NEVA DINS EL VIDRE: 01/12/16\nLa Plataforma per la Llengua, l'ONG orientada cap a la defensa del català, ha publicat un informe sobre les lleis que afecten el català publicades per l'Estat espanyol durant el temps en què Mariano Rajoy ha estat en funcions: Novetats legislatives del BOE en matèria lingüística durant el govern en funcions de Mariano Rajoy. L'informe deixa clar que el govern espanyol de Mariano Rajoy, tot i estar en funcions, no ha deixat d'aprovar lleis que protegeixen la llengua espanyola i perjudiquen les altres llengües del territori. Al BOE hi han aparegut 52 normes que afecten l'ús del català. 18 van dirigides a les empreses i 34 a d'altres actors. Moltes d'aquestes normes, 25, imposen l'obligatorietat de l'espanyol en aspectes relatius a la documentació i l'etiquetatge. La Plataforma denuncia que, durant el temps que el govern està en funcions, no hauria d'aprovar normes de caràcter ideològic, però que aquestes lleis clarament aposten per reforçar una llengua i discriminar la resta de llengües de l'Estat, fins i tot aquelles que són cooficials a alguns territoris.\nL'avenç del castellà, gens natural\nAmb aquest informe, la Plataforma vol contradir les opinions d'aquells que consideren que l'espanyol avança de forma espontània, protegit només per la seva força demogràfica i pel seu dinamisme "natural". Aquest document posa en relleu que el progrés de l'espanyol en bona part procedeix de la protecció legal de l'Estat, que imposa el castellà a un munt d'àmbits diferents, de tal forma que monopolitza l'espai que ocuparien altres llengües. Alhora la llei protegeix l'espanyol de la presència de llengües amb més parlants i més prestigi, com l'anglès.\nIgnorar el català\nBona part de les legislacions que discriminen el català no són lleis específicament dedicades a qüestions lingüístiques, sinó que són normes tècniques o burocràtiques que no tenen en compte que a l'Estat s'hi parlen altres llengües que no són l'espanyol. La Plataforma assegura que legislacions d'aquest tipus són inconcebibles en Estats com Bèlgica, Suïssa o el Canadà, molt més respectuosos amb la diversitat lingüística. En moltes places convocades per l'Estat s'hi indica que l'aspirant ha de parlar espanyol; en alguns casos fins i tot es requereix el coneixement addicional d'anglès, però mai no es menciona el coneixement de català (per exemple, en algunes feines als ports de Maó o Eivissa, o als diferents aeroports dels Països Catalans). El Consejo Superior de Deportes exigeix que les fitxes de tots els esportistes estiguin en castellà, siguin on siguin. I l'exèrcit i els cossos policials de l'Estat reconeixen només l'espanyol i fins i tot pot resultar problemàtic relacionar-se amb ells en altres llengües.\nLa nacionalitat, només en castellà\nUn dels fets més greus que constata la Plataforma és que als estrangers que volen la nacionalitat espanyola, dins dels requisits d'integració lingüística, se'ls demana que acreditin el coneixement d'espanyol, i ni tan sols se'ls valora el coneixement d'altres llengües. Però hi ha discriminació en molts altres àmbits: per sol·licitar algunes beques només es pot usar l'espanyol, les monedes només s'encunyen en espanyol...\nMés enllà de Madrid\nLa Plataforma, malgrat tot, denuncia que no tots els atacs procedeixen de Madrid. En un altre informe més complet, Novetats legislatives en matèria lingüística aprovades el 2015 que afecten als territoris de parla catalana, l'ONG del català ha estudiat també les normes sorgides durant el 2015 del govern de Madrid, del govern de les Illes, de la Generalitat de Catalunya, de la Generalitat Valenciana, del govern de l'Aragó i de la Unió Europea. En el cas de l'executiu espanyol, les conclusions són ben clares: només un 1 % de les disposicions de tipus lingüístic van afavorir el català. Tota la resta, el 99 %, es van encaminar a afavorir l'espanyol. En el cas del govern català, aquest va dictar 52 disposicions, de les quals n'hi havia 51 que promovien el català, però gairebé totes elles no imposaven el català, sinó que estaven destinades a oferir ajuts per promoure l'ús del català.\nAragó continua bloquejant\nL'estudi de les lleis aragoneses del 2015 no és gaire satisfactori per al català. Davant dues lleis que permetien la reincorporació del català a l'ensenyament i oferien ajuts als mitjans de comunicació en les llengües pròpies, n'hi havia 22, en àmbits molt diferents, que establien l'obligatorietat de l'espanyol. La llei educativa que admetia el català no era realment protectora del català, ja que establia que les escoles podrien oferir una hora extra de català per a aquells que el volguessin aprendre, amb la qual cosa, l'ensenyament del català a la Franja resultava discriminat, en ser considerat una activitat extraordinària que no afectava tots els alumnes.\nLes Illes i el País Valencià es recuperen\nEl govern de les Illes, després de la presidència de José Ramón Bauzá, va tornar a promoure el català mitjançant certes disposicions. Per exemple, el 2015 va aprovar diverses ajudes a organismes que col·laboraven en l'ensenyament de la llengua catalana i es va aprovar el reingrés del govern balear a l'Institut Ramon Llull, que promou la llengua i la cultura catalanes a l'exterior. La més important de les disposicions legals és la que va tornar a considerar el català com un mèrit per incorporar-se a la funció pública. Al País Valencià el 2015 es van dictar 13 normes, quatre que fomentaven el castellà i nou que fomentaven el català. Sobta que fins i tot en algunes convocatòries de places universitàries s'especificava que les proves es realitzarien en espanyol, excloent implícitament el valencià.\nLa no oficialitat a la UE perjudica\nL'informe de la Plataforma també constata que el fet que el català no sigui llengua oficial a la UE perjudica greument al català, perquè hi ha moltes disposicions que permeten l'ús de llengües oficials de la UE en diferents àmbits, i que, per tant, de forma implícita, discriminen al català. Això afecta àmbits tan diferents com l'etiquetatge o el dret a la informació. Sense un reconeixement del català com a llengua oficial a la UE, els drets lingüístics dels catalans queden molt retallats.\nFont: Les lleis d'Espanya continuen reprimint el català\n"El que fa unes setmanes era un impossible, un engany, ara va prenent cos i l'acusació ja ha deixat de ser que no es farà, que és inviable, sinó que es tractarà d'una mena de reedició del 9N"\nPoc a poc, com se sol decantar la política, va canviant el discurs del govern de Madrid i els seus aliats locals sobre el referèndum. El que fa unes setmanes era un impossible, un engany, ara va prenent cos i l'acusació ja ha deixat de ser que no es farà, que és inviable, sinó que es tractarà d'una mena de reedició del 9N. Una -insòlita- confessió de l'unionisme, que ja no es veu en condicions d'aturar una consulta, només d'intentar desprestigiar-la.\nEl cert és que el 9 de novembre de 2014, durant vint-i-quatre hores, l'estat espanyol va perdre el control de Catalunya. Aquell dia, dos milions llargs de persones van desobeir el govern de Madrid i el Tribunal Constitucional, i van ignorar totes les amenaces que provenien de l'estat. Es van muntar meses electorals dins d'espais públics, amb la protecció dels Mossos i les policies locals, i s'hi va fer un recompte seriós, amb compareixença final de les autoritats catalanes davant d'una nombrosa presència de la premsa internacional. El 9N va marcar els límits reals de les institucions espanyoles, impotents sense el recurs tradicional a la violència.\nLa mateixa operación diálogo és un reconeixement del fracàs de l'estratègia de l'amenaça. D'altra banda, és a les mans de les institucions catalanes donar i mantenir el caràcter vinculant a un referèndum que aquesta vegada s'ha convocat amb la voluntat de culminar un procés polític que pot guanyar o perdre, però no fer marxa enrere. I és això el que no els deixa dormir a les nits.\nFont: El Món | El referèndum que se'ls apareix a les nits\nAnàlisi al Financial Times: l’independentisme català en oposició als populismes europeus\nEl professor de política pública Nick Pearce separa el cas català i l'escocès dels populismes europeus\nHem vist com els populismes, el creixement de l’extrema dreta i la tensió política poden arribar a estigmatitzar el procés independentista català; que hi ha la temptació de ficar-ho tot dins el mateix sac. Ho fa l’unionisme, forma part del seu argumentari no únicament contra la independència de Catalunya sinó contra la possibilitat de votar-la, sobre la convocatòria d’un referèndum. Una altra cosa és que ho faci l’opinió publicada internacional, i en general no és el cas. Hi ha hagut alguna excepció, que podria fer pensar en un canvi d’enfocament: el diari Politico publicava fa poques setmanes una llista dels possibles nous ‘moments Trump’, o de ‘possibles victòries del populisme’, en què incloïa el referèndum català. Però avui veiem un enfocament ben diferent a les planes del Financial Times, en un article del professor de política pública Nick Pearce, de la Universitat de Bath, a Anglaterra.\nPearce parla de la crisi del liberalisme per la irrupció i el creixement de les opcions d’extrema dreta i populistes en un context de crisi financera, política i social. Destaca una frase del filòsof John Gray: ‘Del liberalisme, només en resta la por en el futur.’ I afegeix: ‘S’ha anunciat una era postliberal aquest 2016, l’any del Brèxit, de Donald Trump i de Vladímir Putin.’\nDesprés fa aquest diagnòstic: ‘El liberalisme europeu va unir forces al segle XIX amb el nacionalisme per a donar una expressió política a les demandes d’autonomia i autogovern. Avui, tots dos s’han separat en bona mesura, tret del cas dels nacionalistes cívics, que proven d’alliberar-se d’estats més grans, com passa a Escòcia i a Catalunya.’\nEn oposició al cas català i a l’escocès, ‘el nacionalisme té ara una cara antiliberal, i ho fa amb orgull. Els nacionalistes conservadors autoritaris governen una bona part del món, incloent franges de l’est d’Europa. La política liberal recula.’\nTot seguit, el professor explica: ‘La pressa a llegir les exèquies del liberalisme és prematura.’ Ho diu pel ‘llinatge ideològic’ que arrossega: ‘des de la defensa clàssica del dret de la propietat i les restriccions sobre el poder arbitrari, fins al liberalisme emancipador de moviments de defensa dels drets civils a tot el món. Fins i tot quan ha estat feble políticament, ha donat idees i energia a uns altres moviments’. I hi afegeix ‘el model nòrdic de democràcia social’, a més ‘del liberalisme roosveltià nord-americà’. Fins i tot la democràcia cristiana de després de la Segona Guerra Mundial.\nPerò també lamenta que aquestes últimes dècades el liberalisme ‘hagi perdut de vista les arrels insurgents en la lluita contra els ordres establerts i hagi perdut terreny a mesura que la política, després de la crisi financera, s’ha centrat en qüestions com ara l’ocupació, la seguretat i la identitat’.\n‘La renovació del liberalisme vindrà de la resistència. Ja a l’est d’Europa hi ha una rereguarda liberal que lluita per a defensar els drets democràtics i constitucionals, de Polònia a Hongria. Podem esperar que el liberalisme nord-americà, en la seva millor versió radical i sorollosa, mantingui la seva posició contra els atacs a les normes constitucionals, la degradació ambiental i les incursions als drets de les minories.’\nConsidera, en fi, que en àmbits com aquest, ‘en diferents arenes polítiques nacionals’, un liberalisme recuperat pot treure’s de sobre la caricatura de desarrelat i antipatriòtic i de correcció política.\nFont: Anàlisi al Financial Times: l’independentisme català en oposició als populismes europeus | VilaWeb\nFont: Un mapa que es comença a dibuixar: quins països té Catalunya més a favor? | VilaWeb\nEl portaveu d'Afers Exteriors del Sinn Féin, Seán Crowe, ha demanat aquest dilluns al govern espanyol que "encara que sigui tard, reconsideri la persecució contra la senyora Forcadell". En un comunicat, Crowe recorda que la presidenta del Parlament, Carme Forcadell, està citada a declarar el proper divendres al Tribunal Suprem per "suposadament haver violat la legislació espanyola en permetre un debat parlamentari i el vot d'una reforma de la Constitució, sobre la independència catalana".\nFont: El Sinn Féin demana al govern espanyol que reconsideri la "persecució" contra Forcadell\n«Aquests són els que han de preparar el terreny per al xoc de legitimitats més dur que viurà Europa durant anys? Doncs anem bé»\nAra diria que trobo repugnant que algú que ha cremat una fotografia sigui encausat, detingut, portat a Madrid, assegut davant un jutge… Ara diria que és penós que s’alteri la vida d’algú que ha expressat lliurement la seva opinió o el seu rebuig per una institució anacrònica i gens democràtica com és la monarquia. Ara diria que és llastimós que cremar una imatge del rei d’Espanya sigui considerat delicte penal en un estat de la Unió Europa. Ara diria que és insultant que un ciutadà sigui vigilat i investigat per haver-se expressat lliurement i que hi hagi idees polítiques que no siguin permeses. Ara diria moltes més coses que fa pena haver de dir de tan òbvies com són.\nPerò, dit tot això, vull dir més coses que m’interessen més ara que hem pres la determinació de marxar de tota aquesta martingala monàrquica del passat. Ara que volem construir una república de ciutadans lliures.\nEls mesos que vindran sembla que seran marcats per dues línies paral·leles. La que marcaran els sobiranistes amb les batusses i els entrebancs de fabricació pròpia. I la que marcaran les actituds despòtiques, autoritàries i antidemocràtiques de l’estat espanyol contra els avenços que anem fent. Per dir-ho gràficament: les pugnes pels mossos i el pressupost, d’una banda, i els processos judicials contra Forcadell, Mas, Rigau, Ortega, Homs, Venturós, Coma, els cinc cremadors de fotos i tot allò que vingui d’ara endavant, d’una altra.\nPerò la dificultat principal vindrà de dues maneres d’entendre aquesta revolta democràtica que s’ha alçat a Catalunya. Perquè uns voldrien fer la independència com si no tinguéssim cap estructura d’autogovern, des de la resistència popular… com si això fos una revolució contra el poder de tota mena. I uns altres volen fer-ho tot sense trencar cap plat, com si es tractés d’anar a cal notari a signar els papers d’una transmissió patrimonial amb costos burocràtics i prou.\nI aquesta és la dificultat més profunda que caldrà superar els mesos vinents. Perquè no som un poble enmig de la selva Lacandona, però tampoc no hi ha cap notari esperant-se ni ningú que vulgui signar res amb nosaltres. I l’equilibri entre l’una cosa i l’altra és difícil. De la mateixa manera que costa de fer la primera independència que no serà violenta, però que tampoc no haurà estat dialogada ni pactada amb l’estat matriu.\nI aquestes diferències entre la revolució contra el poder en general i la independència de notari són les que menen a aquests debats constants sobre la desobediència, l’actuació dels mossos i el pressupost autonòmic. Perquè uns ho voldrien cremar tot i els altres no voldrien que es cremés res. I això no entén de majories ni de suports majoritaris. Perquè si tres volen cremar i un s’oposa a governar amb mentalitat d’estat, tenim garantits el conflicte i l’espectacle. Que suposo que no ens mamem el dit i sabem que hi ha agents mediàtics, polítics, institucionals i infiltrats disposats a explotar qualsevol diferència que sorgeixi entre independentistes, per més petita que sigui.\nI el cas és que tampoc no sembla que s’hagi pensat amb sentit d’estat en aquesta estructura decisiva que és la policia catalana. Primer era pilotada per Espadaler (no cal afegir-hi cap comentari: n’hi ha prou d’observar-ne la trajectòria) i ara per un conseller que sembla que no s’ha ocupat de renovar els comandaments més disposats a ajupir-se davant la llei espanyola que no a dirigir una policia democràtica i al servei del país. Aquests són els que han de preparar el terreny per al xoc de legitimitats més dur que viurà Europa durant anys? Doncs anem bé.\nQue la policia ha d’aplicar la llei vigent, em sembla una obvietat massa gran. Que hi ha moltes maneres de gestionar uns recursos limitats, també em sembla evident. Perquè ho sabem tots, que la policia no pot perseguir tots els delictes que es cometen a tots els racons del país, oi? I sabem que han d’aplicar uns criteris i unes prioritats definides pels comandaments del cos, oi? Certament, una policia democràtica no pot actuar arbitràriament. No pot aplicar la llei a uns sí i a uns altres no. Però sí que pot definir unes prioritats d’actuació i no unes altres. I, sobretot, pot mirar de desactivar grups d’agents i comandaments que actuen amb criteris que no tenen res a veure amb el mandat democràtic del 27 de setembre.\nEn definitiva, si volem tenir la maquinària a punt per a la desconnexió –si així ho vol la ciutadania amb el seu vot al referèndum–, potser que tinguem més sentit d’estat tots plegats. I sentit d’estat vol dir ser conscients de quina és la realitat de què partim i tenir la valentia de posar la policia del país al servei del mandat democràtic de les urnes.\nFont: Aquest és l’origen del problema dels independentistes | VilaWeb\nQuico Romeu - Vilanova i la Geltrú 2016.12.15\nHores d'ara crec que abans de juny hi haurà o una declaració unilateral d'independència, o una sol·licitud d'empara internacional. De fet ja comencen a sorgir iniciatives de parlamentaris britànics, irlandesos, alemanys, danesos, estonians, suïssos.... Aquesta deu ser una de les a feines discretes que anem fent sota la taula.\nD'altra banda, tot i que Espanya sembla que ha estat pressionada per establir diàleg, també sembla que ja se n'ha atipat de la comèdia. En la seva frívola arrogància deu pensar que la parafernalia li servirà de prova de bona voluntat, per legitimar-se, abans de treure algun santcristo gros. Tot va prenent el to i la textura del darrer assalt.\nEl senyal serà quan comencem a veure rates abandonar el vaixell enemic. S'acosta el darrer pols. Com vaig aprendre a Bòsnia, les guerres es revifen poc abans d'arribar la primavera. A l'hivern paraules, reptes, amenaces, condicions, negociacions eventuals... a la primavera, estiu i tardor, les bufetades.\nAra ens cal distancia dels partits -que es treballin les diferències estratègiques ells solets-, per tornar-nos a reunir i exigir-los unitat sense caure nosaltres en les trampes que ens teixeixen els 300 agents del CNI, vinguts al Principat fa més de tres anys. Han actuat des del primer dia, i ara és el moment de màxima intensitat. A les xarxes, a les parets, als diaris, tertúlies i a les converses inofensives dels bars. Ara és l'hora de saber qui és qui; qui és que diu què; qui fa realment què, qui informa de què o de qui, i a partir de quines fonts.\nNomés ens tenim a nosaltres ens agradem o no. I ens cal vèncer perquè allò que no fem nosaltres, ho faran contra nosaltres. L'espai que no ocupem nosaltres, l'ocuparan contra nosaltres; els carrers per exemple. I allò que no afirmem nosaltres, ens ho negaran a nosaltres.\nCal aïllar l'enemic i la seva propaganda perquè ara és l'hora. Ja està. Demà comença el ball. La Carme és el primer pas. Darrer hivern sotmesos.


