Josep Sala: "A partir del naixement dels Castellers de Barcelona arranca un boom del món casteller" - Castellers de Barcelona\nBlogInici » Josep Sala: “A partir…\nAmb motiu de la mort de Josep Sala i Mañé, recuperem una entrevista de Jordi Planas a l’URC que es va publicar el setembre de 2015.\nJosep Sala és un dels fundadors i primer cap de colla dels Castellers de Barcelona. Indubtablement, és un home de castells. El seu avi matern, amic de Pau Casals i aficionat dels castells, el seu pare, segon cap de colla dels Castellers de Vilafranca. Ell, casteller des dels 10 anys. Així ho va voler reconèixer el món dels castells en la IX Nit de Castells, on va rebre el Premi a la Trajectòria, i la colla que va fundar, els Castellers de Barcelona, que van posar el seu nom al pati d’assaig.\nAmb quina edat vas començar a fer castells?\nVaig començar als 10 anys. Quan van començar els Castellers de Vilafranca, al cap de poc, el mateix any, ja vaig començar amb ells. Vaig començar tot jugant, en un pati interior, i passant pel carrer amb alguns nanos, vam veure que estaven fent castells, vam entrar fins a dins, i ens van convidar a pujar. I a partir d’aquí, amb 10 anys, encara vaig pujar a algun castell d’enxaneta, als primers castells de set. Després ja vam marxar a Barcelona.\nLa tradició familiar va néixer per afició del meu avi, però per activitat, a partir del meu germà i jo\nEl teu avi ja estava vinculat als castells. D’on ve la tradició castellera a la família?\nEl meu avi matern, Pau Mañé Mercadé, era del Vendrell, i era aficionat, no havia fet castells. Era amic de Pau Casals, coneixia gent de l’època… Després ja va ser a partir del meu germà i jo, i el meu pare, que aleshores pujava de segons aquí Vilafranca (i després va ser cap de colla, en el primer canvi de cap de colla). La tradició familiar va néixer per afició del meu avi, però per activitat, a partir del meu germà i jo.\nEl 1969 neixen els Castellers de Barcelona, però abans ja hi ha un intent de formar una colla a Barcelona, el Cos de Castellers de Ballets de Catalunya, entre el 1958 i el 1963. Per què no va quallar aquest primer intent de fer una colla a Barcelona?\nBona pregunta, aquesta! No va quallar perquè ens va faltar el personal, la matèria humana. Vam conèixer gent que es dedicava a la dansa, als Ballets de Catalunya, però a l’hora de començar a assajar, excepte els més petits –un parell d’enxanetes van sortir d’allà-, els altres no tenien gaire fortalesa física ni gaire esperit casteller. També diríem que dins l’entitat (els Ballets de Catalunya) que ens va acollir no hi havia un gran entusiasme. Va durar el que va poder, però la generació de la gent que ho havia arrancat, el meu pare i altra gent de Vilafranca, van veure que no funcionava i ho van deixar estar.\nI aleshores va arribar el segon intent de formar una colla castellera a Barcelona.\nCom que havíem conegut altres vilafranquins que estudiaven a Barcelona, quan va tornar a arrancar, aleshores ja la generació més jove, jo i d’altres, vam fer la colla del 1969. D’allò van quedar les relacions amb altra gent de Vilafranca i les ganes d’un altre dia tornar-hi. Quan vam reactivar la colla, alguns encara van poder formar-ne part. El 1969 això va ser una engrescada del Nico, el Nicolau Barquet. Van venir ell i l’Oriol Rossell, que era el seu padrí, a parlar amb el meu pare, a Barcelona, perquè el Nico tenia ganes d’engegar una colla, i l’Oriol, que havia estat el primer cap de colla dels Castellers de Vilafranca, va venir a parlar amb el Ramon Sala. El meu pare els va dir “jo ja sóc gran, però si els joves feu, us ajudaré en el que pugui”, i el Nico, que devia tenir uns 19 anys, era una màquina, era un motor. Sempre ho remarco molt: el seu impuls va ser el que va permetre tirar-ho endavant. Del contrari, a mi m’hagués costat molt més, perquè jo ja estava casat, tenia canalla…\nEl Nico, que devia tenir uns 19 anys, era una màquina, era un motor. Sempre ho remarco molt: el seu impuls va ser el que va permetre tirar-ho endavant\nEl Nico va dir que portaria uns companys del gimnàs a assajar, i al pati que hi havia darrere de la botiga, un celobert, vam començar a fer algun pilaret de tres. I van venir uns nois, dos germans, l’Àngel Moreno, que va pujar d’enxaneta, i el Ricardo. No havien passat ni dues setmanes que el Nico es va assabentar que posaven la primera pedra al monument dels castellers del Vendrell, i va dir d’anar-hi. El meu pare deia que estava boig, però hi vam anar: els del gimnàs, uns amics seus, el meu cunyat i el Manel Pallarès, també de família castellera vilafranquina i que vivia a Barcelona. I allò va ser una gran sort. Allà vam conèixer gent del Vendrell que estudiava a Barcelona, que va dir que vindria. A més, al cap de dues setmanes inauguraven també el monument als castells de Valls, i ens hi van convidar també. Vam anar-hi, ens van pagar l’autocar, i vam aconseguir anar-hi entre amics i coneguts, 22. Alguns els vam captar també dels Ballets de Catalunya, que també va ser una gran sort. Sent 22, ja va prendre un altre caire.\nA partir d’allò, el següent pas, i sempre el remarco, va ser quan a Valls ens van dir que al barri del Bon Pastor, al costat del riu Besós, hi havia una colla. Vam anar a preguntar i ens van dir que era a l’altra banda del riu, a Santa Coloma. Era la primera notícia que en teníem. Vam anar a Santa Coloma, i allà preguntant ens van adreçar al Bar Esport, i ens van dir que qui havia fet allò dels castells, que ja no estava actiu, era l’”avi Porta”, Josep Porta Brunet, que devia tenir 80 anys. El Nico i jo vam anar a veure’l aquell mateix vespre, a casa seva, i li vam dir, i ens va respondre que era molt gran però que havíem de mirar de fer això. A ell se li va acudir –tot va ser rodat d’una cosa a l’altra-, que ell tenia un hort a la vora del riu Besós i hi havia canalla, i els vam començar a engrescar a fer castells.