.\nFinalment, Francesc Torralba va destacar que hem d’educar a les persones vulnerables per a què assoleixin el seu projecte vital, ja sigui el propi ajudant-los a discernir les dificultats i com superar-les, i el de la comunitat, a través de l’acompanyament.\nPoder portar a terme aquest acompanyament holístic i integral requereix de moltes complicitats entre tots els actors socials que poden catalitzar o bloquejar a les persones vulnerables. I ser conscients que durant el camí sorgiran noves eventualitats que ens ajudaran a reconstruir el nostre projecte personal i vital. En aquest sentit és important que evitem, en la mida del possible, el cansament vital i la buidor existencial, un punt que Torralba va destacar que “no se sol plantejar en els grups vulnerables”.


L'Exèrcit d'EUA desmantella un taller de cotxes-bomba i deté 51 iraquians\n11 abril 2021 18:33\nTambé es localitzà un dipòsit d'armes després d'una operació de dos dies a Bagdad\nMilitars d'EUA han localitzat un taller de cotxes-bomba.\nLa insurgència iraquiana patí un dur revés amb el desmantellament d'un taller dedicat al muntatge de cotxes-bomba i el descobriment d'un dipòsit d'armes. L'Exèrcit nord-americà localitzà aquesta fàbrica i detingué 51 persones per interrogar-les durant una operació en què s'empraren dos dies a Bagdad, segons informaren ahir fonts militars dels Estats Units.\nEls soldats descobriren quatre cotxes que estaven sent modificats per poder ser utilitzats com a bombes en accions terroristes contra la Força Multinacional o la població iraquiana. Els militars trobaren igualment més de dotze milions de dinars iraquians (uns 8.300 dòlars) diversos rifles d'assalt tipus Kaláshnikov, abundant munició, detonadors, temporitzadors i material informàtic. Tres persones foren detingudes.\nUnes altres 48 persones foren arrestades en un registre simultani en què els militars dels EUA trobaren un nombre indeterminat de llançagranades, obusos de morter i explosius destinats a la fabricació de bombes casolanes, com les emprades per la resistència per atacar als combois militars a les carreteres.\n«Sempre és un gran èxit privar l'enemic del poble iraquià de les armes que utilitza per matar civils iraquians. Aquests descobriments són un dur cop per a les forces antiiraquianes», digué un portaveu militar en el comunicat.\nL'Exèrcit assegurà així mateix que les persones arrestades formen part presumiblement d'una cèl·lula terrorista responsable de la recent mort de dos soldats nord-americans a causa d'explosions amb artefactes casolans. De tota manera, la nota de premsa no especificava les dates en què es dugueren a terme els descobriments o les detencions associades només assegurava que «foren realitzades recentment». «Els militars creuen que han aconseguit capturar el responsable de finances, a l'acoblador dels artefactes, als observadors i a l'encarregat de detonar-los», conclou la nota.


Nadala 2014: Fina Miralles\nAl voltant de Nadal, la Fundació Joan Miró acull una instal·lació, encarregada especialment a un artista de l’escena local, per marcar la tradicional temporada de festes hivernals. Aquest any, la Fundació ha confiat la nadala a Fina Miralles, artista de Sabadell que va tenir un paper molt important en l’art conceptual català que va sorgir amb força els anys setanta del segle passat. Des del seu refugi actual a Cadaqués, Miralles continua activa i fidel al seu diàleg quotidià amb la terra, el mar i els ritmes de la natura. A 'Fina, sembra, que uns altres ja recolliran', Miralles vincula la simbologia del pessebre amb el solstici d’hivern i amb el cicle anual de regeneració. D’un entorn erm neix un infant miraculós, de la mateixa manera que de l’aparent inacció de l’hivern sorgeix un esclat de vida a la primavera.


El Barça Rugby s’estrena a la gira\nEl conjunt de Sergi Guerrero s’ha entrenat avui per primer cop a les instal·lacions del Waseda University Club, on els jugadors també han fet un clínic amb les categories inferiors del club nipó\nEl nou Barça de rugbi ja s’ha posat en marxa aquest matí. En el primer dia, després de l’arribada de l’equip al Japó, els homes de Sergi Guerrero ja s’han exercitat tant al gimnàs com al terreny de joc. Tot plegat, ho han fet a les instal·lacions del Waseda University Club, conjunt vinculat a la universitat de la ciutat de Waseda, on s'estaran també durant la jornada de demà.\nA més de la doble sessió d’entrenament, els blaugranes també han disputat un partit amistós davant el Waseda University Club. Un partit que, pel fet que són els primers minuts de pretemporada del Barça, s’ha disputat sense contacte físic (rugby touch).\nUn clínic amb els més petits i visita a la penya blaugrana del Japó\nAquest partit amistós s’ha disputat just després que finalitzés el clínic que els blaugranes, conjuntament amb el primer equip del Waseda Club, han fet amb un grup de jugadors del planter del club nipó.\nAbans d’acabar la jornada, el primer equip del Barça de rugbi també ha assistit a la recepció multitudinària de la Penya Barça Japan, on més de 200 penyistes han rebut amb una ovació l’equip. Aquest acte ha comptat amb la presència del president Josep Maria Bartomeu i els directius Jordi Cardoner, Jordi Moix, Pau Vilanova i Emili Rousaud; la delegada de Cultura de la Junta, Teresa Basilio; el CEO Òscar Grau; el director de l’Àrea de Presidència i Junta Directiva, Jaume Masferrer; la consellera d’Empreses i Coneixement del Govern de la Generalitat, Maria Àngels Chacón i el comissionat de Promoció econòmica, Empresa i Innovació de l’Ajuntament de Barcelona, Lluís Gómez. També hi ha assistit l’exjugador i ambaixador Juliano Haus Belletti.


CAN BAUS - Albons - Empordà : Triumvirat Mediterrani XV Fira Grecoromana\nTriumvirat Mediterrani XV Fira Grecoromana\nA l'Escala continuen de festa i diferent de l'altra setmana !\nAqui un resum de les activitats:\nA l'antiguitat romana, triumvirum era cadascuna de les tres persones que formaven una comissió o associació per governar la república. Molts dels aspectes de la vida política, administrativa, social, jurídica i religiosa de Roma es regien per aquest procediment col·legiat.\nA Empúries van conviure tres pobles antics amb cultures diferents: els grecs, els ibers i els romans. La fira del Triumvirat Mediterrani us permetrà reviure aquesta triple riquesa cultural a través de diverses activitats que ens acostaran a la vida a l'antiguitat: exposicions, conferències, visites guiades, tallers didàctics i infantils, lluita de gladiadors, jornades grastonòmiques, passeigs en barca, espectacle de foc...\nTriumvirat Mediterrani. I Concurs de Fotografia. A partir del 14 de maig\nLa música i la dansa a l'antiguitat. Conferència. Dissabte 15 de maig a les 20 h. Ajuntament de l'Escala\nVisites romanes teatralitzades. Diumenge 16 de maig\nOpus musivum. Taller de mosaics. Diumenge 16 de maig\nAquí teniu l'enllaç de la pàgina on hi ha informació més concreta:\nPublicat per canbaus a 1:50


ALP2500: Urkullu, o que facil es opinar dels demés amb les butxaques Plenes.\nUrkullu, o que facil es opinar dels demés amb les butxaques Plenes.\nBé avui tinc ganes de parlar del "senyor" Iñigo Urkullu, el lehendakari basc ha qualificat de contrasentit afavorir aquell que no compleixen el definit.\nI clar que això ho digui un personatge que disposa de dret de pernada, una comunitat que disposa de un règimen especial i el qual no es munyit per ningú, això ratlla el surrealisme.\nOpinar tothom o pot fer, però una persona que disposa del concert econòmic que opini de l'expoliació dels demés, i el que han de fer i com ho han de fer ratlla el surrealisme.\npotser aquest senyor hauria de soportar el poble Català, i llavors que obri la boca, perquè això d'opinar sense fonament es molt facil. jo ja començo a estar una mica tip dels personatges aquests que tenen solucions per tot però que no arreglen res.\nels tipus aquests que jo anomeno "elshauriesde" estan de moda darrerament , però el que han de fer aquesta gent es menys opinar i mes actuar, perque amb l'actuació es veurà si disposen de raons o no per dir el que diuen[noticia]\nPublicat per ALP2500 a 13:59\nLa LLei del Silenci, o més aviat Franco segueix vi...