Publicat 19/6/2019 18:53:55CET\nLa companyia d'hemoderivats Grifols preveu presentar el sellador biològic Vitaseal amb Ethicon, subsidaria de Johnson & Johnson, durant el segon semestre del 2019, ha informat en un comunicat aquest dimecres.\nAquest producte forma part d'un acord global entre totes dues empreses per oferir solucions basades en proteïnes plasmàtiques per al control de les hemorràgies quirúrgiques.\nGrifols ha explicat que Vitaseal, desenvolupat per la catalana, combina dues proteïnes plasmàtiques --fibrinogen i trombina humana--, i s'administra a través d'un dispositiu de polvoritzar sense aire d'Ethicon.\nEl president de l'àrea industrial de la divisió de Biociencia de Grifols, Eduardo Herrero, ha sostingut que "el lideratge de Grifols en la producció d'hemoderivats és extensible al seu acord amb Ethicon".\n"La seva fortalesa en el desenvolupament de dispositius i el seu èxit al mercat, amb un abast global de milions de pacients, ens permet fer importants progressos en el camp de la biocirugía i el control de les hemorràgies quirúrgiques", ha valorat Herrero.\nL'acord entre Grifols i Ethicon també preveu la comercialització d'un segon producte que combina la trombina liofilitzada de Grifols, una proteïna per a la coagulació, i la matriu hemostàtica Surgiflo d'Ethicon.\nGrifols compta amb uns 21.000 empleats a 30 països i compta amb les divisions Biociencia, Diagnòstic, Hospital i Subministraments Biològics, que desenvolupen, produeixen i comercialitzen productes i serveis a 100 països.


Equip | Contant i creant\nAmb la meva amiga i col·laboradora Rosa Muro\nLa Rosa Muro col·labora amb mi des de fa un grapat d’anys. Des de molt joveneta que va entrar a treballar en un gabinet de psicologia infantil i té un sisè sentit en l’art de les relacions humanes.\nSempre ens acompanyem professionalment i personalment.\nJo soc la Janet Recasens, mestra d’Educació Infantil, coach i mentora emocional.\nHe participat en diversos tallers d’expressió i de narració oral, de clown, de titelles… Des del 2008 que explico contes de manera professional i realitzo tota mena d’activitats relacionades amb el món de la narració per a escoles, biblioteques, festes particulars i altres esdeveniments.\nActualment, col·laboro amb la Biblioteca La Sagrera-Marina Clotet amb el cicle «Ho’oponopono a la biblioteca», que consisteix en una sèrie de xerrades-col·loquis sobre temes de benestar emocional. Soc l’autora del llibre “La brúixola del contacontes. Guia pràctica per explicar contes amb èxit”, d’Auxili! Rebequeria a la vista Què fer abans, durant i després”, ‘»El fantasma de la por» ( tots tres publicats per PAMSA); «Ho’oponopono a la biblioteca» i d'»El quadern de les emocions».\nEn aquests moments em dedico a fer conferències, tallers i sessions individualitzades sobre educació infantil, coaching i creixement personal.


