Wikiloc | Els Ports: Mas Nou del Castellar - Font de la Saltadora - Camí del Rossec (PR-C82) - Bc. de l'Arna Trail\nEls Ports: Mas Nou del Castellar - Font de la Saltadora - Camí del Rossec (PR-C82) - Bc. de l'Arna\nUllals de Bellaubí - Mas Nou del Castellar - Font de la Saltadora - Cami del Rossec (PR- C82) - Barranc de l'Arna - Barranc de la Fou.\nIniciem la ruta a la capçalera del pantà d'Ulldecona, a l'inici de la pista que ens portaria al Mas del Rector i remuntem cap a la part alta pel barranc de Castellar, per passar per davant de l'avioneta accidentada a l'any 2010 quan estava treballant en l'extinció d'un incendi, poc més endavant arribem al Mas Nou del Castellar.\nTot i que està en ruines, conserva bé les estructures de l'edifici. A la part de dalt del mas hi havia una bassa d'on s'obtenia l'aigua a través d'unes canals, que fan pensar que tenia aigua corrent. S'observa també un petit forn antic. Esmorzem i desprès continuem, ara sí ja per sendera poc definida i a trams per camp a través a la recerca del camí del Ròssec (PR-C82) passant per la Font Saltadora, resseguim uns 500 mts. el PR derecció als Plans de Valldebous i ens desviem a l'esquerra endinsant-nos pel Barranc de l'Arna pel qual fem el descens fins a la llera del Barranc de la Fou, des d'aqui el retorn al lloc d'inici de la ruta ho podem fer pel interior del barranc o per la pista que va en paral·lel, poc abans d'arribar al cotxe ens desviem per visitar els Ullals de Bellaubí.\n-No és un itinerari fàcil, requereix atenció i saber-se moure per terreny agrest fora de camí definit i cercar els millors passos.\n-La Sendera des de el Mas fins al Camí del Rossec (PR-C82) i la sendera del Barranc de l'Arna son perdedores i poc definides, encara que en alguns trams vam posar fites no us despisteu..............\nLa sendera de el barranc de l'Arna aquesta marcada amb pintura vermella i fites.\nMas Nou del Castellar\nFont del Castellar\nCamí del Rossec (PR-C82)\nDeixar PRC-82 i seguir pel sender del Barranc de l'Arna\nCollet de les Gavarreres\nPista de la Fou\nCoveta de l'Ermiteta\nUllals de Bellaubí


Isensebotànic: Una noche de concierto : Irène Schweizer\nUna noche de concierto : Irène Schweizer\nAhir a la nit varem anar al Concert que la Fundació Joan Miró uferia dintre de la seva programació del festival musical de jazz a la fresca.\nAquesta setmana és amb la pianista suïssa Irène Schweizer, considerarada la gran dama del piano del free jazz europeu. Al llarg de més de 40 anys ha participat en més de 60 enregistraments, ha estat membre del Feminist Improvising Group, ha col·laborat amb músics com Andrew Cyrille, Pierre Favre, Louis Moholo, Günter Sommer i Rüdiger Carl, i ha fundat el segell suís Intakt records i el festival Taktlos.\nL’actuació d’aquesta diva del jazz va deixar bocabadats als espectadors que varem aplaudir fins aconseguir que ens delités amb dues peces més.\nTot un regal pels sentits!


Ros nega que es “vengui l’ànima catalanista” per pactar amb Ciutadans | Espanya | EL PAÍS Catalunya\nEl PSC descarta que el pacte s'estengui més enllà del 27-S\nBarcelona 10 JUL 2015 - 15:56\tCEST\nL'alcalde de Lleida i president del PSC, Àngel Ros, ha negat avui que s'hagi venut l'"ànima" per pactar amb Ciutadans al consistori, perquè ha assegurat que continua sent "socialista i catalanista". Ros (PSC) i Ciutadans van arribar ahir a un acord per afavorir la governabilitat del consistori, un pacte que, entre altres aspectes, inclou més transparència i la no adhesió de l'Ajuntament a l'Associació de Municipis per la Independència (AMI).\nMaurici Lucena, portaveu del PSC, va descartar aquest dijous al Parlament segellar un pacte de Govern amb Ciutadans a Catalunya després del 27-S. “Som una força d'esquerres i prioritzarem aquests acords”, va insistir Lucena.\n"No m'he venut l'ànima, continuo sent socialista i catalanista", ha afirmat Ros en declaracions a RAC1, en què ha lamentat que es "criminalitzi" el PSC per arribar a un pacte amb Ciutadans. Ros, que va destacar com a representant del sector del PSC més proper al sobiranisme, ha recalcat que els socialistes són "catalanistes", però no volen fer l'"evolució cap a l'independentisme".\nEn vista de la petició de Ciutadans de revisar el model lingüístic, Ros ha asseverat que no buscarà un "conflicte" amb les llengües, sinó que comprovarà que l'ús del català s'adapti a la legislació vigent, sense que en cap cas "reculi" la presència d'aquest idioma a la ciutat. L'acord inclou compromisos per a la lleialtat institucional: no entrar a l'AMI ni col·laborar-hi, actualitzar el reglament d'usos lingüístics vigent i garantir la neutralitat ideològica de l'espai públic a Lleida, cosa que impedirà la col·locació de símbols ideològics de tot tipus.\nPer la seva banda, la líder lleidatana de Ciutadans, Àngeles Ribes, ha afegit que la lleialtat institucional "suposarà que la Paeria no entrarà en la política de creació de noves 'estructures d'Estat', com l'AMI o qualsevol altre tipus d'iniciativa que pugui subvertir l'ordre constitucional".\nLa candidata de Ciutadans a la Generalitat, Inés Arrimadas ha destacat que la seva formació ha pactat a Lleida mesures concretes, entre les quals la revisió del reglament d'usos lingüístics. Arimadas ha qualificat d’"antic" l'ocupació d'una sola llengua a les institucions quan a la societat catalana se’n fan servir dues, el català i castellà: "És una cosa del passat que cal superar. Que les institucions siguin bilingües és modern, és modernitat, la resta és una antigalla", ha afirmat a Efe.\nSegons Arrimadas, el PSC és un partit "acomplexat" en el tema sobiranista, tot i que ha augurat que el partit que lidera Miquel Iceta "no tindrà més remei" que dialogar "gràcies a la força de Ciutadans després del 27 de setembre".\nPacte a Lleida entre PSC i C's per aprovar el cartipàs municipal


Estoig per a violí Apsun\n> Violins i accessoris per a iniciats i professionals>Estoigs per a violí>Estoigs per violí de mida 4/4>ESTOIG VIOLÍ APSUN LLEUGER(ASN11)\nESTOIG VIOLÍ APSUN LLEUGER(ASN11)\nAquest estoig per a violí de Apsun és un estoig bàsic i lleuger. És còmode de transportar i compleix les funcions bàsiques de protecció del violí.\nL'estoig per a violí de Apsun ASN11 és un estoig rectangular, fabricat en escuma injectada i realment lleuger.\nCompta amb un sistema de suspensió interior que protegeix el violí del moviment i els possibles cops externs. Conté dos còmodes compartiments en el seu interior de vellut i un ampli butxaca frontal. Té, a més, espai reservat per dos arcs, un elegant higròmetre analògic i una corretja per al seu transport a l'estil motxilla.\nButxaca gran per a partitures


Manuel Delgado: “No es fa habitatge social perquè el poder té por dels barrisˮ | elCugatenc\nManuel Delgado: “No es fa habitatge social perquè el poder té por dels barrisˮ\nL’antropòleg i membre de l’Observatori d’Antropologia del Conflicte Urbà, Manuel Delgado, ha visitat Sant Cugat amb el difícil repte d’explicar què és un barri. Ho ha fet en la inauguració de l’exposició Vivències sobre el barri de Les Planes a l’Escola d’Art i Disseny municipal. La mostra, que ja es va estrenar al setembre a l’Espai Eco, tracta de visibilitzar a través de retrats dels seus veïns les lluites per la dignificació del districte, nascut per l’autoconstrucció entre els anys 50 i 60. És d’aquesta voluntat de ser, de millorar i de compartir, d’on neix la necessitat de definir què és ben bé un barri i què no ho és.\nUn barri és, sobretot, un lloc d’identificació col·lectiva, aquell espai territorial del qual en som part. És, per tant, les dinàmiques socials i quotidianitats que s’hi creen. És el lloc on es diu “baixar al barˮ i no “anar a un barˮ, on es coneix a la gent “de vistaˮ i on ens construïm com a persones. És, segons Delgado, “una noció biogràficaˮ on es creen les relacions socials que ens determinaran com a persones i on el sentit del col·lectiu ens fa estar orgullosos i orgulloses de la pertinença.\nPerò els barris, ha advertit l’antropòleg, estan en perill. Es va començar perdent l’activitat diària de la infància al carrer, l’aprenentatge en base a la col·lectivitat, per seguir amenaçant la seva força centrífuga des de l’urbanisme. “L’urbanisme treballa per imposar un únic modelˮ, denuncia Delgado, “i amb la gentrificació s’ha trobat la gran màquina de guerra contra els barrisˮ. Perquè els processos gentrificadors, al parer de l’antropòleg, suposen sempre la substitució poblacional i, amb ella, la pèrdua de dinàmiques socials: “Una bona mostra és l’apropiació capitalista dels centres urbansˮ.\nLlavors cal preguntar-se per què es permeten aquests fenòmens i, fins i tot, l’administració pública els fomenta. Per a l’antropòleg la identificació col·lectiva d’un barri està basada en persones de condicions socials similars, és a dir, està molt a prop de la identificació de classe. La pressa de consciència de classe o la identificació col·lectiva que pugui derivar en altres formes d’agrupació –guetos d’una immigració concreta, barris propensos a la ultradreta...– és un maldecap que el poder vol eliminar en base a intentar anivellar el conjunt de la ciutat.\nLa gentrificació –amb la creació de clústers culturals, districtes d’innovació...– i la turistificació en són bona mostra, com ho és també el manteniment de la trama urbanística en termes generals però amb l’inici d’un discurs modernitzador d’antics barris degradats, fent atractiu fins i tot un cert grau de conflictivitat social entesa com a rebel·lia acrítica, nihilista i apolítica, en cap cas amb una voluntat apoderadora de la ciutadania. El poder, diu Delgado, té por dels barris i per això dissenya estratègies per eliminar-los. La mostra més clara és, assegura, la manca de creació de l’habitatge social suficient per fer front a la crisi habitacional: “Temen que si fan un barri per a gent pobra, se’ls ompli de gent pobraˮ.\nAlhora, el nou urbanisme ha permès la construcció de cases cada vegada més aïllades, per ser unifamiliars o per tenir espais comunitaris tancats. La vida ja no és al carrer sinó a dins de comunitats de veïns i ni tan sols a dins hi ha la interlocució pròpia d’un barri. Aquest model urbanístic ja ha arribat també la protecció oficial, fent que, segons l’antropòleg, hi hagi zones on hi resideix molta gent però difícilment puguin ser considerades un barri.\nPerò hi ha esperança, defensa, perquè segueixen existint entitats cohesionadores, referencialitats de la identificació col·lectiva, i, per sobre de tot: “Sempre hi haurà gent disposada a sortir al carrerˮ. Encara que, adverteix, no sempre serà en un sentit lluita. El botellón, reflexiona, també es pot interpretar com la venjança del jovent a qui se li ha negat el carrer durant la infància i l’ocupació de places i platges potser és la resposta a l’eliminació gradual de celebracions descentralitzades com ho eren les fogueres de la nit de Sant Joan. Molts altres cops, la força veïnal servirà per exigir millores i respecte, per mantenir el barri sense renunciar a les millores necessàries.\nI aquí es troba el nexe entre l’anàlisi antropològica de Delgado i el que les fotografies d’Anöuk Almansa i Paula Pérez, les dues estudiants de l’Escola d’Art i Disseny que han fet possible Vivències, intenten mostrar. El president de l’associació de veïns de Les Planes i membre de l’associació de l’Espai Eco, Ignasi López, ha aprofitat la inauguració de l’exposició al centre educatiu, ple d’altres estudiants, per reivindicar la lluita per la dignificació de Les Planes que va començar ara fa tres generacions i que segueix ferma i reforçada amb l’arribada de nouvinguts.\nCarme Trilla: “Els plans d’habitatge han de ser consensuats”\nLa presidenta de l’Observatori Metropolità de l’Habitatge, de la Fundació Hàbitat 3 i membre de l’Observatori Social de l’Habitatge de Sant Cugat parla amb elCugatenc sobre el repte de l’accés a l’habitatge a la ciutat.\nSara, la santcugatenca que marxarà del país per l’augment del preu del lloguer\nEl Sindicat de Llogaters crida a acomiadar-la aquest dijous a dos quarts de set de la tarda al carrer Pous.\nLes claus d’un Pla d’Acció de Promusa en discòrdia\nPart de l’oposició ha criticat durament el document per una planificació que consideren mal feta. Es proposa un calendari d’aquí al 2031 per arribar al 5% d’habitatges de lloguer social sobre el total d’habitatges. És possible arribar-hi?