tens un racó dalt del món: de febrer 2021\nRecordant una de les activitats al voltant dels meus llibres que recordo amb més estima. I ja fa 10 anys!\nEn sortir de casa trobo aquesta estrella cridant-me l'atenció des del terra. Sense assenyalar cap direcció concreta.\nEn tornar a casa ja no hi és.\nAlgú, a més de la sort de trobar-la, ha sentit el desig de posseir-la .\n(desitjo que l'estrella segueixi el seu camí plena de llum.\ndedicat a Isabel Herrada)\nRecordant coses que feia fa 10 anys: la 2a Jornada de bookcrossing massiu a Tortosa\nPublicat por Jesús M. Tibau at 9:08 Cap comentari:\n(repetició d'un apunt de fa 10 anys)\nResum d'una vida literària, o donar gràcies per tants amics\nEn una trajectòria literària, o de qualsevol altra classe, pots anar acumulant mèrits que s'acostumen a afegir de forma resumida en un currículum.\nJo atresoro quelcom més valuós; una llarga i estimada colla d'amics i amigues, de família de lletres, que no se cita al currículum, sinó que es desa prop del cor per a escalfar-te, que no pot resumir-se en poques paraules, sinó que en caldrien moltes, o que simplement pot resumir-se en un majúscul GRÀCIES.\nBona mostra d'aquesta estimada família de lletres és aquest vídeo de regal que han organitzat els amics Ricardo Gascón i Rafael Ricote, còmplices d'altres muntatges, acompanyants d'una bona colla d'amics.\nEls diuen rellotges de sol, però qui marca les hores és l'ombra.\nTrobo aquest paper al terra mentre passejo per la vora del riu.\nAlgú em pot ajudar a desxifrar el missatge?\nPublicat por Jesús M. Tibau at 7:24 2 comentaris:\nMatí d’hivern. El fred es manté amarat de vapor d’aigua. En poques hores es dissoldrà la boira que ara s’endinsa pels carrers més propers al riu.\nLa figura d’un vell travessa la plaça. Du a la mà una barra de pa, potser de quart, potser ja en té prou per passar tot el dia. El seu cos balanceja. No doblega una cama, èrtiga, i el seu pas vacil·la, tremolós, sense perdre un ritme propi a què està avesat. El seu caminar sembla irregular als meus ulls, només, enmig d’aquesta plaça quasi buida.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 11:49 1 comentari:\nEtiquetes: dietari gent\nAvui dijous, a les 20h i 23h en redifussió, des de Constantí ràdio 97.9fm, tindrem el plaer d'escoltar les aportacions que ens han fet arribar Sílvia G. Ferrater , Món Santó, Marisol Nogues , Jordi Prenafeta , Franc Guinart , els germans Axeran i Àlex Pascual, Jesús M Tibau , Pili Cugat i Carlos Lupprian, en l'especial "Parlar en temps de covid" a l'Arran de vers a frec de llavi. No us ho perdeu! També per TDT i streaming.\nUs convido a proposar una revisió dels 10 manaments (o dels 100, vosaltres maneu).\nProposo el primer:\n-No miraràs el rellotge endebades.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 21:31 1 comentari:\n-Polsims de mi et regalo. -Amb avarícia i tendresa els acullo. . Inspirat en una foto de Vicenç Dorsé.\nJa fa 10 anys que Baltasar Casanova i Agustí Bertomeu, els autors de Vocabulari de boca, van dipositar en mi la confiança d'encarregar-me un text per a la contraportada de la segona edició revisada d'aquest diccionari especial, potser poc normatiu, però ple de vida, d'imatges i de paraules del Delta. En aquest enllaç podeu llegir el text de la contraportada.\nDesprés he tingut moltes i molt bones ocasions de coincidir amb l'amic Baltasar Casanova, que forma part de la meva estimada família de lletres.\nJa fa més de 10 anys que vaig penjar la meva primera lectura a youtube. Va ser un fragment de Camí de sirga, de Jesús Moncada Després n'han arribat més de 500 més, que recullo al blog De lector a escriptor, perquè llegir és el pas previ a escriure.\nVirus. Tot el que sempre has volgut saber sobre els virus!\nLa pediatra Anna Estapé et convida a descobrir un munt de curiositats sobre els virus! També entendràs com funciona el nostre sistema immunitari i com combatre les infeccions. Fins i tot, trobaràs una guia per conèixer 11 tipus de virus diferents i molt comuns!\nUna guia sobre els virus completa, rigorosa i àgil amb divertides il·lustracions de l’Ariadna Reyes. Recomanada per a lectors de +9 anys.\nTrobo un cotxe amb matrícula 0000, i tres lletres més. No existeixen arguments per a acreditar que aquesta troballa mereixi cap mèrit per part meva, ni motius raonables que justifiquin que aquest fet m’alegri aquest tram del dia; però, mira.\nDos dones grans, presumptament veïnes, coincideixen al portal d’un edifici: l’una entra, l’altra es troba en ple procés de baixar els últims esglaons, a poc a poc.\n-Que et trobes bé? –s’interessa la primera.\n-Avui sí! –exclama la segona-. És el primer dia que no m’ha agarrat res –afegeix.\nPotser la clau de la felicitat és ser poc ambiciós, i simplement (que no és poca cosa) tenir prou força per baixar al carrer.\nAquelles persianes a mig caure, tortes, com un ull de la casa a punt de tancar-se.\nAquell color sense nom que unifica la façana, que la fa invisible.\nLa indiferència del món a la vorera, que no mira cap a dalt.\nPublicat por Jesús M. Tibau at 14:34 Cap comentari:\nParaules inspirades per la foto de Montse Argerich\nCriada a l’illa de Buda és un homenatge al poble que va donar vida a l’illa als anys quaranta i cinquanta, en un marc de postguerra, repressió i fam. Les famílies d’aquesta novel·la van tenir la sort de poder abandonar les seves llars per anar a viure a un lloc idíl·lic: un bell paratge natural on hi abundaven tots els recursos necessaris per ser feliç.\nEn masos i barraques, entre camps d’arròs, horts, angules i fotges, els buderos i les buderes van viure allí el que segurament van ser els seus millors anys. Buda es va convertir, sens dubte, en un dels pobles més lliures de tot Catalunya, on la gent vivia i treballava lliurement, mantenint una molt bona\nrelació amb els propietaris de l’illa, els germans Borés.\nLa protagonista d’aquesta novel·la, la Josefina, va ser enviada pels seus pares a Buda a servir a una família amb només 8 anys. De la seva mà coneixerem a molts personatges, descobrirem els racons més bonics de Buda, l’església i l’escola, la casa dels amos... Una vida plena de vivències, moltes impròpies per a una nena del seu temps. Injustícies i abusos en una època clarament masclista on la dona tenia un paper més que secundari.


Els bulevards del cor - Diario de Mallorca\nEls bulevards del cor\nEl pèl fou sempre, ho és encara, un misteri. "Allà on hi ha pèl, hi ha alegria", diu l´antiga saviesa del poble. "Estira més un pèl de foradell que una corda de vaixell". El pèl fou, encara que hi ha homes que es depilen amb cera, un signe de masculinitat. Em referesc al pèl arcaic, com per exemple el de sant Joan Pelós. Potser per això, quan era obligatori el servei militar, t´amenaçaven sempre que et cauria el pèl. Si no portaves amb prou diligència el mosquetó i les sabates lluents, posem per cas, podien enviar-te al barber perquè et tallàs els cabells a zero.\nEl pèl de les dones és una altra cosa. Els integrismes religiosos tendeixen a amagar-lo: un vel al cap, un burka… Però no és convenient que el cos de la dona sigui pelut, tot i que, a vegades, pot ser una gràcia del cel. Hi ha hagut reines, deesses i santes peludes. Santa Maria Egipcíaca es retirà al desert com els anacoretas i li sortí pèl arreu del cos. Conten que una princesa portuguesa a la qual el pare volia casar amb el rei de Sicília en contra de la seva voluntat demanà al cel que li sortís barba per tota la cara. Així succeí i el rei que la pretenia se´n va desentendre. El papa de Roma, davant aquest miracle, la proclamà santa; però amb el temps, perquè no en féu d´altres, la descanonitzaren.\nHe vist a la Cinémathèque Française una exposició sobre els cabells de les dones al cinema. Brune / Blonde és un recorregut històric per la geografia del pèl, a través dels gestos i la sensualitat del pèl. De com el pèl contribueix a crear la ficció. I de quina manera els cabells defineixen l´estètica, la política i la sexualitat de cada època. El cine ha fet que els cabells femenins esdevinguin un motiu esencial de la seva mitologia. Els grans cineastas dels cabells: Buñuel, Fasbinder, Hitchcock, Antonioni, Bergman, Godard, Linch… La cabellera de Catherine Deneuve, falsament rossa, suggereix la nuesa de la dona elegant, bella, gèlida. Pens ara en Belle de jour de Luís Buñuel. Pens en la femme fatale, que encarnà admirablement Marlene Dietrich, en la nina eròtica que semblava Marilyn Monroe, amb la fredor elegant de les dones que protagonitzaren les pel·lícules de Hitchcock: Kim Novak, Grace Nelly… El caire misteriós de la dona –afirmava Hitchcock- ha d´esser ros, subtilment nòrdic. Però, més que en el color dirigia el seu fetitxisme sobre la forma. Pens en el moviment dels cabells de Rita Hayworth a Gilda, en una de les escenes més eròtiques de la història del cinema: canta, balla, es despulla d´un guant i el fa voltar glamurosament.\nHi ha una fotografia de Philippe Halsman de 1959: apareix Marilyn. Halsman li havia dit que saltàs, ella ho féu. La sensualitat és desbordant. Hi ha una certa coincidencia amb les pintures que representen l´Assumpció de la Marededéu. Marilyn, entre Venus i Maria Santísima.\nPerò la intenció d´aquells que imaginaren l´exposició és mostrar els efectes dels moviments dels cabells a l´interior d´una pel·lícula: els pentinats moldejats pèr la laca de Brigitte Bardot, els cabells retallats de Louise Brooks, les metxes ondulants de Verónica Lake defineixen els seus temps respectius: els cabells curts dels anys vint, els cabells platinats dels anys trenta… L´exposició mostra els lligams secrets entre el cinema, la pintura, la fotografia, la història, la mitologia… Potser totes les dones de Paul Delvaux són la mateixa: quasi immòbils, però s´escapen d´un somni i regnen, tanmateix, sobre els bulevards del cor.


