Una pàtria d’aigües - Blog CREAF\nEl riu Mekong es divideix en 9 braços quan arriba al delta. Foto: ESA.\nAgricultors amb un búfal aquàtic al delta del Mekong. Foto: Pixabay.\nLes condicions del delta\nEl delta del Mekong té un clima monsònic, amb pluges fortes de gran potencial erosiu durant l’estació humida. La desforestació, per tant, és un risc molt gran de degradació dels sòls. D’altra banda, les zones elevades i altres parts d’Indoxina són pobres, llevat del delta, com passa sovint a les regions tropicals, ja que la vegetació reté la major part dels nutrients. El 1957, els boscos tropicals de fulla ampla cobrien la meitat de la superfície del país i 2/5 parts més tenien boscos tropicals secs i sabanes. Caldria afegir extensions considerables de bambú i, ja al delta, manglar. Només el 33% dels boscos eren verges, la major part ja havien estat alterats per sistemes de tala i crema per fer-hi cultius. Marguerite Duras descriu aquestes condicions a la seva novel·la L’amant, en part autobiogràfica, premi Goncourt el 1984, sobre el paisatge de fons d’aquell delta. Del llibre se’n va fer un film del mateix títol el 1991, dirigit per Jean-Jacques Annaud. En les seves memòries diu Duras:\nQui explicarà mai l’olor de la terra calenta que fumejava vora el riu després de la pluja. El d’algunes flors. El d’un gessamí en un jardí… El meu país natal és una pàtria d’aigües.\nDuras explica a L’Amant una història d’amor entre una escolar francesa de 14 anys i un xinés de 26, i és també una història de relacions familiars, situada a primers dels 1930, però l’entorn hi és molt present, per exemple quan es trenca un dic i la casa on viu amb la seva família és a punt de ser engolida per les aigües:\nAls volts del transbordador, el riu arriba a ran de borda, la seva aigua en moviment travessa les aigües estancades dels arrossars sense barrejar-s’hi. Ha arrossegat tot el que ha trobat des del Tonlesap, la selva cambodjana. S’enduu tot el que li surt al pas, cabanes de palla, selves, incendis apagats, ocells morts, gossos morts, tigres, búfals ofegats, homes ofegats, illes de jacints d’aigua aglomerades, tot marxa cap el Pacífic, res té temps d’enfonsar-se, tot s’ho enduu la tempesta profunda i vertiginosa del corrent interior, tot queda en suspens en la superfície per la força del riu. (…) La casa està construïda en un terraplè que l’aïlla del jardí, de les serps, dels escorpins, de les formigues roges, de les inundacions del Mekong, de les que segueixen als grans tifons del monsó. Aquesta elevació de la casa sobre el sòl permet rentar-la amb grans cubells d’aigua, regar-la del tot, com un hort.\nLes encertades prediccions de Graham Greene\nEl Mekong i tota la Indoxina han estat escenaris de llarguíssims conflictes bèl·lics al llarg del segle XX. Una novel·la important per entendre’ls és L’americà pacífic (1965; hi ha edicions amb el títol de L’americà tranquil), de Graham Greene, publicada en anglès el 1955 i situada a Indoxina entre 1952 i 1955, sobretot a Saigon, amb dos protagonistes, un periodista anglès i un agent encobert de la CIA. El tema és el mal ús de la propaganda ianqui: s’hi fa una crítica dels objectius de la política exterior americana, ben abans de la intervenció directa dels Estats Units. El film The Quiet American, de 1958, dirigida per Joseph Mankiewitz, un gran director però d’idees molt dretanes, alterà la història de Greene: va culpabilitzar els nord-vietnamites dels atemptats terroristes (a la novel·la són provocacions anticomunistes), l’espia americà al film no era espia, i es perdia el missatge contra la guerra de Greene, que naturalment s’enfadà molt. La versió de 2002, dirigida per Philip Noyce, amb Michel Caine, és molt més fidel al llibre, que segons New York Times fou la bíblia dels periodistes que van anar a Vietnam: predeia amb anys d’anticipació les polítiques que seguiren allà els Estats Units… La vida al delta del Mekong, va ser filmada magníficament a Vides flotants (2010) per Quanng Binh Nguyen Phan, sobre una novel·la de Nguyen Ngoc Tu.\nFotograma de la pel·lícula The Quiet American (1958), de J.M. Mankiewicz. Imatge: manhhai via Flickr.\nEls efectes de la guerra sobre l’entorn del delta\nSeguint el pronòstic de Greene, els americans van entrar en guerra. Entre 1964 i 1973, van deixar caure sobre Vietnam, Cambodja i Laos més de 2 milions de tones de bombes. De l’ordre de 100.000 hectàrees de boscos van ser arrasades completament i 5 milions d’hectàrees més foren afectades. Unes 150.000 eren de manglars. Aquestes bombes han produït una compactació dels sòls i en els seus cràters embassats hi ha proliferat el mosquit Anopheles maculatus, vector de la malària. A més, es llençaren herbicides en immenses quantitats: unes 100.000 tones sobre el 44% de l’àrea total del delta. L’objectiu era impedir que els guerrillers del Vietcong trobessin amagatall i que els pagesos els ajudessin. Aquests herbicides eren barreges de productes, alguns molt actius, com el famós Agent Taronja, que conté una dioxina cancerígena i mutàgena els efectes de la qual han estat molt greus: nens nascuts amb deformacions, alta freqüència de càncers, sobretot de fetge, etc., així que, a més de defoliació, es causaren moltes morts de persones, ocells, bestiar i peixos. Els efectes de la dioxina perduren encara avui, mig segle després, i el govern de Vietnam parla de 1.300.000 nens amb algun tipus de discapacitat. Més de 200.000 americans van ser examinats com a possibles afectats i molts fills d’aquests soldats van presentar també discapacitats.\nGrup de nens amb discapacitats derivades de l’agent taronja a Vietnam. Foto: Alexis Duclos via Wikimedia Commons.\nTambé es llançà napalm i es van emprar parelles de bulldozers que suportaven, amb cadenes enormes, unes fulles d’acer de 3 m d’ample amb les que s’obrien pas en el bosc eliminant els arbres i malmetent considerablement el sòl superficial, per evitar que els guerrillers del Vietcong s’amaguessin als boscos i paressin emboscades. Els manglars de Rhizophora spiculata també van ser molt atacats i la degradació del sòl en aquests hàbitats ha estat considerable. El 1968, els nord-americans van mirar de separar el Vietcong de la població traslladant els pagesos a les ciutats. Entre una cosa i altra, l’estructura rural del Vietnam del Sud i del delta va quedar pràcticament destrossada. El 2012, s’activà un pla nord-americà, compensatori d’aquestes destruccions, destinat a la neteja de la zona de Da Nang, una ciutat de prop d’un milió d’habitants que és una de les destinacions turístiques més importants del Vietnam: prop del seu aeroport els americans hi van tenir durant la guerra un dipòsit de bidons d’Agent Taronja.\nFotografia de Phan Thi Kim Phúc, la nena que es va convertir en símbol de la guerra del Vietnam per patir els efectes del naplam. Foto: Nick Ut, pujada per manhhai via Flickr.\nEl què ha anat passant a Cambodja, a Laos i a part del sud de Xina ha afectat també la conca del Mekong. De la guerra química en aquests països no se’n sap gran cosa. Guerres, tales i conflictes socials han deixat els sòls exposats a les precipitacions i s’han erosionat, han perdut nutrients o han desenvolupat una crosta dura (procés, aquest darrer, que s’anomena laterització). Les zones desforestades deixen córrer l’aigua i el risc d’inundació augmenta durant les pluges estivals, mentre que els hiverns han esdevingut més secs. Es diu que Ronald Reagan va fer el següent comentari:\nÉs estúpid parlar de quants anys hem de passar a les jungles de Vietnam quan podríem asfaltar tot el país sencer, pintar-hi ratlles grogues i fer-ne places d’aparcament i encara anar a casa per Nadal.\nUna fanfarroneria que seria ben pròpia de Trump. Reagan pensava que la veritable lliçó a treure de la guerra del Vietnam és que la seguretat en el propòsit i l’execució implacable guanyen les guerres. El General LeMay creia que calia dir francament als vietnamites que si no cessaven en les seves agressions els bombardejarien fins tornar-los a l’Edat de Pedra. L’odi dels imperis contra un enemic petit però impossible de doblegar, que deixa el seu poder en ridícul, pot ser així de brutal. Res de nou. Els romans van fer salar les terres de Cartago. Durant les guerres, la destrucció de l’entorn ha estat una tàctica aplicada sovint, que es coneix com de terra cremada. En les guerres de l’Antiguitat es cremaven els conreus, especialment els camps de cereals i els magatzems d’aliments, però això s’amplià aviat a la destrucció de refugis, vies de transport i tot el que pogués ser necessari per a la vida de les poblacions enemigues. Hi ha molts exemples històrics, potser el més conegut és el de l’exèrcit rus que, en retirar-se, practicà una política de terra cremada per tal que el de Napoleó i després el de Hitler haguessin d’avançar sense trobar recursos i refugis contra el fred, esgotant-se abans d’arribar a Moscou i quedant debilitats davant un contraatac que acabà en ambdós casos derrotant-los.\nBatalla de Krasnoi. Pintura: Peter von Hess via Wikimedia Commons.\nCambodja i els Khmers rojos\nA Cambodja, en el període dels khmers rojos (1975-79) que va seguir a la guerra de Vietnam, el govern comunista de Pol Pot va intentar crear un sistema lliure de qualsevol temptació burgesa executant tots els “sospitosos”, començant pels polítics opositors i els intel·lectuals, metges i altres universitaris, esportistes, etc… Un genocidi de prop de dos milions de persones assassinades, mortes de fam o d’esgotament físic per excés de treball. Va fer cremar biblioteques, va prohibir l’ús de medicaments i fins i tot d’ulleres (que considerava símbol d’intel·lectualisme: només per dur-ne ja podies ser executat), va fer destruir els vehicles motoritzats. Es regulà tot. Cada ciutadà havia d’entregar diàriament dos litres d’orina per adob. La gent de les ciutats fou enviada al camp, perquè sols els pagesos eren considerats sans d’esperit. Pol Pot va fer evacuar totalment Phnom Penh, amb l’excusa d’un possible atac nord-americà, evacuació que es va fer a peu o en carro, joves i vells i malalts, i molta gent va morir en aquesta evacuació. Es tracta d’un cas de re-ruralització forçada que no pot agradar ni als més oposats al creixement urbà.\nChum Mey és un dels 15 supervivents de la presó de Tuol Seng, on durant el genocidi de 1975 van ser assassinades 20.000 persones. Foto: Iwan T via Flickr.\nPol Pot, pro-xinès, va cometre l’error d’atacar alguns llocs del Vietnam i aquest país envaí Cambodja i hi establí un govern pro-soviètic. És trist que l’ONU, amb el suport dels Estats Units, la Xina i Tailàndia, va reconèixer com a legítim el govern genocida de Pol Pot, però aquest va veure cada cop més reduït el seu territori i les baralles internes van dispersar els khmers rojos. Pol Pot morí d’un atac de cor el 1998 sota arrest domiciliari i mai fou jutjat. El film Els crits del silenci (1984), de Roland Joffé, explica la vida d’un periodista americà i el seu amic cambodjà durant el domini dels khmers rojos. Cambodja és un país relativament petit, però el seu drama humà és a l’alçada dels més terribles episodis del sanguinari segle passat.\nVista de Phnom Penh des d’un helicòpter estatunidenc el 1975. Foto: Departament of Defense Phoco (USMC) A150857 via Wikimedia Commons.\nAquest malson dugué als acords de 1991 a París i a un procés de pau que no acabà fins 1995. Avui encara Cambodja pateix un grau enorme de corrupció, les infraestructures bàsiques són quasi inexistents, hi ha explotació sexual i cap respecte pels drets humans ni la llibertat d’expressió. Els boscos s’estan talant il·legalment sense que el govern ho impedeixi (ben al contrari) i la fusta s’exporta a la Xina. L’expropiació de terres de conreu i boscos per fer concessions a grans corporacions ha desplaçat unes 700.000 persones sense consultar-les ni compensar-les (segons explica el grup Licadho de drets humans d’aquell país). En 14 anys, les empreses agro-industrials han talat uns 14.000 km2 de jungla per plantar cautxú, palma d’oli, canya de sucre, cassava, etc. Un altre informe parla de 2.000 km2 perduts anualment. Pot ser el país amb la desforestació més ràpida de tot el món (si no el supera ja el Brasil de Bolsonaro). S’han produït assassinats i amenaces de mort contra els qui s’oposen a la devastació. La policia no actua. Hi ha organitzacions populars que sí, i confisquen fusta, serradores i fins i tot bulldozers quan poden, dient que les tornaran quan a ells els hi tornin les seves terres. Però en mig d’aquest batibull s’hi està desenvolupant l’eco-turisme, amb el suport del Fons Pel Medi Ambient Mundial…\nCaminada pel dret a la terra a Cambodja. Foto: Witness.org via Flickr.\nL’exèrcit nord-vietnamita, en lluita contra els nord-americans i el Vietnam del Sud, va ocupar posicions a Laos i va organitzar una guerrilla local, el Pathet Lao, a la que donava suport amb armes. Els americans van respondre amb més de mig milió d’atacs aeris amb B-52 que es calcula que van deixar caure, entre 1964 i 1973 una mitjana de mitja tona d’explosius (bombes de raïm) per habitant sobre les zones on es concentrava més població. No cal dir que això provocà terribles efectes ambientals. Els morts van ser de l’ordre d’un milió. Es diu que no queda cap edifici anterior als bombardejos. Com que el Pathet Lao i els nord-vietnamites van destruir l’exèrcit reial de Laos, la lluita sobre el terreny va enfrontar els comunistes amb els americans i els seus aliats tailandesos. El rei va abdicar a finals de 1975, ja després de la caiguda de Saigon i es creà la República Democràtica de Laos, sota la protecció de les tropes de Vietnam del Nord, que no es van retirar del país fins 1990. Laos segueix sota una forta influència vietnamita.\nLa pressió urbanística sobre el riu Mekong és més que evident. Foto: Daniel Berthold via Wikimedia Commons.\nDesprés de les guerres, les alteracions en l’entorn degudes a la construcció d’embassaments gegants, la desforestació, l’alteració del litoral i el creixement urbà han dut a una situació que, amb l’escalfament global, esdevé molt inquietant. D’embassaments n’hi ha sis d’enormes a la Xina que afecten molt el funcionament hidrològic de la conca, la seva geomorfologia i els sediments (reduïts entre el 33 i el 50%) que arriben al delta del Mekong. A Laos, ja fa 50 anys, es van començar a construir un seguit de grans embassaments per produir electricitat. Els propers anys es construiran almenys 70 grans embassaments nous. L’ambició del país és ser el més avançat en energies netes, part de les quals es vendran als països veïns, i potser Laos es podrà beneficiar si els països rics paguen per les seves emissions als productors d’energia neta en el mercat del carboni. Però el cabal del riu aigües avall dels embassaments s’ha reduït un 10% els darrers 30 anys.\nEl riu Mekong travessa cinc països: La Xina (on rep el nom de Lancang), Laos, Tailàndia, Cambodja i Vietnam. Mapa: Shannon1 via Wikimedia Commons.\nLa idea del govern de Laos és construir la presa més important a Don Sahon, que és a tocar de la frontera amb Cambodja. Inundaria un territori molt extens i també bloquejaria l’únic canal que funciona tot l’any com a ruta pels peixos migratoris. Alguns hidròlegs creuen que l’impacte d’aquesta presa serà molt greu pel delta i per part dels seus habitants. Cambodja ha renunciat a construir un parell de grans preses sobre el Mekong, però la resta de projectes sobre afluents segueix en peu. Són uns 40 embassaments, en teoria per defensar-se del canvi climàtic. La inundació d’amples territoris cambodjans forçarà a desallotjar poblats tribals, com passa en el cas esmentat de Don Sahong a Laos, on hi ha un centenar de poblats amenaçats de desaparició. Aquests poblats, que sempre han viscut de la pesca, l’arròs, la caça i la recol·lecció, són accessibles només amb embarcacions o ciclomotors, ja que no hi ha carreteres. La gent que hi viu creuen en els esperits del bosc i en el déu del riu, i és al riu a qui resen per demanar bones collites. Una part d’aquestes poblacions s’oposen a ser traslladades, rebutgen les noves cases (totes iguals) i terres que els ofereixen, i estan ressentides amb la companyia constructora perquè s’ha apropiat de turons que havien considerat seus des de sempre. Els que s’han desplaçat han trobat que l’electricitat promesa no estava connectada, el centre d’atenció sanitària no estava encara acabat, el terreny era fangós i les cases molt petites, d’una sola habitació, i sense aigua potable, amb goteres i wàters exteriors dels que brolla l’aigua. A més, necessiten diners per pagar serveis, però aquesta gent no guanya diners, ja que la seva economia és de subsistència. Els embassaments a la Xina, Laos i Cambodja reduiran les aportacions de sediments al delta i també la biomassa de peixos en el conjunt del delta s’ha calculat que disminuirà més d’un 9%, i per tant les captures que donen la major part de les proteïnes que consumeixen els pobladors. Això i les noves condicions climàtiques han obligat a diversificar els conreus. Per desgràcia, una de les conseqüències de l’increment de la temperatura per l’escalfament global ha estat l’aparició de plagues que abans eren rares o desconegudes, fet que obliga a l’ús de més plaguicides. Les previsions són que l’augment tèrmic redueixi la producció d’arròs entre un 15 i un 25%. Això pot ser crític per a milions de persones. Per evitar-ho, s’ha iniciat una carrera per obtenir noves varietats més resistents d’arròs.\nArrossars al delta del Mekong, Vietnam, en una imatge del satèl·lit Copernicus Sentinel1. Foto: Agència Espacial Europea (ESA) via Flickr.\nAvui viuen al delta del Mekong uns 70 milions de persones, les quals depenen per la seva alimentació del sistema fluvial que permet pescar i cultivar l’arròs. El riu, ja a Vietnam, es divideix en nou boques en arribar al mar del Sud de la Xina. El paisatge del delta és una xarxa de canals, dics, arrossars, i petits pobles, amb cultius intensius. Des de 1990, unes 600.000 hectàrees s’han convertit en arrossars que donen tres collites anuals: al delta del Mekong s´hi produeix el 20% de l’arròs mundial. Aquests arrossars eren boscos i manglars fa 60 anys. Els manglars suposaven una protecció contra l’efecte dels tifons i les pujades del mar, però van ser eliminats per la guerra i per augmentar els arrossars, i també van patir quan els pobles litorals van començar a criar gambes, perquè per fer-ho necessitaven aigua de mar que treien de pous o duien amb canals, salinitzant els manglars. D’aquests ara només en queden vestigis i els poblats estan més en risc per les marees i tempestes, risc que s’incrementa a mesura que puja el nivell del mar.\nManglar de palmes en el delta del Mekong, Vietnam. Foto: autan via Flickr.\nEl delta està essent seriosament afectat pel canvi climàtic. Hi ha episodis de clima més extrem, amb sequeres més llargues, pluges més fortes, inundacions majors i temperatures molt més elevades de les que mai s’hi havien observat. El nivell del mar seguirà pujant, erosionant la costa i inundant progressivament el litoral pla. A més, els deltes, en general, pateixen processos d’enfonsament del terreny (el que es coneix tècnicament com a subsidència), sobretot quan s’interromp amb embassaments l’arribada de nous sediments: els embassaments a Laos i Cambodja que estan en projecte, afectaran, segons els experts, la seguretat alimentària de la població local (i no només la local). Ara, al delta del Mekong ja hi arriben només la meitat de sediments que el 1990 (el problema el coneixem bé pel cas del delta de l’Ebre).\nEl delta del Mekong vist des de l’espai. Imatge: Agència Espacial Europea (ESA) via Wikimedia Commons.\nA la manca d’arribada de sediments s’afegeix que hi ha extracció de sorres per a la construcció (un tema que també va ser un problema al delta del Llobregat). Una pujada del mar de 50 cm obligaria a evacuar milions de persones. Les marees altes i la salinitat ja avui tenen efectes negatius. L’aigua de mar de vegades sobrepassa els dics i perjudica la pesca i l’arròs, i és que el nivell del mar ha pujat un pam els darrers 50 anys. Si es compleix el pronòstic de l’ONU, el 2050 haurà pujat 26 cm més i el 70% de la ciutat més poblada de Vietnam, Ciutat Ho-Chi-Minh, podria quedar inundat. És una de les 10 grans ciutats del món més vulnerables al canvi climàtic. El 60% de la població urbana de Vietnam viu a només 1,5 metres per sobre de l’actual nivell del mar. Paradoxalment, en molts llocs del delta d’un dels cinc rius més llargs del món, un dels problemes més seriosos és disposar d’aigua dolça potable.\nHo-Chi-Minh és la ciutat més poblada de Vietnam i una de les 10 grans ciutats del món més vulnerables al canvi climàtic. Foto: Yuichi Kosio via Flickr.\nEl problema general de les zones humides\nEls problemes de les zones humides costaneres no es limiten al delta del Mekong o a l’Ebre i el Llobregat, al Mississipi i a la Mesopotàmia. Com deia al començament, són molt generals, i el canvi climàtic les amenaça totes. L’informe de la Intergovernmental Science-Policy Platform on Biodiversity and Ecosystem Services (IPBES 2018) ja assenyalava que els aiguamolls estan entre els ecosistemes més alterats, i que el 87% han estat destruïts durant els darrers tres segles. A escala mundial, entre 1996 i 2010, almenys un 12% dels manglars han estat destruïts (Thomas et al. 2017)… A la Xina, els darrers 50 anys s’han destruït la meitat d’aquests espais per construir murs marítims i edificar en els terrenys “recuperats”, però el govern xinès, el 2018, anuncià que els projectes que no estiguin autoritzats seran aturats i s’enderrocaran les construccions que ja s’hagin fet, i que d’ara endavant només es permetran aquells que serveixin a propòsits molt específics, com és la defensa nacional. El delta del Pearl, a la Xina, és la major i més poblada zona urbana del planeta, amb una xarxa de ciutats de 120 milions d’habitants i una de les regions amb una economia més dinàmica de l’Àsia. També allà, el ràpid creixement comporta problemes d’abastiment en aigua potable, ja que la qualitat de la dels rius ha baixat molt. Una quarta part de les espècies de peixos estan en risc d’extinció. La pujada del nivell del mar és una amenaça seriosa.\nHong Kong està situada en el delta del Pearl, la zona urbana més gran i més poblada del planeta. Foto: Benh LIEU SONG via Wikimedia Commons.\nUns mots sobre el risc creixent d’inundacions lligat a la pujada del nivell del mar. Es calcula que, si ara es considera que un esdeveniment d’aquest tipus és possible un cop cada segle, el 2050 ho serà, si seguim en la tendència actual, cada entre 1 i 5 anys en determinades àrees del planeta (que inclouen Barcelona, l’Empordà, l’àrea de l’estret de Gibraltar, Lisboa, Galícia i el País Basc, el Regne Unit, litorals mediterranis de França i Itàlia occidental, a més de Bangla Desh, el delta del Nil, gran part de les costes d’Amèrica del Nord, el Japó, la Xina meridional, etc.). La construcció de sistemes de mitigació vol temps i inversions i no podem esperar vint anys a reaccionar.\nAlgunes qüestions sobre la biodiversitat\nUn tema de conservació que preocupa al Mekong i altres llocs és el dels peixos migradors davant la proliferació d’embassaments per generar energia i altres usos que fragmenten els seus hàbitats. Recentment, aquesta qüestió ha estat plantejada per la conca amazònica occidental, on hi ha 142 embassaments hidroelèctrics ja fets o en procés i 160 més en estudi. La primera espècie que ja està afectada és el “dorado” (Brachyplatystoma rousseauxii), un peix que arriba als 2 metres de llarg i que està desapareixent. Les rescloses li impedeixen arribar als llocs on posa els ous i, encara que en alguns casos s’han habilitat canals per permetre-li el pas, el sistema no funciona, potser perquè l’alteració del corrent fa que el peix defugi aquests passos.\nDibuix de Brachyplatystoma rousseauxii fet per Jaques Burkhardt el 1865. Imatge: Ernst Mayr Library, Museum of Comparative Zoology, Hardward University, via Flickr.\nA més dels peixos, altres animals, per exemple mamífers com els dofins d’aigua dolça i les llúdrigues, solen migrar amunt i avall dels rius amazònics i es poden veure afectats. Els embassaments impedeixen les inundacions parcials dels boscos a l’estació més plujosa, que molts peixos aprofitaven per trobar complements alimentaris, sobretot fruits, a la dispersió dels quals contribuïen, i això pot canviar substancialment l’ecosistema. Com que l’oportunisme és habitual en la natura, altres espècies estan canviant els seus costums, però no sabem els efectes que això provocarà. Hi ha projectes de drenatge de rius per facilitar la navegació al Perú i la perillosa política de Bolsonaro d’aprofitament de les selves al Brasil, que també poden tenir efectes importants. I, naturalment, hi ha processos de retenció de sediments, desforestació i canvi climàtic que són molt generals (Fraser, 2018).\nGrup de daurades grosses (Pluvialis apricaria) i fredelugues (Vanellus vanellus) al delta del Llobregat. Foto: Ferran Pestaña via Wikimedia Commons.\nEls deltes són llocs d’especial importància per a la biodiversitat i per a la vida de molts milions de persones. En tots ells hi ha riscos de subsidència, manca de sediments nous, salinització, pujada del nivell del mar i regressió. Si no canvien les dinàmiques actuals, el seu futur és molt fosc. Avui ens toca de prop, a més del delta de l’Ebre, en franca recessió, el del delta del Llobregat, amenaçat pels projectes d’expansió de l’aeroport i el port. El febrer d’enguany, la Comissió Europea va obrir expedient a Espanya per deixadesa ambiental en la protecció del delta del Llobregat, inclòs en la Xarxa Natura 2000 i considerat de gran importància pels ocells migratoris. En aquest país nostre, encara es veu sempre com la solució més fàcil destruir els espais naturals, per més que la seva importància estigui internacionalment reconeguda. En això, no avancem. D’immediat es critica la “cultura del no” que impedeix el progrés econòmic, quan si hi ha una cultura del no és com a resposta a la cultura del “toma el dinero y corre”, aprofitant l’expressió de Woody Allen, que ha dut a tants desastres urbanístics: el no és un clam per demanar un planejament que posi en el lloc que es mereix la protecció de l’entorn. Per davant de facilitar el turisme de masses i borratxeres, sens dubte. Aquests defensors del “progrés” són sovint els que ens avisen que caldrà anar pensant en marxar a un altre planeta, com si n’hi hagués algun d’habitable a quatre passes. La Terra, contaminada i malalta dels nostres excessos, encara és molt més habitable que cap altre lloc de l’espai conegut i colonitzable, no diguem que Mart, on les condicions són molt més difícils. I si hi hagués un planeta a alguns anys llum, com hi duríem 7500 milions de persones? Només fugirien els que s’haurien enriquit destruint el nostre món. Més val preservar la Terra. Però els deltes son al capdavant de la llista de vulnerabilitats davant l’escalfament global i l’expansió urbana, i no són només importants pels ocells que hi viuen; ho són per tots nosaltres. Tinguem-ho present.\nUn treball d’investigadores del CSIC i del CREAF destaquen que les plantes silvestres són més fèrtils i resistents a les plagues que les varietats de\nVeronica Couto Antelo\t5 de desembre de 2019\nAnna Ramon\t4 d'octubre de 2019\nSegona entrega sobre Mesopotàmia. Ens situem al llarg del segle XX, quan els canvis polítics i socials van provocar que la gent de la zona\nJaume Terradas\t21 d'agost de 2018\nDurant dues setmanes del mes de maig, l’investigador del CSIC al CREAF Josep Peñuelas va visitar el país asiàtic. Peñuelas col·labora habitualment amb personal investigador\nCREAF\t15 de juny de 2018\nL’aforestació és un tipus de canvi en els usos del sòl destinat a la producció de fusta, la conservació d’aigua i sòl, incrementar l’emmagatzematge de\nCREAF\t19 de març de 2018