\nAnàvem a veure les famílies, algunes ja ho coneixien però patien que no es fessin mal, però els ho explicàvem una mica i convidàvem els pares a venir\nEl següent pas va ser anar a parlar amb les famílies. Cada vespre, sortint de la feina, el Nico ja venia engegat: “cap a Santa Coloma!”. Anàvem a veure les famílies, algunes ja ho coneixien però patien que no es fessin mal, però els ho explicàvem una mica i convidàvem els pares a venir, i els germans. Aquesta va ser una altra passa positiva. Tot va ser una gran sort, del Nico, de l’Avi Porta, de la gent.\nÉs a dir, va començar a funcionar amb gent de la zona tradicional però va aconseguir quallar sumant la gent d’aquí?\nEl fet casteller a Barcelona devia ser bastant desconegut. Com hi vau fer front?\nHi va haver diverses coses. El Josep Durich, també de família vilafranquina, tenia algunes relacions amb gent de l’Ajuntament de Barcelona, i va servir per fer els primers contactes, i a través d’això vam començar a ser, si més no, reconeguts. Això per un cantó, i per l’altre, el fet que havíem captat gent de Santa Coloma, teníem canalla i començaven a sortir les coses, va fer que ens comencéssim a engrescar, i per la Mercè d’aquell mateix any, ja vam anar a dir a l’Ajuntament que volíem actuar. Vaig anar a l’oficina del Portal de l’Àngel i em van dir que estava tot tancat. Jo els vaig dir: no, no, si és que no demanem res! Ens van dir que d’acord, i a partir d’aquí vam començar a fer castells al carrer a Barcelona per la Mercè. Vam fer el primer quatre de sis, el tres de sis, i en el mateix cercavila vam anar animant gent.\nA més a més, vam anar buscant en barriades, a les escoles, a la Barceloneta, a Sants, i no va quallar massa. Era molt com picar pedra perquè molta gent desconeixia el fet casteller. Vam seguir al Clot, assajant on vivíem el Pere Rovira i jo, a l’Escola Tècnica del Clot, primer, i després al carrer. En aquella època el moviment veïnal era molt fort, i ens vam relacionar amb entitats del Clot. Vam anar a assajar també a la nau de la RENFE del Clot, i vam veure la conveniència de llogar un local propi, el 1984, al carrer Rossend Nobas. Ja teníem una Junta dinàmica i potent, i teníem més gruix de colla. Sempre deia que era una Junta que hauria servit per fer funcionar una empresa, teníem el cap més gros que peus.\nSempre deia que era una Junta que hauria servit per fer funcionar una empresa, teníem el cap més gros que peus\nEls Castellers de Barcelona vam ser la primera colla que va quallar fora de la zona tradicional. Creus que això va marcar un abans i un després en el naixement d’altres colles a la zona no tradicional com els Minyons de Terrassa o els Bordegassos de Vilanova?\nSí, i tant. Vam ser padrins de bastantes colles. Efectivament, a partir d’allà, arranca tot un boom del món casteller, sortíem del Penedès i començava a escampar-se. Va ser a partir d’aleshores que hi va haver un eixamplament del món casteller.


Una de les accions que l'Institut Balear de la Dona ha duit a terme aquesta mateixa setmana és la posada en marxa de la iniciativa Mascareta 19\nEl Govern ha iniciat la campanya Mascareta-19 en col·laboració amb el Col·legi de farmacèutics de les Illes Balears. CAIB\nPalmaEl Govern de les Illes Balears continua treballant per lluitar contra la violència masclista durant l'estat d'alarma provocat pel coronavirus. La presidenta del Govern, Francina Armengol, ha participat aquest divendres en la tercera reunió de coordinació que es du a terme amb els consells insulars per millorar la prevenció i l'actuació contra aquests actes. A la reunió també hi han assistit la consellera de Presidència, Cultura i Igualtat, Pilar Costa, i la directora de l'Institut Balear de la Dona, Maria Duran.\nUna de les accions que l'Institut Balear de la Dona ha duit a terme aquesta mateixa setmana és la posada en marxa de la iniciativa Màscara-19, en col·laboració amb el Col·legi de Farmacèutics de les Illes Balears. Aquesta campanya fa que una víctima pugui denunciar que és maltractada demanant una 'màscareta 19' a la farmàcia, un codi que indicarà que el dependent telefoni a l'112 i posi en marxa el protocol d'actuació.\nAmb aquest acord de col·laboració amb les farmàcies, es pretén facilitar que les dones en situació de confinament puguin alertar de la seva situació i obtenir ajuda en les 443 farmàcies que hi ha a les Illes Balears.\nA més, s'ha signat un acord de col·laboració amb el Col·legi d'Administradors de finques de les Illes Balears per tal de millorar la capacitat de prevenció dels casos de violència masclista que es produeixen dins els domicilis familiars. En el marc d'aquest acord, s'estan repartint cartells amb la informació dels telèfons d'atenció 24 hores a les finques que tenen comunitat de propietaris.\ncoronavirus Govern de les Illes Balears


El millor candidat per guanyar - Puntvalles\nRedacció: Kènia Domènech\nCàrrec: Portaveu nacional del Jovent Republicà i regidora a Parets\nEl 2014, tot un seguit de gent inquieta pel que passava al nostre municipi ens vam trobar al voltant d'Esquerra Republicana, buscant la manera de vehicular un canvi a un model caduc de gestió municipal.\nEn aquell moment, no teníem representació a l'Ajuntament, i sabíem que necessitàvem un revulsiu al nostre projecte, algú capaç de convèncer a tothom de què hi havia una altra manera de fer les coses, algú amb compromís per assumir els valors de transformació i comprometre's amb el nostre poble. I vam posar nom i cognoms a aquest revulsiu: Jordi Seguer.\nEl 2015 vam fer una forta embranzida entrant a l'Ajuntament amb 3 regidors, i aquí va començar una feina constant de picar pedra durant 4 anys. El treball incansable amb en Jordi i en Ramon i tota la Secció Local d'ERC Parets, va fer que a les eleccions municipals de l'any 2019 aconseguíssim una representació de 5 regidors.\nEra moment de canvi, i totes les forces que el demanàvem (o suposadament demanaven) ens vam entendre per formar el Govern Plural, liderat per en Jordi com a alcalde de la nostra vila.