paco candela – Compromís per Gandia\nPer mes Tots desembre 2021 novembre 2021 octubre 2021 setembre 2021 agost 2021 juliol 2021 juny 2021 maig 2021 abril 2021 març 2021 febrer 2021 gener 2021 desembre 2020 novembre 2020 octubre 2020 setembre 2020 agost 2020 juliol 2020 juny 2020 maig 2020 abril 2020 març 2020 febrer 2020 gener 2020 desembre 2019 novembre 2019 octubre 2019 setembre 2019 agost 2019 juliol 2019 juny 2019 maig 2019 abril 2019 març 2019 febrer 2019 gener 2019 desembre 2018 novembre 2018 octubre 2018 setembre 2018 agost 2018 juliol 2018 juny 2018 maig 2018 abril 2018 març 2018 febrer 2018 gener 2018 desembre 2017 novembre 2017 octubre 2017 setembre 2017 agost 2017 juliol 2017 juny 2017 novembre 2016 octubre 2016 juliol 2016 abril 2016 gener 2016 desembre 2015 novembre 2015 octubre 2015 setembre 2015 juliol 2015 juny 2015 maig 2015 abril 2015 març 2015 febrer 2015 gener 2015 desembre 2014 novembre 2014 octubre 2014 setembre 2014 agost 2014 juliol 2014 juny 2014 maig 2014 abril 2014 març 2014 febrer 2014 gener 2014 desembre 2013 novembre 2013 octubre 2013 setembre 2013 agost 2013 juliol 2013 juny 2013 maig 2013 abril 2013 març 2013 febrer 2013 gener 2013 desembre 2012 novembre 2012 octubre 2012 setembre 2012 agost 2012 juliol 2012 juny 2012 maig 2012 abril 2012 març 2012 febrer 2012 gener 2012 desembre 2011 novembre 2011 octubre 2011 setembre 2011 agost 2011 juliol 2011 juny 2011 maig 2011 abril 2011 març 2011 febrer 2011 gener 2011 desembre 2010 novembre 2010 octubre 2010 setembre 2010 agost 2010 juliol 2010 juny 2010 maig 2010 abril 2010 març 2010 febrer 2010 gener 2010 desembre 2009 novembre 2009 octubre 2009 setembre 2009\nSentit adéu a l’històric nacionalista Paco Candela\nJosep Miquel Moya demanarà al Ple de hui un minut de silenci en memòria del primer regidor nacionalista a Gandia. El funeral està previst a les 17 hores, al Tanatori Mondúver de la ciutat. JOSEP M MOYA: “Paco s’ha caracteritzat per la seua fermesa en la defensa de les seues conviccions ideològiques però, també, pel […]\nEns ha deixat Paco Candela, el primer regidor nacionalista a Gandia\nHa faltat Paco Candela, nacionalista compromés i ex regidor a l’Ajuntament de Gandia. L’acompanyarem esta vesprada, a partir de les 17 hores (soterrament), al Tanatori Mondúver de Gandia. Des del BLOC-Compromís de Gandia volem destacar el seu compromís amb el País i la seua ciutat, per la qual va treballar activament als primers ajuntaments […]


& apos; perillositat! & apos; alex trebek ven a 1,3 milions de dòlars a la casa del llac -->\n'Jeopardy'! amfitrió Alex Trebek ha venut fora del seu llac per 1,3 milions de dòlars, dies abans d’anunciar que va continuar la quimioteràpia.\nSegons els registres immobiliaris, la venda d’habitatges es va oficialitzar el 30 d’agost.\nTrebek va enumerar la casa de Paso Robles, Califòrnia a l'abril, un mes després de revelar el seu diagnòstic de càncer. El preu demanat es va fixar en 1.399.999 dòlars, però el va vendre per 1,3 milions de dòlars.\nLa propietat de 3 habitacions, 2 banys, té vista sobre el llac de Nacimiento. La casa va ser construïda l'any 2000 i té una superfície de 30 hectàrees. La propietat sembla ser una de les cases de vacances de Trebek. La seva casa principal es troba a Los Angeles.\nA la fitxa de la casa del llac es llegeix ', AQUESTA ÉS LA COMPLETA PROPIETAT DE LABOR! Serà difícil superar aquesta llista al costat del llac al bell llac Nacimiento pels atributs desitjats en una casa de vacances al llac. La casa de 2 dormitoris, 2 banys està equipada amb una superfície totalment moblada (excepte obres d'art i objectes personals) i és una propietat 'clau en mà'.\nTambé es va enunciar: 'La parcel·la de 30 hectàrees gaudeix de la millor façana del llac de tots els Ranchos del Lago, havent estat proposada al propietari especialment pels desenvolupadors originals, i l'ha desenvolupat amb molta cura i estètica. A més de la casa moblada, hi ha un edifici metàl·lic de 1500 metres quadrats amb bany complet i dues portes portàtils. S'inclouen totes les eines i les 'joguines', com també els dos SkiDoos, i els dos Quads. Hi ha una rampa privada al llac a la propietat i també un moll cobert '.\nLa venda va caure dies abans que Trebek hagi reprès la quimioteràpia. Va revelar que va perdre un munt de pes després de finalitzar la seva primera ronda de tractament per al càncer de pàncrees de la fase 4.\n'M'ho anava bé. I els meus números van baixar a l’equivalent a un ésser humà normal que no té càncer de pàncrees, va explicar Trebek.\nVa dir que 'tots érem molt optimistes', i els metges van aturar la seva quimioteràpia i el van traslladar a la immunoteràpia.\nDesprés de l’interruptor, Trebek va dir: “Vaig perdre uns 12 lliures en una setmana. I els meus números van pujar al cel, molt més alts del que eren quan em van diagnosticar per primera vegada. Així doncs, els metges han decidit que he de tornar a sotmetre’m a la quimio i això ho faig ”.\nTot i que lluita per la seva vida, Trebek no vol que la gent se senti trista per ell, i va explicar que ha viscut una vida llarga i reeixida.\n'Hola nois. Tinc 79 anys. He tingut un infern de bona vida. I m’ha agradat… el pensament de passar no m’espanta, no ho és. Hi ha altres coses, l’afectació que tindrà sobre els meus éssers estimats… em fa tristesa. Però la idea de seguir endavant, bona gent, arriba amb el territori ”.\nNotícies Ariana Grande ha pagat l’exacte import per Coachella que Beyoncé\nNotícies Larissa Dos Santos Lima, una estrella del '90 Day ', es riu amb la nova núvia de Colt Johnson\nAdele està massa prima? Les noves fotografies de vacances divideixen els aficionats a la salut del cantant


Hamilton s'emporta la seva segona «pole» de la temporada a Montmeló - Diari de Girona\nEl britànic sortirà aquesta tarda des de la primera posició de la graella per davant de Bottas i els dos Ferraris · Alonso sortirà vuitè i Sainz, novè\nefe / ddg 13.05.2018 | 17:10\nHamilton s'emporta la seva segona «pole» de la temporada a Montmeló EFE\nLewis Hamilton (Mercedes) va ser el més ràpid en la classificació del GP d'Espanya que es disputa aquesta tarda (15.10, Movistar+) al circuit de Montmeló. El pilot britànic va marcar un temps d'1:16.173 amb gomes supertoves, i es va endur la pole, la seva segona de la temporada, després de la primera a Austràlia.\nL'equip Mercedes completarà la primera línia de la formació de sortida d'aquesta carrera, després que Valtteri Bottas aconseguís el segon millor temps (1:16.213). Fernando Alonso (McLaren) va ser vuitè i Carlos Sainz (Renault), novè.\nÉs la primera vegada aquest any que els Mercedes ocupen les dues primeres posicions de la graella de sortida, mentre que els Ferraris, ahir tercer i quart i equip que a priori disputarà el Mundial amb l'escudaria alemanya, ja ho havien aconseguit dos cops.\nLa d'ahir va ser la pole position número 74 del britànic, que amb la victòria de la setmana passada a Bakú es va situar líder del Mundial de Fórmula 1, prenent el primer lloc a Sebastian Vettel (Ferrari). L'alemany sortirà des de la tercera posició de la graella just al costat del seu company d'equip Kimi Raikkonen.\nLa tercera fila de la graella de sortida al circuit de Montmeló l'ocuparan els dos Red Bulls, que en el passat Gran Premi d'Azerbaidjan es van veure involucrats en un mateix accident. Max Verstappen va marcar un temps d'1:16.816 que li va permetre ser cinquè amb només dues milèsimes d'avantatge respecte a Daniel Ricciardo.\nL'asturià Fernando Alonso va aconseguir per primera vegada en aquest any entrar en la Q3, en la qual es va defensar amb un temps d'1:17.712. S'han notat les millores que ha portat McLaren a Montmeló i això els hauria de servir de cara al futur per lluitar amb les escuderies de classe mitjana com Force India, Hass o Renault.\nPer darrere de l'asturià va quedar Carlos Sainz (1:17.790). El madrileny ha aconseguit passar sempre a la Q3 aquesta temporada, però mai ha superat la novena posició. L'últim a classificar-se en l'última ronda de classificació va ser el francès Romain Grosjean (Haas), que va fer un temps d'1:17.835.\nPersisteixen els problemes per a McLaren a Montmeló


Trivium Gestión Cultural - Calendario: Vista de Impresión\nDimecres 20 de febrer, 19h - 20:30h, Fundació Jordi Sierra i Fabra\nEl asesino tímido (Seix Barral), Clara Usón\nL'assassí tímid és una novel·la ambientada a l'Espanya de la Transició que explica una història basada en el fosc episodi de la mort de Sandra Mozarovski, actriu del cinema del destape, que suposadament es va suïcidar. Filla d'un diplomàtic rus i relacionada amb les més altes esferes, el seu cas mai va arribar a aclarir-se i va commocionar la societat espanyola dels anys setanta. Aquest dramàtic episodi li serveix a la narradora per donar compte de la seva pròpia joventut desenfrenada durant els anys vuitanta, de la complexa relació amb la seva mare i de la vida de tres personatges inesperats: Camus, Wittgenstein i Pavese.\nLes grans qüestions filosòfiques ressonen en una trama plena d'intriga que ens parla del sentit de la vida, de les esperances cegues de la joventut i del relat que construïm com a forma de supervivència, a través de dos joves convençudes que el futur els pertany.\nEn aquesta commovedora novel·la, Clara Usón, una de les escriptores de més prestigi literari en l'actualitat, porta a un punt de perfecció i de maduresa creativa extraordinària els elements presents en tota la seva obra: la barreja de tragèdia i comèdia, d'ironia i tendresa , la documentació d'una història real entrellaçada amb la ficció pura, i una escriptura erudita i impecable amb un to desenfadat i un ritme molt àgil.