El Museu de Belles Arts amplia la seua col·lecció amb la pintura flamenca del llegat Gerstenmaier - Comunicació - Generalitat Valenciana\nEl Museu de Belles Arts amplia la seua col·lecció amb la pintura flamenca d...\nEl Museu de Belles Arts amplia la seua col·lecció amb la pintura flamenca del llegat Gerstenmaier\nValència (14.12.2021). La secretària autonòmica de Cultura i Esport, Raquel Tamarit, acompanyada per la directora general de Cultura i Patrimoni, Carmen Amoraga, el director del Museu de Belles Arts de València, Pablo González Tornel, i l'impulsor de la donació del llegat artístic, Leoncio Fernández Vallejo, ha presentat l'ampliació de la col·lecció permanent del Museu de Belles Arts amb la incorporació de setze noves pintures pertanyents al llegat de Hans Rudolf Gerstenmaier.\nLa secretària autonòmica de Cultura i Esport, Raquel Tamarit, ha destacat «l'enorme generositat de Hans Rudolf Gerstenmaier i Leoncio Fernández Vallejo per confiar un llegat excepcional al nostre Museu. El Belles Arts de València enriqueix amb això encara més la col·lecció de pintura barroca en el seu àmbit més internacional i se situa com a espai de referència i de visita obligada de la ciutat. Sens dubte aquestes obres ocupen ja el lloc que es mereixen en el nostre espai expositiu».\nEl director del Museu de Belles Arts, Pablo González Tornel, ha assenyalat que «el llegat de Hans Rudolf Gerstenmaier, com en el seu moment la monumental donació de Pere Maria Orts i Bosch, espongen la col·lecció del Museu de Belles Arts de València i la reactiven en l'àmbit internacional». González Tornel ha destacat que «el llegat Gerstenmaier s'imbrica perfectament en la magnífica col·lecció de pintura barroca del Museu i dialoga amb altres peces com el retrat de Francesc de Moncada d'Anton van Dyck».\nIgualment, el Director ha subratllat que «l'altíssima qualitat de les peces que componen el llegat, així com l'excel·lent estat de conservació, converteixen la col·lecció de pintura flamenca en una de les joies del Museu».\nLes obres que poden visitar-se des de hui, un conjunt de pintures de l'escola d'Anvers de finals del segle XVI i principis del segle XVII, s'integren a les sales de la primera planta de la col·lecció permanent del Museu.\nLa col·lecció de pintura flamenca de Hans Rudolf Gerstenmaier i Leoncio Fernández Vallejo\nHans Rudolf Gerstenmaier (1934-2021) va llegar en el seu testament al Museu de Belles Arts de València quaranta-una de les peces de la seua col·lecció de pintura flamenca del Barroc. El llegat inclou una exquisida selecció de vint-i-tres estampes de variada temàtica que, per la seua delicadesa, només podran exhibir-se de manera temporal. D'una banda, estan les magnífiques sèries mitològiques de Johan Sadeler i Hendrick Goltzius, i, per un altre, els magnífics retrats gravats a partir de dissenys de Rubens i Van Dyck. La col·lecció pictòrica, per la seua part, està construïda amb un mesurat equilibri entre la figura humana i la naturalesa.\nLa figuració, sobretot de temàtica religiosa, s'arraïma al voltant de l'espectacular Mare de Déu amb l'Infant, eixida del taller de Peter Paul Rubens. Aquesta és, sens dubte, una obra mestra en la qual l'halo religiós s'esvaeix per a convertir l'escena en el retrat viu de l'amor maternal; una mare preocupada pel funest destí del seu fill, cap al qual camina amb pas ferm. Al seu al voltant, la gran pintura flamenca, sobretot la gestada en el focus d'Anvers, es desplega en obres com el Calvari d'Adriaen Thomasz Key o l'Adoració dels pastors de Marten de Vos.\nLa plasmació de la naturalesa, viva o morta, té com a centre la monumental natura morta de Jan van Kessel, la major de les pintades pel mestre. No obstant això, probablement els espectaculars florers de Gaspar Pieter Verbruggen, I i II, són les peces més impactants d'aquest grup. A aquests i altres lluents fragments de naturalesa congelada caldria afegir el magnífic paisatge pintat per Joost de Momper, que completa el fantàstic panorama de la col·lecció entorn de la pintura de gènere.\nAmb l'ingrés de la Col·lecció Gerstenmaier en el Museu de Belles Arts de València s'ha realitzat un vertader regal a la societat. Gràcies a la generositat de Hans Rudolf i Leoncio el Museu ha sigut capaç de construir un discurs molt més complet i suggeridor sobre el Barroc en el qual Itàlia, Espanya i Flandes dialoguen amb la mateixa fluïdesa que en el segle XVII.


