Anàlisi de la captació: “La il·lusió dels terroristes era fer una acció que quedés per a la història”\nMiguel Perlado, Jordi Moreras, David Masseguer i Cristina Solias busquen les claus de l’adoctrinament del terrorisme gihadista\nImatge del vídeo del grup terrorista Estat Islàmic lloant els que van cometre els atemptats de la setmana passada a Catalunya. // EFE / TV\nActualitzada el 24-08-2017 17:09\nQuins són els motius que porten un jove integrat a la societat a voler fer un atemptat? Això és el que es pregunta tothom a Catalunya. Saber-ne el perquè pot aportar moltes claus sobre la prevenció de futures radicalitzacions i, per conseqüència, de possibles atemptats.\nA El món a RAC1 hem volgut parlar amb els experts Miguel Perlado, psicòleg expert en sectes i captació, Jordi Moreras, antropòleg especialista en el món islàmic, David Masseguer, periodista que ha conegut de primera mà casos de joves catalans radicalitzats i Cristina Solias, periodista que coneix de prop Estat islàmic i ha parlat amb alguns dels seus membres a Líbia i a l’Iraq.\nUna acció per ser recordats\nL’imam de Ripoll havia estat influint els joves terroristes perquè pensessin que podien fer alguna cosa que quedaria per als annals de la història, segons Jordi Moreras. La mort també formava part, segons ell, d’aquest “objectiu final”. El que sorprèn a tots és que la seva situació fos d’un arrelament total al territori, fet que fa pensar en el grau de pressió que podria haver exercit l’imam.\nMoreras creu que això també haurien servit com a reforç de la seva identitat musulmana.\nMiguel Perlado afirma que la societat necessita una explicació racional als pensaments dels terroristes. Com pot fer algú una cosa així? Una de les teories que es comenten és la del “rentat de cervell”, però creu que no explica al 100% el que passa. Perlado parla del sentiment de “sentir-se un perdedor”.\nAquest sentiment és el que els terroristes volen tocar a l’hora de captar persones. La persona ja va acumulant abans odi i sentiments negatius en un procés molt silenciós i intern.\nUna de les claus dels processos de radicalització és la retroalimentació entre els membres d’un mateix grup o cèl·lula. Quan un dels nois no ho té clar, és un altre del conjunt el que l’anima a continuar i viceversa. Aquest “efecte de ressò grupal”, segons Jordi Moreras, evita que s’aturin aquestes accions.\nL’antropòleg diferencia entre radicalitats positives i negatives, aquestes últimes vinculades amb el terrorisme gihadista. Totes dues formen part de la societat occidental.\n“És l’origen de tot”, defensa Cristina Solias. Expressar un dubte sobre la religió al món islàmic pot ser entès per la comunitat com que s’està dubtant de la mateixa religió. Això provoca que creixi aquest radicalisme entre certes persones més dèbils.\nLa periodista també ha posat el focus en el llibre sagrat, el Corà. Malgrat no ser violent, les diferents interpretacions que se’n fan obren la porta als atemptats.\nEl perfil dels captats\nEl qui ha anat evolucionat amb els anys. En paraules de David Masseguer, la constitució de l’autoanomenat Estat Islàmic l’any 2014 va obrir la porta a la captació de nous tipus de persones. Gent que s’ocupi de les diverses tasques que implica el nou califat.\nEn canvi, el perfil de lluitador en defensa d’Estat Islàmic no és cap en concret. Masseguer conclou que “qualsevol és vàlid per lluitar”.\nIndicis de radicalització\nEls tertulians han acabat el debat mostrant la seva preocupació per una notícia que tot just ha publicat La Vanguardia en què s’apunta que una escola de Flandes ha detectat indicis de radicalització entre nens de menys de sis anys.\nEscolteu la secció sencera:\nDebat sobre la radicalització gihadista\n12 gorgs de Catalunya que no et pots perdre


El Govern destinarà 300 milions d'euros a la compra de sòl privat | Consumer\nEl Govern destinarà 300 milions d’euros a la compra de sòl privat\nEs donarà prioritat als terrenys que permetin la construcció d'habitatge protegit\nEl Govern realitzarà a l’octubre la seva primera oferta per fer-se amb sòl privat per valor de 300 milions d’euros ampliables, segons va anunciar ahir la ministra d’Habitatge, Beatriz Corredor. Aquesta línia d’actuació tindrà una vigència de quatre anys i es durà a terme a través de l’entitat pública de sòl, SEPES, va afegir.\nLes ofertes que es presentin a aquest concurs, que tindrà una durada de tres mesos, seran avaluades per una comissió en la qual comunitats autònomes i ajuntaments tindran un paper protagonista, va precisar la ministra. I és que serà amb les comunitats i la Federació Espanyola de Municipis i Províncies (FEMP) amb els qui es consensuïn els criteris de selecció que determinaran els futurs espais a adquirir per part del Govern. Corredor va avançar que en aquest procés es donarà prioritat a aquells sòls que permetin una transformació immediata per a la construcció d’habitatges protegits (VPO) situats en territoris amb major demanda.\nDesprés del termini de selecció, l’Executiu es reservarà una opció de compra de sis mesos per als sòls escollits. Durant aquest període realitzarà un estudi sobre la viabilitat econòmica de l’operació. Quant al preu de compra, la ministra va explicar que dependrà de la ubicació del sòl i de les seves característiques, si bé va deixar clar que sempre estarà en funció del preu de la VPO. L’oferta inicial de 300 milions d’euros podria ampliar-se, encara que la quantia exacta no es decidirà fins que es vegi l’acolliment del concurs, si bé la intenció del Govern és que aquesta iniciativa tingui caràcter anual, va explicar Corredor.\nLa ministra va negar que la compra de sòl privat es dugui a terme per ajudar als promotors immobiliaris en dificultats i va afirmar que es tracta d’una mesura estructural amb la qual es pretén avançar cap a un mercat immobiliari més sostenible. Corredor va dir referent a això que la funció del Govern no és impedir l’ajust del mercat, sinó garantir el dret a un habitatge, raó per la qual no es prendran mesures que donin continuïtat al model de mercat de l’última dècada.\nL’oferta inicial de 300 milions d’euros podria ampliar-se, encara que la quantia exacta no es decidirà fins que es vegi l’acolliment del concurs\n“Sempre hem mantingut que el creixement del sector immobiliari era insostenible amb una construcció d’habitatges per sobre de la demanda”, va dir Corredor, qui va afegir que al frenazo de les vendes s’ha unit l’escassetat de crèdit, la qual cosa agreuja la crisi que travessa el sector.\nLa iniciativa anunciada per la titular d’Habitatge ha provocat reaccions tant positives com a negatives. A favor es mostra la Federació Espanyola de Municipis i Províncies i en contra, l’Institut d’Estudis Econòmics (IEE), mentre que algunes associacions de consumidors demanen que la compra de sòl es faci “a preus raonables”.\nPer al president de la FEMP, Pedro Castro, la mesura ajudarà a “pal·liar” les dificultats del sector immobiliari conseqüència de la desacceleració econòmica que sofreix el país. Per això, es mostra a favor de la compra de sòl privat.\nLa ministra nega que la compra de sòl privat es dugui a terme per ajudar als promotors immobiliaris\nEn canvi, el director del Servei d’Estudis del IEE, Gregorio Esquerre, ha criticat la decisió perquè opina que ja hi ha oferta de VPO suficient, per la qual cosa, al seu judici, seria més efectiu facilitar l’accés a l’habitatge amb ajudes fiscals. Esquerre adverteix que la política de comprar sòl per edificar pisos protegits és “molt costosa”.\nPer la seva banda, FACUA-Consumidors en Acció ha demanat a la ministra Corredor que la compra de sòl es faci “a preus raonables i de forma transparent”, de manera que totes les dades siguin públics. Aquesta organització subratlla que “el dret dels consumidors a accedir a un habitatge a un preu raonable està per sobre de les demandes d’ajudes d’un sector la crisi del qual és una conseqüència previsible després d’anys de beneficis multimilionaris”.\nGobierno-ca habitatge millones de euros-ca ministra-ca sòl privat


El Sabadell resisteix a borsa tot i el trencament amb el BBVA (Albert Martín)\nEl Sabadell resisteix a borsa tot i el trencament amb el BBVA\n2 min. 30/11/2020 21:41\n651x366 Oficina del Banc Sabadell al centre de Barcelona. / CÈLIA ATSET Oficina del Banc Sabadell al centre de Barcelona. / CÈLIA ATSET\nEl 6 de novembre passat l’acció del Banc Sabadell valia 26 cèntims. Era una cotització ínfima que responia als problemes generals de la banca i també a la seva situació particular, més exposat al Brexit i amb un futur incert després d’haver vist com CaixaBank se li avançava per Bankia. Deu dies més tard, BBVA i Sabadell feien públic l’inici de les converses per a la seva fusió, un anunci que els mercats feia dies que esperaven. I la seva cotització de sortida era de 33 cèntims l’acció. Abans que se sabés que la negociació havia fet fallida, l’acció havia pujat a 40 cèntims. I aquest dilluns, quan el Sabadell ja havia cotitzat en dues jornades completes després de comunicar que seguirà en solitari, el títol baixava fins als 32 cèntims.\nEl banc català va ser el valor que més va caure a l’Íbex-35 (un índex que celebrava que al novembre ha tingut el millor mes de la seva història amb una pujada del 25%). Però malgrat el descens, es manté en els nivells que al sector financer es consideren suportables, perquè no és inferior al que hi havia abans d’anunciar negociacions amb el BBVA. “S’ha esborrat la prima que ens van donar les negociacions, s’ha corregit, però no hi ha caiguda”, apunten fonts del banc. Aquestes veus recorden que els més pessimistes vaticinaven, quan es va saber que el Banc Sabadell deia que no a l’oferta del BBVA, que “es desplomarien” les accions al seu nivell més baix. Però això no ha passat: els 25 cèntims del 29 d’octubre continuen sent el mínim històric de cotització d’un banc que passa un viacrucis a borsa pels tipus d’interès a mínims, per la seva exposició a les pimes en plena crisi i també per l’impacte que el Brexit pot tenir en la seva filial britànica, el TSB.\nLa carta de les vendes\nFonts financeres consultades per l’ARA han posat en dubte que el Sabadell pugui millorar la seva cotització actual si no és amb una fusió. No obstant, al banc català amb seu a Alacant ho veuen diferent: asseguren que les vendes de TSB (ja està al mercat) i de la filial mexicana, així com el pla per retallar llocs de treball, han de servir per millorar la seva cotització.\nL’aixecada de catifes de les nostres vides\nGrifols assaja un nou medicament que proporcionaria immunitat immediata contra el covid\nMadrid demana als sanitaris que vagin al nou hospital de pandèmies i critica una campanya de "desprestigi"\nL'anàlisi d'Antoni Bassas: 'La pandèmia ha mostrat l'envelliment de l'administració'