El bloc de Jordi Xuclà: La felicitat és de color malva\nLa felicitat és de color malva\nIberia es treu el vel. El viatge a la modèstia de l’economia espanyola ha tingut aquesta setmana una manifestació de sinceritat important. Un dels diaris de la dreta madrilenya va publicar aquest divendres l’exclusiva de la primera entrevista al que serà el nou president d’Iberia; Luis Gallego. Un home amb cara de gestor gris i impersonal, aplicat i al·lèrgic a la fira de les vanitats. Ha manifestat: “Si no reestructurem Iberia, pot caure l’aeroport de Barajas”. I després ha explicat els sous de mes de 200.000 euros pels pilots i 650 hores anuals de vol quan les normes internacionals d’aviació civil els hi permeten volar fins a 900 hores a l’any. I els sous astronòmics dels tripulants de cabina (hostesses, sobrecàrrecs...). Iberia era una companyia pública, de bandera, privatitzada a mitges (Bankia era el primer accionista i El Corte Inglés –avui amb un deute de 5.000 milions d’euros- el segon). Iberia representava quasi com ningú el projecte dels grans mandarins dels ministeris del Paseo de la Castellana de Madrid: convertir la capital de l’Estat en el centre radial d’un neocentralisme per la via de les infraestructures (que modulen les economies dels territoris). Madrid, Districte Federal. Iberia va abandonar l’aeroport de Barcelona en una aposta clarament política: Madrid havia de ser l’únic “hub” de l’Estat, un dels principals del sud d’Europa i pont cap a Amèrica del Sud. I sorprenentment l’aeroport de Barcelona es va regenerar amb companyies de nova planta (sense el greix de la parapública Iberia) i amb vols captats per pura lògica d’economia de mercat, oferta i demanda sense l’Estat protector. Gallego afegeix: “sense més ajustos Iberia no aixecarà el cap, seria una companyia zombi”. L’aeroport de Madrid Barajas tindrà connexió de tren d’alta velocitat per intentar salvar unes instal·lacions que aquest any ja han quedat superades per Barcelona. A l’aeroport de Barcelona li va ser negat la connexió amb TAV quan es va dibuixar el recorregut. I l’aeroport de Girona, que té la línia de l’Alta Velocitat a tocar de la terminal, encara no té una estació per falta de voluntat política, tot i que la inversió seria moderada i el retorn altíssim. El color dominant a l’aeroport de Madrid és el vermell cridaner d’Iberia, el color dominant a l’aeroport de Barcelona és el malva discret i seré, tenaç i que aixeca el vol.\nEl discret encant del malva. Diu el diccionari: “Moltes flors salvatges que es defineixen com a blaves són en realitat malva”. Aquesta és una societat bàsicament malva, emprenedora i mediterràniament individualista, liberal sense saber-ho -el blau és el color dels liberals- té unes gotes de color entre el lila i el lavanda, una de les tantes variacions del violat, que dona com a resultat el malva. La felicitat és de color malva, a la catalana. Ho veiem aquests dies: la reacció davant la proposta d’aturar el país una setmana perquè s’aturi l’economia espanyola ha estat replicada a cada tertúlia de cafè, a cada watsap al vol: ens agrada treballar, només ens en sortirem treballant sense parar, ens agrada ser creatius, imaginar i explorar terrenys desconeguts. La cultura del treball i la creativitat s’ha reivindicat aquesta setmana en que s’ha manifestat una de les millors vetes del país. A vegades ens afirmem quan ens neguen. Una noia de Vic camina per la plaça major a primera hora del matí amb boira espessa de tardor i pensa: com podem anar endavant aturant el país?. La Catalunya vella es reivindica laboriosa, presumptament austera i discreta, magmàtica per dintre en idees, pensaments i capteniments. Moltes flors salvatges que es defineixen com a tímides es vesteixen en realitat íntimament de malva.\nMotius per votar el 25 de maig. El proper 25 de maig se celebraran eleccions al Parlament Europeu. Per primer cop els partits polítics europeus presentaran candidats a la presidència de la Comissió Europea. I serà elegit el líder amb més escons al parlament d’Estrasburg. El meu amic Pat Cox, expresident del Parlament europeu, liberal irlandès i ara mediador amb Ucraïna per la seva incorporació al partenariat oriental de la UE (en sentirem a parlar d’aquí a una setmana) diu en públic i a tothom qui el vol escoltar: si no hi ha una reacció cívica per tractar seriosament les eleccions europees, el proper parlament pot tenir un de cada tres diputats provinents de partits euroescèptics i xenòfobs. A les enquestes, de forma reiterada, el Front Nacional de Marine Le Pen se situa en el primer lloc en la intenció de vot a França. Però la jugada de Le Pen va més enllà. Per formar grup propi al Parlament europeu és necessita un mínim de 25 diputats elegits en set països diferents de la Unió Europea. La dificultat, més que els 25, és integrar 7 països diferents. Però Le Pen ja ha iniciat contactes amb l’extremadreta holandesa, austríaca i sueca. Sí, a Suècia també hi ha un partit d’extrema dreta. I un camp de confinament de més de 5000 gitanos, roms ens hem d’acostumar a dir, que aviat serà motiu d’escàndol pel far de la civilitat escandinava. No és cert que el dia després de votar el parlament europeu no canviï res a les nostres vides. Comencem a calcular el cost de la no-Europa per pensar-hi seriosament.\nÀstrid-21. Aquest any he pogut tornar acompanyar les famílies que amb tanta empenta organitzen, des de fa 17 anys, el sopar de la Fundació Àstrid-21 de Girona. Un sopar solidari per recollir fons. Pares i mares que es dediquen en cos i ànima a la integració social i educativa de nois i noies amb síndrome de Down. Abans de començar el sopar hem gaudit d’una representació de vint minuts de “Romeu i Julieta” amb nois amb síndrome de Down, una estona per pensar. Ara fa trenta anys de la llei d’integració social del minusvàlid, la Lismi, que va impulsar el professor Ramon Trias Fargas que va ser pare d’un nen amb síndrome de Down. Afortunadament moltes coses han canviat a millor en aquests trenta anys de vigència de la llei. El color d’Astrid-21 també és el color malva. Moltes flors salvatges que es defineixen com a blaves són en realitat malva.\nPublicat per Jordi Xuclà a 11/17/2013 08:00:00 p. m.\nJordi Comas, ara fa un any\nAllò que no surt als titulars, desafortunadament


Parc del Turonet - Àrea Metropolitana de Barcelona\nAl terme de Cerdanyola del Vallès, enmig dels barris d'Altimira, Canaletes i Turonet. La seva superfície ocupa part del turó de Ca n'Altimira o de les Fontetes (103 m), conegut popularment com el Turonet. És situat en un punt estratègic d'entrada a la ciutat, entre àrees urbanitzades i vies de circulació. El Turonet és un parc obert on el paisatge es fa sempre present. Un cinturó perimetral, on tenen lloc diferents activitats urbanes, envolta la zona central, una gran taca verda que s'enfila cap al turó.\nSuperfície: 106.231 m2\nAdreça: Carrer de Pizarro, 34 Cerdanyola del Vallès\nUn parc dalt d'un turó\nAquest parc de Cerdanyola del Vallès està situat en un punt estratègic d'entrada a la ciutat, entre àrees urbanitzades i vies de circulació. El Turonet és un parc obert on el paisatge es fa sempre present. Al parc se situa la zona esportiva municipal de les Fontetes, la piscina i l'Institut Forat del Vent.\nEl cim del Turonet, coronat amb la pineda, i els pins antics de les Fontetes expliquen clarament l'origen boscà d'aquest indret com a part integrant del paisatge de Collserola. Posteriorment (probablement al segle XIX) part del turó va ser guanyat per al conreu de la vinya, que va persistir fins ben avançat el segle XX. El turó pertanyia als masos Ferreria, Beguda i Altimira i era punt de "frontera" entre propietats.\nEn poques dècades ha canviat totalment la fesomia del turó. A partir del començament del segle XX Cerdanyola prengué moltaimportància com a centre d'estiueig. El procés d'edificació del Turonet, amb característiques de ciutat jardí, es va iniciar als anys 20, des del cim cap als vessants nord i est, amb algunes cases d'estiuejants. Més endavant, el 1943, s'hi va construir la "Urbanización Ensanche de Sardañola". Amb l'aprovació del Pla Comarcal, el 1953, la construcció del Turonet va seguir creixent amb barraques i cases, molt precàries, dels primers emigrants arribats abans de l'onada massiva dels anys 60 i 70. Moltes d'aquestes cases, s'han anat reformant i avui presenten un aspecte més digne.\nQuè diuen els ocells?\nJugatecambiental del parc del Turonet, Passeig d'Horta, 11, 08290, Cerdanyola del Vallès\nDes dels punts alts del parc les vistes són esplèndides en totes direccions. Alguns elements destacats són: mirant al sud la riera Major, el final de la vall de Sant Iscle (amb els conreus i l'ermi...\nPineda d'interès local\nGrup de 6 pins pinyers excepcionals, que formaven part de la pineda de les Fontetes. Aquests pins i els del cim del turó són arbres emblemàtics tant del parc com de la vegetació mediterrània autòct...\nAvui 26 - maig\nAccessos Parc del Turonet Accés Pl. Estatut Accés C/ Pineda Accés Av. Lesseps Accés C/ Pizarro\nDestí Parc del Turonet Accés Pl. Estatut Accés C/ Pineda Accés Av. Lesseps Accés C/ Pizarro\nDes dels punts alts del parc les vistes són esplèndides en totes direccions. Alguns elements destacats són: mirant al sud la riera Major, el final de la vall de Sant Iscle (amb els conreus i l'ermita de Santa Maria de les Feixes) i les carenes i turons de Collserola; seguint cap a ponent i cap al nord, la plana del Vallès; si el dia és clar, a l'horitzó es dibuixen les muntanyes de Montserrat i Sant Llorenç del Munt. Finalment, cap a llevant, es pot veure el turó escapçat de Montcada, la serra de Marina i la vall del Besòs.\nGrup de 6 pins pinyers excepcionals, que formaven part de la pineda de les Fontetes. Aquests pins i els del cim del turó són arbres emblemàtics tant del parc com de la vegetació mediterrània autòctona.\nEl jardí de papallones és un recurs educatiu per observar, identificar i estudiar els insectes i les plantes, conèixer les seves relacions i la importància que tenen pel nostre entorn. És un espai dinàmic i obert a la participació d'entitats i centres educatius en les tasques de manteniment i també en l'estudi de la biodiversitat amb el seguiment de la presència d'insectes, papallones i altres espècies.


CONTACTE I INFORMACIÓ | olesaateneu\nSOL·LICITUD D'INSCRIPCIÓ ATENEISTA\n40 euros semestrals (individual)\n60 euros semestrals (famílies)\nEM FAIG ATENEISTA I ACCEPTO EL TRACTAMENT DE DADES\nALGUNS DELS AVANTATGES DE FER-SE ATENEISTA\n- Proposar activitats\n- Participar en les activitats reservades a socis (totes les de les seccions)\n- Descomptes importants en les sortides i activitats de pagament\n- Reserva de lloc preferent\nPots omplir el formulari de l'esquerra o bé omplir aquest PDF i enviar-lo, signat, per correu.\nCarrer Anselm Clavé, 100 (Galeries)\nCONSENTIMENT DEL TRACTAMENT DE DADES PERSONALS\nLes dades recollides en aquest document seran incloses, segons estableix la RGPD (UE) 679/2016, de protecció de dades de caràcter personal, a un arxiu denominat “CONTACTES”, inscrit al Registre General de Protecció de Dades de l’Agència Espanyola de Protecció de Dades, que pertany a ASSOCIACIO OLESA ATENEU (d’ara endavant el «Responsable de l’arxiu»), amb CIF G66425240.\nAquestes dades seran emmagatzemades al nostre arxiu durant el temps que duri la nostra relació. La finalitat de la recopilació de dades és la gestió administrativa de les dades personals i la gestió dels serveis rebuts.\nConsegüentment, vostè dona, com a titular de les dades, el consentiment i l’autorització al Responsable de l’arxiu per incloure aquestes dades a l’arxiu esmentat anteriorment. En cas que vostè, com a interessat o afectat, no doni el consentiment per a l’automatització, això podria afectar les nostres relacions en impossibilitar la nostra gestió administrativa.\nEl titular de les dades declara estar informat de les condicions i cessions detallades en aquesta clàusula i, en qualsevol cas, podrà exercir gratuïtament els drets d’accés, de rectificació, de cancel•lació i d’oposició (sempre d’acord amb la normativa vigent). Per fer-ho, s’haurà de dirigir a ASSOCIACIO OLESA ATENEU mitjançant un correu electrònic a olesa.ateneu@gmail.com , i indicar «EXERCICI DE DRETS» a la comunicació; o bé podrà sol•licitar, de manera prèvia a aquesta actuació i a partir de les mateixes indicacions, que se li enviïn els impresos amb aquest objecte dels quals disposa el Responsable de l’arxiu.\nEn el marc del compliment de la normativa vigent, recollida a la RGPD (UE) 679/2016, de protecció de dades de caràcter personal, l’objectiu de la qual és garantir i protegir, quant al tractament de dades personals, les llibertats i drets fonamentals i, especialment, l’honor i la intimitat personal de les persones físiques; ASSOCIACIO OLESA ATENEU informa als usuaris que, en aquesta pàgina web, no es recullen ni es registren dades de caràcter personal.