La Reddis subvenciona quatre centres de Reus per comprar llibres de text | NacióReus\nL’import global de la donació és de 10.000€\nper Redacció, Reus, 7 d'octubre de 2015 a les 09:51 |\nAquesta informació es va publicar originalment el 7 d'octubre de 2015 i, per tant, la informació que hi apareix fa referència a la data especificada.\nLa Fundació Privada Reddis atorga una subvenció a diversos centres d’ensenyament de Reus. Foto: ReusDiari.cat.\nLa Fundació Privada Reddis va realitzar una aportació econòmica de 10.000 euros a 4 centres d’ensenyament de Reus que anirà destinada a la compra de llibres de text amb la finalitat de compensar desigualtats socials i d’establir un fons que pugui servir per a alumnes d’altres cursos escolars. Aquest és el quart any consecutiu que la Fundació atorga aquesta ajuda a diversos centres d’ensenyament de la ciutat.\nSi bé fins ara sempre havien estat les escoles de primària qui havien gaudit de la subvenció, enguany la novetat és que s’han incorporat dos centres d’ensenyament secundari. El criteri establert per la Fundació ha estat atorgar la quantitat de 1.000 euros per línia, que cada centre distribuirà en funció dels alumnes amb més dificultats econòmiques que tingui.\nEls centres que s’han beneficiat d’aquest ajut per al curs 2015-2016 han estat: l’Institut Josep Tapiró, l’Institut Roseta Mauri, l’Escola La Vitxeta i l’Escola Els Ganxets. En total, 112 nens i nenes d’aquests 4 centres podran disposar dels llibres de text sense cap cost gràcies a la subvenció de la Fundació.\nSocietat, Reddis, subvencions, ajuda, llibres de text, Reus


Hospitals en Wilmsdorf - Directori - Llistat - Guia - Hospital - Altres ciutats a schleswig-holstein - Schleswig-holstein - Alemanya - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per país › Alemanya › Schleswig-holstein › Altres ciutats a schleswig-holstein › Hospitals en wilmsdorf\nHospitals en wilmsdorf Altres ciutats a schleswig-holstein > Schleswig-holstein > Alemanya\nÉs la primera vegada que visiteu Alemanya? Si és així, és normal que se senti una mica perdut i no sap quins són els Hospitals en Wilmsdorf que podrien servir si té una emergència mèdica. Us oferim una guia molt útil, on podeu observar tot el que fa referència als hospitals, de manera que pugueu contactar si és necessari.\nAmb quina freqüència molts dels 0 habitants de Wilmsdorf no necessitaven atenció mèdica urgent, ja sigui per la urgència de la mateixa malaltia, a causa de l'ansietat que causa un dubte sobre el seu estat de salut i que podria trobar un telèfon D'un dels Hospitals en Wilmsdorf que funciona bé ... Aquí trobareu tots els telèfons d'atenció a pacients de tots els hospitals d'aquesta àrea geogràfica.\nSi treballeu en qualsevol dels Hospitals en Wilmsdorf i heu vist que cap de la informació d'aquest lloc web no es correspon amb la realitat, com ara el número de telèfon o la ubicació del mapa, contacteu amb nosaltres.\nEns complau informar-los que tenim un registre extensiu d'hospitals públics Wilmsdorf (Alemanya). Simplement introduïu i trieu el que més us agrada, a causa de la proximitat a la vostra ubicació o potser per la seva reputació\nWilmsdorf (Alemanya) té diversos centres hospitalaris privats als quals podeu anar si és necessari. Són el millor outlet quan no es vol o no pot esperar l'atenció mèdica retardada dels hospitals públics. Trobeu aquí una llista amb els comentaris d'altres usuaris sobre cada hospital privat i preneu una decisió acurada\nDrk Krankenhaus Grevesmuhlen- (Situat a 27.81 km)\nMedizinisches Laserzentrum Lübeck GmbH- (Situat a 14.38 km)\nKatholische Marien Krankenhaus Lubeck- (Situat a 12.32 km)\nSana Kliniken Lubeck Krankenhaus Sud- (Situat a 13.51 km)\nLungenClinic Grosshansdorf (Krankenhaus Großhansdorf)- (Situat a 46.57 km)\nKatholisches Kinderkrankenhaus Wilhelmstift- (Situat a 57.85 km)\nDrk Krankenhaus Mölln Ratzeburg- (Situat a 29.62 km)\nResearch Center Borstel- (Situat a 41.34 km)\nPark Klinik Manhagen- (Situat a 47.49 km)\nFriedrich Ebert Krankenhaus Neumunster- (Situat a 53.06 km)