Reinventar-se com a docent... en temps de pandèmia: Aniceto Herreros, mestre de 4t de Primària - revistapoble.net\nInicio / BLOG / Reinventar-se com a docent… en temps de pandèmia: Aniceto Herreros, mestre de 4t de Primària\nReinventar-se com a docent… en temps de pandèmia: Aniceto Herreros, mestre de 4t de Primària\nESPECIAL COVID-19 / Educació\nSí, ells i elles, els i les mestres dels nostres fills també han tingut que fer front al gran repte del confinament, també han tingut que reinventar-se en els seus ensenyaments i en les seues metodologies, també han tingut que adaptar el seu treball per a entrar a les nostres cases i seguir ensenyant, seguir transmetent valors i, el més important en temps tan difícils, fer arribar missatges d’entreteniment, de diversió i de tranquil·litat per a que els més menuts i joves hagen pogut contrarestar els grans interrogants sobre la salut i el treball que estan atrapant als adults en la majoria de llars en aquestes setmanes de preocupació i desesperació per a molts.\nElls i elles, una vegada més han donat la cara pels nostres fills i filles, han tirat endavant amb el seu compromís amb l’ensenyament, han aconseguit que pares i fills -en temps de confinament- compartim activitats que feia setmanes, mesos o tal volta anys que no havíem pogut fer junts. Activitats tan senzilles com gaudir d’uns balls amb l’app de moda, experimentar en la cuina o relaxar-nos de tanta tensió fent ioga.\nEl COVID-19 ens ha sorprès a tots. A falta d’un trimestre i molts continguts per impartir, els alumnes han hagut de deixar les aules i els mestres seguir impartint coneixements utilitzant diverses tècniques de treball. Hem parlat amb alguns dels mestres dels centres educatius de Vila-real i en els pròxims dies anireu coneixent com ho estan vivint ells.\nAniceto Herreros Castillo\nMestre de 4t de Primària en Ntra. Sra. de la Consolación\n“Aquesta adaptació positiva que estan els xiquets els servirà per a la resta de la seua vida, em resulta d’una actitud admirable la maduresa amb què han assolit la situació ”\nLa plataforma amb la qual treballa del centre, és ara el principal instrument per a interactuar i treballar amb els alumnes. “El dia d’abans faig un vídeo d’uns 15 minuts explicant quines són les activitats que han de fer i correccions d’activitats de dies anteriors i ho compartisc en la plataforma, i si cal, adjunte algun document”, detalla Aniceto Herreros, mestre de 4t de Primària de la Consolació. Tant ell com el seu paral·lel, estan treballant continguts amb els alumnes per tal de reforçar el que ja han vist a classe. “A més a més cada dia els enviem activitats perquè es distraguen i no estiguen tota l’estona fent deures”, assenyala Herreros. “Cada dia comencem aquestes ‘classes’ amb un vídeo d’exercici, de relaxació o de ball. En classe els agrada molt començar així el matí, doncs ara en casa, igual. També enviem jocs de daus per a repassar continguts de matemàtiques o els adjuntem l’enllaç d’una pel·lícula perquè facen activitats al voltant d’aquesta. També hem fet una maqueta d’Espanya amb serralades i rius… i fins i tot hem elaborat una coca. Al cap i a la fi són xiquets i volen passar-ho bé”, indica el mestre.\n“Cada dia comencem aquestes ‘classes’ amb un vídeo d’exercici, de relaxació o de ball. En classe els agrada molt començar així el matí, doncs ara en casa, igual”\nTot i el bon ritme que aquest docent està donant a distància als seus alumnes, és cert que també es troba amb adversitats, tals com aconseguir crear un feedback amb els alumnes. “Es crea, però és molt lent, en classe és immediat”, admet. “També trobe que no tot el món està habituat a internet, a descarregar PDF, a enviar correus. No tot el món té un ordinador i una impressora a casa, i a voltes pot frustrar”, apel·la.\nPerò sens dubte, per a Aniceto Herreros, la pèrdua de l’activitat social, és la dificultat més gran. “Els humans som éssers socials i el no poder interactuar amb altres companys, ni alumnes, ni amb qualsevol persona és el més complicat. Eixes relacions afectives són les més difícils d’aconseguir i el que més es troba a faltar”, adverteix. Per això, cada dia quan es dirigeix als seus alumnes, als pares els fa arribar unes paraules d’agraïment, considera que ells estan fent un esforç i han comprés molt bé la situació, “realment m’ho estant ficant molt fàcil, doncs sempre ens fan arribar els seus missatges d’agraïment i ajuden als seus fills a fer el que els mestres enviem. Els alumnes crec que han entés també la situació, que el que estem passant no són unes vacances, i saben que encara que no estiguen en classe, igual han de fer feina del cole. La meua classe, pels missatges que m’envien els familiars, crec que s’han adaptat prou bé a la situació i el que és més important, són feliços”, comenta satisfet.\nL’adaptació és molt important per a aquest mestre, qui considera que la tornada a les aules suposarà almenys un parell de dies per a recuperar rutines de treball oblidades o recordar tasques que ja estaven assolides pels xiquets i xiquetes. “També és cert que els mestres haurem de fer una readaptació de les programacions. Però no ho veig com una dificultat, sinó com una adaptació. Esperem tornar a la normalitat com més aviat millor”, desitja Herreros.\n“Els humans som éssers socials i el no poder interactuar amb altres companys, ni alumnes, ni amb qualsevol persona és el més complicat. Eixes relacions afectives són les més difícils d’aconseguir i el que més es troba a faltar”\nTanmateix, aquest docent es mostra convençut que els seus alumnes de 10 anys, com també els adults, aprendran a valorar aquelles coses a les quals abans no donàvem importància. “Anar a comprar, poder jugar al parc o simplement poder donar-li una abraçada a un amic… Ells s’han adaptat prou bé a una situació excepcional que mai s’havia viscut”, destaca, “i aquesta positiva adaptació els servirà per a la resta de la seua vida, doncs han assolit amb molta maduresa la situació i em resulta una actitud admirable per a xiquets”, argumenta.\nEl testimoni d’Aniceto Herreros conclou dirigint-se als ‘seus xiquets’ i les seues famílies, amb unes paraules d’agraïment “pel treball que estan fent, per eixos missatges d’ànims que envien dia rere dia, per estar sempre d’acord amb la feina que els faig arribar, pels missatges dient-me que als seus fills els agrada molt veure’m en vídeo… Pares, el vostre suport està sent molt important. Estigueu tranquils, perquè tornarem més forts que mai. Una abraçada ben forta”.\nArchivado en:BLOG, INFORMACIÓ GENERAL, VILA-REAL


Endesa estudia l'ús d'ultrasons per controlar la plaga del musclo zebra – Cornudellaweb / PrioratDigital / Segle21.cat 1998-2017\nEndesa estudia l'ús d'ultrasons per controlar la plaga del musclo zebra\nEls assajos determinaran com afecten les ones sonores a la viabilitat, fixació i colonització de les larves d’aquesta espècie invasora\nEl musclo zebra és un agent de canvi ecològic radical que amenaça els ecosistemes. A la imatge, un musclo zebra capturat en el tram inferior del riu Ebre\nLa companyia elèctrica Endesa està duent a terme uns assajos per intentar controlar les poblacions de larves de musclo zebra als embassaments a través de l’ús d’ultrasons. Els estudis determinaran com l’ús d’aquestes ones sonores, respectuoses amb el medi ambient, afecten a la viabilitat de les larves del mol·lusc després d’haver rebut el tractament i la seva capacitat de fixació i colonització del substrat. La investigació es desenvolupa el Centre d’Estudis i Documentació d’Endesa (CEIDE) situat prop de l’embassament de Riba-roja d’Ebre (Ribera d’Ebre), pantà on justament es va identificar la presència del musclo zebra ara fa 15 anys i que compta amb unes instal·lacions “íntegrament dedicades a l’estudi de mètodes de control” d’aquesta espècie invasora.\nEls resultats d’aquesta investigació sobre l’ús d’ultrasons contra les larves del musclo zebra, s’hauran de traslladar posteriorment del laboratori a emplaçaments reals. A més, la informació obtinguda sobre les preferències del mol·lusc invasor, procedent dels mars Negre i Caspi, i la seva resposta a diversos tractaments, serviran per al disseny de programes de seguiment i gestió integrada del control de la plaga. L’estudi compta amb la col·laboració d’Eccus, una consultora ambiental que ha format part dels projectes exposats durant el 18è Congrés de l’Associació Ibèrica de Limnologia, que es va fer a aquest juliol a Tortosa. En aquest congrés també es van detallar els perjudicis socials i econòmics a les masses d’aigua infestades pel musclo zebra que van des de les limitacions en les captacions d’aigua fins a afectacions als usos recreatius, a banda dels dràstics efectes ecològics sobre l’ecosistema aquàtic envaït.\nA la conca del riu Ebre, el musclo zebrat perjudica el correcte funcionament de les centrals hidroelèctriques d’Endesa, en concret les de Mequinensa, Riba-roja i Flix, perquè obstrueix les captacions i les conduccions d’aigua d’aquestes instal·lacions. L’Ebre és actualment el riu de la península espanyola on aquesta espècie té una presència més extensa. També s’han estudiat anteriorment altres mètodes de tractament amb radiació ultraviolada i amb ozó. – ACN Riba-roja d’Ebre\nCarles X. Cabós 29 de Juliol de 2016 Catalunya, Musclo Zebra, Natura, Riba-roja d'Ebre, Ribera d'Ebre\nAnterior Entrada anterior: La CUP Priorat denuncia el desviament de diners de l'Hospital de Móra al de Reus\nSegüent Entrada següent: Un nou fàrmac experimental contra l'Alzheimer mostra resultats sense precedents


Montse Pallarès - Sant Adrià de Besòs - 9/4/2010\n- Una exposició de miniatures dels passos de Setmana Santa\nFrancisco Aznar va néixer a Ceuta fa 79 anys, però porta a Sant Adrià des de l’any 1964. Casat i amb quatre fills, avui dia és avi de vuit néts. A més, és un apassionat de les miniatures i les tasques manuals. La seva exposició de maquetes de passos de Setmana Santa es pot gaudir fins la setmana que ve al Casal de Cultura de Sant Adrià de Besòs (c/del Carme nº22). Aquesta mostra és fruit de la combinació de les seves dues passions: la devoció pels passos i l‘ afició per les maquetes.\nDes de sempre que té aquesta voluntat i passió per fer coses més petites, però va ser arran de la jubilació quan començà a dedicar molt més temps a aquest hobby. Els materials que utilitza en les seves creacions són reciclats, i aprofita qualsevol petit objecte per reconvertir-lo en una peça singular. Culleretes de plàstic, ossos de préssec, cúpules d’aglà, capses de fruita i verdura o trossets de joguina es converteixen en miniatures de tallats de fusta, espelmes, floritures, trons o varals dels passos. També empra elements com graveta, escuradents, ossos d’oliva, filferros, escaiola o esparadrap, entre d’altres.\nL’autor defensa la il•lusió i el sentiment a l’hora de realitzar una tasca com aquesta, i sobretot la fe. Les miniatures dels passos estan acompanyades per diversos pòsters i pamflets de setmana santa i imatges religioses. La mostra ha estat exposada a diversos emplaçaments, entre ells la Casa de Ceuta a Barcelona, que al seu torn ha proclamat “Nazareno del Año 2010” a Francisco Aznar.


La banca trigarà més de cinc anys a reduir els seus actius tòxics\nllegat de la crisi\nLa banca trigarà cinc anys a reduir els seus actius tòxics al ritme actual\nAutoritats i mercat pressionen per accelerar el procés mitjançant vendes en bloc\nEls actius immobiliaris redueixen la rendibilitat i la capacitat de donar crèdit del sector\nMadrid - Diumenge, 25/02/2018 | Actualitzat el 26/02/2018 a les 17:26 CET\nUna dècada després de l’inici de la gran recessió, els bancs espanyols –els supervivents, s’entén– han corregit moltes de les seves debilitats gràcies a un enorme i costós esforç de sanejament dels balanços. No obstant, el principal llegat de la crisi econòmica, la pesada càrrega de crèdits morosos i immobles rebuts per l’impagament de deutes, encara no l’han paït en la seva totalitat. I el que és més greu: el ritme de reducció d’aquests actius tòxics als seus balanços s’està frenant i, si es manté la velocitat actual, farà que aquesta pesada motxilla trigui més de cinc anys a assolir un nivell que els experts consideren raonable.\nEl problema no afecta únicament les entitats financeres i els seus accionistes. Aquests actius no generen ingressos i tenen costos, tant de manteniment com de provisions per reconèixer la seva pèrdua de valor. Això perjudica la rendibilitat de les entitats, molt afectada pels baixos tipus d’interès, i absorbeix recursos que no es destinen a altres fins. Com a conseqüència, redueixen la capacitat dels bancs de donar crèdit per finançar l’activitat productiva i el creixement econòmic.\nEls actius improductius o problemàtics, com els anomenen les autoritats bancàries, van superar els 300.000 milions d’euros el 2012. No obstant, aquell any una bona part d’ells, la majoria dels que estaven en mans de les entitats rescatades amb diner públic, van sortir del sector financer perquè es van traspassar a la immobiliària semipública Sareb, més coneguda com el banc dolent. El màxim oficial, així, va ser el dels 282.000 milions d’euros del 2013, equivalents al 27,4% del PIB.\nL’última xifra oficial són els 194.000 milions del tancament del 2016, una xifra que suposa un descens del 31% des del topall. En un informe publicat fa uns dies, l’agència de qualificació Standard & Poor’s (S&P) estima que l’any passat es va tancar en uns 169.000 milions d’euros, el 40% menys que el 2013 i el 12,8% menys que el 2016.\nSón unes xifres certament destacades, però com bé subratlla la firma nord-americana, resulten «menys impressionants» en termes relatius: el pes d’aquests actius sobre el total dels crèdits ha baixat del 19,5% de fa quatre anys al 13,3%, i tancarà el 2018 en un encara molt elevat 11,5%.\n«Que estigui a doble dígit 10 anys de crisi després és molt. Un nivell raonable se situa entre el 3% i el 4%», assenyala Elena Iparraguirre, analista de S&P. El Banc d’Espanya ja va alertar que el 2016 es van detectar les «primeres mostres d’una certa desacceleració» en el ritme de reducció d’aquests actius. S&P avança que aquest fre es va a accentuar, ja que preveu que en els pròxims dos anys la baixada sigui de 20.000 milions d’euros en cada exercici a falta d’operacions extraordinàries, davant dels 25.000 milions del 2017, any en línia amb el 2016 però ja molt inferior als 37.000 milions del 2015. «Cada vegada és més difícil vendre els actius perquè els millors es van comercialitzar primer», explica l’experta.\nHi ha una altra raó addicional. Molts banquers consideren que la pèrdua de valor dels actius ja ha sigut reconeguda gràcies a les provisions fetes i entenen que, gràcies a la recuperació de l’economia i del mercat immobiliari, els poden vendre a poc a poc amb plusvàlues gràcies a la pujada dels preus. Però per S&P, aquest raonament no té prou en compte els costos de manteniment (fan falta grans plantilles per gestionar-los) i oportunitat (impedeix dedicar recursos a altres fins) que suposa mantenir els actius.\nLes autoritats ho comparteixen. «Els bancs haurien d’aprofitar els períodes de bonança per reduir tant com sigui possible els seus préstecs dubtosos. I un d’aquests períodes és l’actual. Arrossegar els problemes residuals de la crisi fins a la desacceleració següent no és ara mateix una opció viable, tenint en compte que quan arribi els bancs tindran moltes més dificultats per desfer-se d’aquests préstecs. Per tant, per nosaltres, els préstecs dubtosos són un problema greu i el motiu pel qual l’any passat vam publicar una guia per a entitats de crèdit sobre com reduir-los», va advertir fa uns dies Danièle Nouy, presidenta del Consell de Supervisió del Banc Central Europeu (BCE).\nEl mercat i els reguladors aposten per fer vendes en bloc dels actius, com les que ja van anunciar l’any passat el Banco Santander i el BBVA. També advoquen per reformes legals que facilitin la venda d’aquests actius en els mercats secundaris.\nTemes: Sector Immobiliari Bancs