LES PLANTES MÀGIQUES DE L'ILLA DE SOCOTRA | Espores\nLES PLANTES MÀGIQUES DE L’ILLA DE SOCOTRA\nSocotra és un petit arxipèlag iemenita de quatre illes situat en l’Oceà Índic. L’illa més gran conté al voltant del 95% de la massa terrestre de l’arxipèlag, i la resta són com petites esquitxades en l’oceà que alberguen algunes de les espècies més curioses del planeta.\nSocotra és l’illa més extraterrestre del món. Es troba uns 240 quilòmetres a l’est de la Banya d’Àfrica i 380 quilòmetres al sud de la Península Aràbiga. L’illa està molt allunyada, com perduda en el no-res, com si haguera aparegut ací de sobte. Res del que coneixem en el nostre planeta s’assembla a Socotra. És un lloc únic la màgia del qual radica en la seua singularitat d’espècies, tant vegetals com animals.\nCuriosament, és precisament el fet que es trobe tan aïllada el que ha produït un procés d’especiació únic pel qual un terç de la vida vegetal de l’illa només existeix allí. Igual que passa a les Illes Galápagos, Socotra està plena de 825 espècies de plantes endèmiques, i per açò són molts els que pensen, en forma de confabulació, que si Darwin haguera visitat aquesta illa la seua Teoria sobre l’Evolució de les Espècies s’haguera matisat de forma encara més clara. No obstant açò, i a diferència de les Illes Galápagos, Socotra està significativament més habitada, i ho ha estat durant uns 2.000 anys. Més de 50.000 persones viuen en l’illa principal de l’arxipèlag. La pesca, la ramaderia i el cultiu de dàtils són les principals ocupacions de la població indígena.\nUna de les plantes més cridaneres de Socotra és l’arbre de sang de drac (Dracaena cinnabari), que té un aspecte estrany i la llegenda del qual, com no pot ser d’una altra forma, està relacionada amb la màgia. Es tracta d’un arbre amb forma de paraigua descrit per vegada primera en 1882 per Isaac Bayley Balfour. Segur que a molts de vosaltres us resulta familiar, una miniatura d’aquest arbre es troba en Windows com a icona de comunicació. Els antics pensaven que la seua saba roja produïda en el tronc de l’arbre era la sang del drac, cercada com una medicina i un medi de contrast, i en l’actualitat utilitzada com a pintura i vernís. En el món existeixen altres arbres dracs (Dracaena americana, de Centreamèrica, el Drago canari o l’Arbre Drac Gabal d´Elba- Dracaena ombet), però la peculiaritat d’aquest és que només podem trobar-lo en Socotra (llegir article relacionat).\nEntre els tresors vegetals de l’Illa de Socotra trobem l’arbre del cogombre Dendrosicyos socotranus, un monotípic gènere de les curcubitàcies, espècie endèmica d’aquestes illes sent aquesta varietat l’única que creix en forma d’arbre. Aquests arbres, de cos gros i branques xicotetes, que s’assemblen en aspecte a una botella, són una relíquia en l’illa, on han crescut de forma inalterable des de fa centenars d’anys perquè s’adapten perfectament al clima àrid i sec imperant en la zona. Les flors de l’arbre cogombre són masculines i femenines al mateix temps i tenen un color càlid, entre el groc i el taronja. Els seus pètals llargs i els seus fruits ovals tenen primer un color verd que es transforma en roig en madurar. Es reprodueix solament per llavor, i no hi ha dubte que aquestes espècies són rares i diferents i caldrà cuidar-les perquè no desapareguen.\nUna altra de les plantes típiques de la illa és la Dorstenia gigues, una planta suculenta de família dels baobabs que pot albergar en el seu interior centenars de litres d’aigua. Aquesta planta, coneguda també com “la figuera de Socotra”, és una espècie de la qual queden molt pocs exemplars en el món. És molt difícil que es reproduïsca per esqueixos, igual que és complicat que les seues llavors germinen donant pas a exemplars adults.\nEl magraner de Socotra (Punica protopunica) és una altra d’aqueixes espècies que alerten a biòlegs i viatgers de fins a quin punt la flora de l’illa ha romàs intacta des de fa milers d’anys. La Punica protopunica és una de les dues úniques altres espècies del gènere Punica que hi ha en el món. A diferència del magraner comú, aquest arbre endèmic de Socotra dóna uns fruits rosa, el sabor dels quals és menys dolç que al magrana. Evidentment, i igual que la figuera de Socotra, aquest arbre és molt cobejat en l’illa pels seus fruits.\nEls antics habitants de Socotra recorrien a la màgia dels àloes per al seu ús medicinal i cosmètic. El Aloe perryi (que rep el seu nom en honor de Wykeham Perry, recol·lector de plantes en Socotra a la fi del segle XIX) és una varietat d´àloe que té com a principal peculiaritat unes dents de color marró en les seues fulles. A més, altres característica és que creix de forma individual, aconseguint una grandària de 30 cm de llarg. Cada exemplar posseeix entre 12 i 30 fulles lanceolades que formen denses rosetes. Les fulles són de color verd, tenyit de vermellós de 35 centímetres de llarg i 7,5 centímetres d’ample. La inflorescència és en general de dues a tres branques i aconsegueix una longitud de 50 a 60 centímetres.\nLa Boswellia socotrana tanca el cercle de grans espècies endèmiques de Socotra. En aquest cas, es tracta d’una raríssima varietat del gènere de les Boswelias, un reduït grup d’espècies arbòries molt populars per produir resines aromàtiques. Aquestes gomorresines tenen diversos usos com són el farmacèutic (particularment com antiinflamatoris), elaboració de sub-productes aromàtics i ja directament com el popular encens. De fet, es documenta que l’encens Bíblic va ser probablement un extracte de la resina de Boswellia sacra. L’extracte de llet de la Boswellia socotrana és una de les activitats comercials més importants de l’Illa de Socotra, doncs els usos d’aquesta saba blanca són variats en construcció de cases, vaixells i utensilis per a la pesca de la població local.\nilla de socotra illes plantes socotra


Viatges: Perpinyà_12: Museu d'art Jacint Rigaud\nVaig anar visitar el museu d’art Rigaud. Es troba en un altre palauet, o més aviat en dos palaus. És el museu d’art de la ciutat.\nLa idea va sorgir l’any 1820, per part del prefecte de la ciutat, el marquès de Villeneuve- Bargemont, que per crear el museu va anar comprant quadres, molts d’ells de Jacint Rigaud, que era un català retratista de la família reial.\nEls quadres que comprava els anava col·locant a l’atri de la universitat. Ara be, quan el marquès va marxar del Rosselló, la idea del museu d’art va quedar aturada fins que es va reprendre l’any 1832 i un any més tard, el museu obria les seves portes al públic.\nDesprés de la segona guerra mundial el museu es va renovar totalment. Si no estic confosa, inicialment el museu estava a la universitat i no va ser fins a l’any 1979 que es va traslladar al palau de Lazerme, que era propietat de l’ajuntament.\nEn aquest museu hi ha algunes de les obres mestres de Rigaud, però a més hi ha peces de diferents períodes, destacant les període medieval. L’any 2017 es va fer una reforma i ampliació del museu i hi ha també una bona representació de l’art català del segle XX. Hi ha diverses obres d’Aristides Maillol, una d’elles al pati d’entrada.


La certa violència i la violència certa (Maiol Roger)\nLa certa violència i la violència certa\nQue arriba violència a Catalunya és un avís habitual a la premsa que, com que estem en temps de Procés, ve de la mà de l’independentisme\nMAIOL ROGER | 11/09/2018 19:01\n260x366 Portada d'El País, 11 de setembre del 2018 Portada d'El País, 11 de setembre del 2018\nTOTHOM A COBERT, que venen els violents! El País podria haver fet aquest títol en l’edició d’ahir, però va triar-ne un amb aparença més seriosa: “La policia alerta que grups radicals planegen actuar «amb certa violència»”. Que arriba violència a Catalunya és un avís habitual a la premsa -normalment és un grup d’anarquistes italians que mai acaba apareixent- que, com que estem en temps de Procés, ve de la mà de l’independentisme. Però per què “certa” violència? Per dos motius: és la terminologia que fa servir la policia en l’informe que cita El País i és la manera de fer servir el mot amb la boca petita: els perillosos actes són, com a molt, previsions de talls de carretera. Suficient perquè el ministeri de l'Interior es plantegi enviar més policies i guàrdies civils. Aquests sí que van dur violència l’any passat. De la certa.\nEn la notícia de sota, el diari de Prisa fa un reportatge sobre el color groc en què diu: “És possible que fos escollit simplement perquè no en quedava cap de lliure”. Quan algú escriu “és possible” és perquè no ho sap del cert. Com explica la periodista Maria Xinxó al llibre Jo també porto el llaç groc, el groc es va escollir en una reunió el matí següent de l’empresonament dels Jordis perquè era el color de l’Assemblea. Però la coincidència cromàtica passa de llarg per al diari. Això sí, en el rigorós repàs del groc en la història, apunta: “Valorat a Grècia i Roma, després es va convertir en un color identificat amb tot el que és dolent”. Més o menys com segueix passant avui amb el groc i la premsa espanyola.\nEl Punt Avui és, de llarg, el diari més optimista amb el Procés. El rotatiu obria ahir en portada amb un “Directes al cim” -un del eslògans de la manifestació-. Tenint en compte les giragonses polítiques i la manca de pla, posar-ho de titular significa que El Punt Avui coneix una drecera, o que la fe mou muntanyes... i cims.


L’investigador de la UPV Jaime Lloret, primer president espanyol del Comitè Tècnic Internacional d’Internet (ITC) – Lo Campus diari\nL’investigador de la UPV Jaime Lloret, primer president espanyol del Comitè Tècnic Internacional d’Internet (ITC)\nJaime Lloret, professor i investigador en l’àrea de les telecomunicacions del campus de Gandia de la Universitat Politècnica de València, ha sigut elegit president de l’Internet Technical Committee (ITC), organització d’àmbit mundial creada per la IEEE Communications Society i la Internet Society, les dues associacions que més han contribuït al desenvolupament d’Internet des del seu naixement.\nLloret, que ocuparà el càrrec fins a l’any 2015, considera “un gran honor presidir aquest organisme, ja que, d’una banda, sóc el primer investigador espanyol que ha sigut seleccionat per a presidir aquest comitè i, d’altra banda, el fet d’haver rebut molts més vots que els altres candidats fa que senta un sòlid suport per a desenvolupar el càrrec”.\nL’investigador espanyol desplega l’activitat docent al Departament de Comunicacions de la UPV i la labor investigadora a l’Institut d’Investigació per a la Gestió Integrada de Zones Costaneres (IGIC), situat al campus de Gandia. Les principals àrees acadèmiques d’interès per a ell són els protocols i algorismes de comunicació, les xarxes de sensors, les xarxes de distribució de vídeo, el protocol de televisió per Internet (IPTV), les xarxes d’àrea local sense fil i les noves estratègies educatives.\nCom a nou president de l’ITC, Lloret té clars els seus objectius: “A més de promoure nous estàndards relacionats amb Internet, la meua intenció és potenciar la investigació a través de la creació de congressos internacionals i revistes tècniques d’alt nivell”. Entre les seues activitats, l’ITC promou la investigació d’Internet i el desenvolupament empresarial de noves aplicacions en la xarxa. Així mateix, treballa en la creació i fixació d’estàndards per a Internet, el disseny òptim de les xarxes i el control dinàmic de la qualitat del servei.♦