Inicio » Formació profesional » Els millors programes de programari lliure per a activitats de gestió administrativa\nEtiquetesbarcelona, cloud computing\nLa gestió administrativa és una tasca fonamental per a qualsevol empresa. No és estrany que moltes companyies procurin comptar amb els professionals millor preparats perquè ocupin aquesta posició dins de l’equip, ja que contribueixen positivament en el compliment dels objectius empresarials.\nL’administració exigeix disciplina, atenció i dedicació. Una tasca administrativa ben executada és una de les eines més valuoses per a la presa de decisions dels alts càrrecs de l’empresa. És lògic que es tracti d’una formació molt demanda i estigui entre els cursos subvencionats amb més èxit a Barcelona.\nUna formació subvencionada a Barcelona és el primer pas per progressar professionalment, ja que ofereix el millor coneixement en el millor espai possible. Molts casos d’èxit personal neixen de l’afany constant d’aprendre i especialitzar-se en l’àmbit professional, cosa que no només afavoreix al treballador, sinó també a l’empresa que el té en nòmina.\nLa compravenda de productes o serveis, la tresoreria, els registres comptables o el maneig d’aplicacions ofimàtiques formen part del dia a dia d’una empresa. Un curs de gestió administrativa serà de gran utilitat per aprofundir sobre tots aquests aspectes.\nSer hàbil en aquestes qüestions és un aspecte de gran rellevància per millorar la feina que desenvolupem actualment o pot ser un punt d’avantatge respecte a altres candidatures si ens trobem en un procés de selecció.\nA continuació, detallem una sèrie de programes informàtics de programari lliure que et permetran portar fàcilment la comptabilitat de la teva empresa i que, per tant, et facilitaran les gestions administratives.\nEls 6 programes que t’ajudaran en les activitats de gestió administrativa\nAquest programa ofereix un sistema de gestió que et dóna un cop de mà en la comptabilitat, gestió de l’inventari, vendes i compres, automatització de tasques, entre moltes altres funcionalitats. Té el gran avantatge que et permet exportar les dades a altres programes com OpenOffice o MS-Excel.\nEstà enfocat a facilitar la comptabilitat d’autònoms i pimes. Va néixer amb l’objectiu de satisfer les necessitats dels autònoms amb escassos coneixements comptables per simplificar la planificació i la gestió administrativa.\nÉs un programari lliure que suma més de 20 aplicacions d’ús senzill, simple i intuïtiu. També genera gràfics estadístics per avaluar els resultats d’alguna activitat, permet obtenir dades i realitzar informes. CK-ERP inclou aplicacions per a l’administració de recursos empresarials i relatius a la relació amb els clients.\n4. Sènior Conta\nAquest programari, també gratuït, permet portar la comptabilitat de qualsevol empresa, i fins i tot de diverses alhora, d’una manera senzilla. Fa possible recursos comptables habituals, realitzar estadístiques i detectar irregularitats.\nÉs una aplicació fàcil d’usar i ideada especialment per a les pimes. Podem accedir a través d’iPhone, descarregar o utilitzar en línia, encara que només permet 20 operacions mensuals; en la versió de pagament, que té un preu gens elevat, no hi ha l’esmentada limitació.\nEn la línia utilitària de tots els anteriors, Contasol destaca sobretot per la seva interfície senzilla, adaptable i de disseny còmode i familiar (s’assembla als menús d’altres aplicacions d’oficina com el mateix paquet Office, Outlook, etc.).\nA més, Contasol permet l’ús des de diverses comptes, empreses i la instal·lació en xarxa local sense límits de cap tipus. Amb automatismes i nombroses funcions administratives predeterminades, la seva gran usabilitat és el seu millor forta.\nL’important és que el programa que triem satisfaci les necessitats i no ens limiti a les nostres tasques. Tampoc és convenient escollir un programa que ens resulti complex, que ens compliqui la feina i que compti amb funcionalitats que no anem o no sapiguem utilitzar.\nNo deixis passar l’ocasió de millorar els teus coneixements sobre activitats de gestió administrativa. Mai és tard per aprendre ni mai se sap prou. El futur t’espera: pren tu les regnes i comença avui a formar-te.


Quan el futbol escriu el guió... | Futfem.cat\nTot presagiava que es veuria un gran duel entre dos dels equips més en forma de Preferent. Tant Manlleu com Manu Lanzarote venien d'imposar-se en duels davant grans equips com el Fontsanta-Fatjó o el Vic Riuprimer i esperaven poder continuar amb la seva bona ratxa. El partit ha acabat essent una gran batalla al mig del camp, amb algunes ocasions en moments molt puntuals, això si, cada ocasió generada pels dos equips, més pel Manu Lanzarote que pel Manlleu, era d'autèntica sensació de perill.\n«Esperàvem aquest partit, amb només dos canvis i una és juvenil. L'orgull de l'equip és destacable, amb més de la meitat de les jugadores jugant a llocs que no són els habituals, han sabut aguantar molt bé», explica a la conclusió del matx Jordi Devesa, entrenador del Manlleu, qui també ha volgut remarcar que el seu equip era «conscient que el Manu tindria la possessió» i que haurien «de córrer molt darrere la pilota». Devesa també es refereix a una de les jugades més polèmiques del partit, un gol fantasma no assenyalat per l'àrbitre: «Sí que ha estat gol, però això ho decideix el col·legiat», manifesta esportivament. Devesa ha acabat afegint que, tot i les dificultats, el seu equip ha tingut «dues oportunitats clares per guanyar». Un marcador que reconeix «hagués estat injust».\nEl partit ha començat amb una fase estranya en què semblava que cap dels dos equips es trobés còmode sobre el terreny de joc. Amb això, l'única badada defensiva clara del Manu Lanzarote a la primera part l'ha sabut aprofitar molt bé l'equip quadribarrat per anotar el primer i únic gol del seu caseller. Al minut 7, Ivet Coll ha rematat de cap al segon pal una centrada molt bona de Júlia. A la primera ocasió, cap a dins. El gol ha despertat a les egarenques, que tot i intentar portar el pes del partit, s'han trobat amb una defensa local molt ben plantada. Les manlleuenques eren conscients de les moltes baixes que tenen sobretot en la línia defensiva i s'han multiplicat per oferir un rendiment defensiu molt bo. El Manu Lanzarote seguia tenint la pilota, buscant crear superioritats, però el primer avís seriós ha arribat a pilota aturada. Una centrada llunyana d'una falta al mig del camp ha acabat amb Clàudia salvant sota els pals una pilota que ja entrava, un avís del qual vindria pocs minuts després, quan Carla Ventura ha fet un dels gols de la jornada. La jugadora del conjunt terrassenc ha recollit la pilota a uns trenta metres de la porteria i ha connectat un xut imparable que ha superat per dalt la portera local. 1-1, minut 23 i començava un altre partit. El gol ha espantat l'equip local que ha fet un clar pas enrere per cobrir la porteria i les visitants han començat a jugar més minuts en camp contrari. Tot i això, i amb alguna ocasió més de sensació que no pas de perill real, s'ha arribat al descans.\nA la represa, el Manlleu ha sortit amb un punt més d'intensitat i intentant que el seu rival no pogués jugar el seu joc combinatiu prop de la seva porteria, amb una pressió alta sobre la zona de la defensa i mig del camp. El partit ha entrat en una fase d'estrany tanteig en què de tant en tant arribava alguna aproximació o alguna ocasió. Les més clares han estat al minut 61 i 62, una per cada equip. Per al Manu Lanzarote, una bona combinació que ha sabut aturar molt bé la portera local i per al Manlleu, una de les jugades polèmiques del matx, un servei de cantonada executat magistralment per Clàudia ha acabat directament dins la porteria, però l'àrbitre ha assenyalat falta a la portera visitant.\nSemblava que els dos equips seguirien amb la dinàmica que portaven fins al final, però quan el futbol escriu els guions, tot és possible. Al minut 80 ha arribat la jugada que canviat els últims 10 minuts. Un xut llunyà de nou de Carla, ha tingut una resposta molt bona de la portera local, tot i això la pilota després de la primera aturada ha traspassat completament la línia de gol. Ni l'assistent ni l'àrbitre ho han vist clar i davant el dubte no han concedit el gol. Un fet que ha encès a l'equip visitant i ha despertat el partit que ha entrat en una fase d'intercanvi de cops a les àrees. Els nervis anaven creixent i després d'una doble intervenció molt bona de Sílvia, portera visitant que ha fet dues aturades màgiques per evitar la victòria del Manlleu, l'entrenador del Manu Lanzarote, Tony Polidano, ha perdut els papers protestant i l'àrbitre l'ha acabat expulsant. Després d'això ja no hi ha hagut temps per més i els dos equips s'han repartit els punts després de demostrar una jornada més que en aquest esport tot és possible.


La nova esclavitud: així malviuen les minyones filipines a Hong Kong\nAmb jornades de fins a 18 hores, només poden sortir de la casa els diumenges\n5 min. Hong Kong 12/01/2019 23:54\n651x366 Minyones filipines descansant un diumenge a Hong Kong. / B.YIP / REUTERS Minyones filipines descansant un diumenge a Hong Kong. / B.YIP / REUTERS\nCada diumenge, durant tot l’any, els carrers centrals de Hong Kong i els seus parcs canvien la seva imatge de capital financera xinesa per la d’un festival de colors i folklore del Sud-est Asiàtic. Perquè, només en diumenge, a la part més visible de l’illa de negocis hi acampen comunitats de dones filipines i indonèsies. Porten menjar i estenen estovalles a terra per estirar-se a la fresca. Llueixen els seus millors vestits, beuen vi i ballen cançons del seu país. Per un dia, el centre de la ciutat és seu.\nPerò ho fan per celebrar una llibertat que malauradament escasseja. I és que només són lliures aquest dia de la setmana. De dilluns a dissabte són esclaves i estan recloses. Les Filipines i Indonèsia són dos dels països dels quals surten més dones sense diners ni formació a buscar feina a l’estranger. El camí habitual és convertir-se en minyones a càrrec de famílies adinerades, especialment al continent asiàtic. Però és a Hong Kong on aquest fenomen es fa més visible. I on arriba a un límit que, per a l’Associació de Treballadores Domèstiques de la regió xinesa, es pot considerar “esclavitud”. I tot plegat a causa d’unes lleis i un sistema legal que converteixen aquestes dones en esclaves per un salari irrisori.\nPerò per què es considera esclavitud? Primer de tot, per la reclusió. La legislació hongkonguesa diu que les minyones i treballadores domèstiques s’han d’estar a la casa on treballen, i no poden sortir de dilluns a dissabte. Ni tan sols en el temps lliure. La segona part és l’horari. En principi la llei diu que s’ha de respectar el descans de les treballadores i també les pauses laborals. La realitat, però, és que moltes arriben a estar ocupades 18 hores diàries, i fins i tot han d’estar disponibles durant les hores de son.\n“En principi a les nou del vespre he acabat la feina, però la dona de la casa sempre em demana altres tasques perquè, esclar, encara soc allà”, comenta l’Elizabeth, una filipina de 24 anys que treballa per a una família hongkonguesa. L’Elizabeth és la primera en llevar-se a la casa. Fa els esmorzars i s’encarrega de preparar el nen de la família per anar a escola. Després netejarà la casa, anirà a comprar, enllestirà les tasques domèstiques i assistirà la família en tot el que necessiti. Una feina de sol a sol. I tot això per 507 euros mensuals, el salari estipulat pel govern de Hong Kong, tot i que moltes minyones cobren molt menys si abans han confiat en agències laborals que es queden part dels seus primers salaris quan arriben a l’illa.\nActualment a Hong Kong hi treballen unes 340.000 dones estrangeres com a minyones, la gran majoria procedents de les Filipines i Indonèsia. En una regió de 7,4 milions de residents, són prop d’un 5% de la població. L’Elizabeth no pensa que la seva feina sigui bona, però sí que es considera una afortunada. “El pitjor és que treballis en una casa amb gent gran i nens”. Una situació que afecta dues de cada cinc minyones, segons l’associació.\nPerò com és possible que sigui tan fàcil tenir minyona a Hong Kong? La llei hongkonguesa estableix que tota família que disposi d’un ingrés de 1.790 euros mensuals pot accedir a una minyona en aquestes condicions tan precàries. Segons la directora de la Missió per a Treballadores Migrants, Cynthia Tellez, el govern promou la contractació de minyones per a la gent gran perquè així s’estalvia el cost de subvencionar polítiques socials per als ancians. “El govern hauria de tenir un programa per donar resposta a les necessitats de la gent gran hongkonguesa”, explica Tellez per argumentar que aquesta mancança propicia que “s’acabi contractant aquestes minyones directament des de les autoritats”.\nLa mateixa associació denuncia que amb nens petits o gent gran a les cases les obligacions de les minyones es multipliquen. “La gent gran necessita atenció a qualsevol hora del dia, et poden despertar durant la nit perquè volen anar al lavabo”, explica una minyona indonèsia. “Els nens, en canvi, t’esgoten, i es fa molt pesat cuidar-los perquè, per exemple, no pots descansar ni per anar al lavabo”, afegeix. “S’està pagant un salari d’esclavitud”, corrobora Dolores Balladares, cap del Cos de Coordinació dels Migrants Asiàtics, que assenyala que el motiu pel qual les minyones han de passar la nit a la casa on treballen és perquè puguin disposar dels seus serveis en qualsevol moment del dia i de la nit.\nAmb la llei en contra\nA més de tot això, les lleis no acostumen a ser favorables a les minyones. Aquest any, per exemple, va morir una dona filipina perquè l’obligaven a netejar els vidres de l’edifici per la part de fora, sense protecció. Va caure per la finestra. I aquest és un problema habitual per a aquest col·lectiu: la falta de seguretat laboral de cap mena. I és que la Federació Hongkonguesa de Treballadores Domèstiques també confirma que encara rep moltes queixes de minyones forçades a fer treballs de risc.\nA diferència de països com Singapur, on si una minyona té un accident laboral són les famílies que la contracten qui se’n fa càrrec, a Hong Kong, com és d’esperar, no. Normalment, si la treballadora té qualsevol problema s’adonarà, un cop més, que aquest tipus d’esclavitud moderna tampoc li garanteix cap suport. Efectivament, es troben encara més soles.\nL'ultraconservador Duda guanya les presidencials de Polònia guanya la primera volta però sense majoria