L'AJUNTAMENT APROVA DEMANAR UN FINANÇAMENT JUST PER A LA COMUNITAT\nEs reclamarà al Govern Central una reforma immediata del sistema de finançament autonòmic\nLa Junta de Govern Local ha acordat instar al Govern Central a realitzar una reforma immediata del sistema de finançament autonòmic que possibilite als valencians i valencianes disposar dels recursos suficients per a poder gaudir d'uns serveis públics de qualitat. Així es va decidir en la sessió celebrada el passat 26 de juny, on també es va aprovar instar al Govern de l’Estat a què les inversions territorialitzades es facen conforme al pes poblacional i altres criteris, com la disparitat, la insularitat, o la renda per càpita.\nL'objectiu d'aconseguir un finançament just per a la Comunitat Valenciana també passarà per treballar, de manera coordinada amb la resta de grups polítics valencians, per a arribar a un consens que permeta traslladar l'Agenda Valenciana als Pressupostos Generals de l'Estat, mitjançant esmenes que garantisquen un tractament just per als valencians.\nA més s’ha aprovat l’impuls i foment de jornades, reunions, etc. sobre la necessitat d’esta reforma del sistema de finançament, així com l’elaboració de cartells o altres materials publicitaris fent ús del lema «Per un finançament just».\nEl Govern local traslladarà aquest acord a la Presidència de la Generalitat Valenciana, a les Corts Valencianes i a la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, perquè li faciliten els materials que editen o els acords que puguen prendre a favor de la reforma del sistema de finançament.\nL'Ajuntament ha mostrat, en reiterades vegades, la seua preocupació per millorar el finançament autonòmic, a través d’acords per Junta de Govern o pel Ple, com són l’adhesió a la campanya de la FVMP de denúncia del doble infrafinançament, al Manifest de la Generalitat Valenciana “Per un finançament just” i a la mobilització contra els Pressupostos Generals convocada per al 10 de juny.


Un miler de sabadellencs celebren Carnaval - El diari digital de Sabadell - iSabadell\nEls nostres col·laboradors David B. i Bàrbara Padilla han estat aquest diumenge a la rua de Carnestoltes de Sabadell. Hem penjat el resultat al nostre Flickr però també podeu veure aquí la presentació. Si voleu que afegim més imatges, només ens les heu d’enviar a redaccio@isabadell.cat.\nMés d’un miler de sabadellencs han sortit aquest diumenge al carrer a celebrar la rua de Carnaval. La comparsa de l’Associació Escènica Jym’s (Montcada i Reixac) s’ha endut el premi principal, tant en comparses com en carrosses. Han basat la seva aposta en la mitologia grega.\nLa rua de diumenge ha estat el cènit d’una celebració que es va obrir divendres a bona part de les escoles de la ciutat i dissabte va arribar a molts barris i espais de Sabadell.\nEn total, a la rua han participat una desena llarga de carrosses i 17 comparses que han fet el recorregut des de La Creu Alta fins el Centre.


Weimar is not coming, ja era aquí - Debats pel Demà\nDurant aquests dies d’investidures, s’ha escrit i opinat en diversos sentits sobre el significat polític i històric que pot tenir aquest nou govern que ha sorgit del pacte entre PSOE i Podemos i l’abstenció dels republicans de les perifèries. Per una banda, no cal estendre’s en l’histrionisme dels opinadors de la dreta que consideren que es tracta d’un cop d’Estat il·legítim bolxevic, bolivarià i, segons com, maoista.\nPerò, per altra banda, en el camp progressista, es poden veure dues postures mitjanament representatives —amb grisos entremig, és clar. Aquestes postures vindrien a dir-nos o bé que aquest govern és el triomf gloriós de totes les lluites per canviar el Règim dels últims anys o bé que aquest govern és el moviment transformista definitiu del Règim que permet integrar i neutralitzar l’última escletxa que quedaria oberta. Malgrat això, hi ha hagut un plantejament analític de la situació que considerem que pot tenir interès de discutir. Es tracta de l’article que va escriure la diputada autonòmica de Más Madrid, Clara Ramas, al Huffington Post amb el títol de “Weimar y la Junta Electoral Central”.\nEn aquest article, la filòsofa empra el recurs de la comparació històrica de la situació espanyola actual amb la de la República de Weimar en uns termes molt concrets i encertats:\n“Pero no es el único aire de los tiempos que parece traer músicas del pasado siglo. En un sentido más amplio, la confianza en la democracia liberal no parece atravesar su mejor momento, y ello se manifiesta en varios síntomas: el auge de la ultraderecha, el declive de la socialdemocracia o el abuso de herramientas estatales técnico-administrativas son algunos de ellos”.\nLa seva anàlisi es concreta i esmenta els fets en què aquesta tendència pren cos:\n“Aplicación del artículo 155, sentencias judiciales, medidas administrativas y mantenimiento del orden público como únicas recetas”.\nI, finalment, proposa una solució analítica i de plantejament en confrontar la visió tecnocràtica de la política, la qual ha volgut servir de justificació per a moltes de les mesures preses pel govern del PP en aquesta dècada:\n“Decía Weber que los problemas políticos y sociales tienen una peculiaridad: que no pueden ‘resolverse a partir de unas consideraciones meramente técnicas basadas en unos fines preestablecidos’ […] No puede pedirse a los jueces o a los policías que hagan el trabajo de los políticos”.\nCaracterístiques i tòpics que evoca la comparació amb la República de Weimar\nSempre que apareixen, les comparacions amb la República de Weimar en temps d’inestabilitat política solen deixar en el lector un regust ambigu, ja que, tot i que la comparació històrica sembla aclarir molt l’anàlisi, no acabem d’intuir la visió de qui emet aquest judici.\nLa interpretació clàssica liberal, per exemple, veuria la República de Weimar com un moment polític de polarització dels extrems -tant de dreta com d’esquerra- que hauria debilitat la democràcia liberal i hauria erosionat la confiança en les institucions. Quan s’evoca aquesta lectura de Weimar se sol fer amb la voluntat de disciplinar les forces polítiques transformadores a través de la por a l’ascens del feixisme.\nUna segona interpretació de la República de Weimar seria la visió economicista segons la qual la crisi econòmica hauria produït necessàriament aquesta polarització, en què el poble hauria votat opcions extremistes fruit de la desesperació material. Generalment, aquesta visió està molt vinculada a la lectura de la polarització política com a causa necessària de l’esquerdament del règim.\nTambé s’ha llegit la República de Weimar com un Règim que, al ser novedós pel que fa a la història d’Alemanya, hauria sigut ingenu i inexpert i que, en conseqüència, s’hauria deixat traicionar per les forces reaccionaries, les quals haurien aprofitat la immaduresa dels partits regeneracionistes per derrocar la democràcia. Així, aquesta visió teleològica en què la immaduresa estructural dels actors republicans hauria tingut un paper central veuria el feixisme com l’únic destí possible i la República de Weimar, com l’avantsala necessària del mateix.\nInclús hi ha una lectura tradicional-fonamentalista que veuria l’explosió de llibertats civils, culturals i de costums com l’obertura de la caixa de pandora de la degeneració moral i la laxitud de costums (sic). D’aquesta manera, la proliferació de teatres i cabarets, d’avantguardes artístiques i de discussió pública suposarien una mostra irrefutable de la decadència, ja no només política, sinó també moral i civilitzatòria.\nAixí doncs, veiem que l’experiència de Weimar ha sigut jutjada amb una severitat més que destacable i ideològicament transversal. Això té conseqüències en la dificultat per trobar anàlisis que pretenguin bussejar en les opcions que realment van tenir els actors de la República de Weimar. De totes maneres, voldríem exposar les aportacions que fa Antoni Domènech a El eclipse de la fraternitat amb la intenció de clarificar el debat sobre si la comparació del 2020 amb el temps de Weimar és o no adient al nostre parer.\nCaracterístiques que li atribueix Antoni Domènech a El eclipse de la fraternidad\nSi llegim el capítol 7 de la obra d’Antoni Domènech, ens adonarem, en primer lloc, d’una diferència fonamental amb les corrents d’interpretació abans exposades. Domènech, a grans trets, analitza la contingència històrica i busca en els camins de la història que no es van recórrer. Així, una de les primeres frases ja trenca amb el pessimisme acrític de les anteriors interpretacions històriques:\n“Se mire como se mire, si alguna vez ha habido en Europa occidental una situación objetiva, clara, patente y fehacientemente prerrevolucionaria en el sentido cuarentayochesco de la palabra, ese se daba en Alemania a mediados de 1923”. (p. 388)\nQuelcom semblant sembla indicar Chomsky quan diu que la “República de Weimar va ser un pic de la civilització occidental en les ciències i en les arts, i també en el model de democràcia”. És per això que Domènech ressegueix els anys que va durar la República i destaca que, per comprendre el seu fracàs, cal parar atenció a la desaparició de la voluntat de poder en el SPD i el KPD. És el que el filòsof català anomenava “hiperrealisme”:\n“Perdida la esperanza revolucionaria, la única manera de frenar la conspiración reaccionaria antirrepublicana y de cortar los planes de dictadura militar de la gran industria alemana era apoyar de un modo u otro la política de Stresemann. Pero no es verdadera Realpolitik la que sólo lo es a medias; el realista a medias, como si quisiera resarcirse psicológicamente de una intuida falencia, suele darse a la exageración hiperrealista, la cual, como es de sobra conocido, engendra paisajes fantásticamente utópicos, en la política no menos que en el arte”. (p. 403)\nPel que fa a la dificultat de formar govern, cal dir que aquesta està vinculada a la polarització entre forces polítiques. I la polarització en el cas de Weimar té a veure, per una banda, amb la no inclusió en el Règim republicà de suficients sectors socials que li permetin tenir una base suficientment ampla i, per l’altra, amb la voluntat de la dreta de carregar-se la República a causa, principalmenta que aquesta té una arquitectura institucional i jurídica construïda per les forces obreres de 1918. I llavors la pregunta és: qui i com havia d’incloure al Règim -fer acceptar les normes de joc republicanes- pràcticament al conjunt de les forces del país? Davant d’aquesta pregunta, Domènech també fa un suggeriment:\n“¿No cabía pensar aquí también en la posibilidad de armar en la incipiente República parlamentaria de Weimar un sólido bloque republicano de izquierda obrera con Erzberger y la izquierda del gran partido católico campesino y aun con la modesta però revigorizada izquierda burguesa que se había unido en el joven partido democrático de Walter Rathenau, Friedrich Naumann y Max Weber?” (p. 352)\nCom a gran estudiosa dels clàssics alemanys, Clara Ramas entén perfectament les raons que van portar Weber a participar en política i ser un dels principals arquitectes de la Constitució de Weimar. Al cap i a la fi, el problema al qual l’intel·lectual alemany havia de fer front era la tensió entre una burocràcia que cercava total autonomia i la política parlamentària. Una burocràcia (jutges, funcionaris, etc.) que, en línies generals, desactiva el conflicte, que veu els problemes de manera “tècnica” i “utilitarista”, i una política que ha de garantir el pluralisme i la satisfacció de demandes. Els paral·lelismes amb l’actualitat, seguint allò que deia Weber, semblen ser més que evidents:\n“En el estado moderno, el verdadero dominio, que no consiste ni en los discursos parlamentarios ni en las proclamas de monarcas sino en el manejo diario de la administración, se encuentra necesariamente en manos de la burocracia, tanto militar como civil”.\nNo obstant això, el problema arriba quan es planteja la qüestió sobre qui ha de ser el defensor de la Constitució. En un moment en què els togats conservadors i determinats sectors policials s’autoimposen com els garants de l’Estat i la seva sacrosanta unitat, aquell debat que Carl Schmitt va posar sobre la taula torna amb més força que mai. L’ordre només pot ser defès pel poder constituent, és a dir, pel poble sobirà. Però això entra en conflicte amb els poders constituïts que, en els períodes d’excepció, s’atribueixen competències que no els corresponen (tot i estar recollits a la norma fonamental) i aquella dictadura que, formalment, és comissària, acaba esdevenint sobirana. La fi, en definitiva, de la república democràtica.\nSi l’autora equipara el fet que estiguem a Weimar –l’avantsala catastròfica del feixisme- a l’existència del ruido de togas –actuació política del deep state–, llavors estem a Weimar des de 2010, quan ja el Constitucional es cepilla l’Estatut o des de la intervenció de facto dels pressupostos de la Generalitat per part de Montoro des del 2012.\nL’aplicació d’una desproporcionada resposta judicial amb la presó preventiva dels líders del Procés, a més a més, té com a antecedent la “plantilla basca” i la doctrina del “tot és ETA” que va condicionar el conflicte basc i la seva possible resolució per vies pacífiques.\nPerò no tota la intromissió del Poder Judicial en qüestions polítiques ha tingut a veure amb conflictes nacionals. El Tribunal Suprem va maniobrar perquè els bancs no haguessin de pagar els impostos sobre les hipoteques, reunint-se de manera urgent. D’aquesta manera, va actuar descaradament en favor dels interessos de les elits econòmiques.\nEn el nostre cas present, la polarització té a veure amb la forta crisis de Règim, la qual obliga a sacrificar consens –creure en les regles democràtiques– per coerció –la “medida” administrativa, la vía reglamentaria, y su aplicación directa deberán relevar a la ley, la vía parlamentaria– a l’hora de governar.\nL’article no parla en cap cas de les causes d’aquest desplaçament de la mesura parlamentaria a la mesura administrativa –la llargària i el format periodístic ho fan comprensiblement complicat– i la conjuntura actual està determinada pel fet que el nou govern afirma que vol desjudicialitzar la política per afrontar el diàleg amb les forces autodeterministes i amb la Generalitat, mentre el Poder Judicial expressa en un comunicat una crida a la no utilització política de la justícia.\nAquest Consell General del Poder Judicial està en funcions des de desembre del 2018, ja que, després d’un escàndol mediàtic per l’elecció de Marchena com a nou president, no es van renovar els vocals. Sense tenir això en compte, el CGPJ ha seguit convocant concursos i col·locant magistrats afins aprofitant la majoria conservadora. També això influeix en òrgans relacionats amb el CGPJ, com la Junta Electoral Central o el Tribunal Constitucional.\nNo es pot renovar el CGPJ sense una majoria de tres cinquenes parts del Congrés dels Diputats, la qual cosa obligaria a pactar amb la dreta. Si es neguen a renovar aquest òrgan per no modificar la majoria conservadora que es va consolidar a la etapa de Rajoy, el bloqueig farà més difícil fiscalitzar la feina del Poder Judicial.\nEn aquest sentit, és important debatre com s’escullen òrgans com el CGPJ, la JEC o el Tribunal Constitucional. La defensa d’un mètode corporatiu en l’elecció del govern intern del Poder Judicial pot ser clarament favorable a mantenir la majoria conservadora, ja que de la majoria dels jutges que estan afiliats a associacions, el percentatge més elevat correspon a l’Asociación Profesional de la Magistratura, que té el doble d’afiliats que Jueces por la Democracia, l’única associació progressista en sentit ampli. Aquesta proporció no sembla coincidir amb la pluralitat ideològica de la totalitat de l’Estat. El debat obrirà una guerra de posicions dintre de les estructures del poder judicial i del poder administratiu. I el resultat d’aquesta batalla pel control del Poder Judicial pot ser determinant en el conflicte polític territorial amb Catalunya.\nL’article, d’altra banda, tampoc parla de com se soluciona aquest greu problema. Tal vegada, una primera reforma es trobaria en abordar les Lleis Orgàniques que regulen el Poder Judicial i el Tribunal Constitucional, sobretot en aspectes com l’accés a la carrera judicial.\nPel que fa al fet que Podemos hagi passat de 71 a 35 diputats en 4 anys, podríem intuir que ha desaparegut la voluntat hegemònica -com Antoni Domènech atribueix a socialistes i comunistes a Weimar-. Tot i així, aquesta és una afirmació que ningú pot saber. El que sí que és més analitzable és que, en aquests 4 anys, ERC ha passat de 9 a 13 diputats, Bildu de 2 a 5, el BNG ha entrat per primer cop des de 2011 i inclús ha aparegut un fenomen com Teruel Existe. En termes de tendència social i política de fons, aquestes dades poden ajudar a pensar per on hauria d’anar la construcció d’un bloc històric prou ample -el que Antoni Domènech considera el gran error de les esquerres de Weimar- per sustentar mesures de canvi en sentit redistributiu i de reconeixement i ampliació de drets durant un cert període històric.\nSi bé és veritat que, en número de diputats, no són molts els d’ERC, Bildu i BNG, en termes de força i protagonisme social -que és més difícil de quantificar- la cosa potser és diferent. Caldrà veure si hi ha eleccions al Parlament de Catalunya i les eleccions basques i gallegues de finals d’any per confirmar no només la tendència ascendent d’aquestes forces perifèriques d’esquerres i republicanes al Congreso, sinó també la seva disputa hegemònica en les pròpies nacions. Així, un bloc històric progressista, amb un pes considerable d’aquestes forces perifèriques, pot ser un bon mecanisme per tenir la iniciativa d’afrontar els grans reptes del moment, incloent la reforma del Poder Judicial i la millora de les condicions materials de la majoria de la població.\nLa millor manera de no ser Weimar és ser valents.\nIván Montemayor, Roc Solà i Jaume Montés