\nAl Govern Plural vam descobrir un Jordi entregat com ningú al seu poble, exigent per ser-hi a tot arreu sempre al servei de la ciutadania. Un Jordi confiat en els seus regidors, amb ganes de fer equip, trobar-se amb tothom i escoltar totes les veus.\nTambé vam descobrir un Jordi valent, que no va deixar passar ni una vella política, que era garant d'aturador de qualsevol mala praxi. Un Jordi amb ganes de transformar, de fer-ho diferent, de buscar vies noves i alternatives.\nEl Govern Plural amb en Jordi, la Montse Lara, la Folguera, l'Enrique, el Joan i la Carme va ser un repte per Ara Parets i també un aprenentatge immens. I un dels aprenentatges que ens enduem és que quan transformes, quan governes per la ciutadania i no per tu mateix, els de sempre faran el que sigui per aturar-te, inclús renunciar als compromisos adoptats a la ciutadania.\nI així és com el gener del 2021, els de sempre (o millor dit, les de sempre) van córrer a fer una moció de censura per retornar el gris del Partit Socialista a l'alcaldia de Parets, com sempre.\nNo ens han volgut donar mai motius, però ara ja sabem els motius; fraccionament de contractes, operacions urbanístiques, la xarxa clientelar. El de sempre.\nI és per això que avui, estem preparades per tornar a obrir les portes i finestres de l'Ajuntament perquè creiem que és el deure que tenim amb la ciutadania. I és per això que avui estem més forts per tornar-hi.\nRealment avui no donem un tret de sortida, sinó que és una volta més en aquesta cursa de fons que estem decidides a guanyar.\nI per guanyar, tenim el millor candidat per fer-ho possible.\nKènia Domènech, portaveu nacional del Jovent Republicà i regidora a Parets


Els pensionistes veuen una "enganyifa" el pacte PNB-PP i reclamen pagues justes - Teleponent\nInici Societat Els pensionistes veuen una “enganyifa” el pacte PNB-PP i reclamen pagues justes\nEls pensionistes veuen una “enganyifa” el pacte PNB-PP i reclamen pagues justes\nUns 200 pensionistes de Lleida han tornat a sortir al carrer per reclamar pagues dignes i en defensa del sistema públic de pensions.\nEl col·lectiu continua protestant malgrat l’acord entre PNB i el govern espanyol del PP per equiparar les pensions a l’IPC als pressupostos de 2018, un pacte que consideren una “enganyifa” que només busca desmobilitzar-los.\nAixí ho ha expressat el portaveu de la Marea Pensionista de Lleida, Joan Miquel Ballesté, que ha insistit que el pacte PNB-PP no té cap efecte en la recuperació del poder adquisitiu que han perdut els pensionistes els últims anys. La concentració l’ha convocada la Marea Pensionista de Lleida amb el lema ‘Per les pensions d’avui. Per les pensions de demà’ i també s’hi han sumat els sindicats majoritaris.\nA les 11h ha començat la concentració a la plaça de Sant Joan amb els parlaments del Magda Ballester i Pere Ayguadé i l’actuació musical del cantautor d’Alpicat Jordi Gasión, ‘El Fill del Mestre’. Després els pensionistes han marxat en manifestació fins a la subdelegació del govern espanyol a Lleida, on s’ha llegit el manifest final.\n“No pararem”, “les pensions seran sempre nostres” “volem la pensió del pare del borbó” o “visca la marea pensionista” han estat les consignes més repetides pels concentrats. A la pancarta principal s’hi podia llegir el lema “Lladres! Torneu-nos les pensions públiques”.\nLa d’aquest dissabte és la cinquena mobilització de pensionistes organitzada a Lleida en menys de tres mesos seguint les convocatòries d’àmbit estatal. N’hi va haver el dijous 22 de febrer, el dissabte 17 de març i el dilluns 16 d’abril, en tots tres casos convocades per la Marea Pensionista de Lleida a la plaça Sant Joan. També el 14 d’abril davant la subdelegació del govern espanyol, en aquest cas convocada per UGT i CCOO.Més de 98.000 pensionistes a Lleida\nA les comarques de Lleida hi ha 98.384 pensionistes, segons dades de l’abril de la Seguretat Social, xifra que representa un increment del 0,4 per cent respecte a les mateixes dates de l’any passat. Cobren una paga mitjana de prop de 820,26 euros, la més baixa de Catalunya i un 12,2% menys que la mitjana estatal, que arriba als 934,63 euros.\nEl gruix de les pensions, amb un total de 60.008 beneficiaris, corresponen a jubilacions, amb un import mitjà de 934,24 euros, seguides de les de viudetat, amb 24.786 en total amb una paga mitjana de 569,71 euros. Més de 23.100 lleidatans reben complements per arribar a la pensió mínima. (acn)\nMarea Pensionista Lleida\nArticle anteriorLa majoria de rescats d’excursionistes són per “errades i manca de planificació” de la ruta\nArticle següentMor accidentalment a Alpicat un home de 84 anys atropellat per la seva filla


BIBLIOTECA MARTORELL: IRENE NEMIROVSKY: VI DE SOLITUD.\nIRENE NEMIROVSKY: VI DE SOLITUD.\nEl passat dijous ens reunim per comentar el llibre Vi de solitud, de l'autora russa Irene Nemirovsky.\nEl llibre va ser triat per la Feli, de tant com li va agradar Suite Francesa, de la mateixa autora.\nParlem de com en moltes de les obres d'aquesta autora surt la relació amb la seva mare, un relació conflictiva, tal i com es veu en la nostra lectura del mes. Va ser la seva vida molt dura, no tant per la manca de recursos econòmics -de diners no faltaven en la seva família- sinó per què va viure la Revolució Russa i va haver de fugir del país que la veure néixer per anar a parar a França, país que li va negar la nacionalitat i que va acabar deportant-la cap un camp de concentració nazi, on va morir amb només 42 anys.\nA totes ens sembla que la família que apareix al llibre ben peculiar i ens sorprèn la falta de valors tradicionals com ara l'amor filiar, la fidelitat, etc.