CONTEXT Galeria - CARTOGRAFIES PARAL.LELES\n19/11/2015 a 09/01/2016\nUs convidem a transitar i explorar cinc llocs diferents, cinc paratges imaginaris. Qui sap si endinsant-nos en aquests mons paral·lels , ens sorprenem caminant per les nostres pròpies utopies i distòpies?\nCartografies paral·leles, el títol que han triat aquest cinc artistes de comú acord no és fruit de l’atzar. Serà un punt de reflexió dins de la seva recerca creativa que ens mostra el que és rellevant per a ells en el moment actual?.\nTots ells coincideixen al parlar-nos del que consideren realment important. Ens parlen de camins interiors, de viatges, de recorreguts, de processos , d’opcions, d’empremtes i també de projectes de futur.\nNo és arriscat pensar que els cinc han decidit aturar-se, mirar enrere i veure el camí fet i el que volen seguir a partir d’ara.\nDates: del 28 de novembre al 28 de desembre de 2015\nInauguració: dissabte 28 de novembre a les 12 h.\nParticipants: Nicole Deuster, Gemma Canal, Xus Anglès, Noelia Sánchez, Pablo Leonardo MartínezLloc: Galeria CONTEXT\nCarrer de Viñolas, 8-10 Sant Cugat del Vallès (Bcn)\nAlguna de l'obra exposada\nCONTEXT organitza i presenta puntualment exposicions temàtiques de joieria contemporània, tant dels artistes de la galeria com d'altres artistes o col.lectius convidats. Els treballs dels artistes participants es difondran online/offline i es publicaran en un catàleg virtual.


La mala qualitat de les dades és una preocupació creixent per a molts líders empresarials, ja que no aconsegueixen els seus objectius. L'equip d'analistes de dades, que suposadament ha de produir informació fiable sobre les dades, dediquen el 80% del seu temps a netejar i preparar dades, i només queda el 20% del temps per fer l'anàlisi real. Això té un gran impacte en la productivitat de l'equip, ja que han de validar manualment la qualitat de les dades\nAcabes de tornar d’una setmana a Las Vegas amb una altra fira de la indústria. Us heu esgotat, heu quedat completament pendent del correu electrònic i d'altres projectes i teniu un munt de nous clients potencials que cal validar i introduir al vostre sistema CRM. Fixant-vos en aquest gegantí full de càlcul Excel, sabeu que us portarà tot el dia processar les dades de contacte. Introduir i netejar manualment les vostres dades és com veure la pintura seca, avorrida i angoixant


L’Abella – Pàgina 2 – Patrimoni Existencial\nEtiquetat Cabanes3 comentaris\nTeuleria de Castellar\nPublicat el 25 febrer 2012 by Francesc Roma Casanovas\nAl costat de la bassa de Castellar queden les restes d’una teuleria (41º 44’ 225 – 002º 14’ 826 – 590). Es reconeix per la seva planta quadrada, d’uns quatre metres de costat. Actualment està en un estat molt ruïnós.\nEstà feta amb pedra seca i a la part de la boca es veuen uns troncs que degueren d’actuar com a bigues per separar els diferents pisos de l’estructura. S’evidencia una estructura de com a mínim dos pisos (però que podrien haver estat tres). En el pis inferior hi hauria la fogaina, a la qual s’accediria des de la boca, i a la superior la cambra on es couria el material.\nLa part frontal fa gairebé quatre metres d’alçada i la superior està aixecada aproximadament un metre sobre el nivell del marge on s’ha construït per poder aprofitar precisament aquest desnivell. A la banda nord semblaria haver-hi hagut una entrada per posar i treure el material que s’havia de coure o que ja estava cuit. Als rodals hi ha restes de teules i de maons, que evidencien l’ús que se li va donar.\nRefugi superior de la Solella de l’Oller\nPublicat el 14 febrer 2012 by Francesc Roma Casanovas\nRefugi superior de la Solella de l'Oller\nPrecari refugi format sota un gran bloc calcari caigut, de dimensions expectaculars. El gran bloc superior, de més de dos metres d’alçada, permet un sostre pràcticament pla. Reposa entre els materials sedimentaris caiguts del cingle (pedres i terra), a la banda de ponent, i un altre gran bloc, a llevant. L’espai original es va eixamplar fins a aconseguir una superfície força irregular de 4,10 m x 2,50 m i una alçada mitjana d’1,50 m.\nA la cara nord, l’obertura, que ja era més petita, ha estat parcialment tancada amb un mur de pedra seca. El fet de quedar lleugerament més elevada li dóna l’aparença d’una finestra. En canvi, a la cara sud-oest hi ha una gran obertura per on s’accedeix a l’interior.\nAquest refugi presenta mostres evidents d’haver estat ocupat esporàdicament en els darrers anys.\nEs troba en el punt 41º 45′ 228 – 002º 14′ 104 – 577, una vintena de metres per sobre de la pista.\nEntre la pista i aquest refugi hi ha un altre bloc amb un precari recer tancat per un petit mur de pedres, segurament de construcció recent. Es troba en el punt 41º 45′ 229 – 002º 14′ 117 – 568.\nReconeixement-NoComercial-SenseObraDerivada 2.5 de Creative Commons


PIMEC Vallès Occidental presenta la 5a edició del programa ‘Accelera el creixement’ – L'independent\nProporcionar les eines i el suport necessaris perquè les empreses reflexionin i identifiquin les claus d’èxit per al seu creixement a partir d’un full de ruta validat per experts en el foment del creixement empresarial és l’objectiu del programa ‘Accelera el Creixement’ que la patronal PIMEC i la Diputació de Barcelona convoca enguany per cinquè any consecutiu.\nLa presentació d’aquesta cinquena edició del programa ha tingut lloc avui al SC Trade Center de Sant Cugat i ha comptat amb la participació del president de PIMEC Vallès Occidental, Francesc Elías, qui ha destacat “la importància de la col·laboració publicoprivada per impulsar aquest tipus de projectes que ajuden a potenciar la competitivitat de les pimes del territori”.\nPIMEC Vallès Occidental torna a participar en aquesta convocatòria traslladant aquest programa a les empreses de la comarca per tal que puguin acollir-s’hi i esdevenir una de les 50 organitzacions de la demarcació de Barcelona que es beneficiarà de l’assessorament i acompanyament especialitzat per definir un pla de creixement, amb un tutor individualitzat durant els 8 mesos de durada del programa.\nL’assessorament està pensat per a pimes de més de 3 treballadors, amb 5 o més anys de trajectòria empresarial i amb centre de decisió a les comarques de Barcelona.\n← El Posa’t la Gorra celebra la 14ena edició a Port Aventura el diumenge dia 5 de juny\nBarberá, continua su relación con las Pruebas Combinadas del atletismo →\nContinuen les activitats del 25 de Novembre, Dia Internacional contra la Violència vers les Dones\n28 de novembre de 2013 Redacció\t0\nComencen els tràmits per l’impost sobre CO2 als vehicles contaminants


Actualitzada 27/01/2021 a les 06:10\nSi el Tribunal Superior de Catalunya no diu el contrari, el 14 de febrer se celebraran eleccions al parlament de Catalunya. La maquinària per al vot dels residents catalans a l’estranger està en marxa i va ampliar terminis després que els comicis inicialment s’ajornessin al maig per posteriorment tornar a fixar-se el 14 de febrer per una decisió judicial preliminar. Fins ahir els residents a l’exterior podien sol·licitar el vot, tràmit necessari per poder participar en els comicis. Un cop rebin les paperetes, els electors residents al Principat tindran les dues opcions habituals per dipositar-les: o bé enviar-les a través del correu o bé entrar-les a l’urna que s’habilitarà al consolat espanyol a Andorra. Una urna que ja s’habilitarà el 10 de febrer i que estarà instal·lada en seu diplomàtica fins al mateix 14 de febrer al migdia. En concret, els horaris per portar la papereta seran el 10,11, 12 i 13 de febrer entre les nou del matí i les vuit del vespre i diumenge 14 de febrer es podrà fer entre les nou del matí i dos quarts de tres de la tarda. Si s’opta per l’opció de l’enviament a través de Correus, el tràmit es podrà fer fins al dia abans dels comicis, el 13.\nUn total de 13.941 residents catalans a Andorra tenen dret a vot aquestes eleccions. Són uns 800 més que en les eleccions anteriors, les de desembre del 2017, excepcionals perquè les convocava el govern espanyol en haver intervingut la Generalitat. Llavors van votar 3.474 residents.\nAmb lo democràtic que era anar a votar portant la papereta impressa de casa, en un tupper de plàstic, sense cens i les vegades que un volgués i ara aquests ens fan anar a l'ambaixada d'un estat veí opressor\n#3 Justicia prostituida\nJaume va dir..es molt desagradable anar a votar a un niu de policia patriòtica i fanàtics de la villa i la corte, em posaré una pinça per tapar-me el nas, no vagi a veure la foto del juanca i m'agafin ganes de vomitar\njust ahir declarava el comissari villarejo, pero no ens equivoquem, a espanya una comissió d'investigació de polítics no aclareix res, nomes serveix per veure la mala educació que tenen alguns, dona vergonya aliena els circs que es monten.\nAquest cas el deixaran en mans de la justicia....(Bufff....no se que es pitjor), amb la Dolores Delgado de Fiscala General i colega de Villarejo...\nes molt desagradable anar a votar a un niu de policia patriòtica i fanàtics de la villa i la corte, em posaré una pinça per tapar-me el nas, no vagi a veure la foto del juanca i m'agafin ganes de vomitar\n#1 Viure del cuento\nSi voten es que tenen interessos politics. Tanqueu l'ambaixada