Un estudi de Medicina Interna del Joan XXIII conclou que els pacients obesos o amb Síndrome Metabòlica amb Covid presenten pitjor pronòstic - Publicacions - Novetats - IISPV\nEl Servei de Medicina Interna de l'Hospital Universitari Joan XXIII de Tarragona ha publicat un article a la revista Journal of Personalized Medicine. L'article titulat "Biomarcadors predictius de la gravetat del COVID-19 en pacients amb obesitat i síndrome metabòlica infectats per SARS-CoV-2", conclou que els pacients obesos i/o amb Síndrome Metabòlica (SM) amb COVID-19 presenten pitjor pronòstic.\nEn pacients infectats per SARS-CoV-2, l'obesitat, la hipertensió i la diabetis són factors de risc que s'associen a mortalitat elevada, pel que cal una ràpida detecció i possiblement teràpies més personalitzades en aquests grups de pacients. Per tant, el grup de recerca va investigar l'impacte de l'obesitat i la síndrome metabòlica (SM) en el curs clínic dels pacients que ingressaven amb COVID-19. A més, també va estudiar si els biomarcadors pronòstics que s'havien descrit per a la població general eren útils per predir l'evolució de COVID-19 en pacients amb obesitat o SM.\nAquest estudi prospectiu de cohorts va incloure 303 pacients hospitalitzats a l'Hospital Joan XXIII per pneumònia per SARS-CoV-2. Els participants es van classificar, primer, segons la presència d'obesitat i, després, segons la presència de SM. Es van recollir paràmetres clínics, radiològics i analítics. Els principals resultats van mostrar que els pacients amb obesitat presentaven símptomes moderats de pneumònia per SARS-CoV-2, infiltrats pulmonars bilaterals i necessitaven tractaments més agressius amb més freqüència. Per altra banda, els pacients amb SM presentaven pneumònia greu i insuficiència respiratòria amb més freqüència, una taxa de mortalitat més elevada i també nivells de creatinina i troponina més alts.\nLes principals conclusions d'aquest estudi van ser que, efectivament el pacients obesos i/o SM amb COVID-19 presentaven pitjor pronòstic. A més, la interleuquina 6 era un predictor potencial de la gravetat del COVID-19 en pacients amb obesitat, mentre que la troponina i la LDH es podien utilitzar com a biomarcadors predictius de la gravetat del COVID-19 en pacients amb SM.\nAquesta investigació demostra que s'han d'intensificar i personalitzar els tractament del COVID-19 en pacients amb obesitat o Síndrome Metabòlica.\nAquest treball ha estat parcialment finançat per una ajuda atorgada per la Direcció General de Recerca i Innovació en Salut, Departament de Salut, Generalitat de Catalunya (projecte 6_17) i per una donació de l'Ajuntament de Perafort obtinguda gràcies a una col·lecta efectuada entre els veïns del poble.\nJ. Pers. Med. 2021, 11(3), 227.


Notícies :: Compra eticament, dona suport a iWith.org\nCompra eticament, dona suport a iWith.org\nEns estem endinsant en el nou any amb noves idees, nous projectes i una nova associació molt especial. Es tracta d’una nova tenda online que iWith.org opera juntament amb Ethic Trade.\nA iWith.org, creiem que es important ajudar a aquells que volen construir un món millor. I el comerç ètic és un concepte que capta molt bè aquesta idea.\nEl principi clau darrera d’aquesta historia és ajudar a productors marginalitzats a sortir de la pobresa mitjancant la promoció i venda dels seus productes. Aquests productors obtenen la seva compensacio financera justa al temps que ofereixen un producte útil al públic.\nLa idea aquí és simple. Tu esculleixes un producte que realment t’agradi a la nostra tenda online. Afegeixes un article a la teva cistella i fas la compra. Els diners que gastes van en part a la persona que ha produit l’article i en part a la ONG/organització benèfica que dona suport a la seva causa (iWith.org). Pel fet de comprar els seus productes, tu no només estàs ajudant als petits productors, sino que també estaràs donant suport a la feina que fem a iWith.org cada dia per ajudar a les ONGs a fer un us més eficient de les noves tecnologies i Internet.\nHi ha més de 700 productes a la tenda online i segur que hi trobaràs quelcom per a tu o potser un regal ben maco per fer a algú especial.\nEn aquests moments, la tenda només està disponible al Regne Unit, pero ben aviat ho serà a tot Europa. T’informarem tan aviat com sigui així.\nI si la teva organització vol obrir una tenda com aquesta, simplement posa’t en contacte amb iWith.org.\nLink de la tenda: iwith.ethictrade.com\nMés, sobre...: iwith , ethic , trade , ethical , fair trade


Tres residents ferits greument en un accident a la C-14 a Bassella\nMor el conductor del vehicle amb el qual van xocar de manera frontal\nEn primer pla el vehicle en què viatjava la víctima mortal.\nTres residents andorrans, un dels quals menor, van resultar ferits greument en un accident a la C-14, a l’altura de Bassella, que es va produir dimarts a la nit. El cotxe en el qual viatjaven va topar frontalment amb un altre vehicle, amb matrícula espanyola. El conductor del turisme, un veí d’Oliana de 41 anys, va perdre la vida a conseqüència del xoc. Fonts del Servei Català de Trànsit van informar que l’avís del sinistre el van rebre pels volts de les 20.30 hores, al punt quilomètric 131 d’aquesta via.\nPer causes que encara s’estan investigant, l’home d’Oliana, Ismael Beteta, que conduïa un turisme en sentit sud, hauria envaït el carril contrari, pel qual circulava un tot terreny amb matrícula del Principat. A conseqüència del xoc frontal, els tres ocupants del cotxe andorrà van resultar ferits greument i van ser traslladats fins a l’hospital Arnau de Vilanova de Lleida, on restaven ingressats.\nEn l’accident a la carretera C-14 van treballar tres patrulles dels mossos d’esquadra, quatre dotacions dels bombers de la Generalitat de Catalunya i tres ambulàncies del servei d’emergències mèdiques (SEM).\nPer poder atendre les víctimes i netejar la calçada va ser necessari tallar la circulació de la C-14, fet que va provocar algunes retencions. La situació va quedar normalitzada minuts abans de les onze de la nit de dimarts.