Dom Tower Apartment I Utrecht Països Baixos - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Dom Tower Apartment I\nConvenientment situat a Utrecht, City Goose Apartment és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nCity Goose Apartment ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, balcó/terrassa, estació d'Ipod, ventilador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de City Goose Apartment la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Utrecht.\nCal que informeu el Dom Tower Apartment I de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 200 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


Les obres del Corredor Mediterrani obligaran a tallar uns quatre mesos l'R4 a Martorell\nLes obres del corredor mediterrani obligaran a tallar uns quatre mesos la R4 a Martorell\nOperaris d’Adif treballen de fa unes quantes setmanes en les obres per a instal·lar la via d’amplada internacional entre Castellbisbal (Vallès Occidental) i Martorell (Baix Llobregat), una infraestructura imprescindible per a desplegar el corredor mediterrani. Arran de la complexitat de les obres, l’estiu vinent caldrà tallar la línia R4 de rodalia durant tres o quatre mesos entre Martorell i el Penedès. Les obres costaran 109 milions d’euros, comptant la licitació i els materials.\nDurant una visita d’obres, Alejandro Faundez, sots-director de Construcció d’Adif, ha explicat que l’alternativa al tancament era un any i mig de circulació degradada a via única, cosa que hauria tingut perjudicis cada dia. Quan encara falta un any, Adif i els operadors estudien un pla de transport alternatiu per a minimitzar les afectacions.\nAquest tram de via és un dels més transitats de l’estat espanyol. Cada setmana hi passen uns 1.500 combois, entre els de la R4 i els de mercaderies. Faundez ha explicat que la complexitat de les obres està en el fet que s’han de reformar quatre túnels, entre els quals el que passa pel nucli urbà de Martorell. Aquest, de poc més de 1.000 metres, és el més complex, perquè té habitatges al costat.\nAlejandro Faundez ha destacat que que la connexió del tram amb l’estació de Castellbisbal, que ja està unida amb Catalunya Nord per ample internacional, permetrà que empreses com Seat, Celsa, els ports de Barcelona o Tarragona i el seu Complex Petroquímic, ‘guanyin en competitivitat’ al poder enviar les seves mercaderies directament sense haver de passar per Portbou a fer el canvi de l’ample ibèric a l’internacional. ‘Més que freqüències, es guanyarà un estalvi en temps i costos. A Portbou es perden entre dos i tres hores i uns 3.000 euros’, ha assenyalat.


ITW acusa Marchena de perdre la seva “imparcialitat objectiva” com a jutge afavorint les acusacions\nEn un comunicat, ITW s’ha queixat que Marchena “ha limitat les declaracions dels testimonis” que explicaven com havien viscut l’1 d’octubre i expressaven sentiments de por o estupefacció respecte a l’actitud dels agents policials. En canvi, la sala va admetre els testimonis dels cossos policials “esplaiant-se sobre els sentiments d’odi” que havien vist en els concentrats, amb valoracions i comparacions amb Euskadi, quan el terrorisme estava actiu. Segons alguns observadors, les interrupcions de Marchena no es van realitzar de manera equitativa, perquè tallava contínuament les defenses mentre que tenia més consideració amb les acusacions. Alguns observadors han detectat un “gran desinterès” de la sala a l’hora d’aprofundir en l’exercici de la violència l’1-O, i mostren dubtes sobre la subjectivitat de Marchena, “que sembla afavorir de forma insistent una determinada perspectiva del relat, dificultant la tasca de les defenses”.\nLa limitació del relat dels testimonis va provocar la protesta de les defenses, que van ser renyats per Marchena, instant-los a continuar amb l’interrogatori. Quan l’advocat va dir que no hi havia més preguntes, el president va manifestar que “molt millor”. “Tot això reflecteix paral·lelismes amb processos culminats en condemnes del Tribunal Europeu dels Drets Humans contra Espanya (Otegi contra Espanya, 2018), on es va determinar la pèrdua d’imparcialitat objectiva del jutjador”, apunta ITW. També ha criticat la decisió de no deixar en llibertat els presos electes, i insisteix que aquest és un judici polític i que s’estaria vulnerant la llibertat dels encausats en aplicació de la doctrina del Tribunal Europeu dels Drets Humans.


Notícies – Página 2 – Càritas Diocesana de Terrassa – Arxiprestat de Granollers\nArchivo por categorías "Notícies"\nPor ReInTeGra enNotícies\nDe la crisi sanitària global a l’explosió de la solidaritat.\nNo tenim paraules per expressar el desconsol davant la pèrdua de vides humanes i les terribles situacions de malaltia que s’estan vivint com a resultat de la pandèmia; gairebé 14 milions de persones contagiades al món i més de 2,5 milions de persones mortes.\nUna realitat que a Espanya ha arribat a més de 3 milions de persones contagiades i gairebé 70.000 persones mortes des que es declarés la pandèmia al març de 2020. Són xifres insuportables amb una tragèdia individual darrere de cada número.\nLa solidaritat dels nostres voluntaris, donants i col·laboradors ens ha permès seguir estant a prop de les persones més desfavorides en un context d’emergència sanitària. Aquest compromís ens ha permès enfortir els nostres programes d’atenció i reinventar-nos per seguir estant a prop d’aquells que més ho necessiten. Hem sentit clarament com cada gest, per petit que sigui, compta.\nDiada de Sant Jordi 2021!\nAquest passat dia 23 d’abril Vam celebrar el retrobament de la Diada de Sant Jordi!\nL’associació de Comerços Gran Centre Granollers, va organitzar LES PARADES DE LLIBRE I ROSES per a les llibreries associades dins de les quals está la Llibreria Santa Anna; durant tot el dia a la paradeta juntament amb un grup de joves de la parroquia de Sant Esteve de Granollers van estar venent llibres i peluixos solidaris a benefici de Càtiras i projectes socials.\nUna Diada plena de llibres, roses, solidaritat i fraternitat dins de la nova normalitat, recordant-nos que treballant junts i ajudant als altres podem fer de cada dia una excel·lent oportunitat per a canviar el món.\nUn gran Gràcies a tots vosaltres!\nUn any més s’acosta l’estiu i amb la primavera comencen els canvis.\nVeniu a visitar-nos i renova el teu armari per a estar llest aquest estiu 2021!\nAprofita les nostres súper ofertes!!\nRECORDA: Cada Dimarts renovem STOCK!!!\nEns trobarem aqui!!!!\nAqui teniu el mapa d’on serem situats a la Gran Fira de Botigues al Carrer 2019!!!!!!\nSegueix-nos a instagram i estigues al dia de les novetats!\nCarrer Sant Jaume, 34\nTelèfon: 619 71 66 62\nDe dimarts a dissabte de 10 a 13h\nDe dimarts a divendres de 17 a 20h\n© 2018 Re-InTeGra | Càritas Diocesana de Terrassa - Arxiprestat de Granollers


Dues mil persones exigeixen una escola i mitjans públics de qualitat i en català a Castelló - VilaWeb\nDues mil persones exigeixen una escola i mitjans públics de qualitat i en català a Castelló\nLa plataforma Castelló per la Llengua ha tancat els actes pel 82è aniversari de les Normes de Castelló amb una manifestació pel centre de la ciutat\nDesprés de quasi un mes d'actes, la commemoració del vuitanta-dosè aniversari de les Normes de Castelló es tanca avui amb una jornada plena d'activitats i la tradicional manifestació pel centre de Castelló a les sis (vídeo). Els actes han començat de bon matí amb una excursió per les muntanyes de la Plana, seguida d'una fira d'entitats i un dinar de germanor amb l'actuació de la rondalla Primer de Maig. L'acte central, amb tot, ha arribat a la tarda, amb una manifestació que ha eixit de la plaça de la Farola amb l'assistència de dues mil persones i un concert final al Casal Popular.\nAmb el lema 'Volem viure en valencià', dos mil manifestants han recorregut el centre de la ciutat de manera festiva i reivindicativa. La manifestació s'ha aturat a la casa Matutano, on es van signar les Normes el 1932, i la Conlloga-Muixeranga de Castelló hi ha fet quatre pilars, simbolitzant les quatre barres, i Pep Martí ha cantat una albada en homenatge a la fita històrica i a la unitat de la llengua. La manifestació s'ha acabat a la plaça de les Aules, on Suso Monforte i Pau Sancho, membres de l'AMPA del col·legi Herrero, han llegit el manifest final.\nContra els atacs a la llengua als Països Catalans\nEl portaveu de la plataforma Castelló per la Llengua, Toni Vizcarro, va explicar fa algunes setmanes que la commemoració d'enguany s'inseria en un període marcat pels greus atacs del govern de la Generalitat Valenciana contra la llengua dels valencians. La crida a la mobilització d'enguany, precisament, incidia en aquesta idea des del primer paràgraf: 'Quin desengany que s'endurien els signants de les Normes de Castelló si veieren que, vuitanta-dos anys després d'aquell acord tan profitós per a impulsar l'ús del valencià, no podem commemorar-les celebrant avanços en la recuperació de la llengua. Tot al contrari, ens trobem immersos en la pitjor ofensiva dels nostres representants polítics contra el valencià des de la dictadura. I no ens emboliquem amb hipèrboles: des del final del 2013 vivim sense cap mitjà de comunicació audivisual en valencià i en plena involució en la implantació de l'ensenyament. Les dues principals fites en el tortuós camí de la llengua cap a una certa normalitat, posades seriosament en qüestió per la Generalitat mateix!'\nFa dos dies, a més a més, el govern ha ordenat la polèmica consulta als pares sobre la llengua base que prefereixen per als programes d'ensenyament dels centres públics de primària i infantil, entre català i castellà.\nEn resposta a tots aquests atacs, Castelló per la Llengua encarava la commemoració de les Normes de Castelló amb la reivindicació de tres eixos: la defensa d'una escola i uns mitjans públics, de qualitat i en català, com també de la unitat i el nom de la llengua, i l'afirmació 'Volem viure en valencià': 'Perquè n'estem tips, que les institucions que haurien de vetllar pels nostres drets lingüístics i treballar per l'extensió de l'ús social de la llengua s'entesten a posar-hi obstacles.'\nReunió d'Enllaçats per la Llengua\nAprofitant els actes centrals de la reivindicació de les Normes de Castelló, algunes de les principals entitats integrades a la coordinadora Enllaçats per la Llengua han fet avui una reunió plenària a migdia a la seu de STEPV a Castelló per a valorar la feina feta el 2014 i coordinar-se en la defensa i l'impuls de la llengua l'any vinent.\nL'ensenyament en català, la situació de l'espai de comunicació, l'oficialitat i la plena normalització de la llengua han estat els temes centrals de la reunió, a la qual han assistit entitats de tots els Països Catalans que, a la tarda, s'han sumat a la manifestació de Castelló per la Llengua.


Hotel Lungta Gangtok Índia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBelow Assembly House, next to Hotel Pineridge, Nam Nang Road, Arithang, Gangtok, Índia, 737101 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Hotel Lungta?\nMés informació sobre Hotel Lungta\nConvenientment situat a Gangtok, Hotel Lungta és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Tota l'emoció del centre de la ciutat és només a 0.5 km. Per opcions de turisme i atraccions locals, no es necessita anar enfora ja que l'hotel gaudeix proximitat a MG Marg Market, Thakurbari Temple, Lal Bazar.\nEntri en una de les 20 habitacions i escapi de l'estrès del dia amb una ampla gama de comoditats com ventilador, aparell de televisió, plat de dutxa. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Hotel Lungta és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Gangtok.