\nA la mare coincidim en senyalar-la com una persona egoista i superficial, incapaç de preocupar-se de res que no sigui ella mateixa, la seva bellesa, el seu afan d'agradar als homes i de conservar la seva joventut. El pare és una figura absent, amb la seva paciència cap a la vida dissoluta de la mare i amb la seva passió pel joc -autèntica ludopatia- i per guanyar diners en negocis no sempre nets.\nHélène, la protagonista és una criatura molt seriosa que analitza la relació que tenen els seus pares, i es dol de la falta d'amor i de consideració per part de la seva mare. Encara jove és capaç de tramar una revenja contra ella.\nTotes valorem l'estil narratiu de l'autora, capaç d'explicar-nos moltes coses sense donar gaires detalls. La perspectiva infantil, la subjectivitat, formen part de la narració, que se centra en els aspectes emocionals de la relació d'Hélène amb la seva inestable família i amb la seva estimada institutriu, autèntica figura materna i de referència de la nena.\nParlem una bona estona de moltes escenes que ens criden l'atenció: la corrupció dels polítics, com la nena veu la revolució des de la seva finestra, com han de fugir a Finlàndia, els temps a París i l'apariència de normalitat, com l'alta burgesia russa guardava els diners cosits encortines i mobililari, etc.\nValorem el llibre i li donem un 7.5 de mitjana.\nHa estat una lectura trist, però ens ha fet reflexionar sobre els valors i sobre una societat tan convulsa diferent a la nostra.\nPublicat per Biblioteca Martorell a 16:40\nEtiquetes de comentaris: Autors europeus, Club de lectura, Irene Nemirovsky, Narrativa segle XX, Vi de solitud


Servei d’Acollida i Integració de Montcada i Reixac: d’octubre 2015\nUs convidem a participar al taller per a famílies sobre com acompanyar els fills/es en l’adolescència, organitzat pel Pla de Desenvolupament Comunitari de La Ribera juntament amb el Punt d’assessorament en drogues i addicions de Montcada i Reixac.\nEl Taller “MARES I PARES! Missió galàxia adolescent” tindrà lloc el divendres 30 d’octubre a les 17.30 al Centre Cívic de La Ribera.\nL’adolescència és una fase del desenvolupament en què els nois i noies passen per diverses etapes amb característiques i necessitats diferents. El taller per a famílies aprofundirà en els canvis que es donen durant l’adolescència i es tractaran temes com el benestar i la salut, les conductes de risc, l’educació des de les emocions i la comunicació efectiva.\nLa inscripció és gratuïta i es pot fer trucant al 93.575.30.80 (tarda) o enviant un correu electrònic a: pdcribera@montcada.org\nResum executiu monogràfia comunitaria\nAquest text és un resum del document anomenat Monografia Comunitària. És la visió conjunta de La Ribera, en el que es recullen opinions i visions de diferents persones sobre La Ribera així com informació objectiva sobre el barri. La monografia comunitària és una fotografia compartida del barri de La Ribera elaborada a partir de les percepcions de veïns i veïnes del barri, tècnics i tècniques municipals, representants dels grups polítics municipals i persones que treballen directa o indirectament a La Ribera.\nPodeu consultar-la clicant al següent enllaç: Resum executiu monografia comunitaria la Ribera\nResultats estudi rumorologia a Montcada i Reixac\nUs presentem els resultats de l'estudi sobre la incidència dels rumors entorn a la diversitat cultural a Montcada i Reixac.\nPodeu consultar-lo clicant al següent enllaç:\nResultat Estudi Antirumors a Montcada i Reixac\nTambé podeu consultar el vídeo del resultat del procès:\nVídeo resultat del procès


Un ple marcat per l’emoció de l’acte de condol previ a la sessió — Ajuntament de Premià de Dalt\nUn ple marcat per l’emoció de l’acte de condol previ a la sessió\nUn ple marcat per l’emoció de l’acte de condol previ a la sessió El punt més destacat va ser la presa de possessió de Luis Torrens com a nou regidor del Partit Popular http://www.premiadedalt.cat/news/un-ple-marcat-per-l2019emocio-de-l2019acte-de-condol http://www.premiadedalt.cat/news/un-ple-marcat-per-l2019emocio-de-l2019acte-de-condol/@@download/image/luistorrens.jpg\nEl punt més destacat va ser la presa de possessió de Luis Torrens com a nou regidor del Partit Popular\nEl Ple ordinari celebrat dilluns 9 de juliol va estar clarament marcat pel clima d’emoció i tristesa de l’acte de condol institucional a la nadó que moria en un tràgic accident a Premià de Dalt el dissabte 30 de juny, i que es va fer abans de començar la sessió plenària a la plaça de la Fàbrica, amb l’assistència del Conseller d’Interior, Miquel Buch, i nombrosos veïns del municipi que després d’un minut de silenci, van enlairar cent globus blancs sobre el cel de Premià de Dalt.\nEntre els punts que es portaven al Ple ordinari del mes de juliol, hi havia la modificació del catàleg de llocs de treball de l’Ajuntament per a l’exercici 2018 respecte les places d'Interventor/a i TAE Intervenció, i es va aprovar per unanimitat. Sens dubte, però, el punt més destacat va ser la presa de possessió de Luis Torrens com a nou regidor del Partit Popular, en substitució del seu company de files, Pedro Bailón, que va renunciar a l’acte per motius professionals.\nE n l’apartat de mocions, el PP en presentava inicialment una, relativa a l’anunci de la fi de la banda armada ETA, però finalment es va tornar a retirar, per segon cop ja que en l’anterior Ple també, amb la finalitat de buscar el màxim consens possible entre els cinc grups amb representació municipal.\nCrida Premià de Dalt va proposar una moció de rebuig a la creació d’un producte Paneuropeu de pensions individuals (PEPP) que proposa la Comissió Europea. Xavier Albert, representant de Marea Pensionista Premià, va ser la persona que des del públic va llegir i explicar la moció en qüestió.\nLa moció planteja que el Consistori insti la Comissió Europea a retirar la proposta del PEPP i que sol·liciti al Govern espanyol que proposi i doni suport a la retirada d’aquesta iniciativa del Consell Europeu. I, alhora, que demani a aquests organismes que estudiïn les mesures necessàries perquè el sistema públic de pensions garanteixi unes pensions dignes i suficients, entre d’altres acords.