de juliol 04, 2015\nCom que després d’escoltar i llegir opinions de tota mena sobre les converses del govern grec amb el que ara se’n diuen Institucions, em veig incapaç d’arribar a cap conclusió mínimament clara, i intueixo que és impossible parlar-ne sense sucumbir en l’intent, sigui per l’excés de zel identificador amb les posicions de la part dèbil, sigui pel defecte de reconeixement de les posicions institucionals de la part dominant, o a l’inrevés, em faig a títol personal tres apunts, a l’espera que en el futur immediat el dilema deixi de ser dilema i es transformi en una negociació, per llarga i feixuga que resulti:\n1.- Els antecedents de l’endeutament grec, que afecta a una part mínima del Pib de la zona euro, sembla que van tenir una pèssima resolució de part de les Institucions (Comissió E, FMI i BCE) en els seus inicis.\nEl deute acumulat abans de la crisi de 2010 afectava principalment a entitats i bancs privats, i es va decidir un primer rescat per salvar aquestes entitats a càrrec de les institucions públiques, de l’erari públic. No es va enfrontar la gravetat del problema fins al 2012, quan el deute ja era insostenible, amb un quitament considerable però amb la fixació d’uns terminis impossibles de complir que buscaven sobretot assegurar als creditors la percepció d’interessos collant l’economia grega amb una austeritat que dificultava el seu creixement.\nAvui el deute correspon als països de la zona euro en un 60%, és a dir, s’ha socialitzat, a càrrec dels ciutadans de Grècia mateix com a deutors amb les polítiques d’austeritat, en primer lloc, i també a càrrec dels ciutadans dels altres paísos que han passat a tenir una posició de creditors malgrat ells mateixos, per mor de les polítiques econòmiques dictades per la troika. Amb els rescats successius el deute ha pres un volum de dimensions insostenibles. El mateix FMI acaba de reconèixer que és necessari un quitament i que s’hauria d’atorgar un període de gràcia de 20 anys als deutes existents, i allargar els crèdits en vigor fins a 40 anys, perquè els riscos de sostenibilitat, i per tant de fallida efectiva, augmenten exponencialment si l’economia no creix per sobre de l’1% (va créixer només un 0,1% el primer trimestre) i si el superàvit primari és inferior al 2,5% del Pib (va ser només de l’1,7% el 2014). Es van subestimar els riscos de l’austeritat expansiva sobre l’economia grega que en comptes de millorar ha anat empitjorant fins a perdre un 25% del seu Pib, malgrat haver-se reduït considerablement el dèficit fiscal inicial.\n2.- Pel que s’ha vist en el transcurs de les converses tingudes fins ara, sembla que les parts van començar a negociar amb prejudicis sobre la responsabilitat de l’altra part, i amb posicionaments presos per endavant respecte de la sortida inevitable de Grècia de la zona euro, de part de les Institucions, i de l’enfrontament directe amb les polítiques d’austeritat, que volia ser exemplar per a la resta d’Europa, de part del govern grec.\nAquestes posicions prèvies s’han anat concretant amb la reiteració de les acusacions a la despesa grega per sobre de les seves possibilitats, i apunten a una denúncia de les condicions estructurals de la seva economia que la fan radicalment no apta per a formar part de la zona euro. Si fos realment així, no s’explica per què a aquesta evidència no se li va buscar sortida cinc anys abans i no ara, de forma brusca i amb riscos per a la resta de països. El govern grec, per la seva part, ha partit d’un excés d’ingenuïtat, i d’arrogància a estones, com si hagués volgut fer tabula rasa del seu endeutament, i de les polítiques errònies seguides per ell mateix, dominat potser per un excés de legitimitat democràtica, considerada de forma esbiaixada, que l’han portat, més que a negociar, a mantenir un desafiament sense sortida amb les Institucions.\nNo deixa de ser paradoxal que mentre la cancellera Merkel defensava que l’oferta de les Institucions era generosa amb Grècia, el seu ministre d’economia proclamava urbi et orbi que no es podia ser generosos amb Grècia perquè podria servir d’antecedent perillós i de mal exemple per als altres països de la zona. En aquest sentit tindria raó Habermas, que ha denunciat que les Institucions han volgut tractar la situació d’insolvència d’un Estat com un esdeveniment apolític propi del dret civil, com si només s’hagués de parlar de l’incompliment d’una part que podria donar lloc a l’exercici d’accions davant d’un tribunal, negant-ne la corresponsabilitat política.\nA la situació de paràlisi de les converses, buscada a propòsit de manera més o menys conscient per ambdues parts, el president Tsipras li ha volgut donar un gir sorprenent amb la convocatòria d’un referèndum, posant-se ell mateix de bell antuvi a favor del no, de no mantenir les converses en els termes amb què han quedat exposats al moment de la ruptura. Altra vegada el recurs a la legtimació democràtica que té una doble cara, perquè si bé el referèndum no compleix amb els requisits mímins del Consell d’Europa (amb poc temps per a una qüestió que afecta de manera decisiva el futur immediat del país, i amb un contingut extemporani respecte de les propostes últimes, perquè el mateix Tsipras es va moure per avançar un acord amb algunes matisacions de fons) és l’última oportunitat perquè el poble grec expressi la seva opinió.\n3.- El resultat del referèndum no hauria de dividir encara més la societat grega, i hauria d’aportar elements nous per continuar les converses i transformar-les en una veritable negociació.\nEl sí no voldria dir una submissió incondicional al postulats de les Institucions, i el no tampoc voldria dir un no a Europa. Tots plegats, i no només els grecs, ens hi juguem massa. Europa està pendent del referèndum, i el viu de moment com un autèntic dilema, conscient de què qualsevol de les dues opcions pot acabar sent molt negativa per a tots. El president francès Hollande dóna en aquests moments mostres més madures d’afany d’entesa, per salvar el que es pugui salvar, que la cancellera Merkel, que dóna per descomptat que qualsevol de les dues opcions apartarà Grècia de la zona euro, en el cas del sí per imposar unes condicions que sap que són impossibles d’acceptar, i en el cas del no per tirar pel dret i fer fora Grècia sense més arguments.\nResulta colpidor comprovar com els mecanismes de les Institucions, dominats i controlats per la dinàmica dels mercats, s’imposen irremissiblement a qualsevol altra consideració, encara que el venciment dels terminis coincideixi amb el decurs d’unes converses. Divendres de la setmana passada es van tancar les portes del temps per als ciutadans grecs, i al cap de pocs dies tenien tancades també les portes dels bancs amb un control estricte de capitals. Colpidor era veure els jubilats fent cua i apilant-se demant un número per poder cobrar uns cent-vint euros de la seva pensió. Que Grècia entri en una situació de morositat, d’acord amb els estàndards del FMI, no hauria de significar que la resta de països d’Europa, i del mateix FMI, li tanquin definitivament les portes de la solidaritat.\nEuropa no pot sortir d’aquesta envestida amb una sensació de fracàs absolut. M’identifico amb els ciutadans grecs que després del referèndum, tant si surt sí com si surt no, continuaran volent i defensant la pertinença a Europa amb totes les conseqüències, d’esforç de part seva i de solidaritat de part de tots els països de la UE.


‘Here comes the sun’, una reflexió al voltant del turisme - À Punt\n‘Here comes the sun’, una reflexió al voltant del turisme\n‘Here comes the sun’, una reflexió al voltant del turisme / Departament de Comunicació\nEl documental, en què ha participat À Punt Mèdia, s’emet dissabte a les 21:15 hores.\n08 d'abril 2021 - 10:59\nEl dissabte 10 d'abril està prevista l'emissió en prime time del documental Here comes the sun produït per Nakamura Films, SL i amb la participació d'À Punt Mèdia.\nAmb guió i direcció d'Òscar Bernácer, Here comes the sun planteja una reflexió al voltant del passat i el futur del turisme arran de la irrupció de la Covid-19 en les nostres vides, i les terribles conseqüències que la pandèmia ha generat en aquest sector.\nLa irrupció de la pandèmia ha fet que trontolle un dels pilars econòmics d'Espanya: el turisme. Here comes the sun planteja una anàlisi sociològica, urbanística, ecològica i cultural arran del naixement i el desenvolupament del turisme de sol i platja del litoral mediterrani valencià.\nTurisme com a creador de riquesa i motor de canvi? Degeneració o regeneració social i cultural? Genialitat o desgavell? El sociòlegs coincideixen en la funció democratitzadora del turisme. És sostenible el model turístic actual? Amb tot això, el canvi climàtic amenaça de fer insofrible la calor al nostre Mediterrani. Què farem quan els turistes se n’hagen anat?\nUna cita per a dissabte, a partir de les 21:15 hores, en acabar l’informatiu NTC Nit, per a encetar una reflexió conjunta al voltant de les destinacions que triem per als nostres viatges. Enguany és el Xacobeo 2021, però per la pandèmia i a causa de les circumstàncies especials els beneficis del jubileu es prolonguen durant el 2022. Una de les destinacions predilectes per a fer turisme nacional que també han patit els efectes de la Covid-19.\nEn acabar Here comes the sun, a les 22:20 h, À Punt emet la pel·lícula espanyola Al final del camino, de Santiago Roberto, amb Malena Alterio, Fernando Tejero i Luis Calleja.\nNacho és fotògraf i Pilar periodista. S'odien. No obstant això, hauran de fer-se passar per una parella per a fer un reportatge sobre Olmo, un guru que resol les crisis de parella fent el camí de Santiago. Durant sis dies de viatge a través de Galícia, es veuran embolicats en tota classe de situacions absurdes, delirants i romàntiques... perquè ja se sap que fins al final del camí tot pot ser.