Formatges « Pàgina web dePikunieta baserria\nPerquè som ecologics\nFem formatge només amb la llet de les ovelles del nostre ramat. Som al mateix temps pastors i elaboradors de formatge.\nPer fer formatge es necessita sal, per fer formatge ecològic no serveix qualsevol. Necessitem una sal el més natural possible (entre d’altres, que no tingui antiaglomerants). A més, busquem una sal que sigui rica en la seva composició. Per això elaborem el nostre formatge amb sal de Guernade (Bretanya), perquè és rica en magnesi i altres minerals, així com en oligoelements.\nL’aparença del nostre formatge, moltes vegades, soprén a la gent perquè no te la pell blanca. Però, quina diferència hi ha entre un i l’altre? L’única diferència és que nosaltres no netegem el formatge amb aigua, sinó amb un raspall sec.\nPerquè la pell tingui aquest aspecte, a la cambra/càmera de maduració s’ha de treballar més cuidant dels formatges. Al tenir una humitat més altra a la càmera, els formatges tenen la pell més humida i gràcies a això es guarda la humitat a l’interior del formatge i aconsegueix un formatge més mantegós.\nEls nostres prats no són sembrats, sinó naturals. A més, les nostres ovelles caminen molt pel bosc i la muntanya. Segons la nostra opinió, el que les ovelles mengen li dóna un gust especial al formatge. És difícil definir un formatge, però ens atrevim a dir que el nostre té un cert gust de fenc.\nTé un gust desenvolupat, és mantegós, no és salat, ni àcid. S’expandeix a la boca, o aquesta és la nostra intenció; encara que sempre no ho aconseguim. De totes maneres, les persones que el proven, repeteixen.\nPikunietako Artzaiak e.z.\n20577 Irimo Goena-Antzuola\nTlf: 685 729 778 – 699 248 699\nEl nostre formatge ecològic\nFormatge d´ovella curat gras. Pes net en venda. Elaborat amb LLET CRUA D´OVELLA nº RGSEAA ES 15.05506/SS CE\nCompra nostres productes\n© 2019 Pàgina web dePikunieta baserria. All right reserved. Designed by Zebra Themes


La Cooperativa tanca la temporada de l’oliva blava amb una collita de 9 tones\ndijous, 7 de juliol de 2022 | 19:11h\nMiquel Gual: «Ha estat més bona del que pensàvem»\nI. Cabrer | 19 febrer 2022\nTan sols quatre olivars han oferit oliva blava aquesta temporada a la Cooperativa.\nLa recollida de l’oliva blava ha finalitzat. Aquesta setmana han entrat les darreres partides del fruit a les instal·lacions de la Cooperativa, que tanca una temporada quantificada amb 9 tones. El president de l’entitat, Miquel Gual, considera que aquesta xifra «ha estat més bona del que pensàvem, si tenim en compte que fa quatre anys que no teníem una temporada com aquesta». A això s’ha d’afegir la climatologia «extremadament positiva» dels darrers dos mesos que ha fet que el fruit hagi aguantat molt bé a l’arbre «ja que no plou des del novembre», comentà Gual.\nL’oliva blava és la darrera que agafen els pagesos per això és arriscat esperar a què maduri el fruit a l’arbre, per aquest motiu enguany l’entitat només ha comptat amb quatre olivars. Tot i els pocs productors, s’han aconseguit omplir 60 botes que es posaran a la venda d’aquí quatre mesos, que és el temps que necessita l’oliva per convertir-se en oliva de taula. Alhora és la més preuda i «també la més cara pel risc que comporta a l’agricultor que no maduri abans del previst», digué el president.\nTot i que les tones recollides són una mica inferiors a les previsions que feia l’entitat a principis de febrer i que apostava per unes 10 tonelades, el president de la Cooperativa assegurà que «en tenim sufucient per abastir el mercat».


Apartamento Reina Catedral València Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nCalle Luis Vives 4 piso 3, Ciutat Vella (Centre Ciutat), València, Espanya, 46003 - Veure al mapa\nMés informació sobre Apartamento Reina Catedral\nApartamento Reina Catedral, ubicat a Ciutat Vella (Centre Ciutat), València, és una destinació popular per a viatgers. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nApartamento Reina Catedral ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, transport hotel/aeroport, habitació familiar, ascensor per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Apartamento Reina Catedral és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a València.\nEls clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el Apartamento Reina Catedral de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Número de llicència: VT-33246-V


Divina Seguros Joventut - Web Oficial :: Noticias Tomasz Gielo, representant verd-i-negre a l’Eurobasket\nNotícies Tomasz Gielo, representant verd-i-negre a l’Eurobasket\nEl jugador del Divina Seguros Joventut formarà part de la plantilla de Polònia a la màxima competició continental de seleccions\nTomasz Gielo, en un partit de preparació / Twitter @KoszKadra\nTomasz Gielo serà el representant del Divina Seguros Joventut a l’Eurobasket de Finlàndia, Israel, Turquia i Romania que es posa en marxa el proper 31 d’agost.\nL’aler-pivot, que aquest any complirà la seva segona temporada a les files del club verd-i-negre, arriba a la cita europea després d’acabar l’ACB en línia ascendent, mentre que la seva selecció afronta el torneig amb l’objectiu de superar la primera fase en un dels grups més complicats de la competició amb equips com França, Grècia i Eslovènia.\nPolònia, que farà el tret de sortida de l’europeu contra Eslovènia, ha completat una gran fase de preparació amb 7 victòries i 4 derrotes en els 11 partits disputats contra la República Txeca (101-68 i 85-72), Lituània (58-59), Letònia (80-76 i 65-77), Sèrbia (79-85), Alemanya (80-75), Rússia (81-78), Israel (74-77), Gran Bretanya (86-76) i Hongria (74-64). Gielo ha estat una peça important en la rotació interior amb una mitjana de 6,7 punts i 3 rebots en gairebé 13 minuts de mitjana.\nDominik Mavra, descartat\nFinalment, el nou base del Divina Seguros Joventut no formarà part de la plantilla definitiva de Croàcia per disputar l’Eurobasket 2017.\nMavra havia disputat quatre dels cinc partits de preparació amb una mitjana de més de 12 minuts per partit. La seva millor actuació, els seus 11 punts, 3 rebots i 3 assistències en la victòria contra Ucraïna.


a3EQUIPO: Gestió Laboral pensada per Departaments de RRHH\nEts aquí: Inici / a3EQUIPO\nL’eina que permet al departament de recursos humans dedicar-se, de debò, a les persones\na3EQUIPO és un software integral per a Recursos Humans que permet millorar la productivitat del departament, mecanitzant les tasques recurrents i optimitzant-les, alliberant temps i permetent que es pugui destinar al que realment importa, les persones que formen la teva empresa i les seves necessitats.\nDóna valor a la teva organització. El departament de RRHH és clau per al desenvolupament de negoci i no es pot destinar la seva productivitat a tasques administratives i gestions de nòmines sinó que ha d’alinear-se amb una nova realitat en la qual el desenvolupament personal i empresarial sigui la clau.\nUna eina flexible, construïda per mòduls i que faran que s’adapti a les necessitats de la teva empresa, creixent al ritme que el teu departament necessiti.\nTreballaràs amb el gestor de nòmines més fiable del mercat, amb més de 3,5 milions de nòmines calculades mensualment i amb la seguretat d’estar sempre actualitzat segons la legislació i normativa vigent en cada cas.\nUna eina Intuïtiva a la qual podràs accedir en qualsevol moment i des de qualsevol dispositiu.\nLa implantació més eficient en cost i temps, en un procés de traspàs de dades segur en el qual t’acompanyarem en tot moment, ajudant a formar a tot el teu equip en el maneig del software.\nContacta amb nosaltres per saber més sobre a3EQUIPO


Arxius de Comaigua | Diari La República Checa\nAcord a Cambrils per cobrir el subministrament d’aigua a persones vulnerables\nL’Ajuntament de Cambrils i la companyia Comaigua han renovat el conveni de col·laboració mitjançant el qual s’atorguen 25.868,91 euros per cobrir ajuts en el subministrament d’aigua a persones vulnerables. La pròrroga ha estat signada per l’alcaldessa, Camí Mendoza, i la gerent de Comaigua, Tiphaine Anderbouhr. L’objectiu del conveni és possibilitar l’accés de les persones en risc d’exclusió social, usuàries del servei municipal d’abastament d’aigua potable i clavegueram.\nHi ha dues línies d’ajut. La primera és una subvenció del cost del primer i segon tram de consum d’aigua per a famílies nombroses o monoparentals amb dificultats econòmiques, que queda subjecta a l’aprovació de la subvenció de despeses bàsiques de la llar. La segona línia són els ajuts d’urgència social per atendre situacions de necessitats puntuals, urgents i bàsiques de subsistència.\nLA BANDERA VERDA ONEJA DE NOU A LA PLATJA DEL CAVET DE CAMBRILS\nLa bandera vermella ha estat present a la platja fins aquest dilluns\nDes de la setmana passada que la platja cambrilenca de Cavet estava deserta. El bany estava prohibit ja que el nivell de contaminació microbiològica superava, lleugerament, els barems establerts.\nEl motiu es deu al deteriorament de la conducció que baixa per la riera de Riudoms des de la depuradora que recull les aigües de Cambrils. Amb normalitat, l’aigua ja depurada s’aboca al mar a uns 2.000 metres de la costa, però degut a l’avaria, hi havia una fuita a uns 40 metres de la sorra, fet que va suposar el tancament, provisional, de la platja.\nMalgrat el petit entrebanc, avui torna a onejar la bandera verda a la platja del Cavet. Tècnics submarinistes han resolt, amb èxit, l’avaria i, amb un marge de 48 hores, han donat per finalitzades les tasques de reparació.\nEl regidor de Turisme, Xavi Martí, se sent satisfet per la rapidesa dels treballs i pel que això comporta: la tornada a la normalitat de la platja. Martí ha volgut destacar la priorització de la seguretat de les persones, tot i que els riscos per la salut eren baixos. Motiu que el va portar a tancar la platja quan el turisme es troba en el punt més àlgid.\nPer evitar qualsevol errada, en els propers dies els tècnics de l’Ajuntament, la societat Comaigua i l’Agència Catalana de l’Aigua faran un seguiment de l’estat de l’aigua així com de l’emissari.


El regidor de Transició Ecològica i president de la Junta de Districte Centre de l'Ajuntament de Castelló, Fernando Navarro, ha destacat la reobertura de les seus socials de les associacions veïnals de la ciutat i el retorn de les activitats presencials després de la fi de les principals restriccions de la pandèmia.\nEl programa d'activitats presencials a l'interior de les associacions veïnals es va recuperar la setmana passada, mantenint-se mesures de prevenció dictaminades per les autoritats sanitàries com l'ús de la màscara. A la vista d’això, Navarro va visitar aquest dimecres per a posar en valor aquesta circumstància la seu de l'associació veïnal del Raval de la Trinitat, on va presenciar algunes de les iniciatives que es duien a terme en el moment. També va mantindre una reunió amb representants de la mateixa per a recollir les seues demandes i propostes.\nEl Raval de la Trinitat organitza durant el curs 2021-2022 diverses activitats de dilluns a divendres, entre altres, cursos d'art, literatura i filosofia, pilates, costura, sevillanes, escacs, cor o memorització, on participen 150 persones .\n"Celebrem que els ciutadans poden tornar a participar i fer ús dels cursos, tallers o jornades que organitzen en les seues seus les entitats veïnals. A poc a poc anem recuperant la normalitat després de dos anys durs de pandèmia en els quals els nostres veïns han mostrat una responsabilitat i una gran altura de mires", subratlla Fernando Navarro, que presideix la Junta de Districte Centre, que integra a les diferents entitats d'aquesta zona de la ciutat.\n"A través de la Junta de Districte Centre recollim les demandes i les reivindicacions del nostre teixit associatiu per a anar millorant cada dia la gestió de la ciutat. Des de l'Ajuntament treballem per a reforçar la transparència i els canals de participació amb els nostres veïns", afirma el també regidor de Transició Ecològica, qui anima al veïnat a apuntar-se en l’ample programa d’activitats que desenvolupen desde el teixit veïnal.


La fira sobre construcció 4.0 acull 9.128 congressistes i 121 conferències impartides per 293 experts\nper Redacció VIA Empresa Barcelona. 28 de setembre de 2018 19:05\nImatge de la fira Rebuild 2018\nRebuild tanca les portes de la seva primera edició amb la satisfacció d'haver aconseguit l'objectiu marcat: convertir-se en la trobada de referència que el sector estava esperant per abordar una nova forma d'edificar, segons afirma l'organització de la fira en un comunicat.\nDurant tres dies, 9.128 congressistes han conegut de primera mà totes les tendències del sector assistint a les 121 conferències impartides per 293 experts en el marc del Congrés Nacional d'Arquitectura Avançada i Construcció 4.0 i descobrint en el showroom els nous materials que marcaran el futur de l'edificació.\nLa trobada ha reunit a les empreses més innovadores de totes les indústries que componen el sector de l'edificació i l'hàbitat, que han aprofitat la plataforma per llançar les seves novetats i compartir el seu coneixement amb el sector. Ens elles destaquen Neinor Homes, AEDAS Homes, Roca, Simon, Baxi, K·Line, Velux, Egoin, Eurecat, Prest, Porcelanosa, Rockwool, Knauf, Vaillant, Prinex, SAP, HP, Jacob Delafon o Würth.\nDurant aquesta darrera jornada de Rebuild, el protagonisme ha estat per al futur del mercat laboral en el sector de la construcció. El debat en aquesta matèria ha tingut lloc en el Talent Market Place, un espai creat per aprofundir sobre quins són els nous perfils professionals que necessita el sector i per captar talent en un entorn, l'arquitectura i la construcció 4.0, que exigeix que el mercat laboral evolucioni a la mateixa velocitat que ho fa la tecnologia.