Ensalada cruixent amb bacallà fumat i vinagre balsàmic de mango – taulaposada\nensalades · entrants · General · peix i marisc\nEnsalada cruixent amb bacallà fumat i vinagre balsàmic de mango\n16 de Novembre de 2015 11 de Setembre de 2017 taulaposada\nLes receptes que més problemes em donen a l’hora d’anomenar-les són les ensalades. A no ser que sigui una ensalada clàssica, les demés no saps com descriure-les: per ingredients pot resultar llarg i pesat, la pots adjectivar o pot ser per alguna cosa que evoqui. Amb aquesta no ho vaig saber fins que me la vaig menjar. L’havia començada a fer per intuïció, sabent alguns dels seus ingredients però no tots i amb les primeres mossegades vaig endevinar que no podia tenir altre nom.\nDes de fa un temps la marca “Glosa Marina” elabora els seus productes a Llubí. Les sals provenen de les salines de Campos i els vinagres balsàmics de diversos tipus es fan de manera totalment artesanal, seleccionant matèries primeres de qualitat. Fa unes setmanes vaig comprar aquesta crema balsàmica de mango que m’ha semblat ideal per contrastar el plat amb un punt àcid i dolcet. Si voleu veure més productes de Glosa Marina podeu clicar aquí.\n1/2 bulb de fonoll\n1 remolatxa crua\n80 gr bacallà fumat\nVinagre balsàmic de mango\noli verge d’oliva, sal, pebre bo\nPelarem la remolatxa i la tallarem a rodanxes primes. Les escaldarem o les farem al vapor uns dos o tres minuts.\nTallarem en juliana un bocí de col llombarda i farem el mateix amb el bulb de fonoll i la ceba. Mesclarem amb la remolatxa, amanirem amb el balsàmic i l’oli i salpebrarem. Afegirem el bacallà fumat i servirem.\nNota: Vos aconsell que useu uns guants si no voleu acabar amb les mans vermelles de remolatxa. Pel que fa al bulb de fonoll, millor que utilitzeu les parts interiors, més tendres per menjar crues i les altres les reserveu per coure o per a una crema de verdures. Els brots verds de fonoll seran un bon punt per a l’ensalada.\nEntrada anteriorFalafels de carabassa amb salsa chermoula\nSegüent entradaDiumenge 22 taulaposada participa a la fira de la Mel de Llubí\n4 thoughts on “Ensalada cruixent amb bacallà fumat i vinagre balsàmic de mango”\nEsperança ha dit:\n16 de Novembre de 2015 a les 12:26\nUn autèntic plaer, com sempre, tastar les teves suggerències. Ets fantàstica!!!\n16 de Novembre de 2015 a les 20:17\nMoltes gràcies, Esperança. Esper que t’agradi la recepta. Besades i fins prest!!!\nCaty ha dit:\n24 de Novembre de 2015 a les 11:19\nJo tampoc sabria com nomenar una amanida que no sigui de les clàssiques, però sempre podem batejar-ho amb algun nom especial i així començar per alguna cosa. De tota manera, m’ha agradat molt l’amanida, la remolatxa m’encanta, la col em queda pendent, no és la meva gran il·lusió però he de donar-li més oportunitat.\n25 de Novembre de 2015 a les 10:58\nSí, tens raó, és complicat, a veure si qualque dia em passa un nom original pel cap i en feim un clàssic,…hahahah. Gràcies per la visita i el teu comentari. Fins aviat!\nRespon a Caty Cancel·la la resposta\nJuny: sardines farcides amb tomàtigues confitades\nCoca de pebres torrats i blaves


Bargalló defensa suprimir l'actual assignatura de religió i que l'escola sigui laica\nEl conseller anuncia que s'oferirà fer religió islàmica si hi ha demanda\nLes escoles de Palma rebran nou milions d'euros d'inversió. / I.B.\nBarcelonaL'Estatut d'Autonomia recull que l'educació pública ha de ser laica, és a dir independent de qualsevol religió, però a la pràctica la religió catòlica –en base a uns acords entre l'Estat i la Santa Seu– té "preeminència" a les aules d'Espanya i també de Catalunya. El conseller d'Educació, Josep Bargalló, però, vol replantejar l'ensenyament de la religió a les aules: primer, deixant clar que aposta per "no incloure a l'escola la formació confessional com a matèria curricular, lectiva i avaluable" i, segon, creant una assignatura sobre religions i moral, que permeti als alumnes conèixer la diversitat de creences.\nPer a Bargalló, replantejar la religió a l'escola obre una via per lluitar contra la segregació escolar. "L'ensenyament d'una religió com a dogma o doctrina des d'un marc lectiu, curricular i avaluable és una opció contradictòria amb la concepció d'una escola mai segregadora", ha dit en un acte de la Fundació Ferrer i Guàrdia. Segons ha defensat, les escoles no poden permetre "la separació de l'alumnat per cap motiu, ni de gènere, ni d'origen, ni de classe, ni de creença". És el primer cop que un conseller d'Educació defensa, amb aquesta contundència, la laïcitat de l'escola catalana. "Volem una educació laica", ha insistit.\n"La meva proposta és la no inclusió a l'escola de la formació confessional com a matèria curricular, lectiva i avaluable" "\nEl buit que deixaria l'assignatura de religió l'ompliria una nova matèria molt més àmplia. Bargalló ja havia dit que és partidari d'introduir una matèria que no sigui religió, sinó cultura religiosa, que "abasti un coneixement de totes les creences" religioses. Per deslligar-se de les cotilles de la Lomce, Bargalló ha remarcat que cal donar un pas endavant per "exercir una efectiva competència exclusiva" del Govern a l'hora d'elaborar el currículum escolar i crear aquesta nova assignatura sobre cultura i el fet religiós i moral. Per aconseguir una escola 100% laica, Bargalló ha dibuixat tres vies: la constitució d'una república catalana, pressionar perquè l'Estat modifiqui el seu marc normatiu o bé un "gran consens social" català que permetés elaborar "un marc propi" al marge de l'Estat perquè la formació en cultura i fet religiós i moral "suplís" l'ensenyament confessional.\nSet de cada 10 escoles concertades a Catalunya són cristianes i escolaritzen el 20% del total d'alumnes\nPerò cap de les tres opcions sembla fàcil de moment. Mentre no es donin aquestes condicions, el departament "està obligat a cenyir-se a allò que diuen les directrius del currículum de la Lomce i el desplegament del BOE". És a dir que als centres de primària i ESO s'han d'oferir les religions catòlica, evangèlica, islàmica i jueva com a assignatura. Bargalló s'ha limitat a dir que s'oferirà "l'ensenyament de l'islam, el judaisme i l'evangelisme", perquè tinguin "igualtat de condicions", però sempre en funció de "la viabilitat de la demanda i de la itinerància del professorat". Ha dit que les converses amb la comunitat islàmica estan avançades per poder fer un pla pilot de cara al curs que ve i ha deixat clar que els docents no seran imams sinó professor especialitzats. Ara no hi ha cap escola a Catalunya que ofereixi classes de religió islàmica, tot i que és una llarga demanda de les famílies, que tenen reconegut el dret a aprendre la seva religió a l'escola des del 1992.\nA Catalunya hi ha més de 400 escoles religioses concertades. De fet, gairebé set de cada 10 escoles concertades són cristianes i escolaritzen el 20% del total d'alumnes de Catalunya.


20 May 11:00h\n'Wellness morning' (matí saludable) amb la XDESC\nD'11 a 12:30 h. Aquest mes la XDESC us porta una proposta molt saludable. Es tracta de dedicar mig matí a la nostra salut i benestar, un tema que moltes vegades es passa per alt o que es posposa perquè sempre tenim una cosa més urgent a fer, oblidant que la nostra salut és el més important.\nEl teletreball i les restriccions en els nostres hàbits quotidians propicia que ens moguem menys. Està comprovat que fer exercici ens aporta nombrosos beneficis físics i mentals i ens omple d'energia. Per això us proposem aquesta trobada a l'aire lliure per posar-lo en pràctica.\nDe la mà de les sòcies Inez del Prado i Christin Jaesch es parlarà de reiki i de la quiropràctica des d'un punt de vista pràctic i dinàmic. Un matí revitalitzant en el qual es realitzaran exercicis per recompondre el nostre cos i la nostra ment.\nActivitats: Estiraments, treball d'algunes zones de l'esquena que es solen castigar més -des de les cervicals fins a les lumbars-, correcció de les males postures, caminar, conversar i meditació guiada per reconnectar-nos i compartir l'energia del grup.\nEquip: s'aconsella roba i calçat còmodes, tovallola o estoreta per als exercicis, aigua i... no oblideu la mascareta!\nActivitat gratuïta per a sòcies i simpatitzants.\nMés informació i inscripcions a: Xarxa de Dones Emprenedores de Sant Cugat (XDESC).\nLloc de sortida: Prop de la farmàcia del Parc Central\nDATA: dijous, 20/mai, 11:00h