Actualitzada 02/08/2017 a les 07:40\nHe fet cas de les reflexions del filòsof Joan-Carles Mèlich quan “pensa l’estiu”, aquell període de temps que sol venir cada any, al juliol o a l’agost, i que és un temps per complir una espera en un espai concret. Una organització del temps i de l’espai, ara obert, on el desig venç el deure.\nVàrem aturar-nos a l’exposició Piedad y terror en Picasso. El camino a Guernica, al Museu d’Art Reina Sofia de Madrid, per commemorar el 80è aniversari de la presentació d’aquest gran mural al pavelló espanyol de l’Exposició Internacional de París de 1937. El tema del quadre és ja conegut i hauria de ser-ho també de les noves generacions (que en tinc els meus dubtes): el bombardeig de la ciutat basca, en zona republicana, en plena guerra civil espanyola per l’aviació alemanya. Feia dies que esperava retrobar-me amb el Guernica, probablement la icona i el més gran al·legat moral contra la guerra moderna. L’exposició és realment “el camí a Guernica”, en acollir 170 obres de Picasso que des del 1925, en un nou període de creació, donen una nova mirada a la concepció picassiana de la violència de la societat moderna, recuperant recursos formals del període cubista i surrealista.\nAl costat de la seva significació i discussió polítiques en el pessimisme de la crisi internacional dels anys trenta hi podem veure els dubtes i dificultats personals i artístiques expressats per mitjà d’una geometria complexa dins d’un quadre, que és un cub, un políedre, una cel·la, un hàbitat. En aquest sentit, el mural és l’explosió de les bombes a l’exterior i de la vida i de la mort a l’interior d’una casa que s’ensorra: ni la bombeta ni l’estel poden ja il·luminar el colom que agonitza entre el cavall i el toro.\nEl mural és una icona, un paradigma, un mirall, una al·legoria de Guernica, d’Espanya, d’Europa i de tots els que lluitem per la vida. De tots nosaltres davant la por i l’horror de cada dia, davant la violència com a manera de procedir i com a coacció moral. De tots nosaltres davant la pietat i el terror com a part d’un mateix. De tots nosaltres, en les paraules de Paul Eluard del poema La victoire de Guernica de 1938: “La peur et le courage de vivre et de mourir / la mort si difficile et si facile…”


Inici » Tu decideixes\nIdioma Anglès Català Català\nEn aquest capítol del programa "Tu decideixes" es mostra una situació que sovinteja a la xarxa Internet. Els joves i adolescents es troben en situacions complexes en les quals convé decidir amb responsabilitat.\nL'entrevista de tutoria porta més d'una sorpresa al protagonista d'aquest clip i als seus pares.\nLa situació es complica més del previst per al noi.Unes imatges en xarxa delaten que el cap de setmana no va ser l'excusa per no haver lliurat els treballs escolars.La situació es complica a mida que la conversa va descobrint l'entrellat.\nLa sèrie "Tu decideixes" ha estat produïda per l'Agència de protecció de dades noruega i l'Agència Catalana de Protecció de dades (APDCAT) per tal de conscienciar els joves i les seves famílies de la importància d'adoptar mesures de seguretat a la xarxa Internet. A Catalunya l'Agència Catalana de Protecció de dades promou i dóna suport a programes educatius amb la vocació d'entitat de divulgació del dret fonamental a la protecció de dades.\nPrograma Tu decideixes\nProducció Oppegárd videregáende skole\nRacisme i tribus urbanes


Arxius de Comarques del nord - Diari Valencià\nLa Generalitat invertirà més de 3,6 milions d’euros en les carreteres de Castelló\nEl DOGV publica l’anunci de la licitació del reforç de ferm i la renovació superficial del paviment de nou vies, que beneficiarà a més de 20 localitats Es tracta de donar un nou impuls a la millora de les condicions de les carreteres autonòmiques i augmentar la seguretat viària L’objectiu és detenir la degradació dels…\nLa Diputació celebra el III Dia de la Província de Castelló per a “enaltir l’orgull i pertinença dels castellonencs”\nDurant l’acte, que arrancarà a les 10.00 en el saló de recepcions, es guardonarà a Avelino Corma amb L’Alta Distinció Sales: “Aquesta és una província que clareja cada dia sumant més i millors oportunitats per als seus veïns gràcies als seus valors” La Diputació ja està llista per a acollir demà la tercera edició del…\nEls pobles valencians respiren festa\nValència, Castelló i un fum de municipis d’arreu del territori celebren les seues festes aquest cap de setmana. La capital del Túria, però, ja està immersa en la festa des de l’1 de març però especialment aquesta setmana amb la plantà i la entrega de premis. Ara, comença el compte enrere per a la cremà…\nLa Diputació portarà el Dia de la Província a tots els racons de Castelló a través de la seua pàgina web\nEl Govern Provincial retransmetrà en directe el dissabte una gala a la qual ja han confirmat la seua assistència els cinc guardonats Sales: “Aquesta gran festa de la província ens ajuda a construir una terra d’oportunitats de la qual ens sentim molt orgullosos” La Diputació de Castelló portarà aquest dissabte a través del seu portal…\nLa Diputació lidera la recuperació, conservació i divulgació del patrimoni arqueològic a Castelló\nEl Govern Provincial ha aprovat per a enguany l’execució de 16 intervencions en el patrimoni de la humanitat castellonenc Sales: “Som una terra amb un llegat envejable que ens obri una infinitat d’oportunitats per al desenvolupament dels nostres pobles” La Diputació va a reforçar al llarg de l’any la seua aposta per la promoció dels…\nCompromís reclama un front comú per a solucionar el dèficit històric d’infraestructures que pateix Castelló\nTrenco i Àlvaro reivindiquen un finançament més just i demanen a Moliner que exigisca davant el govern central inversions d’acord al pes poblacional El portaveu de Compromís a la Diputació, Xavier Trenco, ha reivindicat infraestructures per a Castelló i per al País Valencià “equiparables al seu pes poblacional”, la qual cosa suposa un sistema de…\nLa Diputació es prepara per a vendre els encants turístics de Castelló en una nova edició de ‘Cortometrando’\nPer cinquena edició el certamen cinematogràfic convertirà la pantalla gran en el millor agent turístic de l’interior castellonenc. Sales: “Aquesta iniciativa cultural ens permet contribuir al desenvolupament del territori i donar a conéixer el nostre món rural en tota Espanya”. La Diputació de Castelló va a convertir de nou la pantalla gran en el millor…\nEl Senat decideix demà si els Rodalies arriben a Vinaròs i Tortosa\nCompromís reclama al PP, PSOE i Podem valencians que expliquen als seus senadors la necessitat de més trens de rodalies al Maestrat. Navarrete: “Molt han parlat del seu suport a aquesta reivindicació i el dimarts serà el moment de fer-ho efectiu”. Compromís espera la concreció de la proposta del ministre de Foment al respecte. El…\n75 accions estratègiques per a promocionar l’oferta turística castellonenca\nEl Govern Provincial convida a la Generalitat a col·laborar i invertir en iniciatives que afavoreixen l’impacte del turisme a Castelló. Martínez: “Solament des de la lleialtat institucional i al costat del sector turístic construirem el millor projecte turístic provincial”. La Diputació de Castelló ha programat més de 75 accions estratègiques per a promoció l’oferta turística…\nCompromís reprova a Moliner la seua “nul·la defensa” de les comarques de Castelló en matèria ferroviària\nJordi Navarrete: “El PP de Castelló es conforma amb un pseudo-AVE i no ha mogut un dit per intensificar la concreció de l’AVE a Tarragona, els rodalies o el Corredor“. El senador castellonenc de Compromís, Jordi Navarrete, ha lamentat la poca reivindicació per part del PP de les comarques de Castelló davant la marginació per…


La caixa i la clau de la caixa (Oriol Junqueras)\n5 min. 21/07/2012 00:00\n260x366 La caixa i la clau de la caixa / ACN La caixa i la clau de la caixa / ACN\nEn tot aquest procés, hem intentat evitar l'expressió pacte fiscal . I ho hem fet perquè en la gènesi d'aquesta expressió hi ha la voluntat de reiterar una forma de procedir basada a pactar amb l'estat espanyol, que un cop i un altre ens ha abocat a la frustració. Pacte significa acord entre parts, i l'evidència històrica s'entossudeix a demostrar que aquest plantejament, amb l'estat espanyol, és una quimera. No pas perquè els catalans no hàgim intentat arribar a acords de forma obstinada i gairebé masoquista, sinó perquè tots els governs espanyols han demostrat un nul respecte a la voluntat del Parlament de Catalunya i perquè han incomplert sistemàticament el que havien acordat. No som pas els únics que desconfiem de l'estat espanyol. De fet, ho fa tothom, des dels mercats financers fins a la Comissió Europea, el Banc Central Europeu o la resta de socis europeus.\nQuan parlem de concert econòmic, en canvi, tots sabem què volem dir, tant els que ho defensem (prop del 80% dels catalans) com els que s'hi oposen aquí però que, incomprensiblement, ho beneeixen al País Basc i Navarra. Ens referim a un model basat en la justícia i en la responsabilitat, que parteix del principi que qui gasta també controla el que ingressa. Tan senzill com això: tant ingresso, tant tinc i tant puc gastar.


Per l'elaboració del projecte d'aquest Pavelló Poliesportiu d'obra nova a Sant Bernat, Olesa de Montserrat, s'han tingut en compte les prescripcions tècniques elaborades pel Consell Català de l'Esport i les demandes de l'ajuntament en quant a necessitats de funcionament dels diferents components del Poliesportiu.\nAixí doncs, el porxo d'accés es situa conectant amb el centre educatiu per fer més fàcil el trànsit, tot i que hi ha la possibilitat d'entrar per la façana est a nivell de pista. Les comunicacions interiors corresponen a les dinàmiques de funcionament d'un espai com aquest.\nLa primera fase d'execució correspón a l'entrada en funcionament de l'equip com a gimnàs del centre educatiu. El pavelló es defineix per uns pòrtics metàl·lics interior que li donen la forma en pendent, resaltant la fisionomia especial. L'edifici de serveis s'integra com un gran sòcol, amb coberta plana, que va envoltant la pista coberta que sobresurt en tot moment.\nEs preveu la possibilitat d'una futura ampliació en una segona fase per complir els requisits mínims com a pavelló tipus PAV-2, per això es reserva un espai dissenyat per realitzar-hi l'ampliació de forma senzilla. També es contempla la possibilitat d'una tercera ampliació a la franja est.


Rosa Soler Anglès | Creixement personal i professional | Consultoria Sistèmica\nCreixement personal: Un viatge cap al teu interior, t'atreveixes?\nOrientació Professional by sistèmica: Descobreix les teves creences limitants\nLa visió sistèmica transforma i organitza per enfortir l'empresa\nTres solucions segons el teu perfil\nA través de sessions de desenvolupament personal et proposo un viatge cap al teu interior: T’atreveixes a desaprendre i aprendre de nou? Informa’t i reserva la teva sessió terapèutica individual presencial o online, apunta’t a un taller o grup de creixement personal.\nAmb el Programa ODR: Orientació, Decisió i Realització obtindràs les eines necessàries per prendre les regnes de la teva vida laboral, trobar la teva passió i vocació. T’acompanyo en un procés en el qual descobriràs i seràs més conscient de les teves capacitats.\nConsultoria sistèmica per a empresa i organitzacions que vulguin millorar la seva situació mitjançant una visió de l’organització com un sistema viu. A partir del coaching sistèmic i la gestió del talent t’ajudaré a aconseguir l’èxit. Comencem?\nCompromesa amb les persones\nComunicació i confiança\nSóc Pedagoga i Doctora en Ciències de l’Educació per la Universitat de Barcelona. L’any 2005 vaig cursar el Programa de Desenvolupament Directiu a l’IESE, Universitat de Navarra.\nMés tard, em vaig formar com a Terapeuta Gestalt per l’Institut Gestalt de Barcelona, especialitzada en Constel·lacions Organitzacionals,\nCoaching Sistèmic i Especialització de Constel·lacions en Consulta Individual.\nFormada en Narrativa terapèutica per l’Institut Gestalt a l’Institut Aware, Coaching Coactiu per CTI i Psicoteràpia integrativa amb Claudio Naranjo. Sóc membre adherent de l’AETG (A. Espanyola de Teràpia Gestalt) i autora del llibre: Mentoring: Estratègia de desenvolupament de Recursos Humans.\nCompromesa en que les coses passin!\nExplica'ns la teva situació!