Encara hi som – Revista Catalunya\n4 Maig, 2021 4 Maig, 2021 Equip Comunicació CGT Catalunya Editorial\nEstem vivint una època, si més no, curiosa. Si fa uns anys ens haguessin dit que durant els anys vint del segle XXI el govern tindria la capacitat de restringir de forma tan sorprenentment fàcil algunes de les llibertats individuals de la població, ens hauríem fet creus. O, molts, no ens ho haguérem cregut. O, almenys, hauríem pensat que s’ha fet a costa d’una dura lluita i una repressió brutal contra la població.\nI ja ho podem dir sense por a caure en paranys que la creu del nostre temps és la Covid. Perquè no és només un virus, que ho és, i molt punyent i cruel. És un sistema, un estat de les coses completament nou que s’ha anat instal·lant a poc a poc, però fermament, a tots i cadascun dels racons de les nostres vides. Però sobretot, de les nostres relacions socials.\nUna bona economista afirmava feia un temps que el que ens costa d’entendre és que el Capitalisme és una forma de produir béns, però és, alhora, una forma de relacionar-se socialment. No voldríem instal·lar el virus del nostre temps en el mateix nivell que un sistema de producció que porta dos-cents (tres-cents?, quatre-cents?) anys esprement les classes subalternes, però certament la Covid ha canviat la forma de relacionar-nos, també, socialment i productiva. I ha canviat sobretot, l’enorme capacitat que com a comunitat tenim d’empassar-nos polítiques autoritàries\nPerò no tot està perdut. Mai està tot perdut. I exemples d’això els tenim a cada cantonada de la Catalunya rebel, a cada espurna que incendia una barricada, a cada vaga contra el maltractament laboral, a cada okupació i a cada defensa davant d’un desnonament. Els tenim, a cada desafiament que, tot i no reeixir, hi són. I hi són, perquè existim. Només cal mirar-nos a nosaltres, a les nostres iguals, i no tant a allò que ens diu la televisió, la ràdio i els periòdics de la patronal.\nCatalunya 225 (abril-maig)


Una dirigent de Podem Catalunya, condemnada pel jutge\nAixí es resol el seu enfrontament judicial amb el seu ex company regidor José López\nper Gerard Recasens dimarts, 28 de gener 2020 - 15:14h\nLa dirigent de Podem Catalunya, Sandra Daza, ha estat condemnada per injúries. | Catalunya Diari\nLa secretària d'Acció Institucional de Podem Catalunya i regidora d'aquesta formació a l'Ajuntament del Prat de Llobregat, Sandra Daza, ha estat condemnada pel jutjat penal número 1 de Barcelona a una multa de 10 euros diaris durant nou mesos per haver comès un delicte d'injúries contra qui va ser regidor del seu mateix grup, Se Puede El Prat, José López. A més, Daza haurà d'indemnitzar López amb 3.000 euros.\nDaza va dir que López tenia antecedents per violència de gènere\nLa condemna arriba després de la demanda interposada per José López, per uns fets que es remunten a l'any 2015. Va ser aquell any, en concret al maig, quan Daza i López van ser els dos regidors electes per Se Puede El Prat a l'ajuntament d'aquesta localitat. Tots dos mantenien una mala relació i Daza havia denunciat prèviament López per un delicte d'amenaces pel qual el van acabar absolent el 2016.\nSegons va declarar Daza al judici —així ho recull la sentència, a la qual ha tingut accés CatalunyaDiari—, en l'assemblea de Se Puede El Prat de l'11 d'octubre de 2015, i en absència de López, Daza va informar que el seu company al consistori tenia antecedents per un delicte de violència masclista l'any 2011. L'acusació topava de ple amb el codi ètic de la formació, que prohibeix presentar-se com a càrrec elegible les persones que tenen antecedents per aquesta mena de delictes. En base a aquesta informació de Daza, l'assemblea va demanar la dimissió a López com a regidor.\nLa crisi es va fer pública a través d'un mitjà local i la mateixa Sandra Daza va difondre la decisió a través d'un canal de Telegram de la formació. El cert, però, és que la denúncia que es va interposar contra José López l'any 2011 a Terrassa va acabar amb la seva absolució i, per tant, el llavors edil no tenia antecedents: tot el contrari del que havia informat Daza. Davant de l'atac, López va deixar el grup municipal de Se Puede El Prat i es va mantenir com a regidor no adscrit la resta del mandat.\nLópez guanya Daza als jutjats\nEn paral·lel, José López va traslladar els fets als jutjats. Fa escassos dies es va comunicar la sentència a totes les parts, en què la magistrada considera provades les acusacions que requeien sobre Sandra Daza i la considerava culpable d'un delicte d'injúries.\nMalgrat que l'encara regidora de Podem al Prat —l'única electa de la formació en el present mandat— es justificava dient que havia estat un agent dels Mossos qui li havia dit que López tenia antecedents per violència masclista quan va anar a interposar la denúncia per amenaces el 2016, la magistrada considera que el fet de no haver contrastat la informació i haver-la difós ha estat un fet calumniós per a López. En base a això, condemna Daza, que haurà de fer front a la multa imposada per part de la justícia, així com a la indemnització a José López.\nJustícia Podemos El Prat de Llobregat Baix Llobregat


EINES PER MESURAR LA SATISFACCIÓ DELS CIUTADANS – Andorra, 29-05-18 – Pirineus TV\nEINES PER MESURAR LA SATISFACCIÓ DELS CIUTADANS – Andorra, 29-05-18\nEl Govern ha incorporat, quatre aparells de mesurament del grau de satisfacció dels ciutadans amb l’atenció rebuda al Servei de Tràmits de l’edifici administratiu del Govern, de l’edifici del Prat del Rull, del Servei d’Immigració, i del Departament de Medi Ambient.\nAquesta eina s’emmarca en la voluntat del Govern de modernitzar l’Administració aplicant l’ús de les tecnologies per desplegar l’Administració electrònica i millorar l’atenció a l’usuari.\nAquest senzill aparell permet una comunicació clara, transparent i efectiva del ciutadà amb l’Administració.\nAquests pulsadors, anomenats “Happy or not”, s’han ubicat als espais on hi ha més afluència de ciutadans que fan tràmits. Tots els usuaris tenen l’opció de manifestar si han quedat satisfets amb l’atenció rebuda prement un dels quatre botons amb cares somrients o tristes, i amb color verd fosc, verd clar, vermell clar i vermell fosc.\nLes eines que a partir d’ara recolliran les impressions dels usuaris transformen els resultats en informació numèrica que posteriorment permetrà a l’Administració analitzar el servei que s’està oferint i preveure accions de millora si són necessàries.\nAquest sistema actualment està present en 117 països i en més de 4.000 organismes.\nEl Govern ha contractat aquests aparells, juntament amb el sistema operatiu que permet l’anàlisi de les dades, per una durada de tres anys, amb un cost total de 3.741 euros.


La guru de l'ordre ven complements per a la casa i objectes de decoració\n2 min. Barcelona 19/11/2019 10:21\n651x366 La japonesa Marie Kondo / YOUTUBE La japonesa Marie Kondo / YOUTUBE\nLa guru mundial de l'ordre, Marie Kondo, ens va ensenyar a buidar casa nostra. A desprendre'ns de tot allò que no necessitem. A mantenir un ordre i una jerarquia als armaris, a plegar samarretes com no ho havíem fet mai i a dir adeu a aquells objectes que ja no volem a prop. I ara, després d'haver venut milers de llibres arreu del món i haver-se fet famosa amb el seu programa de televisió, en què ajudava la gent a desprendre's de coses que no necessita i a tenir la casa endreçada, Kondo ha anunciat que obre una botiga online, segons publica The Wall Street Journal.\n651x366 Plegar samarretes en vertical és un dels consells de Marie Kondo / CRISTINA CALDERER Plegar samarretes en vertical és un dels consells de Marie Kondo / CRISTINA CALDERER\nEl primer que crida l'atenció a la web són els preus, ja que unes sabatilles per anar per casa costen 206 dòlars, una escombra 34 dòlars o el detergent per a la roba 21 dòlars, per posar alguns exemples d'objectes molt comuns a preus poc populars. L'altre fet que sorprèn és que moltes de les coses que Marie Kondo ven a la seva web no són gaire útils ni funcionals, com per exemple un pal de shiatsu, un diapasó de quars rosa o una bossa de tela per portar flors.\nPotser conscient de la sorpresa que això pot causar entre els seus fans, Kondo ha comentat, sobre la seva botiga online, que "amb els objectes adequats a casa, més pot ser menys", segons ha recollit el diari britànic The Guardian. Marie Kondo ha dit: "El mètode Kondo no va de desfer-se de coses, va d'elevar la teva sensibilitat amb el que et fa feliç. Una vegada has acabat d'endreçar queda un espai que pot acollir objectes especials, persones i experiències".


Holiday home Bjerghuse D- 448 Ulfborg Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nHoliday home Bjerghuse D- 448\nFjand Garde, Ulfborg, Dinamarca\nSobre Holiday home Bjerghuse D- 448\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Fjand Garde, no busqui més enllà de Holiday home Bjerghuse D- 448. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Holiday home Bjerghuse D- 448 també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Fjand Garde. Aparcament de cotxes són només algunes de les comoditats que fan que Holiday home Bjerghuse D- 448 sigui diferent dels altres hotels de la ciutat. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Holiday home Bjerghuse D- 448 no troba competidors en cap categoria.


El WEB que us ofereix un recull dels himnes més cantats a les esglésies protestants de Catalunya\nEscull la llengua\nDéu és l'auxili. Un ferm castell.....\nEl propòsit d'aquest WEB és el de donar un servei de documentació a tots els qui estimen la música que ha sonat i s'ha cantat al llarg dels anys a les esglésies protestants del nostre país.\nLa gran majoria de les melodies i també de les lletres son originàries d'altres paisos. Malgrat això, amb el temps, tant unes com altres han passat a formar part de la nostra cultura i ens son plenament familiars. Fins i tot alguna d'elles està brodada amb fil d'or al fons més íntim del nostre record.\nAquest Recull aplega més de centenar i mig d'himnes. La particularitat és que tots ells els conec i els he cantat. Alguns des de la meva infantesa.\nTots ells també m'evoquen situacions i sentiments diversos i personals viscuts dins i fora de les esglésies per on he passat. Malauradament la major part avui en dia ja no es canten i les generacions més joves desconeixen la tonada i encara més la lletra.\nTanmateix la recerca de les lletres, les partitures, els orígens i biografies dels autors així com la petita història que acompanyen a alguns d'ells m'ha fet conèixer aspectes que encara han augmentat l'estima vers aquestes petites obres d'art.\nVal a dir que aquesta tasca de recopilació i documentació no ha estat gens fàcil. Al nostre país, a diferencia dels anglosaxons i d'altres, no hi ha costum de guardar ni registre ni memòria de les petites coses que conformen part del nostre bagatge cultural i per aquesta raó sovint he hagut de recórrer a les fonts angleses i alemanyes.\nNo cal dir que us estaré molt agraït per qualsevol dada no reflectida i que conegueu i em voleu fer arribar.\nAquest és un treball que està fet a la glòria de Déu. Tot el material que hi ha està a disposició de qui el necessiti sense cap altre condició que es respecti l'esment de la font de la qual s'ha disposat.\nEm sentiré molt honorat si, a través de la navegació per les diferents pàgines, trobeu motius de lloança al seu Sant nom.\nQue el Senyor us beneeixi\nBaixeu-vos el programa per veure les partitures\nVisites rebudes fins avui\nDarrera actualització: 19/06/2006\nHimnes Biografies Cercador Utilitats Enllaços Llibre Visites Autor\nADRECES RECOMANADES PER AQUEST WEB\nEl Web de programari en català\nCompleta guia del Cor de Catalunya