Entrevistem a la doctora Sandra Planella, especialista de l’àrea d’Òrbita i Oculoplastia\n— Per què notem tant el pas del temps en la zona periocular?\nLa pell del contorn dels ulls és la més fina del nostre cos. A mesura que passen els anys i comencen a mostrar-se els primers signes d’envelliment, disminueix la capacitat de produir col·lagen i elastina, i la pell va perdent fermesa i l’estructura que envolta els nostres ulls perd també volum i posició. A més, cada persona parpelleja un promig de 10.000 vegades al llarg d’un dia. Degut a aquest moviment continu, els músculs es debiliten i el greix es mou des de l’òrbita fins a davant produint les bosses palpebrals. Tots aquests canvis sumats als factors externs com el sol, la falta de descans, l’estrès o el consum de tabac, son responsables de que els ulls semblin més petits i adquireixin expressió de cansament o tristesa permanent.\n— Què et demanen els pacients al respecte? Quines son les preocupacions estètiques més comunes?\nEl nostre rostre i, concretament, la nostra mirada son la nostra carta de presentació i determinen molt l’edat que aparentem. Per aquest motiu, cada vegada resulta més comú que tant homes com dones s’interessin per les opcions existents per a rejovenir la mirada. La majoria de pacients que acudeixen al nostre centre estan interessats en la blefaroplàstia (cirurgia de les parpelles) i busquen eliminar les bosses greixoses que han anat apareixent amb el pas del temps i l’excés de pell de les parpelles amb l’objectiu de donar al rostre un aspecte més jove i eliminar els efectes de l’envelliment, del cansament i de l’estrès. També acudeixen a nosaltres pacients que presenten ulleres de en les seves parpelles inferiors (que tenen un component hereditari important, però que poden ser ocasionades així mateix per l’afinament de la pell i el descens del greix a les galtes), o té bosses de greix prominents o busquen solucions per a millorar la pigmentació, l’enfonsament o la textura en aquesta àrea.\n— Quines opcions terapèutiques existeixen per a la prevenció de l’envelliment de la pell al voltant dels ulls?\nL’envelliment facial no es deté, però els tractaments que existeixen en l’actualitat aconsegueixen que tinguem una pell amb una millor qualitat durant molt més temps.\nEl primer que recomanem i podem fer és controlar els factors que acceleren el nostre envelliment. Ho podem aconseguir amb les mesures bàsiques per a ajudar a mantenir un aspecte de la nostra pell saludable: la protecció solar (ulleres de sol, cremes protectores, exposició controlada als raigs UV), beure molta aigua diàriament, seguir una dieta variada i equilibrada, dormir les hores necessàries per a recuperar-nos del desgast del dia, fer esport de manera regular i tenir bons hàbits: evitar el tabac i no abusar de l’alcohol.\nTambé la utilització de productes cosmètics ens ajudarà a millorar la textura i la hidratació de la pell. Complements com els antioxidants o els transformadors, com el retinol, faran la seva feina per a que el nostre aspecte llueixi millor durant més temps.\nPer a millorar arrugues com les potes de gall, l’entrecella i el front, existeix la coneguda toxina botulínica. Aquest tractament permet atenuar les arrugues sense perdre expressivitat i en una única sessió. Els peelings i el làser, són aliats també per a rejovenir la pell del contorn dels ulls.\nI finalment, en aquells pacients amb celles descendides, parpelles superiors caigudes i amb excés de pell o bosses greixoses prominents, ens recolzem en tractaments quirúrgics, la majoria de les vegades combinades en una única cirurgia i així proporcionar una millora en el nostre aspecte i la nostra expressió facial sense perdre la identitat personal.\n— Oferiu cremes? O només tractament quirúrgic?\nCom a oftalmòlegs oculoplàstics, a més de l’anatomia de les parpelles i la regió periocular, hem de conèixer com s’estructura la pell, com funciona i com envelleix. Per això, sempre individualitzem als nostres pacients en funció del tipus de pell, de les característiques de cada ullera, i en moltes ocasions oferim productes de dermocosmètica adequats per a l’àrea periocular i, si el tipus d’ullera ho indica, també injectem un producte de farciment que és l’àcid hialurònic, i així millorem el contorn i l’enfonsament de l’ullera, suavitzant també la mirada.\n— Per què és important posar-se en mans d’un metge oftalmòleg per a cuidar aquesta zona, encara que les preocupacions siguin només estètiques?\nEls tractaments per rejovenir la mirada requereixen d’especial perícia, ja que es tracta d’una zona molt delicada, a prop del globus ocular.\nMés que qualsevol altre professional, els oftalmòlegs especialitzats en cirurgia oculoplàstica comprenen la complexa anatomia de la regió periocular, la treballen tots els dies i poden ajudar als pacients a revertir els signes de l’envelliment en aquesta regió sense arriscar la salut ocular.\n— Com escollir entre tantes opcions? Com és l’assessorament al pacient? De què depèn l’elecció del tractament?\nLes parpelles son estructures altament especialitzades i de gran complexitat anatòmica. Per això, en la consulta s’analitza detalladament al pacient. És molt important realitzar un bon diagnòstic i una bona planificació del tractament per aconseguir un resultat satisfactori.\nTant els tractaments no quirúrgics com la cirurgia de parpelles o blefaroplàstia deuen ser molt individualitzats perquè existeixen diferents tècniques i s’ha de seleccionar la més adequada a cada pacient.\n— Com son els resultats?\nEl postoperatori després d’una blefaroplàstia és indolor i la gran majoria de pacients no necessita cap analgèsic. Encara que, en major o menor mesura i durant la primera setmana, existeix la possibilitat de certa inflamació en tots els pacients. Cap destacar que al cap d’una setmana la majoria de pacients no tenen problema per recuperar les seves activitats ‘socials” i vida laboral. Els resultats d’una blefaroplàstia son duradors i es infreqüent que es realitzi aquesta cirurgia per segona vegada al mateix pacient.


marfanta.com: La cooperativa de l'Aldea tanca el 2013 amb pèrdues de 600.000 euros i acumula 2,1 milions en negatiu\nLa cooperativa de l'Aldea tanca el 2013 amb pèrdues de 600.000 euros i acumula 2,1 milions en negatiu\nL'ALDEA (Baix Ebre).- La Cooperativa Agrícola de l'Aldea (Baix Ebre) va registrar 602.000 euros de pèrdues al tancament de l'exercici de 2013. Aquest és el balanç que l'actual Consell Rector sotmetrà a l'aprovació de l'assemblea general convocada el pròxim divendres, 20 de juny, per aprovar els comptes de l'entitat, en concurs de creditors des de fa més de dos anys. Lluny de poder remuntar la delicada situació financera, els comptes, als quals ha tingut accés l'ACN, reflecteixen un saldo només lleugerament millor al de 2012, acumulant unes pèrdues de 2,19 milions en els últims anys. La presidenta de l'entitat, Montserrat Llosa, reconeix que la mala campanya hortícola d'enguany pot llastar encara més els comptes.\nEls comptes de 2013 han estat auditats per la firma UHY Fay and Co, els tècnics de la qual no s'atreveixen a formular cap opinió sobre la viabilitat de l'entitat ateses les "incerteses" que se'n desprenen. Tot i haver formalitzat els càlculs sota els principis d'una entitat "que pretén continuar la seva activitat", recorden que el patrimoni nét negatiu de 1,81 milions d'euros al tancament de l'any passat és un dels principals indicadors de dubte sobre aquesta continuïtat.\nTambé subratlla que durant l'exercici de 2013 i els dos anteriors la Generalitat no ha transferit cap subvenció, recursos que permetien finançar despeses i inversions. Per contra, recorden, cap encara la possibilitat que l'administració catalana acabi requerint a l'entitat que retorni part de les subvencions rebudes en el passat pel fer d'haver sobrevalorat les xifres de producció que van permetre aconseguir-les.\nEls responsables del Consell Rector que van agafar el timó de l'entitat fa prop de dos anys es van proposar redreçar el rumb econòmic de l'entitat a l'empara del concurs de creditors. L'objectiu és poder retornar els prop de 4,5 milions d'euros dels socis impositors encara entrampats arran el bloqueig de comptes corrents de la secció de crèdit de l'entitat a finals de 2011. Però les xifres registrades fins aquest passat 20133 allunyen, cada vegada més, aquesta possibilitat.\nL'auditoria del passat 2012 va revelar unes pèrdues acumulades, fins aquell moment, d'uns 1,52 milions d'euros -dels quals 663.000 corresponien a aquell mateix exercici-. A aquesta xifra se sumen els 602.000 euros de l'últim 2013. La millora relativa dins d'una xifra de pèrdues anual considerable es va operar per un increment de les vendes de 150.000 euros -fins els 1,84 milions- i una reducció de 135.000 euros -fins els 385.000- en despeses de personal, que es van acabar veient contrarestades principalment pel deteriorament i el resultat per alienació d'instruments financers -288.000 euros negatius-.\nMés pèrdues al 2014\nSegons l'informe de l'administrador concursal, la Cooperativa acumulava al 2012 un deute superior als 7 milions d'euros. Per sortir del sot financer, els seus responsables calculaven que havien de produir uns 7,5 milions de quilos de verdures i hortalisses anuals per assolir la viabilitat i planificar el retorn dels estalvis dels impositors. Però la gairebé simbòlica millora experimentada aquest 2013 podria acabar sent un miratge, davant les males expectatives previstes per aquest 2014. Així ho reconeix la presidenta de l'entitat, Montserrat Llosa. "L'any passat va ser molt bo, però enguany no ha fet fred", ha constatat.\nLa presidenta explica que la producció obtinguda durant els darrers mesos s'ha hagut de vendre, en molts casos, "a meitat de preu", especialment davant el fet que el fred tampoc ha arribat als països compradors, com França, Bèlgica, Holanda i Alemanya, que han pogut salvar parcialment les seves produccions. Això hauria provocat que molts distribuïdors hagin retardat l'enviament de contingents, ajudant a fer malbé el producte i pressionant a la baixa els preus. "Tot i que han vingut un 20% més de pagesos, si no es compleixen les expectatives i els contractes, no serveix", apunta.\nEn paral·lel als problemes de producció i comercialització, la direcció de la Cooperativa continua encara pendent de poder signar el conveni amb els creditors que estableixi les condicions financeres per poder tirar endavant. En aquest aspecte, Llosa es declara "desesperada" davant la manca de resposta del jutjat Mercantil de Tarragona, que té pendent de resoldre el recurs presentat fa prop de anys per l'exgerent, Daniel Ferré, contra l'informe de l'administrador concursal.\nCanvi de nom i cessament d'auditors\nAl marge de l'assemblea general ordinària que ha d'aprovar els comptes, el consell rector també ha convocat pel dia 20 al vespre una segona assemblea extraordinària que ha de certificar el canvi de nom de l'entitat, que passarà a denominar-se Agrícola Catalana de l'Aldea, SCCL després de la desaparició de la secció de crèdit. En la mateixa convocatòria, els socis també hauran d'aprovar formalment el cessament de l'anterior auditora, BDO, els responsables de la qual estan imputats en les diligències prèvies del jutjat número 1 de Tortosa que investiga la fallida de l'entitat, així com el nomenament dels nous auditors per als pròxims anys, un canvi que ja va tenir lloc, de fet, fa temps enrere.


Cinderella pel·lícula 2018 de sabates de vidre de moda | CAT.rickylefilm.com\nSabatilla de vidre de la Ventafocs reimaginar per dissenyadors de calçat\nMentre ens preparem per al llançament de la versió d'acció real de Disney de la Ventafocs, protagonitzada per Lily James, tenim només una pregunta en la nostra ment. No, no es preocupen pel Príncep (ho sento, Richard Madden) o la malvada madrastra, o fins i tot el carro de la carabassa. Només tenim ulls per als accessoris. Així en l'any 2015, el que seria sabatilla de vidre de Cindy sembla?\nNo estem sols en preguntant. Dissenyadors de calçat Paul Andrew, Alexandre Birman, René Caovilla, Jimmy Choo, Salvatore Ferragamo, Nicholas Kirkwood, Charlotte Olympia, Jerome Rousseau, i Stuart Weitzman tots han estat somiant de la princesa sabatilles, i s'han produït esbossos de les seves sabates son.\nLes sabates en els dissenys estaran disponibles per a l'ordre a tot el món, de Harrods de Londres a Saks Cinquena Avinguda de Nova York i comptarà amb cristalls de Swarovski que s'utilitza en els vestits de la pel·lícula.\n"Crec que cada noia vol un moment de la Ventafocs en les seves vides", va dir Sandra Choi, director creatiu de Jimmy Choo.\n"Aquesta història s'encén una història d'amor i la fascinació per les sabates que mai mor. El poder que tenen per transformar s'inculca des de molt jove i la fantasia es manté viva per sempre. Jo volia crear una sabata que sentia màgic, amb l'espurna seductora i una femenina , silueta atemporal evoca les emocions de la infància ".\nFes una ullada a totes les creacions de disseny, a continuació.\n"La Ventafocs té dues qualitats delicades i fort com un personatge. El moment de transformació emfatitza tant i em va donar la inspiració de disseny per crear una peça que va parlar amb la màgia de la pel·lícula ".\n"Crec que cada noia vol un moment de la Ventafocs en les seves vides. Aquesta història s'encén una història d'amor i la fascinació per les sabates que mai mor. El poder que tenen per transformar s'inculca des de molt jove i la fantasia es manté viva per sempre. Volia crear una sabata que sentia màgica, la fascinació espurna i una femenina, la silueta atemporal evoca les emocions infantils. "Sandra Choi, director creatiu, Jimmy Choo.\n"Aquesta sabata de plataforma transparent feta amb la meva signatura de PVC i materials de metacrilat està adornat amb l'estrella i el vidre que detalla com correspon a qualsevol princesa."\n"La màgia d'una sabata que converteix a una dona en una princesa i li dóna la sensació de caminar sobre els núvols és un somni universal. Un modern conte de la Ventafocs de tornar a descobrir una sensualitat suau i una poderosa feminitat. Una sabata fet de la transparència i la llum: el taló gàbia, un símbol de Salvatore Ferragamo, està coberta amb cristalls de Swarovski i és transformada per escumós impalpabilitat "Massimiliano Giornetti, director creatiu, Salvatore Ferragamo..\n" 'obres d'art' anomena sabates de concedir desitjos i elevar les emocions. La passió i la investigació sense fi no dibuixen la línia en la fantasia i la creativitat. Aquesta és la forma en somnis realitat al nostre conte de fades ".\n"La Ventafocs en l'any 2015 té un atractiu atemporal El diamant i el botí translúcida millorar la visió que tinc d'ella.".\n"La meva visió de la sabatilla de vidre es va inspirar en la bellesa atemporal i femenina que crec Ventafocs i la marca Alexandre Birman tots dos comparteixen. Em reinterpretats la nostra bomba Johanna clàssic, aquest cop donant-li un toc de moda i romàntic amb setí i cristalls de Swarovski. És una sabata Imagino una princesa moderna faria servir ".\n"El tall de la mitjanit és un element meravellós del conte de la Ventafocs, que afegeix tensió i intensitat a la història em vaig inspirar en que quan he dissenyat aquest estil de la Ventafocs i el resultat és un espectacular lluentor sandàlia blau fosc. En un cel-taló alt. La corretja clar és una reminiscència de la sabatilla de vidre, mentre que els ornaments d'or i plata refinats afegir la quantitat correcta de fantasia al disseny. Volia crear alguna cosa que, si es deixa enrere, el Príncep es sentiria fins i tot més captivat per l'encant de la Ventafocs ".\n"sabatilla de vidre de la Ventafocs representa sabata somni de tota dona. La història, sent un clàssic, em va inspirar a utilitzar el meu icònica silueta a punta, que embelliment amb una matriu de cristalls de Swarovski incrustats a mà per crear l'últim sabata de fantasia. Solia PVC transparent per crear un efecte de 'vidre' i camussa color ivori per a la textura i la dimensió de luxe ".