\nLa moció es va aprovar amb els vots a favor de tots els grups municipals (PDeCAT, PSC-PM, ERC-AM i Crida Premià de Dalt) menys el Partit Popular que va votar en contra tot defensant la llibertat de cada persona d’escollir un fons privat de pensions i que aquest desgravi fiscalment.\nLa segona moció que també presentava Crida Premià de Dalt era a favor dels llaços grocs als espais públics i per evitar que aquests siguin retirats. El seu regidor Jaume Batlle va fer una crida a la llibertat d’expressió i va ser molt crític amb la gent de fora del poble que ve a Premià de Dalt a arrencar els llaços grocs. Luis Torrens del Partit Popular va reclamar neutralitat a la via pública i va argumentar que aquesta tasca de neteja de llaços l’hauria de fer la brigada.\nDes del PSC la seva portaveu, Inma Fernández va dir que no estava a favor de col·locar llaços grocs a la via pública perquè és una font de conflicte però va destacar que els socialistes estan en contra de la presó preventiva dels exconsellers, de l’expreisdenta del Parlament, Carme forcadell, de Jordi Cuixart i Jordi Sánchez.\nJosep Font des d’ERC va ser molt crític amb el posicionament socialista en el Ple sobre aquesta moció i va rebutjar “el seu sí però no” amb els temes del procés.\nCarles A. Medina des del PDeCAT va recordar la situació d’excepcionalitat que viu Catalunya amb el Govern del President Puigdemont a la presó o exiliat i va destacar que els llaços grocs no van en contra de ningú ni malmeten el mobiliari urbà.\nEn el torn de rèplica, Jaume Batlle de la Crida va lamentar “la manca d’empatia que ens té el Partit Popular”. Finalment, l’alcalde, Josep Triadó, va tancar la discussió recordant que el llaç groc no és un símbol d’independència o no independència sinó que és una qüestió d’humanitat i solidaritat amb els presos polítics i les seves famílies que fins ara han hagut de fer milers de quilòmetres per a visitar-los a presos espanyoles.\nLa moció de defensa dels llaços grocs es va aprovar amb els vots de les tres formacions independentistes, Crida Premià de Dalt, PDeCAT i ERC-AM, i el vot en contra del PSC i el PP.\nQuant a les preguntes de l’oposició al Govern, el PP en va formular quatre sobre seguretat, dates de plens extraordinaris, plusvàlues municipals i contractació de seguretat privada. Crida Premià de Dalt finalment en va fer dues -després de retirar la darrera relativa a la col·locació de símbols ja que s’havia aprovat la moció sobre els llaços grocs-, la primera sobre les llistes d’espera en l’escolarització i la segona sobre la troballa descoberta en fer les obres de rehabilitació de la Font del Peix.


Diumenge VI de durant l’any / A / 2020 – Parròquia de Sant Esteve – Vila-seca\nDéu ens mira (Mt 5,17-37)\nVivim en un món carregat de lleis i normes, moltes d’elles arbitràries, interessades i fins i tot injustes. Un mateix fet (un referèndum, un acte de culte, una opinió publicada o un contracte comercial) pot ser legal en un país i il·legal en un altre. A conseqüència d’aquesta arbitrarietat, les lleis humanes sempre són discutibles, i els mateixos que les promulguen s’ha de preocupar de fer-les complir aplicant sancions als infractors.\nEls creients de qualsevol religió extrapolem fàcilment aquest esquema al món diví. Ens imaginem que Déu un bon dia decideix dictar unes normes d’obligat compliment per a tots els humans i les penes infernals que seran aplicades als pecadors. Podem fer-nos un petit test. Pensem en la frase “Déu ens mira” i fixem-nos de la impressió que ens ha provocat. ¿És una mirada tendra, amorosa i protectora? ¿O és la mirada amenaçadora d’algú que ens vigila i és a punt de castigar-nos?\nLa llei de Déu no és arbitrària ni interessada. És una llei que té per únic objectiu el nostre bé, és a dir, el nostre ple desenvolupament com a éssers creats per Déu i enfocats vers ell. I és immutable perquè no pot ser d’altra manera, perquè cau pel seu propi pes. Per això en certs àmbits se l’anomena llei natural. I per això no necessita ser acompanyada de sancions penals, perquè, tal com se sol dir, en el mateix pecat es troba la penitència.\nÉs d’aquesta llei natural o divina que parla avui Jesús. Comença dient-nos que ha vingut no pas a abolir-la sinó a perfeccionar-la, és a dir, a revelar-nos de la millor manera possible el camí de vida que Déu ens proposa. I, tot seguit, agafa alguns preceptes de la llei divina revelada a Moisès i els porta fins a l’extrem: no n’hi ha prou amb no matar, sinó que no s’ha d’insultar; no n’hi ha prou de no cometre adulteri, sinó que cal saber controlar el propi desig; no n’hi ha prou de complir les normes legals del divorci, sinó que cal evitar-lo sempre; no n’hi ha prou de complir els juraments, sinó que cal dir sempre la veritat.\nLa primera reacció davant d’aquests manaments és: aquí Jesús s’ha passat, això és demanar massa. Però cal tenir en compte que, al costat d’aquestes exigències morals, Jesús també es caracteritza per oferir el perdó a tots els pecadors, fins al punt que va acceptar de carregar els nostres pecats a la creu perquè en quedéssim deslliurats. Jesús és tan misericordiós com exigent.\nI, vist això, tornem la mirada als manaments de Jesús i adonem-nos de la saviesa divina que inclouen, una saviesa que, tal com diu sant Pau, «no és del món present ni dels dirigents, que estan a punt de ser destituïts, sinó enclosa en el pla que Déu s’ha proposat… perquè sigui la nostra glòria».\nPensem un moment: ¿com seria un món sense insults, sense passions descontrolades, sense trencaments familiars i sense mentides? ¿Millor o pitjor? ¿Quant de dolor no hi ha en el nostre món a causa d’aquests pecats? La llei de Jesús no és, doncs, una amenaça per a la nostra llibertat, sinó l’anunci i la proposta del camí que porta a la veritable felicitat, del camí que ens acosta al Regne de Déu.