Vuit propostes a les ‘Nits a la Fresca’ 2022 de Sant Hilari Sacalm\na 01 Juliol 2022\nEls dijous d’estiu a Sant Hilaria Sacalm són musicals. A partir de les deu del vespre, els Jardins de Can Rovira, acullen les actuacions de diverses formacions del país.\nRiells i Viabrea celebra el Dia de l'Orgull LGTBIQ+\na 29 Juny 2022\nSota el lema ‘Riells és divers’, les regidories de Joventut i d'Igualtat de Riells i Viabrea, conjuntament els joves del municipi, han celebrat diverses activitats amb motiu del 28J, el Dia Internacional de l’Orgull LGTBIQ+.\nL’empresariat aprèn a elaborar textos més persuasius per incrementar vendes\na 28 Juny 2022\nEl Centre - Eix de Negoci, l’espai de generació d'oportunitats de negoci i promoció de l'emprenedoria a Santa Coloma de Farners, durant l’última setmana del mes de juny ha organitzat unes sessions formatives perquè les emprenedores i emprenedors colomencs aprenguin a potenciar la seva imatge i impactar amb les paraules.\nRiells i Viabrea celebra la graduació dels alumnes de 4rt d’ESO\na 23 Juny 2022\nIntensa activitat musical l’ha que s’ha viscut, aquest dilluns i dimarts, a l’Auditori de Santa Coloma de Farners per a celebrar diverses efemèrides.El final de l’ESO marca un abans i un després en la vida dels estudiants. És el final d’una etapa i el començament d’una de nova. Una que no serà per tots la mateixa.\nL’EMM celebra el Dia de la Música i clou el curs amb dos concerts\na 22 Juny 2022\nIntensa activitat musical l’ha que s’ha viscut, aquest dilluns i dimarts, a l’Auditori de Santa Coloma de Farners per a celebrar diverses efemèrides.\nS’inaugura a Arbúcies un nou espai artístic\na 21 Juny 2022\nDe la mà de quatre artistes arbuciencs, un antic taller de camions s’ha convertit en el nou espai de treball “Taller d’Artúcies”. Els artistes que han habilitat aquest espai són Rufí Mulero, Maria Antonia Partells, Quico Samsó i Núria Bolivar.\nEl Cor Lutiana Jove fa sentir la seva veu a Sant Hilari\nLa Sala Noble de Sant Hilari Sacalm ha acollit, aquest diumenge, el concert ‘Fem sentir la nostra veu’ del Cor Lutiana Jove.\na 20 Juny 2022\nDes de fa uns anys, ja és tradició que a finals del mes de juny els carrers de Tossa de Mar tinguin una banda sonora particular: la rumba.\nCaminada No a la Mat al Castell de Farners\nLa Plataforma NO a la MAT Selva i el Centre Excursionista Farners han organitzat aquest diumenge una caminada popular reivindicativa NOMAT en un dels llocs més emblemàtics afectats pel projecte de la MAT, el Castell de Farners.\nTornen les Enramades d’Arbúcies amb més ganes que mai\na 17 Juny 2022\nDesprés de dos anys a mig gas aquest 2022 torna a ple rendiment la celebració de la festa de les Enramades d’Arbúcies.\nEl conseller de Salut, Josep M. Argimon, inaugura el Consultori de Riells i Viabrea\na 16 Juny 2022\nEl conseller de Salut del govern català, Josep Maria Argimon, aquest dimecres, s’ha desplaçat fins a Riells i Viabrea per conèixer personalment les instal·lacions del Consultori Local de la població, que va entrar en funcionament a primers de febrer.\nArriba a Santa Coloma l’obra ‘que s’acabi el món es culpa meva’\na 15 Juny 2022\nL’auditori de Santa Coloma de Farners ha acollit la representació teatral de l’obra ‘Que s’acabi el món és culpa meva’, Un treball d’Èlia Borràs, Berta Camps i Eva Ferré, dirigida per Paula Fossati.


Com ha anat el I Congrés de Govern Digital? - Xarxa d'Innovació Pública\nHome / Com ha anat el I Congrés de Govern Digital?\nEls millors desitjos per a l’any que comencem!\nCompromís, motivació i tècniques de reanimació dels treballadors públics\n1 comment on “Com ha anat el I Congrés de Govern Digital?”\nPingback: Com ha anat el I Congrés de Govern Digit...