El Coll de Balaguer: de camí inexpugnable a pas trinxat | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nEl Coll de Balaguer: de camí inexpugnable a pas trinxat\n27 de Setembre de 2016, per Jordi Garcia Arnau\nAntiga Via Augusta, al costat de l'AP-7\nFortí del Coll de Balaguer\nGravat del Coll de Balaguer del segle XIX\nUn tren passa pel Coll de Balaguer\nPoques vegades una muntanya tan baixeta amaga tantes dificultats i històries com el Coll de Balaguer. Una collada del terme municipal de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant que fa de frontera entre el Baix Camp i el Baix Ebre, entre el Camp i les Terres de l'Ebre, i entre el català oriental i el català occidental.\nEls cims del Coll de Balaguer no superen els 150 metres d'alçada però, tot i així, sempre havien estat un pas dificultós. Un traçat molt sinuós, amb passos estrets i fortes pendents que res tenen a veure amb les modernes vies que el creuen en l'actualitat. Avui en dia, hi trobem l'antiga N-340, l'autovia A-7, l'autopista AP-7 i les vies del tren convencional i de l'AVE. Això demostra la importància d'aquest pas. Punt estratègic ineludible en el trajecte de Barcelona a València.\nLa importància estratègica del pas del Coll de Balaguer fa que tinguem documentat des de 1201 un castell i una altra fortificació. Sabem que va ser un dels escenaris de la Guerra dels Segadors, de 1640; de la Gran Guerra, el 1793; de la Guerra del Francès, al 1813, i de la Guerra Civil espanyola, al 1938. En són testimonis les ruïnes del castell destruït pels anglesos el 1813 i el complex de nius de metralladores i trinxeres de la Guerra Civil, a la cala Gestell, a tocar de la central nuclear de Vandellòs i que avui dia es poden conèixer millor gràcies a una visita guiada que en fa l'Ajuntament.\nPerò la dificultat orogràfica que presenta el terreny també l'han aprofitada els bandolers, els pirates i els contrabandistes per sembrar el terror entre els que volien travessar el pas. Durant segles, el Coll de Balaguer es va convertir en una zona perfecta pels assetjadors. També hi ajudava el fet de tenir cales on era fàcil d'arribar en barca i que eren molt properes al pas de les diligències pel Coll.\nEl segle XVI es caracteritzà per les incursions pirates que utilitzaven l'illot de la platja del Torn per fondejar les seves embarcacions. El bandolerisme arribà a inicis del Segle XVII i el primer bandoler conegut és Tomàs Folch, que va ser capturat el 1625. El 1610, Lope de Vega, a la seva obra 'La buena guarda', fa referència als perills del Coll de Balaguer: "Mil veces oí en Castilla que en el Coll de Balaguer había bien que temer, ya porque es del mar la orilla, y moros de Argel, piratas, entre calas y recodos, donde después salen todos, tienen ocultas fragatas; porque en él, por pasiones nunca falta bandolero".\nTambé el mític Carrasclet va ser present a la zona fins al punt que Felip V va fer construir el Fort de Sant Felip (1725) del que avui pràcticament no en queden restes. El Carrasclet actuava bàsicament al Barranc de la Batalla i al Barranc de Lleriola, on el terreny escarpat facilitava l'assajament a les diligències. El camí s'estrenyia de tal manera que no hi havia escapatòria pels viatgers.\nA principis del segle XIX trobem els bandolers "de la manta", anomenats així perquè aprofitaven la manta que duien penjada a l'esquena per endur-se els objectes robats de les diligències que assaltaven al barranc dels Forts. Van aprofitar la creació del servei regular de diligències que unia Barcelona amb València l'any 1818 per fer les seves malifetes. En aquest sentit, cal recordar que el 1815 es va iniciar el primer servei regular de diligències de l'Estat espanyol entre Reus i Barcelona.\nPocs anys després, durant la primera Guerra Carlina, trobem "lo Vell pistol", un personatge pintoresc abillat amb la boina vermella típica dels carlins. Originari de l'Ametlla de Mar, era pescador de dia i bandoler de nit. No el van capturar mai i es va retirar a Mallorca.\nEls carabiners encarregats de la vigilància de la zona eren incapaços de garantir la seguretat del pas i això va obligar a actuar a les autoritats pertinents. El 1859 es construeix una caserna de la Guàrdia Civil, coneguda com La caseta d'en Tarsà. Situada a la carretera del Perelló disposava de dues torres de guaita per poder vigilar una extensa zona del pas i del mar.\nTota aquesta inseguretat va afectar negativament el poblament de l'entorn del Coll de Balaguer que fins al 1818 estava integrat dins el terme de Tivissa. Tot i que l'any 1344 es va construir l'hospital de l'Infant Pere, del que en deriva el nom de la població. L'hospital no tenia tan sols una finalitat guaridora pels malalts o ferits, sinó que també buscava la repoblació davant l'amenaça morisca.\nL'objectiu no va acabar de reeixir tot i els nombrosos intents de fer-hi arribar colons. La pirateria, i posteriorment el bandolerisme, van evitar el creixement urbà i l'assentament d'una població estable del que avui coneixem com l'Hospitalet de l'Infant. No va ser fins ben entrat el segle XIX que va arribar la calma al Mediterrani i la població va començar a créixer fins als més de cinc mil habitants amb els quals avui compten els nuclis de l'Hospitalet i l'Almadrava, els més meridionals del Baix Camp.\nVandellòs i l’Hospitalet de l’Infant convida a descobrir el seu patrimoni amb cinc visites guiades per Setmana Santa\n1La plaça de Prim\n2Demani perdó, senyor Arza!\n3Algunes referències sobre els inicis de la Sala Reus\n4'A mi també m'ha passat'\n5L'inici de temporada del Reus és sorprenent?


La Villa Mama Lanton França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n2 Ter Impasse Huet, Taussat, Lanton, França, 33138 - Veure al mapa\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, La Villa Mama és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Lanton. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA La Villa Mama, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, àrea de fumadors, àrea de TV/saló compartit, cuina compartida per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. La Villa Mama és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Lanton.\nPayment is to be made by cheque or by bank transfer.\nTots els tipus de viatgers (54) Parelles (47) Viatgers en solitari (4) Famílies amb infants petits (2) Grups (1)


La fal·làcia del 8-8-8, o un crit contra l’educació i el treball capitalistes | a destemps\nLa fal·làcia del 8-8-8, o un crit contra l’educació i el treball capitalistes\n3 febrer 2012 § Deixa un comentari\n“El dia són 24 hores: 8 per treballar, 8 per temps lliure i 8 per dormir”. I punt. I no hi ha res a dir, no hi ha res a criticar. És igual que això sigui tant poc cert que fa només uns anys, els i les treballadores feien 10, 12 i fins a 16 hores de duríssima feina cada dia. I ep!, parlo de les ‘nostres’ avantpassades directes, de les treballadores de qui en sabem la Història i per tant podem fer-hi comparacions; però per desgràcia, sabem que a dia d’avui, en ple segle XXI, a molts llocs del món (i fins i tot, en alguns molt propers a casa nostra, a pocs carrers d’allà on vivim), la jornada de 8 hores és un somni inconcebible. Però això ja seria voler abarcar molt més del que puc en aquest breu article-crit.\nAnem al gra. Ens diuen que tenim (que hem de tenir, que és normal, que és el que hi ha i que pobres de naltros que ens hi oposem) 8 hores per treballar, 8 per temps lliure i 8 per dormir. I ho poso així perquè així ens diuen que és l’ordre jeràrquic: primer ve la feina (assalariada, sinònim de robatori i espoli, de semi-esclavitud difressada de llibertat capitalista); després, el temps lliure, l’oci; i després, el dormir, el descansar. I que ja en tenim prou, amb 8 hores de temps lliure. Això ens ho repeteixen des de petits/es, a l’escola, educant-nos com a éssers submisos pel que ha de venir després: la clau és que anem interioritzant aquesta subjugació i no vulguem aspirar a més; que idealitzem un treball de 8 hores i que si n’és de 10, mira, és ‘xungu’ però tampoc tant, i ja en trobaràs un de 8 més endavant, que t’ho has de ‘currar’.\nL’escola capitalista al servei del treball capitalista, del treball assalariat, educant-nos en l’esclavitud horària i, el que és pitjor, la mentida de les coses etèries, dels esquemes ideals (per irreals, immaterials) que no tenen en compte la realitat. Una realitat que és una obvietat, i com a tal, obviada per qui té la força de l’engany i la mentida i en pot fer llibres de text, notícies o lleis. Però precisament per això, una obvietat que cal destapar com a construcció social desigual, estafa i condemna per als treballadors i, encara més, per a les treballadores: perquè no hem d’oblidar que vivim en una societat patriarco-capitalista.\nLes 8 hores de feina (si en tens, que aquesta és l’altra!) no són asèptiques: influeixen en la resta del teu dia a dia. En primer lloc, perquè allò que s’ha anomenat la centralitat del treball segueix més vigent que mai, sia perquè en tens i n’has de complir la dictadura horària, sia perquè no en tens i això es tradueix en un empitjorament de les teves condicions de vida. I en segon lloc, perquè les repercussions jeràrquiques del treball són evidents: quanta gent ha treballat menys per complir amb les hores de son, o fins i tot fer-ne més? Segurament poca. Ara bé, quanta gent ha dormit menys per complir amb les hores de feina, o per les extres?\nPerò encara pitjor: les 8 hores de temps lliures no existeixen, són una fal·làcia. No es pot considerar temps lliure el temps que inverteixes en anar i tornar de la feina: al marge que el viatge pugui ser més o menys agradable (molt discutible, d’altra banda), no ho fem pas per gust, ho fem per obligació! A més, a la feina, per les normes socials (les escrites -manifestes- i les que no -latents-) hi has d’anar amb uns mínims de ‘presentació personal’: això requereix d’un temps previ que, potser, per a naltros mateixos/es, no faríem. Si a més tens horari partit, cal sumar el temps de l’hora de dinar, pot ser més o menys lliure (en funció d’on treballis i del que puguis fer, pot ser que puguis aprofitar per coses teves), però no deixa de ser un temps marcat, limitat, altre cop, per la dictadura horària de les 8 hores laborals.\nI tornes a casa, gastant temps del teu temps lliure. I continues amb el teu temps lliure. Continues passant-ho d’allò més bé en el teu temps d’oci tot preparant-te el dinar per a l’endemà, tot fent una rentadora, tot fregant el pis, etc. Ei, un gaudi, una alegria, un entusiasme per invertir lliurement i voluntària el meu temps lliure, el meu oci, en aquestes coses que m’omplen tant! Perquè no ho faig forçat per la dictadura horària de les 8 hores que m’esperen a l’endemà, no! Ho faig perquè abans que fer una assemblea, que trobar-me amb amics/es, que llegir un llibre o jugar a futbol, prefereixo invertir el meu temps lliure en allò que algú, molt agosarat/a i molt revolucionàriament, ha anomenat treball reproductiu o treball socialment necessari, és a dir, totes aquelles tasques necessàries perquè jo a l’endemà estigui net, polit, cagat i pixat per poder treballar 8 hores ben alegrement, gràcies a la llibertat que m’atorga el contracte laboral, un acte de voluntat lliure entre l’empresari i jo. I feliç, tu!\nDe fet, encara podria ser més feliç si fos una dona, ja que tindria la gran sort d’haver de fer tot això sí o sí, i no només per a mi, sinó per a tothom de la meva família: és a dir, podria estar regalant lliurement el meu temps lliure per a tothom, perquè ells sí, poguessin tenir un temps lliure encara més lliure. El sistema patriarco-capitalista reserva tot un catàleg especial d’activitats només per a dones en una clara mostra dels detalls que només els homes com a grup social poden tenir cap a les dones.\nAcabada la ironia, fas el recompte de les hores diàries que inverteixen en la feina (a l’empresa + el desplaçament + el temps d’entremig + les tasques socialment necessàries) i et surt que inverteixes més de mig dia, força més de 12 hores diàries per estar en condicions de treballar. Però no pots dir-ho, perquè et titllarien de marxista recalcitrant mentre asseguren que et veuen cua i banyes i tu duus una dalla a la mà (que de ganes no te’n falten, tot sigui dit. De la dalla, vull dir). És aleshores quan, això sí que lliurement, decideixes organitzar-te per acabar amb aquesta esclavitud, perquè et gratifica i t’omple molt més compartir amb amics/es o escriure, que no pas fer guanyar diners a un porc empresari; perquè somrius molt més dissenyant un cartell d’unes jornades que organitzes en assemblea que no pas amb qualsevol merda d’èxit a la feina. I perquè arribats a aquest punt, t’és ben igual sacrificar alguna de les inexistents 8 hores de son quan poses el despertador a 2/4 de 4 de la matinada.\n[Text escrit en dissabte, dia del meu ‘temps lliure’, però expressament programat perquè es publiqui un dia entre setmana a les 7h. Que n’expliqui el motiu és una obvietat, no?]\nTagged: capitalisme, treball\n« Només puc defensar-la amb totes les meves forces\nIndependentistes de cartera i independentisme de peix al cove (i III) »\nYou are currently reading La fal·làcia del 8-8-8, o un crit contra l’educació i el treball capitalistes at a destemps.