Els EUA són diferents » Centrifugues Siemens\nEtiqueta arxiu 'Centrifugues Siemens'\nLes Guerres dels Hackers del Govern: Recordant el virus STUXNET\nFa uns mesos va ser estrenat un documental sobre l’origen, autoria i el significat del virus Stuxnet, tan admirat fins i tot per les seves víctimes, que en 2010 va destruir un 10% de les centrifugues iranianes que purificaven urani per fer bombes nuclears i tot seguit es va escampar fent mal a moltes parts del món. La pel·lícula, anomenada Zero Days va tenir poc èxit, que és molt trist per la importància del cas. Ara l’ensenyen a Showtime. Mentre que el programari del virus fou una obra mestra de la informàtica que molt poca gent podria escriure, entendre el problema i les conseqüències no és gens difícil.\nEls polítics americans en aquest moment s’entretenen demanant una investigació sobre si els russos van influenciar l’elecció presidencial. Està clar que sí, tothom ho sap. És impossible trobar les persones responsables ni molt menys saber si treballen per Putin o no, però ja fa temps que se sap que l’origen de l’atac que va exposar els e-mails secrets del Comitè Demòcrata Nacional i de la Iniciativa Global de Clinton provenia d’uns ordinadors situats a les muntanyes de l’Ural, propietat d’un empresari que lloga ordinadors i va dir a periodistes que li van pagar en efectiu i que no sap qui eren aquella gent, ni l’importava. En traurà més la CIA?\nAquell atac va enviar a Wikileaks secrets poc favorables a Hillary Clinton, la veracitat dels quals no ha posat ningú en dubte. Què li retrauran als russos? Potser que van dir la veritat i ensenyar coses amagades al poble americà? A més, els grans diaris i els mitjans no van cobrir gaire el contingut, que poca gent va conèixer. En canvi, jo dubto que haguessin intentat canviar els nombres de vots durant l’elecció. Això es podria interpretar com un acte de guerra per posar un titella al govern i els hackers per ara no ho fan. Massa perillós. Les eleccions federals estan completament en mans dels estats i no del govern federal i això no ha passat mai. Hi ha hagut recomptes que no han exposat mai a cap estat més de 500 vots de diferència. Cal fiar-se’n\nEstem acostumats a mirar els hackers com a gent desagradable que ens amenaça, ens pot robar i suplantar la nostra identitat, o ens espatlla l’ordinador per entretenir-se. En general, aquests individus estan buscant feina: si són prou bons algun representant potser de Google, Apple… o del Govern apareixerà a la seva porta oferint feina legal, ben pagada i sempre secreta. Molts governs, aviat probablement tots, han desenvolupat grups de hackers capaços d’atacar i entrar a fer mal a països hostils i ja fa temps que ho fan. Hom anomena en aquest context sobretot els EUA (ben protegits per Obama, que segueix repetint que Ed Snowden és un traïdor que hauria d’anar a la presó), però també Rússia, la Xina, l’Iran i Corea del Nord. I molts altres menys exitosos. I potser aviat tots.\nTenen potencialment la possibilitat de fer coses com fer caure tota la xarxa elèctrica, aturar els motors de tots el avions a terra o en vol, o de tots els cotxes, obrir les portes de pantans, paralitzar fàbriques… Molts fan notar que tot això es molt semblant a la situació amb els coets nuclears durant la guerra freda: els dos bàndols en tenien i si algú els disparava no hi havia forma d’aturar-los, però els altres farien el mateix abans de ser destruïts. L’expressió durant la Guerra Freda fou “Destrucció Mútua Assegurada”. Això mateix passa amb els atacs informàtics: no es poden aturar. Es possible, en canvi, represaliar els culpables, cosa que ja s’ha fet molt, però això sovint resulta en un contraatac. Que cal fer?\nHi ha moltes companyies grans treballant en qüestions de seguretat per ordinadors, no sempre conegudes pel públic, com ara la casa dels grups que van identificar i estudiar (sens dubte amb sorpresa i admiració que no es molestaven en amagar) l’Stuxnet, un virus terrible i magistral que tenia espantat a mig món, descobert per un laboratori a Belarús i caracteritzat per dos homes de la nord-americana Symantec i pels Laboratoris Kapersky, establerts a Moscou però de propietat britànica.\nKapersky ja feia temps que havia identificat un grup extraordinari de hackers d’uns 60 membres, anomenat per ell el Equation Group, per la forma com utilitzaven equacions dificilíssimes d’encriptació al programari. Els anava seguint per molts hacks exitosos que feien per tot el món i eren els autors sobretot un virus d’espionatge molt semblant a l’Stuxnet que sortia a tot arreu. No hi ha forma de saber qui eren aquesta gent i seguríssim que no s’identificaven mai, però en aquest cas, la religió pot ser molt útil. Cal recordar una cosa que ens ensenya l’Evangeli: Per les seves obres els coneixereu El Group ataca sempre al servei d’interessos nord-americans, sobretot a llocs com l’Iran, Síria, Iraq, Rússia, etc. A més, resulta que els programaris inevitablement contenen marques del temps i resulta que el grup treballa de 9 a 5 hora de l’Est dels EUA, de dilluns a divendres, cosa que no passa a qualsevol dels altres països amb capacitats de fer la guerra. I alguna vegada, els polítics n’han fet referències i sempre hi ha gent que parla en secret. Hom creu que el grup són els hackers del Cybercommand de la National Security Agency, basats a la base militar de Fort Myers.\nEls iranians en 2010 estaven a punt de tenir prou urani per fer bombes atòmiques, concentrant l’urani amb unes ultracentrífugues Siemens que havien obtingut probablement de Pakistan. Perquè se’ls va acudir un disbarat semblant? Diuen que la guerra dels EUA contra Iraq per les armes de destrucció massiva imaginàries els va espantar. Poc temps abans, l’Iran havia estat en guerra contra Saddam Hussein per vuit anys i no havia pogut guanyar. Ara havien vist amb horror com arribaven els americans i destrossaven l’exercit iraquià en un parell de setmanes. Van veure les bombes nuclears com una forma de protecció. Els israelians, tal com havien fet abans en altres països, volien bombardejar, però els seus avions no tenien prou abast i sense col·laboració dels EUA no podien passar. Van insistir que els americans ataquessin, però era un disbarat: els EUA ja estaven embolicats a més de dues guerres i l’Iran era massa dur, fort i perillós. Aleshores, durant el regne de George W. Bush algú va entrar a l’Oficina Oval amb la proposta de fer l’Stuxnet.\nEra un projecte molt difícil. La fàbrica iraniana a Natanz era subterrània i totalment inaccessible i no en sabien res, ni tan sols els models de centrífugues ni de computers. Van tenir ajut inesperat d’un verdader imbècil gairebé còmic anomenat Ahmadinejad que era el President de la República Islàmica de l’Iran. Desafiant com era, se li va acudir visitar el lloc acompanyat de càmeres de TV d’alta definició en color i en va fer publicar l’enregistrament. Meravellós. He vist el vídeo a un canal americà i el disbarat és verdaderament inconcebible i increïble. No el va avisar ningú? Els EUA i el Mossad israelià van veure i poder identificar les cares dels enginyers principals que l’acompanyaven, un dels quals fou assassinat al poc temps, el model de les ultracentrífugues Siemens, hom va poder veure el nombre de rengles que tenien i de centrífugues a cada rengle i fins i tot al final el President va seure davant el comand principal deixant veure el model de l’ordinador. Va facilitar molt la feina. La resta el Grup de les Equacions la van identificar amb atacs a altres laboratoris perifèrics fins que en van saber prou.\nPerquè l’Stuxnet era tan diferent? Va costar molta feina identificar-lo perquè s’amagava al disc dur, sovint dintre de Windows, no es deixava ni veure ni esborrar però s’esborrava tot poc després de fer la feina i no feia el mal en l’acte sinó que esperava 13 dies emmagatzemant informació diària dels dies normals, que transmetria durant als atacs fent pensar als controladors que tot anava bé. A més els atacs eren variables, alternant amb molt temps de diferència velocitats de les centrífugues molt ràpides amb molt lentes, amb temps de descans entre les dues condicions, mentre les pantalles de l’ordinador indicaven que no passava res. El resultat és que els tubs de metall de les centrífugues es dilataven esdevenint inútils. Des del primer dia, els observadors van notar que l’atac implicava coneixements de coses que només serien accessibles a una entitat governamental i mai a grups de hackers particulars o industrials.\nA primera vista, els efectes de l’atac semblen impossibles. Entrar a ordinadors es fàcil d’entendre, però espatllar màquines (van destruir un 10% de totes les centrifugues) és molt diferent. A casa podem rebre un virus a l’ordinador, però que algú que no ens estima pugués apagar els llums de l’habitatge o calar foc al forn o a la rentadora o espatllar l’auto seria molt fort. És això el que Stuxnet va fer.\nL’explicació és una caixa contenint una mena d’ordinador dedicat que es troba a tots els instruments automàtics moderns: el controlador programable lògic (PLC en anglès). Quan jo era petit per fer anar un motor calia prémer un botó, ajustar la velocitat manualment i per aturar-lo tornar a prémer el botó. Avui en dia, el PLC amagat fa possible aturar i engegar diferent elements, fer seqüencies, aplicar diferent programes i moltes coses més. I n’hi ha un a tots els instruments (i autos i avions i centrals hidroelèctriques,…). Alguns són petits chips i altres són grans com verdaders ordinadors. Cal afegir que els del Grup van usar Zero Day atacs, que és com els hackers anomenen atacs aprofitant vulnerabilitats desconegudes dels PLC, probablement plantades per ells, que els fabricants encara no coneixien. D’aquí va sortir el títol del documental. Havien determinat quin PLC tenien les centrífugues Siemens i qui els fabricava i van programar funcions absurdes i destructives que el virus sabia amagar.\nEls iranians van trigar molt a entendre que patien d’un virus i van començar castigant i acomiadant enginyers per no pagar atenció a la feina. Potser cal afegir que sabent que és impossible protegir-se de hackers governamentals, dintre l’edifici no hi havia ni un sol cable d’Internet ni hi permetien mòbils. Per això mateix, l’Stuxnet només es podia transmetre per una memòria a un stick UBS. Un agent com els que hom veu a la TV es va haver de jugar la vida per ficar-lo dintre.\nUn episodi fosc és perquè el virus, que estava programat només per atacar el laboratori d’enriquiment d’urani, es va poder estendre pel món. He trobat mes d’una versió, però totes coincideixen en apuntar a un acte intencional dels col·laboradors israelians. El virus venia amb un dispositiu que demanava permís a la central dels hackers abans de començar a fer mal, per evitar precisament que l’escampament indiscriminat tingués lloc i protegir els innocents, una cosa molt americana. A una versió, diuen que els israelians van canviar la contrasenya lliurant el virus del control perquè pogués atacar tantes coses iranianes com volgués, cosa que va fer, causant un verdader desastre. A una altra versió, el que van fer fou substituir la versió original per una altra versió prèvia on no hi havia encara el control. En qualsevol cas el virus va fer molt de mal a Iran i grans parts d’Àsia i Rússia, costant molts diners i arribant fins i tot a algun lloc dels EUA.\nHi va haver una revenja iraniana? Per descomptat. Els hackers del govern iranià van enviar uns sis atacs cibernètics principalment contra bancs dels EUA causant esborraments massius de dates. L’atac va aparèixer a la premsa i va costar molts milions als bancs. Fou reportat als mitjans sense identificar la font de l’atac o explicar res. Diuen que també, per avisar, van prendre control d’una presa hidràulica a l’Est dels EUA, que haurien pogut obrir inundant un territori. Només que aquest disbarat hauria representat un atac de guerra i els bombarders americans podrien haver respost. Així estem! Li sembla al lector que potser els diaris n’haurien de parlar més?\nTags: Centrifugues Siemens, cyberatacs, Hackers, Iran, Stuxnet\n20.398 brosses blocats per l'Akismet


Holiday home Iskola utca-Szántód Balatonlelle Hongria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nHoliday home Iskola utca-Szántód\n-, Balatonfoldvar, Balatonlelle, Hongria, 8622 - Veure al mapa\nConvenientment situat a Szantod, Holiday home Iskola utca-Szántód és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Holiday home Iskola utca-Szántód, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com aparcament de cotxes.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com pesca. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Holiday home Iskola utca-Szántód no troba competidors en cap categoria.