La campanya del suro generarà un impacte econòmic de 5 milions d'euros\nLa campanya del suro generarà un impacte econòmic de 5 MEUR\nACN 15.05.2018 12:51 h. Barcelona\nImatge de la pela del suro | ACN\nEls boscos catalans donaran aquest any més de 4.000 tones de suro, cosa que suposa un increment de fins al 10% en comparació amb les darreres campanyes. El sector estima que aquest any la campanya de la pela del suro generi un impacte econòmic d’uns 5 milions d’euros.\nLa campanya de la pela, que comença aquest dimarts arreu de Catalunya, s'encara amb bones perspectives. D'entrada, perquè es preveuen recollir 400 tones d'escorces més en comparació amb el 2017 i perquè la campanya arrenca amb gran part de la producció ja venuda, i a un preu superior al de l'any passat. Els productors expliquen que això suposa un canvi de tendència, perquè ara es torna a apostar pel suro natural i de qualitat. Sobretot, a l'hora de tapar vins i caves, que és la indústria on van a parar gran part de les escorces.\nEls productors també confirmen que la indústria dels taps cada cop més aposta pel suro català. Per això, reclamen a les administracions fer "un esforç" per recuperar els alzinars que hi ha abandonats arreu del territori i que permetrien duplicar la quantitat de suro que s'extreu dels boscos. A Catalunya hi ha actualment 60.000 hectàrees pures de suredes, que pugen a 85.000 si s'hi suma també aquella superfície compartida amb altres arbres (com el roure o el pi). Segons el consorci, si es fes una bona gestió de les suredes, això "permetria duplicar la quantitat de suro de qualitat que s'extreu actualment" dels boscos catalans.\nEl suro de Girona vol fer front a l'alumini\nJosé Combalía, un negoci de xapa i corona\nAcord per impulsar el sector del vi i el suro\nLa bona noticia del dia Girona Actualitat\n"Els joves prefereixen llegir en paper"\nQui s'emporta la festa major?\nHedy Lamarr, l'actriu que va inventar el wifi\nL'Avinguda del Tibidabo té les cases més cares de Catalunya\nEl turista del Pallars Sobirà s'enamora de les bruixes


Es constitueix a Girona la Comissió d'Afectats per Endesa - Jornal.cat\nEs constitueix a Girona la Comissió d'Afectats per Endesa\nDivendres, 23 de juny de 2017 | 14:45 h\nFotografia: Alberto Martinez a Flickr\nLa comissió representa més de 3.000 professionals, 17.000 empreses/autònoms, 32 associacions i entitats com PiMEC, Unió d'Empresaris de la Construcció de Girona o el Gremi d'Instal·ladors. Consideren que aquest és un pas important per a unir esforços i així pressionar perquè se solucionin les incidències en el servei i en la tramitació d'expedients de l'elèctrica a les comarques gironines.\nLa Comissió d'Afectats per Endesa es crea amb l'objectiu d'unir esforços per solucionar els problemes amb ENDESA i millorar el servei que ofereix aquesta empresa a la província de Girona. Tan els professionals, empreses com pels usuaris tenen el dret a solucionar de manera ràpida i eficient les incidències que puguin sorgir en la tramitació dels expedients i/o en el servei donat.\nLa nova associació vol fer d'altaveu de la pèrdua de competitivitat i dels costos que representen per a la societat en general i particularment a empreses, autònoms i professionals les contínues incidències amb aquesta empresa. A títol d'exemple, aquí van les més repetides:\n-Canals de comunicació molt poc eficients\n-Manca d'atenció personalitzada, punts de servei que no disposen d'informació o que no coneixen prou la temàtica, sense personal qualificat que es limita a fer el que sembla, li permet el sistema, sense capacitat per resoldre les incidències o els problemes. Falta d'informació de les causes que provoquen l'aturada de les operacions, en general falta comunicació, gestió i resolució.\n-Poca professionalitat que té com a conseqüència que s'encallin les gestions per problemes interns amb els consegüents errors, patint les conseqüències d'endarreriments en la tramitació, no es disposa de tècnics que resolguin problemes in situ, ni interlocutors, ni personal a qui dirigir-se, ni responsables, tràmits que s'han d'iniciar repetides vegades perquè es cancel·len sense cap mena d'explicació... Des de fa uns anys, una dràstica reducció de personal afecta molt al servei, que s'ha empitjorat amb el pas del temps.\n-Manca de coordinació entre el personal tècnic i els departaments, el que fa que siguin molt poc resolutius.\n-Problemes per donar serveis en zones ja urbanitzades o en fer un polígon industrial on se superen els 1000kva, la distribuïdora fa canviar tots els seccionadors de la línia de MT de manuals a automàtics. Polígons que pateixen talls, microtalls o interrupcions del subministrament elèctric.\nEl col·lectiu recalca que és important trobar una via de comunicació àgil que permeti treballar correctament, disposant d'un interlocutor competent, capaç de donar respostes a les possibles incidències. Que aquesta resposta sigui com a màxim de 48 hores una vegada comunicada la incidència, amb un tracte correcte i just vers els usuaris i empreses, així com disposar del telèfon gratuït com a empresa de servei no un 902, segons Llei 3/2014. La solució que proposen va vinculada a que l'elèctrica destini més recursos humans i tecnològics, ja que ajudarien a la millora de la comunicació i de la tramitació.\nDe la Comissió d'Afectats per Endesa a Girona en destaquen les següents entitats:\nLa Taula de l'Enginyeria de les comarques Gironines (TEG)\nLa Delegació de Girona del Col·legi d'enginyers de Camins i Canals i Ports de Catalunya\nLa Demarcació de Girona d'Enginyers Tècnics Agrícoles i Forestals de Catalunya\nLa Delegació de Girona del Col·legi d'Enginyers Tècnic Topògrafs de Catalunya\nLa Demarcació Col·legi d'Enginyers Tècnics i de Grau en Mines i d'Energia de Catalunya i Balears\nLa Delegació de Girona del Col·legi d'Enginyers Tècnics d'Obres Públiques de Catalunya\nEl Gremi d'instal·ladors de Girona\nDemarcació de Girona del Col·legi Oficial d' Arquitectes de Catalunya\nCol·legi d'Aparelladors, Arquitectes Tècnics de Girona\nLa COMISSIÓ D'AFECTATS PER ENDESA representa a més de 2.000 enginyers i de 800 arquitectes, 900 aparelladors i arquitectes tècnics, superant 16.700 empreses/autònoms, 32 associacions, així com les 15 entitats indicades a l'inici de l'escrit


MERCÈ PETIT: PEDALS del CISTER FEMENÍ.\nPEDALS del CISTER FEMENÍ.\nUna bona iniciativa per ajudar al ciclisme femení tenia lloc en dos caps de setmanes diferents. Per una banda els dies 17, 18 i 19 d'agost es feia la primera trobada de 10 noies que completarien amb èxit les tres dures però boniques jornades de btt de la ruta de la PEDALS del CISTER.\nPer un altre costat els dies 24, 25 i 26 d'agost hi havia la segona trobada femenina on jo també hi era present.\nAntic Balneari de Rocallaura.\nEn la primera etapa, un llarg recorregut amb 2000 m + i 70 kms estaven dividits en senders, trialeres, pistes, pujades llargues, baixades ràpides que eren superats per la Sandra, la Fàtima, la Gemma, la Txell, la Keti i jo. El monestir de Santescreus, la Serra de Comaverd, Montbrió de la Marca, Forés van ser només un tastet del "menú degustació" de la fantàstica ruta. L'aigua mineral i medicinal de Rocallaura ens ajudava a rehidratar-nos de la forta calor d'aquell dia. La piscina de l'Antic Balneari també va ser un excel.lent premi per totes nosaltres juntament amb el bon sopar, la bona companyia i les bones converses que posaven fi a la primera jornada.\nL'Ada i la Beryl s'unien a nosaltres en la segona i tercera etapa. Rocallaura, el monestir de Vallbona de les Monges, Els Omells de Na Gaia, Senan, van ser els primers a donar-nos la benvinguda. El monestir de Poblet, amb la coneguda i dura pujada de La Pena, les Tres Creus, la Farena i Mont-Ral ens van deleitar les nostres retines amb una de les millors zones i vistes de la Serra de Prades.\nPerò una inesperada i casual caiguda aigualia el bonic dia. La meva espatlla no va soportar el cop patint una luxació. Gràcies a totes: Gemma, Fàtima, Keti, Txell, Sandra, Ada, Beryl per ajudar-me en aquells moments, el dolor va ser molt més soportable. Espero que l'any que ve ho puguem repetir plegades, sense caigudes, je, je ,je ,je.....!! :)\nLlegint "entre linees" : Es el moment de descansar i recuperar una intensa i llarga temporada plena de satisfaccions personals i bons moments. El meu cos i la lesió necessiten l'energia per poder regenerar bé. Ho agrairé. Segur que em tornaré a aixecar amb més força que mai. M'espera un 2013 ple d'intensos i nous reptes!!! A per ells!!!\nPublicat per Mercè Petit a 17:49


FIRA't 2018- MERCAT DE PROXIMITAT DE RODONYÀ | Ajuntament de Rodonyà\nEl dissabte 26 de maig, de les 10 del matí a les 8 del vespre, al pati i voltants del Castell se celebrarà una nova edició del Fira’t-Mercat de proximitat de Rodonyà amb parades artesanes, de productors i d’intercanvi.\nEl mercat de proximitat de Rodonyà ha estat concebut com una iniciativa per fomentar i dinamitzar l’activitat comercial i artesanal d’aquesta població i del seu entorn més proper. Per aquest motiu, en cada edició, l’Ajuntament convida als artesans i productors d’una població veïna a participar-hi i, en aquesta ocasió, seran els de Bràfim.\nTot i estar centrada en l’exposició i venda directa d’articles agroalimentaris i menestrals, s’han programat un seguit de xerrades i activitats per estimular la producció, la comercialització i el consum de productes locals de qualitat.\nEntre les activitats previstes per aquesta edició destaquen una Xerrada de l’Associació de Terres del Gaià, una exhibició de ferradura de cavall i un taller d’espelmes amb cera d’abelles, entre d’altres. Així mateix, també s’hi celebrarà la 3ª trobada de plaques de cava.