2 de febrer de 2017 (23:31 CET)\nLa rutina habitual dels entrenaments diaris s'ha vist alterada amb la disputa d'un informal partit que ha enfrontat al Llevant i al filial en el camp número u de la Ciutat Esportiva de Bunyol. Esta pràctica ha variat el guió quotidià de les sessions pautades per Muñiz.\nEste duel de preparació s'ha resolt amb victòria del primer equip després de les dianes conquistades per Roger, en dues ocasions, i Toño. El gol de l'Atlètic Llevant ha arribat després d'un llançament de falta perfectament executat per Arturo.\nL'enfrontament s'ha convertit en un banc de proves per a Muñiz. Tres noms han adquirit transcendència sobre la resta; Oier, Juan Muñoz i Iván. Per al arquero i l'atacant, aterrats en l'esquadra blaugrana en la seqüència del mercat hivernal, el xoc ha permés conéixer i anar assimilant les diferents coordenades i plantejaments del joc del col·lectiu blaugrana. En el cas del lateral es tracta d'una evident constatació de la millorança de la lesió que li ha mantingut lluny del verd en l'últim tram de la competició. I les sensacions del defensor a la conclusió del test eren positives.


Els problemes d’habitatge són una de les principals demandes que reben els serveis socials | Ràdio Cubelles\nEls problemes d’habitatge són una de les principals demandes que reben els serveis socials\nL’Ajuntament té coneixement de nombroses ocupacions al municipi i vol negociar lloguers socials amb els bancs que tenen pisos buits. Des del govern reconeixen que no tenen les eines suficients per poder allotjar a Cubelles les persones que tenen dificultats per accedir a un habitatge.\nEntrevista a la regidora de Benestar Social, Integració i Cooperació, Noemí Cuadra\nEls problemes d’habitatge són una de les principals demandes que reben els serveis socials. L’Ajuntament té coneixement de nombroses ocupacions al municipi i vol negociar lloguers socials amb els bancs que tenen pisos buits. Des del govern reconeixen que fins ara s’han anat posant pedaços i que no hi ha les eines suficients per poder allotjar a Cubelles les persones que s’han quedat sense casa. La regidora de Benestar Social, cooperació i integració, Noemí Cuadra, és conscient que hi ha nombrosos habitatges ocupats que han aprofitat la situació de moltes promocions buides en mans d'entitats financeres. Tanmateix, la regidora Noemí Cuadra també ha admès que els habitatges que estan buits o ocupats a Cubelles tenen unes característiques amb les quals és difícil que es pugui pactar un lloguer social.\nUna altra preocupació derivada del problema d’accés a l’habitatge és la pobresa energètica. En aquest sentit, la regidora de benestar social, Noemí Cuadra, explica que ara les empreses es posen en contacte amb l’ajuntament abans de tallar el servei. Els serveis socials comproven la situació de la llar que ha deixat de pagar i informen l'empresa si es tracta d'un cas de necessitat.\nFa pocs dies, una dona i la seva filla menor d’edat van denunciar públicament que van haver de deixar la casa ocupada on vivien a Cubelles després d’haver patit tota mena de desperfectes mentre eren de visita a casa d’un familiar. L’Ajuntament també ha rebut diverses queixes de veïns per l’ocupació de blocs sencers en zones de la Mota. Molt sovint darrera d’aquestes ocupacions també hi ha persones que s’ofereixen per obrir pisos i lliurar les claus a canvi d’una quantitat de diners. Tot plegat una situació que el govern coneix a través de serveis socials.


Túnel del Terror per a nens Halloween | PlusArts\nUs convidem a gaudir del túnel del terror de halloween que es convertirà en una experiència única i increïble, dins del nostre laberint terrorífic, convertit en un passatge del terror ple de misteris, sorpreses i molta diversió.\nTúnel del terror per Halloween\nEl túnel del terror per a nens o passatge del terror de Pus Arts es realitzarà dins del nostre laberint inflable, un laberint terrorífic completament adaptat i temàtic per a la nit més fosca de l’any, la nit de halloween.\nEls convidats tindran l’objectiu d’arribar a la sortida del passatge del terror, però abans hauran de trobar-se amb personatges terriblement espantosos, que els espantaran i els sorprendran amb una i mil accions de por.\nActors dins del túnel del terror\nActors en viu i en directe seran els encarregats d’amenitzar l’activitat, amb bromes de por, i a la vegada que es respecten sempre i absolutament sempre les distàncies i mides de seguretat.\nEls personatges terrorífics del passatge del terror de halloween estan perfectament preparats per anar espantant i acompanyant als participants fins al final del túnel de la por, i així que puguin arribar a la sortida.\nEl laberint de por es convertirà en una activitat terrorífica genial per a tot tipus de festes, on els convidats podran entrar per grups familiars, grups d’amics o inclòs els més atrevits podran entrar sols i de manera individual. ¿Qui s’atrevirà?\nSempre expliquem que el laberint del terror és una activitat que es pot personalitzar, és per això que es poden adaptar els personatges i les temàtiques per a cada poble o ciutat. I si la historia del poble és terriblement terrorífica, perquè no aprofitar-la i explicar-la als ciutadans? Pot ser una idea genial. A més, segur que als participants els encantarà conèixer tots els misteris per a no dormir.\n100m2 de passatge del terror\nPer a poder dur a terme l’activitat serà necessari un espai diàfan de mínim 10x10metres, i inclús si és més gran millor que millor, ja que això és el que ocupa simplement el nostre inflable del laberint del terror.\nEn total 100m2 formats per un recorregut màgic i monstruosament divertit. Un passatge del terror que no deixarà a ningú indiferent.\nEl passatge del terror amb el laberint de Halloween és ideal pera festes i esdeveniments, per ajuntaments, centres comercials o entitats, i inclús també per a empreses, fires i convencions. Es tracta d’una activitat ideal que es pot adaptar per a nens i adults.\nA més, el nostre laberint es pot personalitzar i es pot inclús aplicar el logotip del client si aquest ho desitja. Tot es pot parlar per a construir el laberint més terrorífic de la ciutat. Un passatge del terror amb túnels negres i plens d’acció.\nUs assegurem que contractar el túnel del terror per a nens i adults serà una experiència extremadament divertida i dins del laberint del terror tots els participants ho passaran de por!\nEls espectacles de halloween més terrorífics i divertits per a gaudir de la festa del Halloween en total plenitud! Contes de halloween, màgia de halloween, i animació musical son alguns espectacles de halloween que posarem al teu abast.


Raúl - Autors nacionals 39 \nRaúl Fernández Calleja (àlies Raúl, Madrid, 1960) és un historiador i il·lustrador espanyol amb una capacitat increïble per treballar en diferents estils. Al llarg de la seva extensa trajectòria professional ha treballat a diferents revistes i diaris com Cairo, Madriz, El País, La Razón o La Vanguardia, entre d'altres.\nPerò Raúl no es limita només a la il·lustració, també s'ha endinsat en la pintura, l'escultura i fins i tot ha escrit una obra de teatre.\nAl llarg de la seva carrera ha col·laborat amb grans autors i ha publicat il·lustracions en revistes i llibres il·lustrats a França. Algunes de les feines més ressenyables de Raúl, tot i que no són les úniques a causa de la seva extensa carrera professional, són Los irregulares de Baker Street (1982), Berlín 1931 (1991), Fe de erratas (1992), Ventanas a Occidente(1994) o la obra de teatre Angulo al malo (1998). Actualment col·labora de manera regular amb el diari La Razón i s'apunta a qualsevol projecte que li entusiasmi com la revista de còmic La Resistència. El seu últim llibre, publicat el 2018 amb l'editorial Dibbuks, és una obra de gran format, a cavall entre el còmic i la il·lustració, que ens porta els seus records més personals.\nAutor convidat gracies a la col·laboració de Dibbuks.


DE SÚBDITES A CIUTADANES -ESPANYA 1965 - 1995 - LOBLANC\nLa regidoria d’Igualtat organitza l’exposició ‘De súbdites a ciutadanes – Espanya 1965 – 1995’, que s’inaugurarà demà dimarts 11 de maig a les 18 hores en el Centre cultural Les Clarisses, situat en la Plaça de la Mercè.\nLa visita a l’exposició és gratuïta i estarà fins al 7 de juny en el Centre cultural Les Clarisses. Les persones interessades a visitar-la podran fer-ho de dimarts a dissabte de 10 a 14 hores i de 15 a 18 hores i els diumenges de 10 a 14 hores.\nEl regidor de l’àrea, Mariano Valera, explica que aquesta mostra “es realitza un repàs de les accions, reivindicacions, avanços i drets de les dones en la seua versió política, organitzada i col·lectiva entre els anys 1965 i 1995”.\nSegons l’edil, en la trentena d’anys que recull l’exposició, es passa de les lleis dures del franquisme a un desplegament de llibertats públiques i drets per a les espanyoles. Es donen les claus sobre les diverses accions i orientacions feministes que van desembocar en una millora de la qualitat dels drets de les dones.\nD’altra banda, segons la regidoria, es posa de manifest la importància del feminisme com a motor de canvi, moviment, pensament i com a impulsor de polítiques d’igualtat. De la mateixa manera, es pretén neutralitzar prejudicis com que les dones ja han arribat on havien d’arribar i que tots els avanços són producte del desenvolupament històric.\nEn la inauguració es comptarà amb la presència d’Elena Simón, comissària de l’exposició, que realitzarà una visita guiada a les persones assistents.


Tag: "centres d'investigació" (3)\nI Jornada Instituts UB: L’exploració (i explotació) de l’espaiphysicsCatalan14 jul 2021396La jornada comença tractant un projecte espacial molt pròxim: l’estratègia NewSpace de Catalunya, un exemple de com l’espai ja forma part del nostre dia a dia. Després, els instituts de recerca de la UB ens donaran una visió multidisciplinària de l’espai: els problemes pràctics de l’exploració espacial, la ciència que se’n deriva, com afecta la ...\nPresentació sobre els instituts de recerca de la UBeconomics and businessCatalan7 jul 2021393El professor Albert Díaz, coordinador dels Instituts de Recerca UB, ens fa aquesta presentació. Els instituts de recerca de la UB promouen i duen a terme activitats de recerca interdisciplinària i especialitzada en diversos camps de la ciència, la tecnologia, les ciències socials, les humanitats i les arts. Tots fan una recerca competitiva, duen a terme projectes d’innovació i promouen ...\n10 anys de l'Observatori a l'Institut de Recerca de l'AiguageologySpanish22 nov 20132262María Jesús Montoro Chiner, catedràtica de Dret Administratiu de la Facultat de Dret de la UB i directora de l'Institut de Recerca de l'Aigua, ens presenta la Jornada que el 15 de novembre de 2013 s'organitza i que es desenvoluparà en sessions de matí i tarda, amb exposicions que no sobrepassaran els 15 minuts. Les llengües de la jornada seran l'anglès, el castellà i el català ...