'Història de Sabadell'. Ferran Casablancas, empresari i inventor (1874-1960) - El diari digital de Sabadell - iSabadell\n‘Història de Sabadell’. Ferran Casablancas, empresari i inventor (1874-1960)\nEscrit per Antonio Santamaria el 8 gener 2017\nEsbossem una semblança biogràfica del fabricant i inventor que va revolucionar la indústria cotonera mundial al primer quart del segle XX, creant la primera multinacional catalana. A més, resseguim l’evolució de la nissaga familiar als Estats Units, particularment del seu net John, creador d’Elite, una de les més importants agències de models i del seu besnét Julian, vocalista i líder del grup de rock The Strokes.\nFerran Casablancas Planell fou el menor de tres germans, l’únic masculí. El seu pare, Ferran Casablancas Peig era un pagès de Sant Quirze del Vallès que va provar fortuna en la indústria a Sabadell. Així va fundar una empresa de desmuntatge químic per netejar les motes de la llana que va anar ampliant-se amb seccions de filatura de carda, aprestos i acabats. La mort del seu pare en un tràgic accident laboral, quan tenia 17 anys, l’obligà a fer-se càrrec, amb dos dels seus cunyats, de l’empresa familiar que passà a anomenar-se Viuda de Ferran Casablancas. El 1901 va casar-se amb Josepa Bertran Oliu, filla d’un dels encarregats de l’empresa, amb qui va tenir quatre fills, Ferran, Joan, Antònia que va morir amb pocs anys, i Maria que va casar-se amb el periodista i polític Carles Sentís i fou professora de francès i anglès.\nFerran Casablancas, de manera autodidacta, però amb un coneixement profund del funcionament de la maquinària i amb l’ajuda de tècnics i col·laboradors, va realitzar diversos experiments i investigacions que culminaren l’any 1912 amb la patent d’un nou sistema per l’estiratge de la fibra tèxtil en la filatura del cotó. En un país acostumat al “que inventen ellos”, el descobriment de Ferran, a més sense formació acadèmica, té encara més mèrit. Al començament els seus experiments a l’empresa foren molt mal vistos pels seus socis i alhora familiars que li retreien no dedicar-se prou a les tasques de direcció. Només la seva tenacitat i el suport del seu cercle de confiança explica el seu èxit.\nL’invent revolucionari fou presentat oficialment el 30 de setembre de 1913 a la Escuela Industrial de Artes y Oficios de Sabadell amb una nodrida representació d’autoritats polítiques, empresaris, periodistes nacionals i estrangers i nombrosos tècnics de diversos països. Les més prestigioses publicacions tècniques europees i nord-americanes del sector difongueren les excel·lències del descobriment que permetia un major aprofitament de les fibres amb una notable millora de la productivitat i reducció del costos de producció amb un producte final de major qualitat. Així, entre novembre i octubre del 1913, es van fer ressò de l’invent, els britànics The Manchester Guardian, The Textil Recorder i Textile Mercury, els francesos L’industrie Textile i L’Avenir Textile, l’italià Bolletino de la Cotoniera, els alemanys Leipiziger Monatschrift für Textil Industrie i Bayerische Industrie und Handelszeitung i els nord-americans Textile Word i Wool and Cotton Reporter.\nA finals del 1913, per tal de comercialitzar la patent, es va constituir la societat Patentes Casablancas SA, amb un capital de 340.000 pessetes i la participació d’importants empresaris i polítics com Lluís A. Sedó, Eusebi Bertran Serra, Josep M. Boada, Frederic Rahola i el mateix Francesc Cambó, cosa que denotava el color polític de l’empresa. El 1915 aquesta societat fou absorbida per Hilaturas Casablancas SA amb un capital d’un milió i mig de pessetes. Al mateix temps continuava en l’empresa familiar d’acabats i aprestos que va passar a ser societat anònima amb la denominació de Industrias Auxiliares Casablancas, especialitzada en acabats i tints.\nL’esclat de la Primera Guerra Mundial va provocar una situació paradoxal. La gran demanda existent obligà a produir a ple rendiment amb el que hi havia per servir les comandes. No era el moment per innovacions tècniques. Això va provocar certs problemes financers a l’empresa de comercialització de patents durant la conflagració. Tanmateix a l’acabar aquesta moltes indústries es plantejaren la reconstrucció de les empreses i renovació de la seva maquinària.\nInterior del taller de Ferran Casablancas SA, l’any 1914. Autor: Francesc Casañas / AHS.\nEl 1919, una de les més importants companyies cotoneres del nord-est de França i Bèlgica, L. y F. Motte Frères, després de visitar les filatures catalanes que funcionaven amb el sistema Casablancas d’estiratge fils, va demanar i obtenir la patent per emprar l’invent a les seves empreses que reunien 500.000 fusos de filar.\nEl 1925, després de superar moltes dificultats, s’obriren les portes de l’imperi britànic. Els esforços de l’enginyer de Manresa Josep Noguera culminaren amb la constitució en Manchester de Casablancas High Draft Co. que, a més comercialitzar la patent, tenia seccions de construccions mecàniques, centres d’investigació i filatures de cotó. A la dècada de 1930 el grup s’amplià amb filials a l’Índia, amb seu a Bombay (The Indian Casablancas High Draft Co. Ltd.) i als Estats Units (American Casablancas Corporation). El grup arribà a tenir delegacions en 34 països, amb presència corporativa, suport tècnic i empreses mixtes, com URSS, Xina, Japó, Grècia, Turquia, Brasil, Mèxic i Europa central. De fet, Ferran Casablancas fou el fundador de la primera multinacional catalana.\nL’any 1928 acompanyat pel seu fill viatjà a la Unió Soviètica on posteriorment el tècnic Claudi Portella muntà una instal·lació experimental als Tallers Karl Marx de Leningrad. Al final, el govern soviètic es comprometé a pagar els drets d’explotació comercial de la patent de Casablancas que no va fer efectius fins l’esclat de la Guerra Civil al 1936.\nLa creativitat tècnica Ferran no s’aturà aquí. En el període d’entreguerres ideà diversos perfeccionaments al sistema original amb noves patents, també realitzà innovacions en el sector de les fibres sintètiques amb patents de noves màquines. El seu reconeixement internacional va arribar el 1941, en plena Segona Guerra Mundial, quan fou guardonat amb el títol de Membre d’Honor del prestigiós Textil Institute de Manchester, el primer estranger al qui se li va concedir aquesta distinció.\nRegidor de la Lliga i president del Banc de Sabadell\nFerran Casablancas, des de molt jove, va militar a la Lliga Regionalista. El 1912 fou elegit regidor de Foment a l’ajuntament de Sabadell per aquesta formació. A les eleccions al Parlament de Catalunya del 19 de novembre de 1933 es presentà com candidat, però malgrat la seva popularitat com a inventor no resultà elegit. A més de la seva militància a la Lliga, Ferran Casablancas participà activament en algunes entitats patronals i financeres de la ciutat. Entre 1906 i 1917 fou president i vicepresident de la Sección de Acabados y Tintes de la Unión Industrial. Entre 1918 i 1924 fou vocal de la junta directiva de la Cámara Oficial de Comercio e Industria de Sabadell.\nEl 1927 va assumir la presidència del Banc Sabadell, en un context generalitzat de crisi financera, que va portar al banc al llindar de la desaparició. La seva tasca personal fou decisiva per trobar suports per salvar l’entitat financera. Casablancas va continuar ostentant aquest càrrec fins el 1936, que va reocupar després de la Guerra Civil.\nA la Guerra Civil les seves empreses a la ciutat foren col·lectivitzades. Després d’una breu estada a Suïssa, va instal·lar-se a Manchester, des d’on va organitzar la direcció del grup fins llavors radicat a Sabadell. Allí comptà amb l’ajuda del seu primogènit, Ferran Casablancas Bertran, mentre que Joan es traslladava als Estats Units per dirigir les empreses d’aquell país.\nFerran Casablancas Planell (escrivint) i l’empresari i exdirigent de la Lliga Joan Llonch Salas. Març 1953. Autor: Joan Llobet/AGFS\nEl 1939 Ferran Casablancas tornà a Sabadell seguint els consells del duc d’Alba, ambaixador espanyol a Londres, qui li recomanà que tornés al país per no ser tractar com un exiliat i ser depurat. El 1940 va fixar la seva residència a Barcelona. Les empreses que posseïa a Sabadell foren dividides en dues parts i transferides a dues companyies de Barcelona, Hijo de J. Palau Ribas i Auto Electricidad SA. Alhora va deixar la direcció de les seves empreses a l’estranger als seus fills i continuà entregat a la seva vocació d’investigador tecnològic. Al final de la seva vida havia creat centenars de patents, 64 de les quals a països estrangers. Una setmana abans de la seva mort, el 30 d’octubre de 1960 va patentar un procediment per augmentar la porositat dels teixits i millorar la seva flexibilitat i tacte.\nA la postguerra va tornar a ocupar la presidència del Banc de Sabadell des del 1946 fins a la seva mort. Al mateix temps fou un dels impulsors de la fundació de la Companyia d’Aigües de Sabadell (CASSA) el 1949, un assumpte que ja l’havia preocupat a l’època de regidor de Foment a la monarquia. Ferran Casablancas fou un dels principals accionistes de la companyia i el seu vicepresident fins al seu decés.\nDesprés de la seva mort se li tributaren diversos homenatges. A Barcelona amb motiu del bicentenari de la industrialització d’Espanya o Sabadell en commemoració del centenari del seu naixement. A la ciutat té d’un carrer amb el seu nom a la casa on va néixer que abans s’anomenava carrer de la Mina. També porta el seu nom el primer institut d’ensenyament tècnic creat a la ciutat a la dècada de 1950 i disposa d’un monument a la plaça Taulí.\nDel tèxtil a les top models i al rock\nA començament de la dècada de 1960, el fill Joan Casablancas Bertran (1912-1998) tornà a Catalunya després de 25 anys de residència als Estats Units. Poc després, el 1967, tancava la Casablancas Corporation. A Catalunya, Joan Casablancas va ostentar la presidència del Banc Mercantil de Manresa, des del 1968 fins que va ser absorbit per Banca Catalana el 1975 i s’incorporà al consell d’administració del banc de Jordi Pujol. A la mort d’Antoni Forrellad assumí la presidència de la Fundació Enciclopèdia Catalana, juntament amb el pare de Pujol, Florenci Pujol, i Joan Baptista Cendrós Carbonell, empresari i fundador d’Òmnium Cultural. Va contribuir decisivament a aportar els fons per poder acabar la Enciclopèdia Catalana. Va morir el 1998.\nJohn Casablancas, nét de Ferran, i impulsor de l’agència de models Elite.\nEl seu germà gran, Ferran Casablancas Bertran, format a la Universitat de Deusto, va militar de molt jove a Acció Catalana, escissió esquerrana de la Lliga on participaren Antoni Rovira i Virgili, Jaume Bofill o Nicolau d’Olwer. El 1940 va promoure el manifest del Casal Català a Nova York, titulat Els catalans de Nord-Amèrica i el redreçament de Catalunya. També col·laborà en la revista en anglès Free Catalonia fundada el 1942 per l’escriptor Josep Carner Ribalta que difonia la situació de Catalunya com un país ocupat pel feixisme. Ferran Casablancas Bertran i la seva dona Antònia Ubach residiren durant el seu exili a diversos països on van tenir tres fills que, per decisió paterna, tenen la nacionalitat del país de naixement.\nEl seu fill John, Johnny, Casablancas Ubach, nascut el 1942 a Nova York, va quedar-se a América, on destacà en el sector de la publicitat. Així es va fer càrrec del departament de marketing de Coca-Cola al Brasil. El 1972 presentà a París la firma Elite Model Management i el 1977 obrí seu a Nova York. A mitjans de la dècada de 1980 era una de les més importants als Estats Units i el 2002 comptava amb 36 agències escampades pel món. Entre les tops models que van treballar per Elite es poden esmentar a Noemi Campbell, Cindy Crawford, Claudia Schiffer o Linda Evangelista.\nJulian Casablancas, cara més coneguda de ‘The Strokes’.\nJohn Casablancas va casar-se amb la model danesa Jeanette Christiansen just abans de crear aquesta agència. Del matrimoni, que va durar poc, van néixer dos fills, Cecile i Julian Fernando, nascut el 1987 a Nova York. Va morir el juliol del 2013 a Rio de Janeiro (més info: ‘Mor John Casablancas, artífex de les top model i vincle entre el sabadellenc Ferran Casablancas i la banda The Strokes‘).\nJulian Fernando Casablancas, besnét de Ferran, és el vocalista i líder del grup de rock d’estil indie de fama mundial The Strokes que va saltar a la fama amb la publicació dels discos Is this it? (2002), Room on fire (2003) i First Impression of Earth (2006). Al primer concert del grup a Barcelona, el 15 de març del 2002, va sorprendre tothom al adreçar-se al públic en català i reivindicar els seus orígens catalans.\nCASTELLS, Andreu. Sabadell, informe de l’oposició. Del terror a la Segona República (1918-1936). Edicions Riutort. Sabadell, 1980.\nBENAUL BERENGUER, Josep Maria (dir). El Gremi de Fabricants de Sabadell (1559-2009). Organització empresarial i ciutat industrial. Fundació Gremi de Fabricants, Sabadell, 2009.\nDEU BAIGUAL, Esteve. Ferran Casablancas Planell (1874-1960) en Cien empresarios catalanes. LID Editorial Empresarial, Madrid, 2006.


L'Ajuntament de la Vall de Bianya aposta per l'art i el patrimoni cultural amb l'itinerari 'Bianyal 2014' - Olot TelevisióOlot Televisió\nL’Ajuntament de la Vall de Bianya ha creat una nova proposta turística i cultural molt innovadora i que amb només uns dies de vida ha tingut una molt brillant acceptació. El binomi art contemporani i patrimoni romàntic és una combinació diferent que vol atraure a persones d’arreu a visitar la riquesa de la Vall.\nAhir es va presentar aquesta nova proposta anomenada ‘Bianyal’ que se celebrarà els dies 11 i 12 d’octubre. Es tracta d’un itinerari que focalitza d’interès en una sèrie d’intervencions artístiques efímeres dutes a terme en esglésies romàniques de la Vall de Bianya. El recorregut ofereix la oportunitat de posar en valor elements d’elevat interès històric, arquitectònic i natural d’una part significativa d’aquest municipi.\nEn un entorn privilegiat, pensat per a tots els públics, en aquesta primera edició es podran veure obres dels artistes Arnau Bielsa, Narcís Coderch, Quim Domene, Anna Manel∙la, Clara Oliveras, Job Ramos i Kenneth Russo. Uns artistes escollits per raons molt específiques.\nL’itinerari acaba amb una degustació gastronòmica preparada pel conegut cuiner i divulgador Pep Nogué. El recorreguts es faran amb el ‘trenet’ de la Vall, que l’Ajuntament ha cedit per aquesta iniciativa, i part participar-hi, cal inscriure’s trucant al 972 29 09 33 o enviant un correu a adminitració@valldebianya.cat


EL DEBAT A LA CIUTAT “JUDICI DELS GOSSOS” – Il·lustre Col·legi d'Advocats de Manresa\nEL DEBAT A LA CIUTAT “JUDICI DELS GOSSOS”\nEL DEBAT A LA CIUTAT "JUDICI DELS GOSSOS"\nPer segon any consecutiu, el Col·legi d’Advocats de Manresa va organitzar, dins dels actes de la Festa de la Llum, un judici popular protagonitzat per alumnes de Secundària i Batxillerat de tres centres educatius de la nostra ciutat. Els alumnes, que van participar en el judici amb el suport de tres col·legiats i col·legiades del Col·legi d’Advocats de Manresa, van defensar posicions diferents a partir d’estratègies diverses, en un judici que es va celebrar a la Sala 2000 de l’Institut Lacetània. L’acte va ser presentat i moderat per l’artista surienca Beth Rodergas, i el judici va ser dirigit per la Magistrada manresana Sílvia Mañas Vidal, jutgessa degana dels jutjats de Manresa.\nEl judici va tenir com a objecte de debat la tinença de gossos i els conflictes de convivència en que pot derivar en comunitats de veïns i barris. Les parts del judici van ser l’Ajuntament de la Ciutat de la Llum, l’Associació Quatre Potes i l’Associació de veïns del Barri de la Llum. La Magistrada va arribar a la conclusió de declarar un dret el conviure amb animals, fent responsables als amos de la tasca educativa dels seus animals i el bon ús dels espais públics que ocupen els seus gossos. Per altra banda, va declarar l’obligació de la comunitat de respectar els gossos dels veïns i va condemnar a l’Ajuntament de la Llum a la instal·lació i bon manteniment de suficients zones adequades per als gossos del municipi. Per últim, l’Associació Quatre Potes va ser declarada responsable d’oferir cursos d’educació gratuïts als propietaris dels gossos. Sentència.