Els florestans investigats critiquen una “causa general contra l’independentisme” | elCugatenc\nDesenes de veïns i companys han donat suport als 16 florestans citats a declarar al jutjat número 4 de Rubí pel tall dels túnels de Vallvidrera durant la vaga general del 8 de novembre en la primera roda de premsa que han realitzat per donar a conèixer el cas. L’advocat David Aranda, membre de l’organització antirepressiva de l’esquerra independentista Alerta Solidària, ha qualificat la causa com la repressió i judicialització d’un conflicte polític, com és la força de l’independentisme a Catalunya. Segons explica, es tracta d’una macrocausa iniciada paral·lelament per la Fiscalia i que, de moment, ha afectat, a banda del Bloc florestà, a desenes de persones a Barcelona, Girona i Igualada.\nDavant això, criden a acudir dimecres a les 10 del matí als jutjats de Rubí per concentrar-se en suport als florestans investigats. Del calendari judicial només tenen coneixement, fins el moment, d’aquesta primera citació i d’una segona el dia 15 que, avança Aranda, segurament es cancel·larà. En cas d’acabar condemnant els acusats, les penes poden oscil·lar entre tres mesos i tres anys de presó. Si bé, l’advocat confia que aquest afer tindrà poc recorregut ja que el sumari apunta a desordres públics que suposen danys a persones i objectes que en cap cas es van produir durant la protesta. Critica, a més, que no es va identificar cap persona en concret sinó que es van prendre les matrícules dels cotxes estacionats a un aparcament relativament proper, amb l’absurd que fins i tot han citat a declarar una persona que en aquell moment, diu, estava de viatge.\nAranda valora que l’Estat no ha estat capaç de tolerar l’autoorganització demostrada durant el referèndum de l’1 d’octubre i les vagues generals del 3 d’octubre i el 8 de novembre i per això ha actuat penalment, demostrant, al seu parer, que “el règim franquista no estava mort”. El tall a la C-16 va ser, de totes les interrupcions de vies de comunicació que es van produir a Sant Cugat, la que menys va durar, facilitant, a més, una via alternativa de pas. Per això, valora Ramon Piqué, veí i activista florestà, les citacions posen en dubte “el dret a dissentir”. Davant la situació viscuda pels seus veïns, crida a organitzar-se i mostrar solidaritat perquè, recorda, només van fer ús del seu dret a vaga per “demanar l’alliberament dels presos i desplegar la República”, dues fites a les quals no renuncien.\nXènia Amorós, una altra veïna i activista del barri, ha estat l’encarregada de llegir el manifest de suport a les persones investigades. El text assegura que aquesta és una “causa general contra l’independentisme” que intenta fer callar “aquelles persones que vam sortir al carrer per dir que no tenim por”. Reivindicant, de nou, l’organització i solidaritat, diuen que l’1 d’octubre i a les dues vagues posteriors es defensava “el dret a votar el nostre futur com a país”. A la roda de premsa han acudit regidors de la CUP-PC i ERC-MES així com la diputada cupaire Gabriela Serra i el secretari general de la CGT a Catalunya, Ermengol Gassiot.\nUn jutge de Rubí cita a declarar 16 florestans pel tall dels túnels de Vallvidrera durant la vaga general del 8N\nEls veïns del barri organitzen una campanya per visibilitzar la situació dels encausats i solidaritzar-s’hi. En una primera trobada han donat a conèixer la situació a diversos conciutadans.