PDA - WikiLingua.net\nPalm m130 executant Palm US\nPDA Acer N10 amb la Wikipedia instal·lada\nLes PDAs solen portar pantalla tàctil per a la navegació\nPer a altres usos d'aquest terme vegi's PDA (desambiguación).\nPDA, de l'anglès Personal Digital Assistant (Assistent Digital Personal), és un computador de mà originalmente dissenyat com agenda electrònica (calendari, llista de contactes, bloc de notes i recordatoris) amb un sistema de reconeixement d'escriptura. Avui dia es pot usar com una computadora domèstica (veure pel·lícules, crear documents, jocs, correu electrònic, navegar per Internet, reproduir arxius d'àudio, etc.).\n2 Sistemes operatius i equips\n3.2 Uns altres\nEn 1989, l'Atari Portfolio, encara que tècnicament classificat com palmtop, va anar una mostra primerenca d'alguns dels més moderns dispositius electrònics. Li van seguir altres dispositius com els Psion Organiser, el Sharp Wizard o l'Amstrad Penpad que van ser asseient la base de les funcionalitats de les PDAs.\nEl primer esment formal de l'acabo i concepte de PDA (Personal Digital Assistant) és del 7 de gener de 1992 per John Sculley al presentar l'Apple Newton, en el Consumer Electronics Show (Mostra d'electrònica de consum) de les Vegas (EUA). No obstant això va ser un sonor fracàs financer per a la companyia Apple, deixant de vendre's en 1998. La tecnologia estava encara poc desenvolupada i el reconeixement d'escriptura en la versió original era bastant imprecís, entre altres problemes. Encara així, aquest aparell ja explicava amb totes les característiques del PDA modern: pantalla sensible al tacte, connexió a una computadora per a sincronización, interfaz d'usuari especialment dissenyada per al tipus de màquina, conectividad a xarxes via mòdem i reconeixement d'escriptura.\nEn 1995 amb l'aparició de l'empresa Palm va començar una nova etapa de creixement i desenvolupament tecnològic per al mercat d'aquests dispositius. Tal va ser l'èxit que les PDA són de vegades cridades Palm o Palm Pilot, la qual cosa constitueix un cas d'una marca registrada que es transforma en el nom genèric del producte.\nLa irrupció de Microsoft Windows CE (2000) i Windows Mobile (2003) en el sector els va dotar de majors capacitats multimèdia i conectividad, i sobretot va incorporar a un públic ja acostumat a l'ús dels seus programes i que els hi trobaven en versió reduïda.\nLa irrupció dels Smartphones o Comunicadors (híbridos entre PDA i telèfon mòbil) van portar d'una banda nous competidors al mercat i per un altre van incorporar a l'usuari avançat de mòbils al mercat. De pas va suposar la volta d'un sistema operatiu que havia abandonat el mercat de les PDAs i ordinadors de mà en favor dels mòbils : el Symbian US. Les PDAs d'avui dia porten multitud de comunicacions inalámbricas (Bluetooth, WiFi, IrDA, GPS...) que els fa tremendament atractius fins a per a coses tan inverosímiles com el seu ús per a domòtica o com navegadors GPS.\n[editar] Sistemes operatius i equips\nAvui dia tenim els següents sistemes operatius i equips competidors:\nDispositius Palm US, avui dia mantingut gairebé en solitari per Palm, però que fins a fa poc ha tingut importants fabricants com Sony;\nDispositius Pocket PC amb HP com líder de fabricants acompanyat per altres empreses d'informàtica com Dell o Acer, a qui s'han incoporado els fabricants de Taiwán com High Tech Computer que van copant el mercat del Smartphone amb les seves marques pròpies (com Qtek) o fabricant para tercers i, sobretot, operadors de telefonia mòbil;\nResearch In Motion amb els seus Blackberry, més pròpiament Smartphones que PDAs, però que han copat una part important del mercat corporativo alhora que incorporaven prestacions de PDA.\nDispositius Symbian US presenti en les gammes altes de telèfons mòbils de Nokia i Sony Ericsson;\nI finalment, multitud de PDAs de joguina, des de les veritables joguines infantils com els de VTech (líder del boyante mercat de l'ordinador infantil) als aparells barats fabricats a Xina, però que, aparti del reconeixement d'escriptura, incorporen totes les prestacions bàsiques de les primeres PDAs (incloent càmeres digitals bàsiques i comunicacions amb els PCs).\nUn tipus especial de PDA són les denominades PDT (sigles en anglès de Portable Data Terminal, Terminal de Dades Portàtil): equips dirigits a l'ús industrial (per ej., com lector mòbil de codi de barres, codi de punts o etiquetes de radiofrecuencia), en la construcció i militar. Els principals fabricadors són:\nWikimedia Commons alberga contingut multimèdia sobre PDA.Commons\n[editar] Sistemes operatius\nPalm US (Access), en espanyol.\nPocket PC, en anglès.\nSymbian US, en anglès.\nFamiliar linux, en anglès\nSofToGo - Programari per a col·lectors de dades, voice picking, emuladores, navegador web, generador d'aplicacions\nPoderPDA PoderPDA és el portal Llatinoamericà més visitat sobre Tecnologies Mòbils\nPDA Solucions PDA Solucions és un portal Colombià expert en tecnologies mòbils\nWikipedia per PDA\nLlegir llibres electrònics amb el seu PDA en espanyol, anglès, francès i alemany\nDominioPublico] centenars d'eBooks en Domini Públic en espanyol per a les PDA (format Mobipocket, MS Reader i Palm eBook)\nCategories: Computadors de mà | Acrónimos d'informàtica\tViews\nAquesta pàgina va ser modificada per última vegada en 07:45, 6 jun 2008 per Usuari TXiKiBoT de Wikipedia. Basat en el treball d'Usuari(s) AVBOT, Delphidius, EjsBot, I1173, Truor, BOTpolicia, JAnDbot, Alexbot, Juan Diego, Juandesant, Ensada, Estirabot, Jdomgo3, Xexito, VolkovBot, Matdrodes, Manwë, DragonBot, PoLuX124, Rei-bot, Thijs!bot, JorgeGG, Edlimagno, Yrbot, PDAReviewer, Jurock, Wikiseldon, Càntir, Jurgens, Zufs, Chabbot, CEM-bot, FDV, Trabajonacho, BludgerPan, Museu8bits, Botons, Tano4595, Mahadeva, Crom, Dreamdell, Dodo, Julie, Javispedro, Cronos x, Raul Medina, Moscahelia, Barcex, Ricardo Moctezuma, No sigues quina nick posar, Shizen, Cinabrium, JEDIKNIGHT1970, Murphy era un optimista, Jorgechp, Alhen, Tostadora, Galio, Tomatejc, Taichi, Alfa989, Florian.A , Digigalos, Cmgustavo, Ju98 5, GermanX, Platonides, Wiki-Bot, Deprieto, JMPerez, RobotQuistnix, C-3POrao, Zwobot, Augusto maguina, Orgullobot, Yrithinnd, Rembiapo pohyiete (bot), Arciei, Lourdes Cardenal, Enric Naval, Antonio Páramo, AlbertoDV, Ricky, Joseaperez, Moriel i PACO de Wikipedia i Usuari(s) anònim(s) de Wikipedia.\tContingut disponible sota els termes de la Llicència de documentació lliure de GNU (vegi's Drets d'autor).


Lubiano, la nova promesa de l’handbol ha arribat al FC Barcelona – Ins Montgross\n27 Març, 2019 1:17 am per Laura Jacas Vistes: 158\nL’Eric Lubiano, alumne de tercer d’ESO, és el porter d’handbol de la categoria cadet del FCBarcelona. L’hem entrevistat per saber-ne més d’ell i d’aquest esport.\n“No oblidaré mai el moment en què el meu pare em va dir que el Barça em volia al seu equip”. Imatge: Laura Jacas\nBona tarda, Eric i moltes gràcies per dedicar-nos uns minuts. Per què t’agrada l’handbol? Què el diferencia dels altres esports?\nEric Lubiano (a partir d’ara, EL): És una pregunta molt complicada, ja que hi han molts factors que fan que l’handbol sigui molt especial per mi. Va ser molt difícil prendre la decisió de començar a jugar a handbol… El que és curiós és que hi ha molt poca gent partidària d’aquest esport i el critica perquè no el coneix.\nNo podria dir el per què m’agrada, ja que hi han molts factors que fan que, per a mi, l’handbol sigui agradable i divertit. El que el diferencia dels altres esports és que és un esport en el qual tinc l’oportunitat de desfogar-me de tot l’estrès acumulat durant el dia.\nEL: És curiós perquè quan tu preguntes als jugadors del meu equip quant de temps porten jugant et poden dir que porten fins a set anys jugant. Jo vaig començar a quart de primària.\nA quin equip?\nEL: En el millor del món. No, va… Seriosament… Vaig començar a l’escola, Els Costerets.\nEL: Tres anys aproximadament. Tres temporades, de 4t a 6è.\nVas començar a jugar com a porter?\nEL: No, vaig començar jugant de tot menys de porter.\nParada d’Eric Lubiano! Font: Eix Diari.\nEl porter té més responsabilitat que els altres jugadors? Per què?\nEL: Jo sempre penso que si, perquè sense porter no es pot protegir la porteria i marcarien molts gols.\nCom vas reaccionar davant de la proposta del Barça?\nEL: Va ser una cosa flipant, ja que m’ho va comunicar el meu pare i aquell moment el recordaré tota la vida.\nVa ser una decisió difícil deixar Els Costerets de Ribes?\nEL: Sí, molt difícil. Vaig estar a punt de dir que no al FCB (és broma). No, no va ser difícil: és passar d’un club molt petit a un club molt gran i que em pot obrir les portes a un futur i ajudar-me a complir el meu somni.\nL’Eric amb els seus companys, tècnics i el President del FC BARCELONA. Imatge: FC Barcelona.\nEt consideres una persona coneguda en el món de l’handbol?\nEL: No. Si ho fos, tampoc m’agradaria ser-ho, perquè molta gent estaria pendent de tu i estaries a la corda fluixa. Si falles, se n’entera tothom i això no m’agrada.\nQuin porter admires?\nEL: En el món de l’handbol és molt complicat perquè hi ha molts porters de gran prestigi però a qui admiro és el porter del primer equip del Barça, que també és el porter de la selecció espanyola, Gonzalo Pérez de Vargas.\nVols dedicar-t’hi professional, a aquest esport?\nEL: Si tingués l’oportunitat, no diria que no. Però tots sabem que és molt complicat arribat a l’elit mundial de l’handbol, ja que hi ha pocs equips on et paguen per poder viure sense que hagis de treballar en una altra feina.\nEn quin equip t’agradaria acabar la teva carrera?\nEL: Home, si pogués acabar on sóc ara estaria encantat. Però tot depèn del moment…\nQuantes hores dediques a l’handbol? Entre entrenaments i partits?\nEL: Unes dotze hores entre entrenaments i partits a la setmana.\nCom t’ho combines amb els estudis? És una vida molt dura?\nEL: La veritat és que sí que és una vida molt dura. Tinc la sort d’anar a un institut on quasi no tenim deures. Si no fos així, no sé com m’ho combinaria.\nL’Eric defensant la porteria de l’institut. Imatge: Laura Jacas\nParla’ns dels teus entrenadors. Quins valors transmeten a l’equip?\nEL: Els meus entrenadors són molt bons i els valors que transmeten són: sacrifici, esforç, treball, respecte i cooperació.\nQuin va ser el partit més important per a tu?\nEL: La final del Campionat d’Espanya Infantil ja que va ser la primera de les finals a nivell nacional i la primera medalla a escala nacional també.\nQuina parada és la més emblemàtica que has fet?\nEL: Al Youtube hi ha un video, que jo anomeno el Minut d’Or.\nLubiano fa una actuació excel·lent en aquest minut.\nFont: Youtube – Eix Diari\nHas guanyat algun títol amb el Barça? Quins?\nEL: Sí. Una Lliga, una Supercopa catalana, un Sector d’Espanya i un Campionat d’Espanya.\nQuin consell donaries a una persona que rumia jugar a handbol?\nEL: Endavant i que no es rendeixi mai.