“Zero cancel·lacions” als hotels, pèrdues als comerços del centre | betevé Web\nRedacció btvnotícies dimarts 29 d'agost, 2017 , 20.06\n“Zero cancel·lacions” als hotels, pèrdues als comerços del centre\nEs faran tres informes 30, 60 i 90 dies després per fer un seguiment de l’impacte econòmic dels atemptats\nUna primera reunió del grup d'agents econòmics del comerç i el turisme de la ciutat, creat dimarts passat, ha començat a fer un seguiment de l'impacte econòmic dels atemptats a la Rambla. Asseguren que l'ocupació dels allotjaments turístics és la mateixa que l'any passat i que no hi ha hagut cancel·lacions més enllà de les habituals. Això sí, expliquen que els comerços i els establiments de restauració del centre han notat una davallada de facturació.\nL'Abdel és un dels treballadors del restaurant turc Aromas de Istanbul, situat al capdamunt de la Rambla. Es dedica a convidar els clients a entrar a l'establiment. Assegura que des de l'atemptat del 17 d'agost li costa molt més fer que la gent hi entri. "Ha baixat bastant, si ho comprarem amb altres anys, sembla que sigui octubre o temporada baixa", assegura el cambrer. Molts comerciants afirmen que també han notat pèrdues.\nAquests resultats s'han analitzat en la reunió d'agents econòmics del comerç i el turisme de la ciutat. Hi han participat el tinent d'alcalde d'Empresa, Jaume Collboni, i els regidors de Comerç i Turisme, Montserrat Ballarín i Agustí Colom, de part de l'Ajuntament, i representants de Turisme de Barcelona, el Gremi d'Hotels, l'Associació Catalana d'Agències de Viatges, l'Associació de Grans Empreses de Distribució, Apartur, la Cambra de Comerç, el Gremi de Restauració, Barcelona Oberta, PIMEC, Barcelona Global i Fira de Barcelona, entre d'altres.\nTots plegats han volgut llançar un missatge de normalitat que asseguren que es viu al sector, i de fet Collboni ha explicat que "per molt increïble que sembli, els fets ocorreguts no han afectat les reserves turístiques, ni les fires ni els esdeveniments a la ciutat. "Això és una mostra del compromís dels agents econòmics de la ciutat i dels visitants", ha dit el tinent d'alcalde. El sector parla de "zero cancel·lacions", però expliquen que els ciutadans que omplen el centre de la ciutat aquests dies "ho fan per mostrar el seu condol, però no pas per comprar o anar a menjar."\nTres informes de seguiment\nCollboni, que ha parlat en nom de tot el sector, ha assegurat que encara és molt d'hora per donar xifres exactes, i ha anunciat que l'Observatori del Turisme serà l'encarregat de recopilar dades per realitzar tres informes de seguiment de l'impacte econòmic dels atemptats 30, 60 i 90 dies després. A partir d'aquí, l'Ajuntament i els agents del sector decidiran si s'han de prendre mesures.\natemptat Ramblapolítica municipalrestauració\nZoido desmenteix que els detinguts a França tinguin relació amb l’atemptat a la Rambla


Quan una cosa no funciona no és lògic parlar de normalitat. No és normal\nque a l'escola d'aquest país hi hagi 20.000 alumnes més i 1.700 mestres menys que el curs passat i tot continui com si res. No és normal.\nNo es pot parlar de normalitat quan les baixes no es cobriran en el temps que es pot considerar normal pel bon funcionament de l'escola i l'atenció correcta a l'alumnat. Si les baixes no es cobreixen la resta de mestres haurà de fer-se'n càrrec deixant de banda grups reduïts, reforços o altres organitzacions de grup que es creguin oportunes; òbviament tot això no és una estratègia òptima de lluita contra el fracàs escolar perquè augmenten -i molt- els períodes de provisionalitat a les escoles.\nTampoc és normal que les persones nomenades s'incorporin a la feina avui mateix (12-9-12) que és el primer dia de classe quan hauria estat lògic una incorporació a principis de setembre per preparar les classes amb garanties.\nLa gent ha de saber que aquesta manca de normalitat afecta la qualitat de l'ensenyament i és per això que cal que s'impliqui i doni suport a les reinvindicacions del professorat.\nEls nostres alumnes estan pagant les malifetes dels bancs i això és inadmissible perquè ens hi juguem massa coses.\nNo us deixeu enredar, el curs ha començat #sensenormalitat\nNota: la foto que acompanya l'apunt no és cap fotomuntatge, és el que es llegeix en uns prestatges d'una biblioteca escolar.\nLlaços i àguiles a ses Illes


Enric I. Canela » Blog Archive » El director de KaosPilots ens visita\nLlegeixo que Biocat porta a Barcelona un dels líders europeus en la formació d’emprenedors. Es tracta de Christer Windeløv-Lidzélius, director de KaosPilots, que oferirà la conferència Creative Leadership for entrepreneurial challenge en el marc de BizBarcelona.\nChrister Windeløv-Lidzélius, director i exalumne de l’escola danesa KaosPilots, referent mundial en la formació d’emprenedors, serà a Barcelona el dia 14 de juny, convidat per Biocat. Windeløv-Lidzélius oferirà la conferència Creative Leadership for entrepreneurial challenge, en el marc del Bizbarcelona, la trobada de pimes i emprenedors organitzada per Fira de Barcelona, que reunirà durant dos dies al recinte firal de Montjuïc més de 14.000 persones.\nUna bona pensada, fa anys vaig tenir relació amb KaosPilots i són sorprenents. Podeu llegir més coses al web de Biocat.\nClassificat com a Articles Enric I. Canela, Empresa, R+D | 2 Comentaris »\n2 respostes a “El director de KaosPilots ens visita”\na 14 juny 2012 a les 10:45 angel malaret\nhe estat a bizbarcelona. la presentacio de kaos m’ha sorpres molt gratament. els desconeixia im’ha semblat fascinant. no entenc que pinta biocat amb kaos pilot. kaos pilot sembla trencador, innovador i biocat es fum, una plataforma de lluiment personal i poca cosa mes\na 14 juny 2012 a les 10:54 Enric I. Canela\nVaig conèixer KaosPilots fa temps i em va impressionar.\nBiocat és un facilitador. No pretén més que ajudar promoure el que tenim. Jo crec que sí, que està fent una feina útil.


Quilt artístic – Amarar Creacions\nDesprés d’una llarga temporada sense fer cap entrada al blog ha arribat l’hora d’actualitzar feines fetes durant aquests darrers mesos. Quan he començat a pensar en com introduir-vos el quilt que vos vull mostrar avui he pensat en la primera cançó de la pel·lícula The Lion King, que tantes vegades Saber més…\nPer Amarar, Fa 1 any 5 mesos ,\nPer Amarar, Fa 1 any 2 mesos ,\nDesprés de mostrar-vos vàries coses que he fet per nins, avui vos duc el meu darrer quilt artístic. Ja heu endevinat què és? Sé ben cert que alguns dels que heu entrat ho veureu tot d’una. Feia estona que tenia aquesta idea dins el cap i no tenia ni el Saber més…\nAquesta setmana fa quatre anys que vaig ser mare per primera vegada i dos anys per segona vegada. Com vos he comentat alguna vegada la maternitat ha suposat un punt d’inflexió en la meva vida en molts aspectes, i un d’ells ha estat decidir-me a intentar fer el que realment Saber més…\nPer Amarar, Fa 2 anys 5 mesos ,\nHola de nou!! Dissabte, dia 22 d’abril a les 18h, a Cas Concos, es durà a terme el “Ball dels Salers”. En aquest concert-ball hi participaran els grups Es Revetlers, Abeniara i s’Estol des Gerricó, i podrem sentir-hi de nou els Salers de Cas Concos que enguany han tornat a sortir a Saber més…\nA l’hora de fer regals no m’agrada contribuir a aquesta societat consumista i comprar coses a la gent que saps que pot tenir el que vol o necessita triat per ells mateixos, m’agrada regalar coses fetes per jo, personalitzades, amb les quals vens a entregar, a part de l’objecte, una Saber més…\nPer Amarar, Fa 2 anys 1 mes ,\nLa primera creació que vos vull mostrar és un “quilt” per penjar a la paret que he fet aquestes festes de Nadal com a regal per una persona especial que cada any me fa de conillet d’índies amb això i esper que no se’n cansi!!. Els quilts, pels qui no ho conegueu, Saber més…


Babochka –‘papallona’ en rus– és una acollidora i atapeïda botiga de roba de segona mà de l’Eixample Dret projectada per la dissenyadora russa Lena Erina i Miguel de Romero, un antic company d’aula de l’escola de moda i patronatge Guerrero. Comparteixen espai, i també comparteixen ideals. Per això tenien claríssim que vendrien roba de segona mà en bon estat. Pel pur plaer de donar una nova oportunitat a peces que encara no han acabat el seu cicle vital i així no contribuir a “produir per produir”. A diferència d’altres botigues, et pots enamorar d’una camisa estampada o d’un abric de pells que et va dues talles grans i allà tens el Miquel per ajustar-te’ls o transformar-los al teu gust. Aquesta és la filosofia de la casa.\nL’altre punt fort de Babochka són els accessoris, i això inclou des de bijuteria fins a ulleres de sol i bosses de mà. No importa si són nous (uns meravellosos guants calats de Cortana) o antics, sinó que siguin especials (els recarregats botons de puny ho eren i molt). Si el que busqueu és vestir casa vostra, repasseu la selecció que els fa en Matías Segovia, de llums vintage molt bonics a objectes decoratius ben curiosos.