Secció Sindical de CCOO a la Fundació Pere Tarrés: QUÈ SÓN ELS PERMISOS INDIVIDUALS DE FORMACIÓ (PIF)\nQUÈ SÓN ELS PERMISOS INDIVIDUALS DE FORMACIÓ (PIF)\nEls PIF són permisos retribuïts i autoritzats per l'empresa a una persona treballadora, per a la realització d'un curs dirigit a obtenir un títol oficial. És una de les figures per fomentar la formació de les persones empleades que més dubtes suscita, per això, a continuació detallem alguns conceptes clau dels Permisos Individuals de Formació que cal tenir en compte per les empreses.\nQUI POT DEMANAR UN PIF?\nLes persones treballadores assalariades que presten els seus serveis a empreses, públiques o privades, que cotitzen a la Seguretat Social per Formació Professional. No podrà sol·licitar-ho el personal de les administracions públiques que té el seu propi acord de formació.\nPER QUINES ACCIONS ES POT COMUNICAR UN PIF?\nLa formació a què es refereixen els Permisos Individuals ha d'estar reconeguda mitjançant una titulació o una altra acreditació oficial publicada al BOE, inclosos també els títols de Formació Professional i Certificats de Professionalitat. També està prevista la seva utilització per a l'accés, al seu moment, als processos de reconeixement de les competències i qualificacions professionals.\nQueden excloses les accions formatives que no prevegin formació presencial.\nQueden també exclosos els permisos necessaris per assistir a exàmens.\nL'únic tràmit que ha de fer la persona per utilitzar el Permís és sol·licitar una autorització a l'empresa perquè els ho concedeixi. Un PIF també cal comunicar-ho a la Representació Legal dels Treballadors (RLT) 15 dies abans de l'inici.\nQUÈ ES FINANÇA AMB UN PIF?\nEls costos salarials (salari base, antiguitat, complements fixos i la part corresponent de les pagues extraordinàries) i les cotitzacions a la Seguretat Social corresponents a les hores laborables en què la treballadora o treballador està duent a terme la formació.\nNo calen factures de formació, ja que el que s'imputa és el cost/hora brut que la persona treballadora ha deixat d'estar a l'empresa per fer el curs.\nL'empresa disposa d'un 5% del crèdit anual concedit per poder bonificar PIF, però a més d'aquest 5% hi ha un crèdit addicional. Aquest crèdit no és una quantitat màxima de diners sinó un nombre d'hores que les empreses poden concedir a la seva plantilla quan els costos salarials dels PIF comunicats superin aquest 5%. El nombre d'hores que les empreses poden concedir varia segons la plantilla.\nCRÈDIT ADDICIONAL PER A PIF\nPer cada 500 persones treballadores més que l'empresa tingui a la plantilla, es disposa de 200 hores més de PIF.\nCOMUNICACIÓ D'UN PIF\nPodeu comunicar un PIF fins al mateix dia de l'inici del mateix.\nCal emplenar l'annex 1, per poder sol·licitar-ho.\nS'ha de comunicar a l'aplicatiu de la Fundació Estatal per a la Formació a l'Ocupació.\nQUINA DOCUMENTACIÓ HE DE CUSTODIAR QUAN EM BONIFICO UN PIF?\nUn cop finalitzat el PIF, la documentació que l'empresa ha de custodiar és la següent:\nAnnex 1 signat. Sol·licitud del PIF i resposta de lempresa (annex).\nCòpia de la matrícula del curs i justificant que acrediti el pagament.\nCalendari lectiu i horari de classe en format oficial (document de la universitat).\nCòpia de les nòmines de la persona participant a bonificar dins les dates del PIF.\nDocumentació que provi l'absència del lloc de treball (per exemple, un registre de fitxatge diari). És recomanable signar una notificació entre empresa i empleat/da on es reculli l'horari habitual de treball i el calendari i el detall horari en què estarà lliure d'assistir al seu lloc de treball per realitzar la formació.\nCertificat conforme s'ha realitzat la formació, no cal aprovar o superar la formació. Per exemple, les notes compulsades per la universitat.\nResolució de la Junta de Govern que justifica que és un títol propi universitari; en el cas de ser un títol oficial, que surti reflectit al BOE o un altre diari oficial.\na d’abril 20, 2022


25 joves de l’INS Cubelles viatjaran aquesta setmana a la vila agermanada d’Arles de Tec | Ràdio Cubelles\n25 joves de l’INS Cubelles viatjaran aquesta setmana a la vila agermanada d’Arles de Tec\nEs tracta d’una sortida inclosa en el projecte Buchenwald, fruit d’una col·laboració entre la regidoria de cooperació de l’Ajuntament, l’Amical Mauthausen i l’Institut Cubelles\nUns 25 joves estudiants de 1r de batxillerat de l’INS Cubelles viatjaran aquesta setmana a la vila agermanada d’Arles de Tec. Es tracta d’una sortida inclosa en el projecte Buchenwald, fruit d’una col·laboració entre la regidoria de cooperació de l’Ajuntament, l’Amical Mauthausen i l’Institut Cubelles. L’objectiu del projecte és apropar la memòria dels refugiats que va provocar el feixisme espanyol. Uns refugiats catalans i espanyols que van passar els Pirineus i van acabar en camps de refugiats a la platja d’Argelers.\nEn aquesta direcció, els estudiants cubellencs visitaran la platja d’Argelers, la maternitat d’Elna, el camp de concentració de Rivesaltes i el museu de l’exili de La Jonquera, entre d’altres. Els alumnes que viatjaran a la Catalunya Nord s’allotjaran al Centre en Plena Natura del Sud del Canigó, de la vila agermanada d’Arles de Tec. Des d’allà sortiran a les diferents visites i el dijous, 16 de juny, seran rebuts per les autoritats municipals i faran una visita a la vila medieval del Vallespir. En aquest acte està prevista l’assistència d’autoritats municipals, amb l’Alcaldessa de Cubelles, Rosa Fonoll, i el regidor de Cooperació, Joaquim Macià. A més, divendres 17 de juny, els alumnes es reuniran amb la veïna d’Arles, Conxita Zumeldu, que forma part de la comissió de la Retirada i que va viure en primera persona la fugida del feixisme. La sortida dels estudiants compta amb una subvenció de poc més de 1.000 de l’àrea de Cooperació Europea de la Diputació de Barcelona, que servirà per fer front a les despeses del transport de Cubelles a Arles de Tec. L’allotjament i les visites van a càrrec dels assistents, si bé el consistori del Vallespir ha fet un preu especial per l’allotjament.\nD’altra banda, Cubelles participarà aquest estiu en la Fira Transfronterera del Vallespir amb una exhibició de Balls Populars. La visita dels alumnes de l’institut d’aquesta setmana i la fira de l’agost suposaran els actes més importants d’aquest any per enfortir l’agermanament entre les dues viles catalanes, Cubelles i Arles de Tec, que comparteixen els mateixos patrons, Sant Abdó i Sant Senén.