Vila d'Abadal diu que el titular d’El País és una «barbaritat i una irresponsabilitat» | Osona.com\nVila d'Abadal diu que el titular d’El País és una «barbaritat i una irresponsabilitat»\nper Osona.com, 14 de juliol de 2008 a les 19:04 |\nAquesta informació es va publicar originalment el 14 de juliol de 2008 i, per tant, la informació que hi apareix fa referència a la data especificada.\nL’alcalde de Vic, Josep M. Vila d’Abadal (a la foto, en un acte de Vic per la Pau), ha dit en declaracions a Ràdio Vic que la notícia publicada aquest dissabte al diari El País sobre els nous Espais de Benvinguda Educativa (EBE) és una “barbaritat i una irresponsabilitat política”.\nEl rotatiu espanyol, en portada, criticava durament aquests nous espais: "Catalunya segregará a los niños africanos fuera de la red escolar". A més, al costat del text publicava d’una manera del tot intencionada una foto molt cruel d’una patera.\nVila no farà cap declaració oficial sobre el cas perquè “no cal perdre el temps”, ha anunciat. “Els EBE no segregaran a ningú. Al contrari, integraran, acolliran, informaran i explicaran els seus drets i deures als alumnes i les famílies que arribin”, ha defensat l'alcalde de Vic. “No es poden inventar tantes coses en tant poques paraules. El que fa El País és desinformar”, ha afegit.\nManlleu també vol aules per a immigrants Els EBE són els nous espais per a alumnes immigrants d'entre 8 i 18 anys que representen un pas previ a la incorporació a l'escola i que es començaran a aplicar a partir de l’any que ve a Vic i Reus, com a prova pilot.\nSegons el Departament d’Educació, moltes altres localitats han sol•licitat aquests espais. “Una d’elles és Manlleu”, ha confirmat Vila d’Abadal.\n- Àudio : Josep M. Vila d’Abadal (Ràdio Vic)\n- EDITORIAL: Vila d'Abadal ha de replicar les acusacions d'El País sobre racisme a Vic\n- El País diu que a Vic els nens africans seran segregats de les escoles\n- Presentació dels Espais de Benviguda Educativa


Política de galetes | Rocafort de Queralt La Conca de Barberà\nEls hi informen que per un bon funcionament del web www.rocafort.cat , el sistema de navegació utilitza algunes dades de navegació (“Cookies”) per poder oferir un servei més acurat als usuaris de la web.\nL'Ajuntament de Rocafort de Queralt en la seva web utilitza “cookies” de tercers.\nEn tot cas, en el supòsit que es captin dades de caràcter personal i en aquest cas, només l’adreça IP d’accés, els hi informem que aquestes seran tractades i incorporades en un Fitxer denominat “Marketing i xarxes socials” responsabilitat de l'Ajuntament de Rocafort de Queralt.\nConforme allò disposat en la normativa de Protecció de Dades de Caràcter Personal, li informem que pot revocar aquestes autoritzacions a traves del seu propi navegador o exercitar els drets d’accés, rectificació o supressió, la limitació del tractament o oposar-se, així com el dret a la portabilitat de les dades al carrer Sant Antoni 27, 43426 Rocafort de Queralt (Tarragona) o bé enviat un correu electrònic al nostre Delegat de Protecció de Dades a aj.rocafort@altanet.org. Així mateix, podrà presentar una reclamació davant de l’Autoritat Catalana de Protecció de dades; o posar-se en contacte amb el nostre Delegat de Protecció de dades a aj.rocafort@altanet.org\nEn qualsevol cas, l’ usuari pot habilitar l’opció del seu propi sistema de navegació per tal de no permetre la instal·lació de cookies, sense que en cap cas l'Ajuntament de Rocafort de Queralt pugui ser responsable de que la inhabilitació de Cookies comporti que alguns dels serveis que ofereix aquesta web no funcionin correctament.\nEn cas contrari, i havent informat l'Ajuntament de Rocafort de Queralt de l’ús de cookies, i sense que aquestes hagin estat inhabilitades, implica que l’usuari dona el seu consentiment al tractament de dades per Google en la forma prevista en aquest avís i per les finalitats aquí descrites.\nEn cas de dubte o de qualsevol comentari es pot dirigir a l'Ajuntament de Rocafort de Queralt a través dels seus mitjans d’atenció al públic o bé comunicar-se amb el nostre Delegat de Protecció de dades a través de aj.rocafort@altanet.org


Torna a Teulada Moraira la regata classe Optimist nivell C\nLa regata va comptar amb 30 esportistes provinents dels clubs nàutics de Dénia, Xàbia, Calp i de el propi Club Nàutic de Moraira.\nImatge Club Nàutic Moraira\nTeulada Moraira va acollir el passat 8 de maig la II Prova d ' "Jocs Esportius" de la Marina Alta. una regata en la qual va col·laborar el Ajuntament de Teulada i que va estar organitzada pel Club Nàutic de Moraira.\nLa regata va comptar amb 30 esportistes de la classe Optimist nivell C, provinents dels clubs nàutics de Dénia, Xàbia, Calp i de el propi Club Nàutic de Moraira. Cal destacar que els participants locals, Isabel, Ana i Javier, són alumnes de l'Escola de Vela Municipal.\nEl regidor d'Esports, Luis Caballero, va presidir la cerimònia de lliurament de trofeus al costat de l'vocal d'esports de l' Club Nàutic Moraira, Pedro Martínez; i la directora de el Centre de Vela i Rem, Blanca Vilanova.\nCaballero ha volgut remarcar que "és una veritable satisfacció poder tornar a celebrar esta regata de nou i, sobretot, veure navegar als nostres esportistes locals amb tanta obstinació". A més, ha volgut "agrair a Andrés Rivero, la gran tasca realitzada per poder dur a terme este tipus d'esdeveniments".\nD'esta manera, tots els participants van rebre la seua medalla i els tres primers classificats el seu corresponent trofeu. Els guanyadors de la regata, de Reial Club Nàutic de Dénia, van ser Hugo, Carlos i Ren.\nAixí doncs, les properes proves se celebraran el 22 de maig al Club Nàutic de Xàbia i el 12 de juny al Reial Club Nàutic de Dénia.


El diumenge 16 de maig es va fer una jornada de portes obertes amb molta participació\nEs pot dir que aquesta jornada “virtual” de portes obertes, es la primera que fa una Escola de persones Adultes. Però es que EDA-Verneda ja porta gairebé 40 anys treballant al Centre Cívic de Sant Martí i aviat tornarà a reiniciar les seves classes presencials, tot i que ja porta més d’un any desenvolupar activitats virtuals. Si mireu a la seva pàgina trobareu que des de fa temps hi un accés virtual a la Formació.\nExpertes en tertúlies virtuals\nLes dones d’Heura, una de les associacions dinamitzadores de l’escola, sobretot de la formació que desenvolupen, durant la pandèmia s’han convertit en expertes en organitzar activitats virtuals. “Des del confinament hem estat organitzant tertúlies literàries i culturals, ens explica Josefina Rocamora, voluntària de l’escola i integrant del Consell de les Dones de Sant Martí- perquè ja no podien reunir-nos físicament.\nLes tertúlies han sigut molt satisfactòries, però no ha sigut gens fàcil promoure la participació”- Rocamora, va formar part del grup de 3 persones que van coordinar la presentació, i durant aquests mesos ha co-organitzat moltes tertúlies. Rocamora assegura que totes han aprés molt sobre els ‘Xats’ per Internet , i per això van organitzar aquest recorregut virtual.\nLes participants del recorregut es van apuntar mitjançant la plataforma ZOOM, i van escoltar primer una videoconferència de presentació amb diapositives, sobre la formació, els cursos i taller que l’escola ofereix . També van explicar sobre l’ historia de l’escola, els premis, reconeixements i projectes europeus en els que participa.\n“La jornada virtual va ser molt participativa, i la gent va preguntar molt. La Covid 19 ho va canviar tot”. I segons afegeix Rocamora “ens va obligar a canviar la nostra manera de fer, i van aprendre a ‘comunicar-nos’ d’altra forma” Però, malgrat tot esperen que “a l’any que vé podran fer la convocatòria amb i un recorregut presencial”.\nL’Escola de Persones Adultes La Verneda, sempre ha sigut molt més que una escola, és una comunitat d’aprenentatge, en el que les persones han après i s’han relacionat entre elles. Aporten una metodologia “dialògica”, amb la que tothom aprèn pot aportant informació I coneixements. Una formació dinàmica i d’integració social que els ha facilitat augmentar el seu nivell cultural.\nS’han publicat articles científics internacionals sobre l’ impacte que l’escola ha tingut duran el confinament. I de com les persones participants continuen transformant les dificultades en possibilitats i oportunitats també durant la pandèmia.\nConsultar: Estudi Qualitatiu sobre las Tertúlies Literàries Dialògiques i el seu Impacte en el Benestar Psicològic i Social en dones, durant el confinament per la Covid (anglès) [+Info]\n* O “Els beneficis de participar en espais d’aprenentatge virtual per a persones adultes, superant l’aïllament durant la Covid publicat per la Facultat d’Educació de la Universitat de Malta.[+info]\nL’Escola EDA Verneda hi es a Selva de Mar, 215 Barcelona, Telf: 93.256.57.79. Mail: escola@edaverneda.org. La porten l’Associacio AGORA, i l’Assocació de Dones Heura\n*Reportatge 30 anys a BTV: https://www.youtube.com/watch?v=oWb7KtU2eDM&t=6s\n*Veure vídeo 2013 Tv3, visita Oriol Amorós (ERC ): https://www.youtube.com/watch?v=QpfOHgFrlcY&feature=emb_logo


Donen una segona oportunitat al servei de bus interurbà i escolar de PLF - Ràdio Palafolls\nInici » Donen una segona oportunitat al servei de bus interurbà i escolar de PLF\nMarc Ferri , febrer 11, 2016\t / 1588 0\nAl mes de setembre, l’Ajuntament posava en marxa la línia de bus L5 amb la intenció de connectar diferents nuclis del nostre poble amb el centre de PLF, coincidint amb els principals horaris escolars.\nEs volia facilitar l’accés al centre de PLF als estudiants, però també a tota la població en general, ja que la L5 també connecta i permet fer transbord amb altres línies de bus que connecten amb municipis veïns com Blanes o Malgrat.\nEl servei es posava en marxa com a prova pilot i passats 4 mesos es faria una valoració de la seva possible continuïtat.\nEl bus de la L5, operat per Transports Pujol.\nA principis de gener, l’Ajuntament va anunciar que el servei es suprimiria per manca de viatgers.\nSegons les dades facilitades pel propi consistori, el bus costa uns 60 mil€ anuals, i en els dos primers mesos de funcionament, la mitjana de passatgers va ser de 175 persones al mes.\nAra, però, el consistori ha decidit donar-li una segona oportunitat a la línia de bus i ha decidit allargar el servei fins a finals de curs.\nSegons l’alcalde, Valentí Agustí, la intenció és revisar les causes de la manca de passatgers i mirar de revitalitzar la L5 amb una campanya de sensibilització i de visualitzaciódel servei.\nDins aquesta campanya per “Salvar la nova L5” es vol fer més publicitat dels horaris i del recorregut, fer algunes millores en el servei, per fer més útil, pràctica i coneguda la L5. Una de les idees del consistori és fer-la gratuïta durant algunes setmanes.\nD’aquesta manera, el govern atén les demandes dels grups de l’oposició i d’alguns veïns que denunciaven manca d’informació de la L5 i que millorant alguns aspectes es podria obtenir millors resultats.


Edicte de l' 11-1-2121, pel qual s' acorda deixar sense efecte l' embargament travat sobre els béns i drets del Sr. Alfred Surana Taboada. - 13 de gener de 2021 - Butlletí Oficial del Principat d’Andorra - Legislació - VLEX 855110332\nEdicte de l' 11-1-2121, pel qual s' acorda deixar sense efecte l' embargament travat sobre els béns i drets del Sr. Alfred Surana Taboada.\nEdicte de l’11-1-2121, pel qual s’acorda deixar sense efecte l’embargament travat sobre els béns i drets\ndel Sr. Alfred Surana Taboada.\nA sol·licitud de la Sra. Maria Cerqueda Altimir.\nLa Sentència dictada pel Tribunal Unipersonal del Batlle, el 15 de novembre del 2017, en el marc de la\ncausa tramitada pel procediment d’Arrendaments Urbans: 5000389/2017, esdevinguda ferma i executiva.\nEl 3 d’agost del 2018 sobre els béns i drets del Sr. Alfred Surana Taboada, identicat amb el núm. de cens:\nI als efectes de noticació al Sr. Alfred Surana Taboada, publico aquest edicte.\nAndorra la Vella, 11 de gener del 2021.