Mestres de l'ONCE i d'Educació donen suport a més de 1.000 alumnes cecs durant el confinament\nActualitzada 01/04/2020 a les 14:12\nDes dels seus domicilis, els professionals continuen mantenint contacte amb l'alumnat cec o amb discapacitat visual greu, el professorat i els tutors dels seus centres educatius, a més dels especialistes i orientadors.\nConscients que els estudiants estan també atesos des dels seus centres educatius, i fins i tot poden arribar a tenir una gran càrrega acadèmica, l'equip de mestres i professionals específics de l'ONCE es bolca en ajudar els alumnes cada dia.\nL'equip educatiu es reuneix per a posar idees en comú i organitzar el treball o les consultes dels alumnes. «A aquests dies de confinament, també cal treure'ls la part positiva, potenciant la imaginació i creativitat dels nostres professionals i estudiants, aprofitant i aprenent a usar al màxim les noves tecnologies, compartint recursos i experiències, i donant l'oportunitat a les famílies d'aprendre amb els seus fills», explica el director del Centre de Recursos Educatius de l'ONCE, Manel Eiximeno.\nPer exemple, la Clàudia Ernica Vogel, una de les professores del CRE, ha ajudat la Llilli, estudiant afiliada a l’ONCE, amb un examen. «Tenia un problema amb l’aparell que li permet escriure en braille i hem treballat conjuntament amb l’informàtic per solucionar-ho», diu aquesta mestra. A més, també miren que «els seus continguts estiguin adaptats o que la plataforma dels deures sigui accessible», apunta.\nComenta el contingut : Mestres de l'ONCE i d'Educació donen suport a més de 1.000 alumnes cecs durant el confinament


Peugeot Boxer 4x4 Concept: una casa sobre rodes\nLa marca francesa presenta com podria ser la seva futura autocaravana\nPeugeot presentarà un prototip d’autocaravana al Saló VDL de París, que engega aquesta setmana a la capital francesa, i on vol mostrar el potencial de la marca en aquest tipus de vehicles.\nLa Peugeot Boxer 4x4 Concept es basa en una furgoneta Boxer L3, i gràcies als seus 6 metres de llarg ofereix un espai interior de 10 m2 i una habitabilitat pensada per a tres ocupants. Aquest vehicle té quatre zones diferenciades, com ara una cuina amb menjador integrat, un dormitori, un petit lavabo i un espai de conducció.\nInterior Peugeot Boxer 4x4 Concept / Peugeot\nEl disseny dels interiors de la Peugeot Boxer 4x4 Concept ha anat associat a l’especialista Bravia Mobil, un referent en les preparacions de caravanes i autocaravanes, i inclou dos detalls interessants, com ara una bicicleta de muntanya elèctrica Peugeot eM02 FS Powertube i una canoa canadenca ubicada sobre la baca.\nAquesta autocaravana està preparada per encabir-hi una canoa i una bicicleta elèctrica\nPerò a banda de la seva preparació interior, aquesta Peugeot Boxer 4x4 Concept utilitza una mecànica molt efectiva gràcies a un sistema de tracció integral que li permet superar fang, pedres o neu, que està desenvolupada per l’especialista Dangel i que funciona gràcies a un diferencial d’acoblament viscós i una caixa de reenviament del parell sobre l’eix davanter.\nPosició de conducció i quadre comandaments Peugeot Boxer 4x4 Concept\nA banda d’aquest original sistema de transmissió integral, la Peugeot Boxer 4x4 Concept disposa de tres modes de conducció amb bloqueig de diferencial i del pont posterior i uns neumàtics totterreny específics BF Goodrich.\nEl motor d’aquest prototip d’autocaravana és un motor dièsel BlueHDi de 165 CV de potència i 370 Nm de parell associat a una caixa de canvis manual de sis relacions, i la seva carrosseria s’ha aixecat 30 mil·límetres a l’eix davanter i 50 al posterior per optimitzar les seves habilitats ‘off-road’.\nPeugeot Boxer 4x4 Concept / Peugeot\nDesgraciadament, aquesta autocaravana és només un prototip que probablement mai es podrà fabricar en sèrie, tot i que els clients que ho desitgin sempre poden comprar una Peugeot Boxer L3 i recórrer als serveis de Bravia Mobil i de Dangel per construir una rèplica d’aquest vehicle.


Contra el 'cunerisme' - Diari La Veu\nEscriba el número 447737\nContra el 'cunerisme'\nJosep-Miquel Ribés Pallarés\nVaja per davant tota la meua admiració i el respecte per les persones que tenen la voluntat de servei i la determinació de bastir un projecte polític, d'organitzar-se i presentar-se a unes eleccions per a governar el seu poble si reben la confiança dels seus conveïns.\nSens dubte, és motiu orgull ser elegit regidor, i alcalde si és el cas, del poble on s'ha nascut o en el qual es viu, del poble que es coneix i s'estima. És motiu de molta satisfacció ser dipositari de la confiança de la gent del poble i assumir la responsabilitat de governar, sempre amb encerts i errors, i administrar el bé comú: la res publicae. Aquesta responsabilitat és tan gran que no es pot prendre amb la frivolitat amb què, lamentablement, la prenen alguns partits polítics i els seus candidats.\nPer això és indignant veure com hi ha partits que s'envaneixen de presentar candidatures a tots, o la major part, dels municipis d'una determinada comarca o província, algunes de les quals han confeccionat amb persones del tot alienes als pobles pels quals els fan presentar. Aquestes llistes electorals han sigut elaborades pensant més en la quantitat (com si d'una manifestació de força es tractara) que no en la qualitat o idoneïtat de les candidates i candidats que les integren; pensant més a assaltar les diputacions provincials (tan anacròniques com les mateixes províncies) que en la realitat municipal i comarcal que hauria de vertebrar les polítiques i la gestió dels serveis i els recursos municipals.\nMés els valdria, en lloc d'exhibir com un èxit la presentació de tanta candidatura forana, reflexionar i preguntar-se per què no troben candidats per a confeccionar llistes electorals. Estic convençut que saben la resposta i per això els resulta més fàcil i còmode presentar candidats cuneros.\nEl cunerisme és un fenomen electoral ben estudiat, vinculat històricament amb el caciquisme i la Restauració borbònica. Els cuneros actuals també són candidats forasters, candidats que solen desconéixer la realitat diària dels municipis pels quals els fan presentar: són la segona opció, el pla B. Són els designats per a repelar tots els vots possibles per al repartiment de cadires a les diputacions (cadires que, no cal dir-ho, ells no ocuparan) i per a munyir del pressupost públic la major quantitat d'euros en subvencions electorals.\nEls regidors cuneros electes són els que, a molt tardar, a la segona sessió plenària de la legislatura preguntaran quant es cobra per assistència a plens i comissions municipals; són els que es queixaran de l'horari de les sessions (condicionades per l'horari laboral dels membres de la corporació) i els que, passada l'eufòria inicial, deixaran buides les cadires del consistori, tot confirmant el nul interès per la política municipal (o la pròpia frustració) i l'escàs valor que atorguen a la representació que ostenten.\nA tot estirar, les seues aportacions a la vida política municipal es limitaran, mentre siguen presents a les sessions plenàries, a formular preguntes genèriques o qüestions banals que posaran de manifest el desconeixement de la realitat quotidiana del municipi i a la presentació de mocions, de contingut més partidista que polític, dirigides a erosionar el govern de torn de la Generalitat o de l'Estat. Aquestes mocions no aporten a la política local res que no siga enterbolir la relació entre els grups municipals i fer perdre temps a gent que en té poc o que el poc que té el dedica, a canvi de res que no siguen maldecaps, a la gestió municipal.\nPer a més inri, aquests candidats cuneros són votats per gent que no els coneix, que no sap qui són, que ni tan sols sap què ni com pensen. Són votats pels votants més fidels, pels més submisos a les disciplines dels partits, per gent que diposita irreflexivament la confiança en unes persones que restaran regidors a les candidatures arrelades al poble que són les que, finalment, hauran d'encarregar-se de la gestió diària del municipi i ho hauran de fer amb menys regidors i amb major carrega de faena i de responsabilitat.\nBona part dels candidats cuneros solen ser discrets perquè, supose, la majoria són conscients del paper que hi juguen i l'accepten perquè han de rescabalar la confiança o els favors que en algun moment han rebut o rebran. D'altres, però, presumeixen de la designació com si hagueren sigut nomenats virreis del Perú quan, en realitat, els han enviat a fer la mili a Canàries.\nAdmetre i tolerar el cunerisme al segle XXI és tornar la política al segle XIX i degradar un dels pocs reductes de dignitat que li queden a la veritable política: la política de proximitat, la de quilòmetre zero. Vergonya, cavallers, vergonya!\nEscriba el número 917091


Fetih II Giray - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n1746 (49/50 anys)\nsobirà, propietari d'esclaus\nFetih o Feth II Giray (1696 -1746) fou kan de Crimea (1736-1737) fill de Devlet Giray i successor de Kaplan I Giray.\nVa nomenar khalgay a Arslan Giray i nureddin a Mahmud Giray. Durant la breu ocupació russa de Crimea del 1736, l'exèrcit otomà havia patit altres derrotes: a Azov els russos havien conquerit les fortaleses de Faschet i el fort dels geníssers. Els russos que havien estat a Crimea es van retirar a Ucraïna manats pel comte Münich i es diu que 30.000 homes van morir (dels 54.000 de l'expedició) en part per l'epidèmia i en part per la dificultat del desert o estepa dels nogais. Però les principals ciutats de Crimea inclosa la capital havien estat ocupades i això havia afectat greument al prestigi tàtar.\nFetih II va fixar residència a Kara Su, després Kara-su-bazar. Va marcar la seva pujada al poder per una afortunada ràtzia a l'Imperi Rus en la qual va rebre ajut del sultà otomà que va enviar una força per revenjar la derrota de maig-juny del 1736. Els tàtars van fer 30.000 presoners. Cap a finals del 1736 el príncep Galitzin va retornar a Crimea, va creuar el Uchula i va assolar el territori fins a Kara Su (Kara-su) i va fer molts presoners.\nEl 1737 els russos van enviar una nova expedició amb entre 60.000 i 70.000 homes amb 600 peces d'artilleria. Van seguir el riu Bug fins Otchakov que van assetjar i després d'un sever bombardeig que quasi va aniquilar la guarnició, van entrar a la ciutat. Aquest fet li va costar la deposició al gran visir Silahdar Seyyid Mehmed Pasha i al kan Fetih II, després de governar uns 11 mesos (juliol de 1737) i el va succeir Mengli II Giray que ocupava el tron per segon cop.\nKans de Crimea\nKanat de Crimea · Dinastia Giray\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Fetih_II_Giray&oldid=28144018»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 29 ago 2021 a les 23:24.


Exposició I+D – Ibers+Desenvolupament, a Cerdanyola del Vallès. | Postexcavatòrix\nExposició I+D – Ibers+Desenvolupament, a Cerdanyola del Vallès.\nL’exposició I+D – Ibers + Desenvolupament, produïda conjuntament per la Xarxa de Museus Locals, el Museu i Poblat ibèric de Ca n’Oliver, el Museu Torre Balldovina i els ajuntaments de Cerdanyola del Vallès i de Santa Coloma de Gramenet vol donar a conèixer les innovacions que ens van arribar amb el món Iber i que encara perduren, d’una manera o altra, en la nostra vida quotidiana.\nLa mostra proposa un viatge en el temps, a travès del recorregut pels àmbits temàtics més singulars de la cultura ibèrica, que estableixi un pont entre el passat i el present, traient a la llum un conjunt d’objectes domèstics i funcionals que tenen el valor d’apropar el públic al món de la creació, de l’enginy i del desenvolupament. L’exposició descobreix com moltes coses i maneres que fer actuals tenen el seu origen en l’època ibèrica, i que el que som ara és, en bona part, resultat d’aquesta herència\nL’acte d’inauguració de l’exposició tindrà lloc el proper dijous 13 de setembre, a les 19h, al Museu Poblat Ibèric de Ca n’Oliver, c/ València, 19, Cerdanyola del Vallès.\nDescarregueu la invitació clicant aquí.\nDescarregueu el tríptic clicant aquí.\nThis entry was posted on 10 Setembre 2012 by Oriol Fort in activitats, arqueologia, exposició and tagged actualitat, Cerdanyola del Vallès, ibers, Museu de la Torre Balldovina, poblat íber Ca n'Oliver, tecnologia.