El Museu de Belles Arts de València obri el dissabte fins a les dotze de la nit\nEl Museu de Belles Arts de València amplia el seu horari habitual i dissabte que ve romandrà obert de manera extraordinària fins a les dotze de la nit, sumant-se així als actes de la Gran Nit de la Fira de Juliol.\nAixí, el museu ofereix la possibilitat de visitar relaxadament i 'a la fresca' les sales de la col·lecció permanent i l'exposició temporal 'Kleinmeister. El llegat de Dürer en la Col·lecció Mariano Moret', que precisament es clausura el diumenge 29 de juliol.\nLa mostra està dedicada al conjunt de gravadors de la ciutat de Nuremberg que van seguir l'estela d'Albercht Dürer a principis del segle XVI. En total, 141 peces dels 'Kleinmeister' (petits mestres), els gravadors que es van caracteritzar per la realització d'estampes de petit format, moltes d'aquestes vertaderes miniatures, que requerien d'una enorme perícia tècnica per a executar-les. Es poden contemplar obres d'Albercht Dürer, els germans Beham, Georg Pencz, Heinrich Aldegrever, la família Hopfer, entre altres.\nLes sales de la col·lecció permanent també estaran obertes. La primera planta de l'edifici ha renovat les seues instal·lacions, ha millorat la il·luminació de les sales i ha incorporat noves obres d'art que abans no s'havien exhibit. Aquestes sales estan dedicades a l'art espanyol del segle XVII, a l'art italià i flamenc del segle XVII i a l'art del segle XVIII i del Romanticisme.\nUna altra de les novetats és la nova museografia instal·lada al corredor de la primera planta, que explica amb més precisió l'època pictòrica que s'hi veurà i la trajectòria dels autors. Els panells informatius estan perfectament integrats de manera que no obstaculitzen la visibilitat dels retaules gòtics de la planta baixa.\nEl Museu de Belles Arts de València obri dissabte a la nit


Dotze malalts d’hepatitis després de menjar en un local de La Tagliatella d’Alacant | Espanya | EL PAÍS Catalunya\nDotze malalts d’hepatitis després de menjar en un local de La Tagliatella d’Alacant\nOnze casos han requerit hospitalització. S'han detectat afectats d'aquesta malaltia, de tipus A, entre els treballadors del restaurant\nBenidorm / València 17 OCT 2018 - 09:30\tCEST\nLa seu de la Conselleria de Sanitat valenciana. MÒNICA TORRES\nUna dotzena de persones s'han vist afectades per un brot d'hepatitis a la localitat de Finestrat (Alacant), segons ha confirmat aquest dimarts la Conselleria de Sanitat valenciana. Tots els afectats tenen en comú haver ingerit aliments en un restaurant de menjar italià de la franquícia La Tagliatella, situat al centre del municipi. Sanitat ha activat el protocol de seguretat i el local està tancat al públic.\nLa Direcció General de Salut Pública investiga ara quin pot haver estat l'origen del brot. Al departament sanitari li consten 12 casos, dels quals 11 han necessitat hospitalització i actualment únicament un dels afectats es troba ingressat amb evolució favorable.\nEl virus de l'hepatitis A –una de les menys greus dels cinc tipus que existeixen– està present sobretot a la femta i la sang. El pacient que la pateix és capaç de contagiar durant la primera setmana de la malaltia. Normalment, el virus passa d'una persona a l'altra o a un objecte després d'una higiene deficient de les mans. Fruites sense pelar, verdures, mariscs crus i aigua, així com el gel, molt habitual als locals de restauració, són fonts comunes de contagi.\nUna portaveu d'AmRest, propietària de la franquícia, ha reconegut que "s'han detectat casos aïllats d'hepatitis A entre treballadors del restaurant de Finestrat" i ha subratllat que la companyia està col·laborant amb les autoritats sanitàries per establir el focus. Des del 8 d'octubre el local roman tancat al públic i "s'han pres totes les mesures de seguretat i sanitat requerides, com la retirada dels aliments emmagatzemats i la neteja i desinfecció immediata de les instal·lacions", assenyala la companyia de restauració.


La Fiscalia investigarà la mort d’una dona en un geriàtric d’Elx - À Punt\nLa Fiscalia investigarà la mort d’una dona en un geriàtric d’Elx\nSegons la denúncia dels familiars, va morir 23 hores després de sol·licitar una ambulància que no va arribar mai.\nCiutat de la Justícia d'Alacant\n26 de març 2020 - 14:26\nLa Fiscalia investigarà la mort d'una dona en un geriàtric d'Elx 23 hores després de sol·licitar una ambulància que, segons asseguren, no va arribar. Els fets van passar dimecres en una residència on, a hores d'ara, no hi ha casos de coronavirus registrats.\nLa dona presentava febre i problemes respiratoris i des del centre van fer diverses telefonades als serveis d'emergència reiterant la petició d'una ambulància. La dona va morir l'endemà sense haver rebut assistència. Per això, els familiars han denunciat el cas als jutjats d'Elx.


Mas Fita és una casa rural, molt ben situada, però aïllada alhora, a pocs quilòmetres de centres històrics com ara Peralada,Castelló d'Empúries, Figueres, Cadaqués o Roses. Envoltat de camps de conreu i al bell mig dels Aiguamolls de l'Empordà.\nL'antic paller de la masia ha estat restaurat i adaptat per fer turisme rural, tot i respectant l'estructura original de l'edifici, resultant així 7 àmplies habitacions. Cadascuna amb cambra de bany i banyera i molt lluminoses, ja que totes disposen de balcó o terrassa. Decorades de manera diferent, resulten molt acollidores gràcies als objectes rústics que recorden els orígens del paller. També disposa d'una sala d'estar gran amb llar de foc per disfrutar de tranquiles vetllades.\nDisposem d'un jardí extens amb gespa, perfecte per als més petits.


Dissabte Transfronterer de les Matemàtiques – FEEMCAT\nDissabte Transfronterer de les Matemàtiques\nEl Dissabte Transfronterer de les Matemàtiques a l’Alt Empordà és una activitat que es realitza, desde fa 4 anys, a Figueres. És una activitat oberta als centres d’ensenyament de l’Alt Empordà i comarques properes, així com a centres de la Catalunya Nord, dirigida a estudiants de secundària. Aquest any, com a novetat, es durà a terme una xerrada adreçada especialment a l’alumnat d’ESO.\nEl DITMAE 2015 se celebrarà el dia 7 de febrer de 2015, al Centre de Formació Integrat Ferran Sunyer i Balaguer de Figueres.\nLes xerrades de les quals constarà l’activitat són les següents:\nMatemàtics, artistes i programadors: les matemàtiques de l’art digital\nNusos i altres embolics matemàtics\nLes matemàtiques de la imatge: equacions més enllà de l’ull\nL’aventura de mesurar el món (Dedicada a l’alumnat d’ESO)\nPer assistir podeu triar una xerrada i participareu en:\nun taller amb monitors, i\nun concurs per equips de dues persones.\nInscripcions i més informació a http://www.ditmae.cat/\nAgenda Matemàtica, Novetats alumnat conferència, taller, Transfronterers\n← XVII Jornada d’ABEAM\nFem Matemàtiques 2015 →


10 anys del fenomen 'El Pont dels Jueus' de Martí Gironell - Ràdio Olot\namb Ràdio Olot 0:18\n10 anys del fenomen ‘El Pont dels Jueus' de Martí Gironell\nA les parades de llibres hi haurà entorn a una vintena de publicacions garrotxines com a novetats, d’autors més o menys consolidats i reconeguts i que toquen totes les tecles literàries. També hi destaca una reedició: el ‘Pont dels Jueus’ de Martí Gironell. Fa 10 anys, va ser tot un fenomen de vendes.\nFotografia del Pont amb el llibre (Illa dels Llibres)\nEl 2007, el ‘Pont dels Jueus’ va ser un dels llibres més buscats de Sant Jordi, malgrat que els pocs exemplars que hi havia es van evaporar en les primeres hores per falta d’estoc. Els dies de després es van fer tres edicions més per abastir al públic ansiós de les històries ambientades a Besalú. El periodista Martí GIronell ja havia fet ‘La ciutat dels somriures’ el 2005 però la ficció el va catapultar a la fama literària.\nUn llibre amb spin-off\nDesprés d’aquest primer llibre, arribarien ‘La Venjança del bandoler’, ‘L’Arqueòleg’, ‘L´últim abat’, ‘El Primer heroi’ o ‘Strappo’. A banda, el ‘Pont dels Jueus’ ha tingut una versió en còmic i fins i tot un spin-off dedicat a receptes de cuina. També va portar a turistes a passejar pels racons de Besalú amb el seu llibre com a guia turística. En el passat Besalú Ciutat Jueva, l’autor va fer precisament un recorregut amb detalls de l’obra protagonitzada per Prim Llombard que narra la construcció del famós pont.\nGironell passa el ‘Test del Teló’\nPrecisament, Gironell serà el protagonista del test del programa ‘Teló de Fons’ de Ràdio Olot aquest divendres, emissora on va tenir els seus inicis com a periodista. El podran escoltar a partir de dos quarts de vuit del vespre al programa de l’Anna Prat i la Núria Llop.


RELLOTGE DE DONA GUCCI G-TIMELESS 38 MM QUARS| Rosich Joiers\nRellotge Gucci YA1264126 de 38 mm de la col·lecció G-Timeless amb moviment de quars. Aquest model tan especial destaca per la seva esfera efecte raigs de sol amb l'abella Gucci i els seus detalls en color plata. Un model d'acer inoxidable polit, d'estil en tendència amb línies molt distingides.\nUna línia tan elegant com fàcil de combinar en qualsevol ocasió.\n690,00 € (amb impostos) 920,00 €\nAquest rellotge s'incorpora a la línia G-Timeless per a la col·lecció Pre-Fall 2019. Compta amb una caixa i una corretja d'acer i es completa amb una esfera platejada amb efecte de raigs de sol que li aporta un aspecte tonal. Al centre de l'esfera s'inclou l'abella Gucci envoltada per altres codis de la Signatura que ocupen el lloc dels nombres, com l'estrella i el motiu GG.\nCaixa d'acer, esfera platejada amb efecte raigs de sol i motiu d'abella, corretja d'acer


Cinc noves empreses han signat conveni amb el Consorci, durant el primer semestre de l’any, que ara sumen un total de 193 companyies col·laboradores amb la xarxa de serveis d’inserció sociolaboral, que durant el mateix període ha generat un total de 311 contractacions. Els sectors amb major demanda són el de la neteja i el de la logística.\nEl servei de Prospecció d’Empreses del Consorci treballa cercant i assessorant empreses sensibles a la realitat social perquè col·laborin en la contractació de col·lectius vulnerables i en risc d’exclusió. De les gairebé dues-centes que tenen acord de col·laboració n’hi ha de fins a vint-i-sis municipis de l’Àrea Metropolitana de Barcelona i de les comarques del Baix Llobregat, Vallès Occidental i Oriental, Bages, Osona, Maresme i la Selva. I de sectors diversos. Els més demandats, el de la neteja i la logística, però, també hi ha ofertes de feina per als sectors de l’hosteleria i restauració, comerç, administració, vigilància, manteniment, jardineria, manufactures, socioeducatiu i sociosanitari, o del reciclatge. Amb els quals l’equip del servei de Prospecció estableix contacte i visita per conèixer les necessitats concretes de cada empresa i els seus requisits a l’hora de contractar personal, de manera que des del Consorci es poden cercar els perfils laborals i preparar les persones candidates més adequades a les ofertes de treball que es van generant. Tenint en compte, al mateix temps les necessitats de la població activa del barri.\nAssessorament a les empreses i retorn social\nLes empreses agraeixen l’assessorament pel que fa a les ajudes i bonificacions que poden obtenir quan formalitzen la contractació de persones amb certificat de discapacitat o pertanyents als col·lectius en risc d’exclusió. Igual, que el suport que Prospecció fa als processos de selecció que s’organitzen per incorporar nou personal. En aquest cas, un cop es coneix exactament què necessita l’empresa, s’informa les persones candidates de les característiques de l’empresa i dels requisits que es demanen pel lloc de feina que s’ofereix. Alhora que s’organitzen sessions formatives per preparar-se per a la selecció. Es fa revisió del currículum i simulacions d’una entrevista de selecció. Si es formalitza la contractació el servei fa un seguiment del procés d’incorporació i de l’adaptació de la persona al lloc de feina en coordinador amb el departament de recursos humans de l’empresa.\nLes empreses col·laboradores també ofereixen visites, formacions i pràctiques per a les persones que atenen els serveis de la Xarxa sociolaboral del Consorci. Tot i que, tant durant el 2020 com el primer semestre del 2021 les visites i les formacions s’han fet, majorment, de manera telemàtica per les restriccions a causa de la pandèmia de la COVID i les pràctiques han estat cancel·lades. Han estat uns anys fàcils per al teixit productiu i de serveis que s’ha vist avocat al tancament temporal, a l’aplicació dels ERTOs i a l’adaptació per superar la crisi sanitària.