Materials acadèmics 95 registres trobats 11 - 20 anar al registre: La cerca s'ha fet en 0.01 segons.\n6 p, 82.8 KB Introducció a la Biofísica  / Campos Moreno, Daniel ; Camacho Castro, Juan ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n6 p, 82.0 KB Introducció a la Biofísica  / Jou Mirabent, David, 1953- (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Física) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\nMaterials acadèmics : 95 registres trobats 11 - 20 anar al registre:


La casa de l’estiu – El bosc blau\nper Mercè Piera 28 Agost, 2020 23 Juliol, 2021\nSovint, massa sovint, somio amb cases desconegudes.\nLa d’avui no l’he somiada. Fa temps, massa temps, la vaig viure.\nLa miro i és tal com la recordo, tot i que la porta del garatge és d’un altre color i no sé si ara s’organitzen festes. Algunes nits d’estiu, el meu pare deixava el Renault 12 groc al carrer i els meus germans grans hi muntaven saraus amb els de la seva colla.\nDe petita no em deixaven jugar amb ells però a les festes sí que m’hi deixaven entrar. A dotze anys ja tenia les tetes que tinc ara – parlo de tamany, no de consistència – i ja era benvinguda al club. Sonava molt Status Quo perquè l’Albert dels cabells llargs n’era molt fan.\nJo ballava i ma mare m’advertia que quan s’acabessin les vacances i tornéssim a Barcelona, aniríem a comprar-me uns sostenidors. Ballava i pregava perquè l’estiu i la llibertat s’allarguessin pels segles dels segles.\nAl meu pare li encantava aquesta casa i a mi també.


IMMACULADA CONCEPCIÓ DE MARIA\nDesprés que l'home hagué menjat el fruit de l'arbre el Senyor-Déu el cridà i li digué: «On ets?» Ell li respongué: «He sentit que us passejàveu pel jardí i, com que vaig nu, he tingut por i m'he amagat.» Li digué el Senyor-Déu: «Qui t'ha fet saber que anaves nu? És que has menjat del fruit de l'arbre que jo t'havia prohibit de menjar?» L'home li digué: «La dona que m'heu donat m'ha ofert el fruit d'aquell arbre, i n'he menjat.» El Senyor-Déu digué a la dona: «Per què ho has fet, això?» Ella li respongué: «És que la serp m'ha enganyat.» El Senyor-Déu digué a la serp: «Ja que has fet això, seràs la més maleïda de totes les bèsties i de tots els animals feréstecs. T'arrossegaràs sobre el ventre i menjaràs pols tota la vida. Faré que sigueu enemics tu i la dona, i el teu llinatge i el d'ella. Ell t'atacarà al cap, i tu l'atacaràs al taló.» L'home donà a la seva esposa el nom d'Heva, perquè ella ha estat la mare de tots els qui viuen.\nSalm responsorial [97,1.2-3ab.3c-4 (R.: 1a)]\nCanteu al Senyor un càntic nou: ha fet obres prodigioses, la seva dreta i el seu braç sagrat han sortit victoriosos. R. R. Canteu al Senyor un càntic nou: ha fet obres prodigioses. El Senyor ha revelat la seva ajuda, i els pobles contemplen la salvació. L'ha mogut l'amor que ell guarda fidelment a la casa d'Israel. R. Tothom ha vist, d'un cap a l'altre de la terra, la salvació del nostre Déu. Aclameu el Senyor arreu de la terra esclateu en cants i en crits d'alegria. R.\nLectura de la carta de sant Pau als cristians d'Efes (Ef 1,3-6.11-12)\nBeneït sigui el Déu i Pare de nostre Senyor Jesucrist, que ens ha beneït en Crist amb tota mena de benediccions espirituals dalt del cel; ens elegí en ell abans de crear el món, perquè fóssim sants, irreprensibles als seus ulls. Per amor ens destinà a ser fills seus per Jesucrist, segons la seva benèvola decisió, que dóna lloança a la grandesa dels favors que ens ha concedit en el seu Estimat. En ell hem rebut la nostra part en l'herència. Ens hi havia destinat el designi d'aquell qui tot ho duu a terme d'acord amb la decisió de la seva voluntat. Volia que fóssim lloança de la seva grandesa, nosaltres que des del principi tenim posada en Crist la nostra esperança.\nLectura de l'evangeli segons sant Lluc (Lc 1,26-38)\nEn aquell temps, Déu envià l'àngel Gabriel a un poble de la Galilea anomenat Natzaret, per dur un missatge a una noia, promesa amb un descendent de David, que es deia Josep, i el nom de la noia era Maria. L'àngel entrà a casa d'ella i li digué: «Déu te guard, plena de gràcia, el Senyor és amb tu.» Ella es torbà en sentir aquestes paraules i pensava per què la saludava així. Però l'àngel li digué: «No tinguis por, Maria; Déu t'ha concedit el seu favor. Tindràs un fill i li posaràs el nom de Jesús. Serà gran i l'anomenaran Fill-de-l'Altíssim. El Senyor Déu li donarà el tron de David, el seu pare, serà rei del poble d'Israel per sempre, i el seu regnat no tindrà fi.» Maria preguntà a l'àngel: «Com pot ser això, si jo no tinc marit?» L'àngel li respongué: «L'Esperit Sant vindrà sobre teu, i el poder de l'Altíssim et cobrirà amb la seva ombra; per això el fruit sant que naixerà l'anomenaran Fill de Déu. També la teva parenta, Elisabet, ha concebut un fill a la seva edat; ella que era tinguda per estèril ja es troba al sisè mes, perquè a Déu res no li és impossible.» Maria va respondre: «Sóc l'esclava del Senyor: que es compleixin en mi les teves paraules.» I l'àngel es va retirar.


Guixols des del Carrer | → 18 de març de 2021. Comissions informatives | Guixols des del Carrer\nInstem el govern municipal perquè publiqui els índexs de referència dels preus de lloguer a Sant Feliu de Guíxols\nAvui s’han reunit les comissions informatives per dictaminar els temes que aniran al Ple d’aquest mes de març, que es farà dijous vinent. En l’apartat de les mocions el nostre grup ha presentat dues propostes, la primera en matèria de regulació dels preus del lloguer. Hem de tenir present que al llarg del darrer any i mig hi ha hagut novetats prou importants en matèria normativa: el RD del govern estatal que amplia la pròrroga obligatòria dels contractes d’arrendament de 3 a 5 anys, en cas que la propietat sigui una persona física, i a 7 anys en cas que sigui una persona jurídica (per exemple una entitat bancària), i la nova llei catalana que aprova un índex de preus de referència municipal en 60 ciutats de Catalunya considerats de mercat tens. Sant Feliu de Guíxols és un d’aquests municipis. Per això, davant d’aquestes dues novetats importants, plantegem al govern municipal que publiqui els índexs de referència de preus de lloguer de Sant Feliu i també que, a través de l’Oficina Local d’Habitatge, es faci un correcte assessorament de la normativa vigent. Tanmateix, i sense perdre de vista el lloguer assequible, hem plantejat que l’Ajuntament supervisi els possibles habitatges turístics il·legals que hi puguin haver a la ciutat i estipular mecanismes de control per evitar que es lloguin com habitatges d’ús turístic, habitatges no declarats com a tals.\nL’altra de les propostes és per valorar positivament la iniciativa presentada per la Promoció del Transport Públic de Catalunya, a través de la seva Comissió Promotora del Tren de la Costa Brava, i que la nostra ciutat s’adhereixi al manifest inicial i es comprometi, arribat el moment, a facilitar les gestions que per competències li puguin correspondre per fer realitat el projecte de tenir un tren circular que uneixi la Costa Brava amb Girona ciutat.\nPer la seva part, el govern portarà a Ple la aplicació de la bonificació de l’IBI en un 95% per aquells pisos cedits a lloguer social i l’aprovació inicial d’un expedient de suplement de crèdit per reforçar la policia local amb el nomenament de 12 agents temporals. Aquesta contractació, fins el 9 de maig, servirà per donar cobertura a l’augment de serveis conseqüència de la situació de la pandèmia i per cobrir l’assistència de 6 agents interins a l’escola oficial de policia.


La Generalitat contractarà al mes d'octubre vint-i-quatre persones amb discapacitat intel·lectual - Diari de la Discapacitat\nPortadaOcupacióLa Generalitat contractarà al mes d’octubre vint-i-quatre persones amb discapacitat intel·lectual\nDins del seu Programa DIL d’integració laboral\nSeran ja 94 les persones contractades a través del Programa DIL // Foto: gencat\nLa Generalitat contractarà aquest mes d’octubre vint-i-quatre persones amb dificultats d’integració laboral per raó de la seva capacitat intel·lectual. Aquestes noves contractacions són el resultat d’un procés selectiu que s’empara en els principis de no-discriminació i d’igualtat d’oportunitats en l’accés a la funció pública de persones amb dificultats especials d’inserció.\nEl procés selectiu s’emmarca dins el Programa DIL, que és un programa pioner d’integració laboral de persones amb discapacitat intel·lectual a la Generalitat de Catalunya. El programa s’adreça a persones que tenen com a mínim un 25% de discapacitat intel·lectual reconeguda, que poden accedir a un lloc de treball a la Generalitat mitjançant convocatòries específiques pel sistema de concurs de mèrits.\nAmb la resolució d’aquesta darrera convocatòria, publicada al DOGC, el total de treballadors i treballadores que formaran part del Programa DIL seran 95 persones.\nEls nous vint-i-quatre treballadors i treballadores, contractats en règim de personal laboral fix a diversos departaments de la Generalitat, s’incorporaran als seus llocs de treball a mitjan mes d’octubre, després d’haver dut a terme una formació inicial a l’Escola d’Administració Pública de Catalunya.\nAquesta formació, adaptada a les necessitats d’aquest col·lectiu, ha estat dissenyada per la Direcció General de la Funció Pública i l’Escola d’Administració Pública i versarà sobre diferents aspectes generals, amb l’objectiu que els nous treballadors i treballadores coneguin el funcionament general de la Generalitat i permetrà que la seva adaptació sigui més fàcil i adequada.\n19 d'Octubre de 2016 Redacció/Fonts Diversitat 5\nEl proper dia 23 d’octubre tindrà lloc la quarta edició de la cursa solidària ‘Correm junts amb la discapacitat intel·lectual’ al passeig de la Reina Elisenda de Montcada de Barcelona. Es tracta d’una cursa oberta a tothom que vol reivindicar els drets de les persones amb unes necessitats de suport més intenses i promoure la seva participació i inclusió a la societat. Aquesta cursa es diferència d’altres del calendari d’atletisme de Catalunya perquè els corredors amb discapacitat psíquica no formen […]\n20 de Setembre de 2018 Redacció/Fonts Ocupació 0


La coincidència entre les inicials de l’obra i les del autor són més causals del que semblen i, de fet, va ser el mateix Heiner Müller qui va deixar que la idea s’escampés. És cert que l’obra amaga certs successos autobiogràfics i tota ella està impregnada dels desencís polític i personal de Müller. L’autor se serveix de Hamlet, li treu la carn per despullar-lo i ho fa amb una volada poètica que crea imatges contundents, simbòliques, metafòriques. 'Hamlet Machine' és un text complex que defuig la representació. Un poema escènic que el director ha de fer seu i decidir com deixa fluir paraules que són pensaments penjats en l’aire. Res és explícit.\nMüller no situa l’acció. Francesc Amaro, director d’aquesta proposta, se centra en una mirada a l’Europa capitalista a on tot és objecte de consum. Porta els seus intèrprets a un magatzem de, potser, Ikea, i les seves decisions agafen el camí del desencant apuntat, interpreta les acotacions de l’autor i n’afegeix fins i tot alguna, com els rostres del comunisme caigut. Aquest és un Hamlet Machine molt físic, ple d’energia en què la paraula arriba amb claredat, però al qual li falta la capacitat d’arrossegar l’espectador cap al món on les paraules creen imatges reveladores. El director es cenyeix a la magnífica traducció de Maurici Ferrer i els actors (Pau Sastre, Jordi Sanosa i Andrea Portella) responen al repte amb entrega i visceralitat. El conjunt resulta interessant en una aposta teatral d’alt risc. –Santi Fondevila.