La coberta, la millor arma de seguretat i protecció per a la teva piscina - Maneig Piscines\nLa coberta, la millor arma de seguretat i protecció per a la teva piscina\nSalvadorValeri 11 Desembre, 2019\nPocs moments ens produeixen tanta felicitat com veure als nens corrents pel nostre jardí o terrassa i gaudir d’aquests moments a l’aire lliure. Si, a més, disposem de piscina, les possibilitats s’amplien de forma exponencial. Però no cal oblidar que, per a la seguretat en la piscina i el seu entorn, és essencial un ús responsable que eviti el risc d’incidents.\nPensant sobretot en els més petits de la casa o en persones amb dèficit d’atenció, podem prendre mesures preventives que evitin situacions de perill en la llar. Una d’aquestes mesures és comptar amb una coberta per a la piscina que, d’altra banda, ens proporcionarà avantatges en termes de sostenibilitat i neteja i manteniment de la qualitat de l’aigua i el got.\nLa reconeguda experiència de AstralPool en el disseny i fabricació d’equips i accessoris destinats al sector de les piscines demostra que les cobertes són un element fonamental, especialment en les piscines d’ús residencial. I més encara les cobertes automatitzades, ja que es poden enrotllar i desenrotllar amb menor temps i esforç i, per tant, la seva facilitat d’ús les fa “operatives” a qualsevol moment.\nLes cobertes automàtiques AstralPool ofereixen seguretat i tranquil·litat, ja que resisteixen fins a 100 kg de pes al centre de la coberta. Amb aquesta “garantia”, una caiguda de qualsevol persona menor d’edat –i també d’adults– es pot resoldre sense lamentar majors conseqüències que alguna petita rascada. En entorns familiars amb nens petits, comptar amb una coberta per a la piscina és la primera mesura de seguretat, per aquesta raó existeixen diferents tipus de cobertes automàtiques.\nCobertes automàtiques submergides\nEls models submergits estan especialment concebuts tant per a piscines de nova construcció com para ja existents. Tant l’eix de enrotllament com la coberta s’allotgen a l’interior de la piscina, aconseguint d’aquesta manera una perfecta harmonia amb l’entorn.\nCobertes automàtiques elevades\nLes cobertes elevades són una altra solució més senzilla, de fàcil instal·lació i engegada. Són ideals per instal·lar en piscines existents, ja que l’eix enrotllador se situa fora de la piscina, ancorat sobre la platja de la mateixa.\nEls models de cobertes automàtiques que funcionen amb energia solar, destaquen per ser altament ecològics: estalvien la despesa d’aigua per evaporació i redueixen la pèrdua de calor de la piscina. I, per si no fos poc, minimitzen l’evaporació prematura dels productes químics en el seu tractament.\nQuin tipus de coberta automàtica per a piscina s’adapta millor a les teves necessitats?\nPrevious PostLes piscines en els terrats més espectaculars\nNext PostT'atreviries a tenir una d'aquestes piscines?


Posted on 13/10/2014 by Pau Garriga\nEn podeu dir plaer culpable o guilty pleasure però a mi Arrow m’agrada. Sóc conscient que es tracta d’un entreteniment amb un guió senzill però a vegades una estona de desconnexió entretinguda va bé.\nDes de la primera temporada que porto defensant el to adult que té la sèrie (tot i els tocs sentimentals adolescents que utilitza) i l’inici d’aquesta tercera temporada m’ho torna a reafirmar. Aquesta temporada arranca uns mesos després del final de la segona amb molts canvis a la vida de l’heroi de verd. El cercle de personatges que coneix la identitat de l’heroi ha crescut, apareix per primera vegada amb l’uniforme corresponent el personatge d’en Roy Harper (no sabem si com Arsenal, Speedy o Red Arrow) i l’heroi ha deixat de ser un perill públic per la policia cosa que li deixarà més marge per actuar. Però el fet més impactant d’aquest primer capítol i que marca el camí d’aquesta temporada és el retorn de la Sara Lance (Black Canary) que torna de forma sorprenent per marxar de forma encara més impactant. Arrow s’atreveix a matar un dels personatges principals de la segona temporada en el primer capítol de la tercera. En mans de qui? No ho veiem però podem apostar a un nom; Ra’s al Ghul. Què passarà amb aquest personatge? Per la part de l’adversari de l’Oliver Queen podem preveure l’arribada del cap de la Lliga dels Assassins a Starling City en un intent d’omplir el buit de poder que ha quedat a la ciutat i per part de la Black Canary qui sap si veurem la Laurel Lance convertida en una nova versió de la vigilant.\nCom a curiositat i que en el primer moment em va deixar completament descol·locat és l’aparició d’un nou personatge interpretat per Brandon Routh. Qui va ser el pitjor Superman torna a l’univers DC interpretant un empresari interessat a adquirir Queen Consolidate. Com vaig piular durant el capítol o picada d’ullet mestre o broma de mal gust. La balança s’inclina més cap a la segona opció.\nAquesta tercera temporada comença bé i sembla que ens entretindrem molt que, per altra banda, és l’únic que li demano a aquesta sèrie. A més l’univers DC s’expandeix amb The Flash, la nova aposta de The CW que ja s’havia presentat en un capítol de Arrow i que s’acaba d’estrenar. Aquesta mateixa setmana us la comento al blog.\nopinió, Televisió arrow, DC, oliver queen, the cw


Els contes de la Magda: 2014-02-23\nVa arribar de nit\nA Christian Poveda, allà on sigui, amb tot el meu respecte\nVa arribar de nit i se’n va anar de matinada.\nSempre havia cregut que hi havia dos tipus de persones: les que creuen que hi ha gent dolenta i gent bona, i les que creuen que tothom pot ser bo i que només és dolent de manera circumstancial, temporal i innocent. Ell no creia que naixem dolents i tampoc que sempre morim dolents. Podem tenir por, molta por, i podem intentar defensar-nos fent mal, molt de mal. Però no naixem dolents i tampoc sempre morim dolents, si ens deixen suficient temps i espai per entendre que no som dolents.\nVa arribar de nit i El Salvador cremava amb flames pudents. Va obrir portes i va estrènyer mans. Mans brutes de sang i de fang. Mans ferides i mans fortes per necessitat. Va entrar amb la seva càmera on ningú no hi entrava sense armes i vehicles blindats. Va tocar els paria i va escoltar els assassins. Va amanyagar els nens nascuts en la misèria de les drogues, la fam, la ignorància. Va riure amb les noies que es volien lliures i s’amagaven darrere els tatuatges que els cobrien els morats, les costelles trencades i els ulls porucs i desafiadors. Recordo la dona que tenia un sol ull. La va acompanyar desenes de vegades, a ella i al nen, filmant amb mà ferma el forat per on continuaven sortint llàgrimes, esquivant el patètic ull de plàstic de mala qualitat. Recordo el cadàver de la dona amb un sol ull, que els veïns intentaven, amb vergonya i ràbia, maquillar i cobrir de flors. Intentaven dissimular la mort, intentaven amagar la lletjor sota cançons i olors de mentida. I ell ho veia tot, sense tremolar. I ens ho feia veure. Recordo les desenes de vegades que va acompanyar la jove amb el nen penjat d’un pit, a veure el seu home, l’home, aquell ésser famèlic que aparentava ser fort per no desmaiar-se, les seves trobades a la presó, les cel·les on l’aire no arribava per a tothom, les rialles provocadores i atemorides, les mirades perdudes i implorants darrere les dents joves i blanques, darrere els tatuatges barrejats amb sang seca.\nQuè deuen sentir els metges quan obren la pell i remenen òrgans vitals? On deuen deixar la por i la sensibilitat i el fàstic i tot el que ens fa humans? Com deuen poder tocar després els llavis suaus de les seves dones i les galtes tèbies dels seus fills, sense veure els cadàvers a l'aguait? Què senten els metges quan han de deixar de ser humans per convertir-se en bèsties? Quan han de trencar i matar una part per salvar una altra? Quan han de deixar de ser humans per ser déus?\nQuè deu sentir la gent que creu en la bondat de les persones per sobre de tot? Per sobre de déus, de guerres, de fam, d'injustícies, de totes les tenebres que ens travessen i ens arrosseguen i ens ofeguen i ens transformen en titelles de pols bruta.\nEll va arribar de nit amb les botes cobertes per tot el fang del món. Encara tenia les mans blanques i els ulls oberts. En algun lloc amagat, d’alguna manera increïble, el seu cor encara funcionava correctament i els seus sentiments seguien purs sota la capa pesada de desgràcia vista, entesa i filmada, que el mossegava a cada moment, provant de fer-lo dubtar, tombar i callar. El van fer marxar de nit, cap a l’alba, al mateix lloc on ell els havia acompanyat en els seus rituals de por, violència i foscor, i on els havia donat la seva mà i el seu somriure i la seva fe. Potser no el van entendre. Potser no estaven preparats per entendre’l. Potser van tenir por que els acabaria salvant d’ells mateixos, donant-los la llum de la saviesa i de la fe en l’espècie humana. Segurament es van pensar que havia vingut a vendre’ls per unes monedes d’or, com tantes vegades en la història. L’únic fet cert és que li van tancar la boca, per sempre. Li van tancar els ulls, per sempre. Li van trencar el cos fràgil, humà, i li van fer desaparèixer l’ànima forta, sobre-humana. I ho van fer tot en un segon, amb una joguina que mata, amb unes mans que ningú més no tornarà a estrènyer.\nI així anem, atemorits del mal, atemorits de nosaltres mateixos, matant-nos entre nosaltres, ignorant les nostres necessitats reals, embrutant les nostres mans i cors, fent desaparèixer, un cop i un altre i un altre, la llum que ens guia i que mai no som capaços de reconèixer.\nVa arribar de nit i se’n va anar, tot sol, de matinada.\nPublicat per contesdemagda.blogspot.com a 14:05 Cap comentari:\nTravesso el pont i quasi m’oblido d’on vaig: el riu és ample i lluminós, el cel l’amanyaga generosament, una parella d’ànecs obren noves rutes fluvials i els arbres nus descansen a la vora de les aigües on la seva imatge es torna transparent i càlida. El món és bonic i qualsevol feina pot esperar.\nUn grunyit rovellat em desperta: No es pot passar per aquí... rondina un home, no tan vell com la seva veu, mirant cap a una parella vestida amb roba àrab, que passa alegrement per una drecera feta ja fa molt de temps enmig de la gespa pansida. Ella porta el cap tapat i ell, unes ulleres amb muntura blanca. Es donen la mà i, per sort, no han sentit el iaio que porta a passeig el seu mal humor de cada dia. Avui van junts al mercat i el sol es reflecteix en els seus ulls negres.\nDues dones, segurament mare i filla, remenen la roba interior de colors llampants sota la mirada perduda de l’home jove que sosté les bosses. Mira, mare, aquest biquini, fa molt per a tu, diu la jove, ensenyant unes peces de color marró i enviant un petó cap al noi que ni la veu. La mare fa un somriure petit, agafa el biquini marró i l’amaga discretament sota la pila de roba. Els ulls li brillen quan aconsegueix atrapar-ne un altre de taronja, amb els marges verds. Qui sap si se’l quedarà...\nLa família de gitanos, mudats amb roba de diumenge, camina pel mig del carrer: ell amb ulleres fines i traient pit, ella aguantant la respiració dins de la faldilla acabada de planxar, el nen amb galtes vermelles donant les mans als dos. Miren dissimuladament a una banda i a l’altra, buscant amics i familiars, més que roba i fruita. Aviat es trobaran amb els cosins, igual de mudats, i aniran a fer uns xurros amb xocolata a la paradeta del final del passeig, parlant en veu baixa i escollint paraules que sonin serioses i importants.\nDavant meu, la dona de cabells platinats que porta dues bosses iguals, una a cada mà, amb dues cebes, dos plàtans, dos alls, dues tomates i una cosa petita embolicada amb paper d’alumini, camina decididament cap a la sortida. Els cabells no li dissimulen l’edat però el pas és àgil i les cames esveltes, i estic segura que fa aquest mateix camí cada diumenge, segurament sola.\nEl mercat s’emplena massa ràpid de persones i veus, la majoria sense pressa, algunes felices i d’altres buscant la felicitat d’un matí assolellat i fora dels espais tancats. Faig cap al riu un altre cop. I de nou, m’enganxo als reflexos de l’aigua mandrosa i perfecta. Entre el riu i el cel, em perdo com a persona i em trobo com a ocell.\nPublicat per contesdemagda.blogspot.com a 21:04 Cap comentari:\n▼ de febrer 23 - de març 2 (2)


L’FC Andorra guanya els dos partits del triangular - El Periòdic d'Andorra\nL’FC Andorra guanya els dos partits del triangular\nEl conjunt de Richard Imbernon supera l’FC Encamp per 2-0 i a l’equip tricolor juvenil per la mínima (1-0)\nCristian, en el partit contra l’FC Encamp. | FCA\nLa pretemporada de l’FC Andorra continua superant etapes. La preparació i la conjunció de la plantilla és en el que està centrat l’entrenador, Richard Imbernón, que a base de partits és com vol que els seus jugadors agafin rodatge. El conjunt tricolor va guanyar els dos partits que va disputar davant el seu juvenil i l’FC Encamp.\nEl triangular constava de tres enfrontaments d’una part de 45 minuts cadascun. L’FC Andorra va vèncer els dos, superant a l’Encamp per 2-0, amb gols de Ferré i Alàez; i al juvenil per 1-0, amb Ludo com a golejador. Al matx que enfrontava al juvenil amb l’Encamp el triomf va ser per als joves tricolors per 1-0. Aquesta és la segona cita d’amistosos del conjunt d’Imbernon, que en la primera havia perdut amb la Damm juvenil (2-5), només tres dies després d’iniciar els entrenaments de la pretemporada, fet que va repercutir sobre el terreny de joc. La propera parada serà dimecres contra el CF Organyà, en una cita programada a la localitat alturgellenca.