TEMES: Educació,Persones,Participació, Consell dels Infants, Participació ciutadana\nEnguany es treballarà l’ús de les xarxes socials entre joves i adolescents\ndijous, 23 novembre, 2017 - 11:30\nEl passat divendres 17 de novembre es va celebrar al saló de plens de l’Ajuntament la renovació de la meitat dels membres del Consell dels Infants del Prat. Aquest òrgan de participació porta 18 anys treballant al municipi i col·labora activament en la construcció, desenvolupament i millora de la ciutat.\nA l’acte de renovació, on van participar l’alcalde i la regidora d’educació, es va donar la benvinguda als nous consellers i conselleres i es va acomiadar als nois i noies que portaven dos anys de mandat. L’acte va finalitzar amb la tradicional foto de grup.\nEl curs passat, el pla de treball es va centrar en l’impacte mediambiental de les tovalloletes humides del wc amb la dinamització del hashtag “WCnomesvolpaper”. Enguany, el centre de treball que es treballarà serà l’ús de les xarxes socials entre joves i adolescents.\nConsulteu la galeria fotogràfica de l'acte.\ndilluns, 19 octubre, 2020 - 13:00\nEls hàbits saludables com l'alimentació equilibrada, el moviment adequat a...\ndivendres, 16 octubre, 2020 - 13:00\nL'Ajuntament reconeix l'alumnat amb les millors qualificacions de postobligatòria del curs passat\nA causa de la pandèmia no es va poder fer l'acte com cada any, en el marc de...


Montse Garcia: El canvi que Tortosa necessita | Opinió eleccions municipals 2019 - Setmanari l'Ebre\nMontse Garcia: El canvi que Tortosa necessita\nDivendres, 10 de maig de 2019 a les 10:00h\nNi recordo ja les vegades que caminant per Tortosa amb Jordi Jordan ens han aturat molts tortosins i tortosines per fer-nos arribar moltes de les seues preocupacions. Que si l’enllumenat dels carrers és fosc i per la nit no es veu res, que si les voreres i els vials no s’arreglen des de fa anys i la gent ha d’anar sortejant forats, que si el contracte de recollida d’escombriaires no es compleix i els carrers continuen bruts i és que 12 anys de governs convergents sempre amb el suport d’ERC ha donat molt de si.\nPerò Jordi Jordan fa anys que, a peu de carrer, i no només ara que són eleccions, ha recullit moltes de les propostes que Movem Tortosa porta al seu programa. Durant els darrers quatre anys s’ha reunit amb multitud d’associacions, de comunitats, d’experts, i en definitiva, de ciutadans i ciutadanes que li han permès crear un programa per a les persones i amb les persones. L’objectiu bàsic és mirar a Tortosa amb ulls de futur, recuperar l’esperit de capital i convertir la ciutat en un pou d’oportunitats que la faci atractiva per a viure i per ser visitada.\nEl projecte de Movem gira al voltant de tres grans eixos, l’econòmic, el sociocultural i el patrimonial.\nEl punt més important és impulsar l’economia de la ciutat, fomentant la implantació de nous comerços, noves empreses i nous projectes que impulsin a la vegada l’ocupació de qualitat i per tant puguin atraure a la població. Aquesta no és tasca fàcil, però com diria alguna celebritat ... “la forma de iniciar és deixant de parlar i començar a fer” després d’anys d’estancament on l’actual govern convergent i ERC ens ha portat: hem perdut 2300 habitants i tot i això som de les ciutats de Catalunya amb més atur i índex de pobresa.\nEl primer pas és impulsar i posar al dia els dos polígons industrials de la ciutat, així com la creació d’un centre per impulsar empreses innovadores i crear un seguit de polítiques de suport a nous emprenedors i pimes. Volem crear una xarxa d’espais coworing així com una borsa de locals comercials així com estudiar fórmules de crèdit municipal que ajudin a finançar tot tipus d’iniciatives empresarials. Cal posar les bases per generar riquesa.\nA nivell social, volem convertir Tortosa en una ciutat més amable, còmoda i atractiva per viure i conviure. Que els ciutadans i la gent del voltant tingui més oportunitats, però també per que si senti a gust i la gaudeixi. En aquest sentit, el primer projecte és la construcció de tercer pont, que descongestionarà tot el centre de la ciutat i permetrà reequilibrar urbanísticament la ciutat.\nUn altre punt important és el desenvolupament definitiu dels terrenys de Renfe, després d’anys de promeses de convergents i ERC, per convertir-los en un gran pulmó verd que sigui una prolongació del Parc Teodor Gonzàlez, combinant-ho amb espais comercials, d’oci i de restauració per fer de Tortosa una ciutat més atractiva i moderna.\nA nivell social també volem que les persones gaudeixin de segones oportunitats i d’un envelliment actiu, per aquest motiu impulsarem polítiques socials com un pla de rescat social que deixi enrere una visió caritativa i parli d’empoderament de la ciutadania, on també hi ha d’haver una oficina municipal de mediació per evitar els desnonaments que silenciosos però reals es produeixen també sovint a Tortosa.\nTambé, i molt important, el projecte de Jordi Jordan aposta per un augment de l’oferta educativa, ja que creiem que seria primordial per a la nostra ciutat la implantació de més estudis de cicle mitjà i superior així com de graus i estudis universitaris. L’increment d’estudiants a Tortosa fomentaria el lloguer d’habitatges, l’economia del petit comerç, i com no, la contribució a la creació de nous talents. Volem ser també una ciutat jove.\nFinalment, el tercer eix, i un des més importants, és la creació d’una regidoria de patrimoni històric que planifiqui a llarg termini la recuperació i la transformació del nucli antic de la ciutat per tal de convertir-lo en un atractiu turístic que creï riquesa durant tot l’any. La idea és recuperar els més de sis quilometres de muralles i fortificacions i convertir-los en un producte turístic únic al país. Impulsant també la rehabilitació i transformació del castell de Tenasses, la dinamització del call jueu, i la recuperació del barri del Castell i de Sant Jaume, així com una verdadera rehabilitació de gran part dels habitatges. No cal que recordi que Jordi Jordan porta anys fent bandera d’aquesta qüestió perquè s’ho creu de veritat i estima el patrimoni després d’haver estat més de 7 anys president dels Amics dels Castells i Nucli Antic. Perquè hem de recordar que tenim un patrimoni cultural històric inigualable i l‘hem de recuperar i convertir en un dels eixos del motor econòmic de la ciutat.\nEsperem doncs, que aquesta vegada sí, després de 12 anys de governs convergents i ERC s’obri una nova etapa política a la ciutat, de canvi, caminant cap al futur, amb propostes positives i molt necessàries que ens tornin a fer sentir orgullosos de ser tortosins i tortosines i que puguem mirar amb més esperança i optimisme el futur de la nostra estimada ciutat. És l’hora del canvi. És l’hora de moure Tortosa.


Montblanc rehabilitarà l’antiga entrada principal de la muralla | Diari La República Checa\nMontblanc rehabilitarà l’antiga entrada principal de la muralla\nL’alcalde Josep Andreu visitant l’obra\nMontblanc ha iniciat els treballs per reconstruir l’antic portal de Sant Francesc. Situada al nord de la muralla, aquesta portalada havia estat la principal entrada d’accés de la muralla medieval de Montblanc, venint de Tarragona. Ara només es conservava una de les dues torres que sostenien la portalada, a l’inici del carrer Major. L’objectiu és reconstruir tant el portal com la torre que hi manca.\nL’actuació també permetrà guanyar més de 200 metres de pas de ronda. L’Ajuntament ja fa temps que batalla en aquesta operació, que s’eleva als 750.000 euros. Es tracta del projecte de major envergadura dels últims temps al recinte emmurallat, tant en inversió com en dimensió, i es vol executar en només un any.\nPrimer cal enderrocar un gran edifici de quatre plantes, l’antic cinema Kursaal, per alliberar espai. Una immensa bastida cobreix aquest immoble situat davant l’església de Sant Francesc. Ara fa una setmana van començar els primers treballs d’enderroc a l’interior d’aquest edifici, on fins ara hi havia habitatges i locals als baixos.\nL’alcalde Andreu destaca la importància d’aquesta obra\nL’alcalde de Montblanc, Josep Andreu, ha visitat aquest dimarts al matí aquest àmbit. Andreu recorda que l’operació ja va arrencar gairebé tres anys enrere per tal de poder enderrocar els dos immobles construïts sobre aquest tram de muralla: una vella casa pairal -coneguda com cal Contijoch, ja enderrocada- i l’antic Kursaal. Comptant tot l’àmbit, el projecte supera el milió d’euros. L’obra és possible gràcies a la subvenció de l’1,5% cultural.\n“Sense desmerèixer altres projectes, jo crec que una actuació tan gran i tan significativa no s’havia fet mai”, ha afirmat. El projecte, a més, permetrà allargar el pas de ronda des de la torre del Castlà, amb uns 200 metres més de recorregut, fins a enllaçar amb la muralla de Santa Tecla.\npreviousERC continua rebent pals per 'colar' Sánchez a la Moncloa\nnextCambrils fa una crida a la població per netejar les platges\nCarod Rovira ingressat d'urgència a causa d'un tumor


Gairebé 1.600 persones ja han visitat l’exposició “Art contemporani a El Carme. Fundació Sorigué” – Lo Campus diari\nGairebé 1.600 persones ja han visitat l’exposició “Art contemporani a El Carme. Fundació Sorigué”\nDes del passat 28 de novembre, data de la inauguració de la sala d’exposicions del Centre Cultural El Carme de Badalona, gairebé 1.600 persones han visitat la mostra «Art contemporani a El Carme. Fundació Sorigué», una exposició organitzada conjuntament entre la Universitat de Barcelona, a través del Vicerectorat de Relacions Institucionals i Cultura, l’Ajuntament de Badalona i la Fundació Sorigué. Així mateix, més de 120 persones han participat en les visites guiades gratuïtes a l’exposició que ofereix el consistori tots els diumenges de 12 a 13 h.\nLa mostra, que romandrà oberta fins al 30 de març, inclou una selecció d’obres escultòriques i fotogràfiques d’artistes de primera línia internacional pertanyents a la col·lecció de la Fundació Sorigué. Constitueix una reflexió sobre l’existència, el pas del temps, la presència del caos o la soledat de l’ésser humà. Entre els artistes representats hi ha Kiki Smith, Tony Cragg, Leonard McComb, Edgar de Souza, Chema Madoz, David Hockney, John Coplans, Cristina Iglesias, Julio Vaquero i Alberto García-Alix.\nLa vicerectora de Relacions Institucionals i Cultura, Dra. Lourdes Cirlot, està molt satisfeta amb el gran nombre de visites que està tenint l’exposició, i creu que «és molt important per a la societat establir contacte amb les obres de l’art més contemporani, ja que aquestes expressen molt sovint d’una manera metafòrica els problemes inherents a les persones en el món actual».\nA l’edifici d’El Carme, la UB també hi ofereix cursos d’idiomes impartits a través de l’Escola d’Idiomes Moderns de la Universitat, cursos temàtics de reciclatge professional, de caràcter cultural sobre literatura, història i música clàssica, cursos de formació per a les proves d’accés a la universitat i formació per a més grans de 55 anys.♦