Seminari Internacional Drets Humans i noves formes de mercenarisme: Violacions, límits i oportunitats de l'ordre jurídic internacional - Pere Ortega i Blanca Camps-Ferrer - Barcelona - Delas\nSeminari Internacional Drets Humans i noves formes de mercenarisme: Violacions, límits i oportunitats de l’ordre jurídic internacional – Pere Ortega i Blanca Camps-Ferrer – Barcelona\nWhere: Palau Macaya (Passeig de Sant Joan, 108, Barcelona).\nOrganizes: Novact i CEI International Affairs, amb la particpació del Centre Delàs d¡Estudis per la Pau i l'ICIP.\nEl divendres 21 d’abril de 2017 a les 9:00 hores, Pere Ortega, investigador i president del Centre Delàs d’Estuids per la Pau, participarà en la presentació de la Jornada: “De la problemàtica a la estratègia d’acció” en el marc del Seminari Internacional Drets Humans i noves formes de mercenarisme: Violacions, límits i oportunitats de l’ordre jurídic internacional. A les 10:00 hores, Blanca Camps-Ferrer, investigadora membre del Centre Delàs d’Estudis per la Pau, participarà com a moderadora en la Taula Rodona “Seguretat Humana, empreses militars i de seguretat privades (EMSP) i violacions dels Drets Humans”.\nPalau Macaya (Passeig de Sant Joan, 108, Barcelona).\nDivendres 21 d’abril de 2017 a les 9:00 hores.\nNovact i CEI International Affairs, amb la particpació del Centre Delàs d¡Estudis per la Pau i l’ICIP.\nSobre el seminari:\nAquest seminari, organitzat pel CEI International Affairs i Novact, que porta per títol: Drets Humans i noves formes de mercenarisme: violacions, límits i oportunitats de l’ordre jurídic internacional té la seva base en la protecció de la seguretat humana, que és un dels principis de la societat internacional i dels Estats democràtics i de Dret. Però cada vegada augmenta més la privatització de l’ús legítim de la força en els conflictes internacionals o interns, en contra del principi del monopoli d’ús legítim de la força, principi vinculat a la formació de l’Estat modern des dels seus orígens als segles XVI-XVII a Europa. En l’actual context de globalització, assistim a una tornada a l’època pre-westfaliana: els mercenaris d’abans són ara les empreses militars i de seguretat privada…\nAquest procés es deu a una notable influència del dret anglosaxó (USA, RU), davant el dret continental europeu. Les empreses han entrat en àmbits tan sobirans dels Estats com l’ús de la força. Cap a on anem? És possible encara la seva prohibició? Podem, si no, tractar de posar-li límits? D’això es parlarà en aquest seminari que comptarà amb la presència de membres del Grup de Treball de les Nacions Unides sobre la utilització de mercenaris, així com de destacats experts que han desenvolupat un informe sobre la matèria, que es presentarà en el seminari.\nConsulta el programa aquí: http://www.ceibcn.com/es/conocenos/noticias/1133-seminario-derechos-humanos-y-nuevas-formas-de-mercenarismo


prova de lletra: de juny 2015\nCarta als alumnes en acabar el curs\nHeu arribat en un final d'etapa important per a les vostres vides. Com a grup heu passat moltes hores junts i a partir d'ara cadascun de vosaltres emprendreu camins diferents. Ja us consideram persones adultes, almenys amb dret a la feina, encara que de feina n'hi ha ben poca. I per açò mateix us recoman que continueu la vostra formació.\nAra és un bon moment per fer una aturada i pensar amb calma el futur. La societat que us ha tocat de viure és molt complexa i plena d'incerteses. Haureu d'aprendre de moure's entre aquesta complexitat i aquesta incertesa, però açò mateix us fa lliures. Tot passa molt ràpid i convé de trobar els espais de tranquil·litat per reflexionar i decidir.\nÉs molt probable que no us haurem donat la millor educació que mereixeu, però podeu estar segurs que els profes fan tan bé com poden la seva feina, i és una feina ben difícil. És una llàstima que el nostre país no tengui l'educació com una de les prioritats polítiques. Com sabeu hem tingut un curs difícil, carregat de contratemps. Ha estat un curs en el qual els professors i també els pares hem lluitat per una educació de qualitat, per a tothom, i arrelada a la nostra terra, una educació que no bandegi el català, la nostra llengua estimada. Amb tot, jo crec que heu après a entendre una mica millor el món, a expressar una mica millor el vostre pensament, i a ser una mica millor del que sou. Pel que fa a la meva matèria, sabeu que el domini d'una llengua es fa al llarg de tota la vida i que és l'eina que ens identifica com a humans. Esper que entre tots els professors us hem despertat el gust per aprendre.\nJo també he estat alumne i sé que, com totes les coses, ser alumne té les seves servituds i les seves recompenses. Una de les recompenses més polides és que a l'institut fas les amistats que et solen acompanyar durant tota la vida. L'amistat és un valor molt especial que s'ha de regar perquè sigui viu i doni fruits.\nEn aquesta nova etapa que iniciau us desig sobretot tres coses, les tres coses que crec que són les potes d'un tamboret en el qual la vida s'asseu segura i té sentit: la salut, la solidaritat i la sostenibilitat. És a dir amb altres paraules: portau una vida alegre i dinàmica, plena de salut, teniu present sempre l'altre, que desenvolupeu l'empatia amb les altres persones i deixeu la Terra en condicions perquè tothom, també els vostres fills i els vostres néts puguin viure en aquest planeta amb harmonia amb la natura, de la qual formam part i a la qual ho devem tot. També ho podria dir amb una sola paraula: sigueu feliços amb els altres i amb la natura.\nSer feliç vol dir sobretot compartir la vida, conviure-la, amb plenitud. També vindran temps dolents i moments crítics i per a aquests moments cal que hi poseu dues coses: intel·ligència i imaginació. Són dues capacitats que van molt lligades encara que no ho sembli. Haureu de ser capaços de resoldre els problemes i per fer açò haureu de ser tenaços, persistents, lluitadors, incansables. Us haureu d'esforçar, posau la vostra formació al servei de la comunitat.\nVosaltres heu nascut en una país democràtic. Jo no hi vaig néixer. Però que hi hagueu nascut no vol dir que tinguem la democràcia assegurada, perquè viure amb llibertats reconegudes és com l'amistat, s'ha de cuidar, s'ha d'alimentar. La democràcia també és una planta delicada que necessita la cura i la regada de cada dia. Us dic açò perquè crec que heu de ser conscients que tots els drets han estat conquistats amb la lluita de la gent del carrer. Que res no és regalat. Que el món el feim entre tots i entre tots l'hem de fer millor, més habitable.\nDeia un savi que la màxima expressió de la intel·ligència humana és la bondat. Si hem vingut al món a gaudir de la vida, la vida reclama bondat per part de tothom i així asseguram que tothom pugui aspirar a una vida digna, açò és el més intel·ligent que podem fer. Res més. Que els anys us sigui dolços i ben aprofitats. I alimentau-vos bé, tant pel cos com per l'esperit: aneu al cine, al teatre, llegiu llibres (una horeta cada dia), escoltau música, practicau l'art de la bona conversa, passegeu o feis una llarga caminada pel Camí de Cavalls, trobau-vos amb els amics a la platja, celebrau la família, cuinau un bon plat, ajudau amb les feines de ca vostra, cantau i somrigueu a les adversitats.I si feis qualque feina, posau-hi l'atenció perquè sigui una feina ben feta de la qual us sentiu orgullosos, encara que sigui una feina de poca importància. Bon final de curs i bon estiu. El vostre profe de català.\nPublicat per Francesc Florit Nin a divendres, de juny 19, 2015 Cap comentari:\nM'encanten els supermercats i no perquè m'agradi comprar-hi. Hi vaig quan en tenc la necessitat i punt. M'encanten pel mateix motiu que m'encanta per exemple l'escola, o com m'encanta el centre d'assistència geriàtrica o com m'encanta l'hospital. Per què em poden encantar llocs tan diferents? Perquè tots aquests llocs comparteixen una mateixa condició: són espais públics. Són àgores necessàries per aprendre a conviure.\nAl supermercat, a l'escola, al geriàtric, a l'hospital, i també al cinema, al camp de futbol, a l'església, i a altres llocs on la gent es troba participant de la vida comuna, les persones es relacionen independentment de la seva situació social. En aquests llocs hi ha rics i pobres, d'esquerres i de dretes, d'aquí i de fora, metges, senyores i malanats, jubilats, ninis, subcontractats, aturats i afortunats. Tots aquests indrets ensenyen molt, no només com som tots i cadascun de nosaltres com a animals socials, sinó també com interactuam. Els espais públics són centres d'aprenentatge de la ciutadania. Llocs d'una importància decisiva per a l'exercici de la democràcia. Tant és així que jo diria que la prioritat de l'administració pública és açò mateix, afavorir, millorar, incentivar i crear llocs de trobada pública. Una bona gestió política és idò aquella que l'urbanisme i l'ordenació del territori regula tota la resta de les activitats.\nLes festes i les tradicions exerceixen igualment la funció que fa l'espai públic, repetesc, aprendre a conviure. I una altra de les instàncies que fa possible la democràcia és l'educació pública. Es diu que sense escola avui seria prou impensable l'organització social i política que tenim. Així, la primera funció de l'escola és socialitzar. La paraula pot sonar una mica antiquada, fins i tot a alguns els remetrà al comunisme soviètic de dramàtic record. Aprendre a estar amb els altres diferents i diversos tan sols es pot dur a terme a través del contacte. Si aprendre a parlar s'aprèn parlant, aprendre a conviure s'aprèn convivint.\nAquest mateix fet es pot comprovar en l'àmbit familiar. Els fills de les famílies nombroses, obligats per necessitat a compartir les coses, els espais i els afectes, aprenen de forma més ràpida i natural a ser més tolerants, a mostrar-se més generosos i a acceptar millor la discòrdia i el conflicte i, de retop a aplicar-se en la negociació i a trobar punts de consens. És un aprenentatge necessari per a la supervivència. Els fills únics solen tenir més dificultats, en general, amb aquestes competències. Perquè com deia Pablo Neruda, «no es bueno que el hombre esté solo».\nTot plegat he pensat que el nou cicle polític que sembla inaugurar-se arran de les passades eleccions, ara que parlen de consensuar acords de govern, i més enllà de les concrecions a què arribin els partits d'esquerres que volen pactar, tindrà com a prioritat protegir i propiciar l'espai públic, allí on ens feim ciutadans: l'escola, l'hospital, el geriàtric, la plaça i el territori. Ben mirat, els nou govern d'esquerres que surten als ajuntaments, als consells insulars i al Parlament tindran una primera feina que consistirà a restablir la dignitat i la qualitat dels serveis públics que el govern de Bauzá ha tant malmès. I açò tant en un sentit físic com abstracte. En el sentit físic vol dir recuperar la gestió pública de molts serveis que han estat «cedits» a negocis privats. En un sentit abstracte vol dir (re)establir vies de participació col·lectiva que fins ara han estat tallats. Aquesta nova manera ha d'apoderar la gent i fer-la corresponsable dels serveis i dels espais públics.\nFinalment, en la base d'aquesta recuperació de l'espai públic, hi ha l'escola pública, de tothom i per a tothom. Després de sentir durant dècades, tant a governs d'esquerres com de dretes, que la prioritat seria l'Educació, ara ja seria hora que aquestes promeses no quedessin en paraules i es transformessin en fets. L'escola és una eina de transformació social, molt sensible, on aprenem els valors que ens salven: la convivència, la solidaritat, la sensibilitat, el coneixement i l'exercici de la democràcia. Perquè només en la confluència d'allò que compartim hi ha la sortida.\nPublicat per Francesc Florit Nin a divendres, de juny 05, 2015 1 comentari:\nLa festa interpretada\nEstimam molt les festes de Sant Joan. Perquè Sant Joan de Ciutadella enamora. I tanmateix, a vegades sembla que tenim el nostre amor abandonat. Diria que el costum ens ha matat l'atenció. Tot i que pot semblar impertinent, crec que les festes tan estimades de Sant Joan han quedat relegades a l'espectacle. Un espectacle que s'ha menjat altres aspectes tant o més importants. La cara més vistosa ha tapat qüestions essencials que han quedat marginades. De fet ens estimam tant les festes que no hem estat capaços de contenir-ne els perills avui evidents, ni tampoc hem sabut crear les eines adequades perquè Sant Joan sigui al lloc que correspondria a una manifestació patrimonial tan especial i valuosa. Només des del coneixement profund es pot estimar de veres. Si una de les nostres manifestacions resulta peculiar i ens singularitza, convindria idò de potenciar-ne els valors. Per açò la primera cosa és estudiar-la, llavors interpretar-la i regular la seva difusió perquè no en perdi la personalitat. I aquestes són actuacions que hem deixat massa de banda. Tres són els exemples que demostren aquest fet. Primer que no es potencien les recerques científiques. Segon que després de més de tres dècades de parlar-ne no s'ha iniciat un projecte museogràfic de la festa. Tercer, que els òrgans regidors (ajuntament, junta municipal, voluntariat) s'han vist desbordats per l'evolució i la realitat actual, fins arribar a acumular uns problemes que fa anys que s'arrosseguen.\nLa bibliografia sobre la festa és abundosa, però molt repetitiva de treballs anteriors i es limita, en la majoria dels casos, a la descripció. Especialment s'ha tractat l'origen de la festa en diverses recerques històriques. Poques són les aproximacions antropològiques posades al dia i, en fi, no tenim estudis d'interpretació. Certament que s'han editat moltes revistes, especials de Sant Joan com aquest que teniu a les mans, força interessants i tanmateix insuficients. La historiografia santjoanera comença molt tard, cap als anys 60, i poques són les ocasions que s'avanci en el seu coneixement. A excepció d'alguns períodes molt acotats, tot fa pensar que allò fixat per Josep Pons Lluch en els seus diversos treballs no ha estat ampliat, rebatut, matisat... amb noves recerques. Podem afirmar que el gran llibre sobre les festes de Sant Joan encara resta per fer. Un llibre que vagi més enllà de la descripció amb abundós material gràfic i penetri en la visió integral: representació i interpretació, valoració i referències, contextualització i derivacions socioculturals... des de diversos punts de vista, no només l'històric sinó també l'antropològic, el patrimonial, el cultural, el literari, el musical, etc. Les Festes de Sant Joan reclamen una atenció més seriosa en la recerca.\nIgualment important seria crear un centre d'interpretació de la festa en el qual tengui cabuda la història i l'actualitat d'una de les festes amb més vitalitat de la Mediterrània. Can Saura era el lloc que inicialment estava destinat per a aquest centre. Sembla mentida que encara no sigui una realitat. En qualsevol ciutat que tinguessin un tresor similar no escatimarien esforços i recursos. Arreu del món hi ha centres d'interpretació en el qual es mostra les manifestacions culturals que singularitzen aquell lloc. Les festes de Sant Joan, lloades arreu, no té ni un museu. En aquest sentit no hem dut una política de conservació de materials etnogràfics ni tampoc, que jo sàpiga, no s'ha fet un banc de dades gràfiques i sonores. Com a mínim hauríem de disposar d'un web oficial més complet del que hi ha.\nEl poc tracte que hem tingut amb la pròpia festa ha fet que s'hagin desenvolupat fins a la deformació continguts marginals fins a fer-se un problema. Així la festa per a molts, i no només per a alguns visitants de fora, s'ha convertit en una trobada de «macrobotellón». La crida pel negoci i la publicitat poc rigorosa ha donat lloc a una massificació que ara resulta difícil de controlar. I açò ha repercutit en moltes d'altres qüestions, com per exemple un horari desbaratat. A poc a poc la festa també ha anat marginant sectors de la població com els infants i els vells, els més vulnerables. És evident que la junta municipal de Sant Joan s'ha de reinventar, perquè s'ha mostrat poc operativa. Seria bo que es constituís una entitat autònoma amb pressupost assignat i que fos l'autèntic organ rector de les festes, amb representativitat i participació. Des de l'administració pública i, també des de la iniciativa cívica, cal incentivar el coneixement de la festa, la participació de la ciutadania en la gestió de la festa des dels òrgans constituïts i el control de la marca i la seva difusió. Els òrgans de gestió haurien de disposar d'un pressupost raonable, que ara sembla insuficient.\nEstimar la festa vol dir organitzar els seus continguts perquè sigui conegut de forma autèntica i així evitar la deriva a la deformació a què assistim avui. Estimar la festa vol dir estudiar-la i difondre aquest coneixement des d'una perspectiva professional, rigorosa. Estimar la festa vol dir entendre-la en el seu context. Tenim exemples magnífics que ens poden inspirar. Cal viatjar arreu d'Europa i veure com són tractades les festes singulars com les de Ciutadella, com es crea un centre d'interpretació, com s'incentiva l'estudi, com es gestionen els problemes. Cal moure's.\nPublicat per Francesc Florit Nin a dilluns, de juny 01, 2015 Cap comentari:


L’ARRÒS I EL PAISATGE – Joaquim Nadal\nTinc gravats els arrossars empordanesos des de la meva adolescència. Però si hi penso m’adono que aquest és un paisatge variable, que apareix i desapareix. En realitat, si hi penso prenc consciència que els camps inundats dels anys seixanta que tinc gravats a la retina em van desaparèixer durant unes dècades i només en els darrers anys m’han reaparegut en els meus recorreguts per les carreteres de Pals a Torroella, Bellcaire i L’Escala. Ara, les superfícies regades del Baix Ter, des de la façana marítima cap a l’interior, presenten un escalat de paisatges. Dunes al litoral, aiguamolls naturalitzats i camps inundats d’arrossars, escadussers camps de fusta (arbredes de pollancres), rengleres florides de fruiterars (pomeres i presseguers) i camps de blat de moro que mostren, en la seva crescuda, una exuberància líquida, ben regada.\nD’aquesta manera, i gràcies a l’abundància d’aigua, hem fixat un paisatge que s’allunya dels paisatges mil·lenaris del blat, l’olivera i la vinya, reservats per a les terres més seques, més aspres, menys grasses.\nEls ingredients que configuren aquest paisatge neixen de les centenàries estructures hidràuliques, que han configurat una xarxa de canals i recs i d’instal·lacions fixes com els molins, els quals han utilitzat la força de l’aigua per moure les seves pedres i rodes. Aquestes estructures hidràuliques, la domesticació de les aigües del riu per a un millor aprofitament, no és un regal espontani. Entrem en el terreny tens i conflictiu de l’estructura de la propietat de la terra i de la propietat de les concessions dels drets d’aigua. Drets que podien ser coincidents o discrepants, i que podien desencadenar conflictes entre propietaris d’uns i d’altres.\nImmediatament apareix la demografia com una dada essencial de l’evolució històrica d’aquests camps ben regats. Demografia i economia estretament lligades; força de treball d’una banda i contingent sensible a les variacions epidèmiques originades en el treball a l’aigua i totes les malalties infeccioses incontrolades que generava aquesta circumstància. Les aportacions foranes (la immigració francesa, sobretot), l’elevada mortalitat, les variacions demogràfiques sensibles a la mateixa marxa de l’economia i de la salubritat.\nL’element humà se situa en el centre de les lluites socials originades en una economia altament sensible a la conjuntura, els preus i el mercat. Primer, lluites entre propietaris uns disposats a no variar els costums i mantenir les coses ben lligades sense els increments salarials que podia comportar una punta conjuntural en el conreu de l’arròs. I, fonamentalment, lluites obreres i sindicals, pageses, contra el risc per a la salut i l’elevada mortalitat, generada per una economia de guanys ràpids i fàcils, però d’uns costos humans temibles.\nFinalment, una economia basada, justament, en la intermitència dels costos d’oportunitat. I al costat de la intermitència, una cronologia variable des de la introducció del conreu de l’arròs en època medieval, las represa dels segles XVII i, sobretot, XVIII, la sotragada del primer terç del segle XIX, la represa de principis del XX, el retorn al conreu de l’arròs en els anys immediatament posteriors a la Guerra Civil, l’aturada dels anys seixanta del segle XX, i la represa, encara vigent, de la darrera dècada del segle passat.\nI al costat d’aquesta evolució cronològica, l’evolució de les tècniques del conreu de l’arròs, la vinculació amb d’altres experiències similars com les del Delta de l’Ebre o les del País Valencià, l’evolució dels coneixements sanitaris en la lluita contra les malalties infeccioses, l’aparició de grups empresarials o sistemes cooperatius i les noves empreses familiars amb segells de qualitat i voluntat de promoure els productes de proximitat.\nTornem, així, al començament. A la imatge dels nostres paisatges. Tota la diversitat cromàtica i estacional del paisatge de les terres regades del Baix Ter, dels molins de Pals, de Bellcaire, de Torroella, de Gualta, del rec del Molí, dels regadius, dels canals, de les sèquies, tot el gaudi contemplatiu que, ara, ens podem permetre, amaga una història secular de lluites i de conflictes.\nÉs el rostre humà i social dels nostres paisatges. És la necessitat d’una lectura integral d’aquests paisatges i d’una comprensió a fons, que inclogui la dimensió històrica de tots els ingredients que hem esmentat. De la feudalitat incipient fins ara, el rastre de la continuïtat i la discontinuïtat de la propietat. De la introducció del conreu de l’arròs fins ara la mirada anònima dels milers de pagesos que han vinclat l’esquena amb l’aigua a mitja cama i, potser, hi ha deixat la vida.\nAquestes Jornades del Centre d’Estudis Escalencs ens acosten a aquesta realitat múltiple i atorguen actualitat als estudis que s’han anat fent per aclarir la peripècia històrica concreta del conreu de l’arròs en la història empordanesa i la seva diversa repercussió social. Els avenços són notables i el registre dels temes pendents, també, fins que aviat siguem capaços de confegir una cronologia, una geografia i una sociologia històriques de les estructures hidràuliques, de les estructures de propietat, de la superfície i les tècniques dels conreus i de les lluites socials desencadenades per un conreu integrat en el paisatge i sovint no prou ben entès.


PSC - A Argentona li cal un canvi\nFinalitzem el curs polític. Els socialistes vam començar-lo formant part d'un govern progressista i l'acabem a l'oposició. Els qui es diuen “defensors de la democràcia”, van decidir que, si no estripàvem el carnet, no érem dignes de governar el poble. Nosaltres prioritzàvem l'empenta a les polítiques socials i d'igualtat, tan necessàries. Amb transparència i participació. Volíem fer realitat els equipaments: la biblioteca pública, el mercat. Ens unia un programa per al poble. Ens feia il·lusió i ens en sentien orgullosos\nArribà el dia en què el poble d'Argentona va deixar de ser la prioritat dels socis de govern. Només els importà la unilateralitat d'un procés que no ha millorat gens la vida dels vilatans. Un procés que ha fracassat, com ells mateixos estan reconeixent, amb la boca petita.\nEl curs acaba també amb el flamant govern del PSOE i amb la voluntat de rebaixar el conflicte a Catalunya. Havia començat amb el govern del PP, un partit corrupte sostingut per un altre d'incendiari i tòxic per la convivència: Cs. Els socialistes ja governem a favor de la regeneració de les nostres institucions, mentre el populisme proclamava la decadència de l'Estat social i democràtic de dret.\nSom conscients que cal treballar amb la voluntat de governar per a tots els vilatans. Des de l'entesa i l'acord amb els qui no pensen com nosaltres. El govern d'Espanya comença a dialogar amb la Generalitat. Però a Argentona continuem tenint el poble segrestat per uns grups que només governen per una minoria dels vilatans i menystenen la resta. El govern, minoritari, està força paralitzat i no executa les inversions.\nAl PSC treballem perquè Argentona canviï i per fer el canvi de debò, liderat pels socialistes, quan finalitzi el curs vinent amb les eleccions municipals. Prioritzarem la gestió municipal, farem els equipaments i les obres necessàries i practicarem polítiques d'igualtat i de discriminació positiva envers els col·lectius més desafavorits. Comptem amb tots els vilatans, vinguin d'on vinguin i pensin com pensin, que comparteixin aquestes prioritats!\nArgentona té l'oportunitat de fer un canvi de debò, amb un govern liderat pels socialistes. Si vols formar part d'aquest canvi, envia'ns un WhatsApp.