L'empresa pública de l'Ajuntament d'Almussafes registra uns beneficis de 32.152,31 euros en 2020 - Ajuntament d'Almussafes\nPor Ajuntament d'Almussafes en 25 de mayo de 2021\nLa companyia, de capital 100% municipal, s’encarrega de gestionar els serveis de neteja i manteniment dels edificis dependents del consistori\nL’entitat, que va començar a operar en 2017, compta en l’actualitat amb un total de 35 treballadors i treballadores\nL’Empresa Municipal de Serveis Públics d’Almussafes (EMSPA), que gestiona la neteja i el manteniment dels edificis dependents de l’Ajuntament, aconsegueix uns beneficis nets de 32.152,31 euros en 2020. Aquests resultats demostren la recuperació de l’entitat després de les pèrdues de 26.527,99 euros registrades en l’exercici de 2019, tal com es desprén de l’auditoria independent realitzada dels seus comptes. La presidenta del Consell d’Administració de l’empresa i primera tinenta d’alcalde, Davinia Calatayud, destaca que amb la remunicipalització d’aquests dos serveis hem aconseguit «un estalvi econòmic, una major efectivitat en el desenvolupament de les tasques encomanades i la creació de llocs de treball destinats a persones amb dificultats per a inserir-se laboralment». Per al consistori d’Almussafes el personal de EMSPA «ha realitzat un excepcional servei durant la pandèmia amb la desinfecció diària dels centres educatius i resta d’edificis públics».\nL’Empresa Municipal de Serveis Públics d’Almussafes (EMSPA), nascuda en 2017 amb l’objectiu d’estalviar costos, maximitzar l’eficiència dels treballs i crear ocupació entre els col·lectius amb majors dificultats d’inserció laboral, va tancar l’any 2020 amb uns beneficis bruts de 38.989,35 euros, quantitat que es va quedar en 32.152,31 euros una vegada aplicats els corresponents impostos.\n«Aquests resultats són la prova que crear una entitat d’aquestes característiques no era, ni molt menys, una idea desficaciada. Hem demostrat que era possible remunicipalizar serveis mantenint al llarg de tot el procés tres premisses inicials irrenunciables: l’estalvi econòmic, una major efectivitat en el desenvolupament de les tasques encomanades i la creació de llocs de treball destinats a persones amb dificultats per a inserir-se laboralment», destaca la presidenta del Consell d’Administració de l’empresa i primera tinenta d’alcalde, Davinia Calatayud.\nEls comptes es recuperen així després de les pèrdues declarades l’any 2019, que ascendien a 26.527,99 euros, «com a conseqüència principalment de l’elevada taxa de baixes de llarga duració d’aproximadament un 20% del personal», destaca.\nFa uns dies, Calatayud i el conseller delegat de la companyia, Toni Orea, es van reunir amb tota la plantilla en el Centre Cultural amb la finalitat de donar a conéixer aquests resultats. En l’actualitat, l’equip està format per un total de 35 treballadors: 1 lampista, 31 empleades de neteja i 3 professionals en administració.\nTrajectòria de EMSPA\nL’Ajuntament d’Almussafes va començar el procés per a la creació de la EMPSA en 2015, quan el ple de la corporació municipal va aprovar, amb els vots a favor de l’equip de govern (PSPV) i les abstencions dels grups de l’oposició (Compromís i PP), iniciar l’expedient per a la fundació de l’empresa. El procés, que es va allargar durant un any, va culminar amb la posada en funcionament de la companyia a principis de 2017, assumint al principi el servei de neteja dels edificis públics.\nPosteriorment, en 2018, va assumir també la gestió del servei de manteniment dels edificis públics municipals. Des de llavors, l’entitat s’encarrega, a través d’una concessió amb caràcter indefinit, de dur a terme els treballs relacionats amb la lampisteria, la calefacció i la climatització d’aquestes instal·lacions.\nTal com ressalta l’alcalde, Toni González, «tant la creació de l’empresa com la seua ampliació busquen contribuir a una gestió dels serveis més eficaç i sostenible, aplicant en tot moment criteris de rendibilitat econòmica». «Aquests resultats ens permeten continuar dedicant majors esforços a àrees tan importants com ocupació i serveis socials», afig. «El saldo actual és positiu i el servei prestat pel personal durant tota la pandèmia de la COVID19 excel·lent. Hem sigut un autèntic exemple quant a la qualitat, eficiència i eficàcia de la desinfecció de col·legis i edificis públics, invertint els màxims recursos en la seguretat i protecció de la ciutadania», conclou.\nCategorías:ECONOMIA, LABORAL, MANTENIMENT i NETEJA, NOTÍCIES\nEtiquetado como:ECONOMIA,EMPRESA MUNICIPAL SERVEIS PÚBLICS ALMUSSAFES,LABORAL,NETEJA,NOTÍCIES\nL’empresa pública de l’Ajuntament...


L’octubre, poc propici per als equips catalans de Segona Divisió B - FutbolCatalunya\nPublicat per: redaccio 6 d'octubre de 2013\nL'Hospitalet i Posse viuen una situació límit // FOTO: Futbolcatalunya.com\nL’entrada del nou mes ha coincidit amb una de les pitjors jornades que es recorden pel que fa als equips de Catalunya. L’única alegria la va donar el Llagostera, que allarga el ple de punts a casa i la seva imbatibilitat una jornada més. L’únic lunar a l’excel·lent trajectòria dels gironins és que en el darrer partit ho van fer a costa d’un Hospi en situació límit. Els riberencs són avant penúltims amb quatre punts, tres d’ells sumats als despatxos.\nChamorro, que es va estrenar com a golejador amb el Llagostera, va permetre al seu equip col·locar-se en zona de promoció i a un sol punt del sorprenent líder, l’Elx Il·licità. L’Hospitalet, per la seva part, queda en una situació més que delicada i amb Posse penjant d’un fil. L’Olot, com el Llagostera, perseguia l’objectiu de ficar-se en zona de promoció a Segona Divisió A.\nDesprés de l’un a quatre a Xàtiva, el València-Mestalla va baixar a la terra a l’equip de Vílchez, demostrant-li com de complicada és una categoria com aquesta. El 0-3 final és un resultat contundent i trenca una ratxa de varis mesos dels olotins sense perdre a casa, on fins ara havien sumat tots els punts possibles.\nL’Olot, això sí, té un bon coixí de 12 punts i un per sota hi trobem el Nàstic. Els grana van donar primer contra l’Ontinyent, però els valencians van acabar igualant el gol de Perera. La propera jornada l’equip de Castillejo visita l’Olímpic de Xàtiva, equip que va endur-se els tres punts del Centenari. El Badalona, com ve sent habitual, no va poder marcar el primer gol i aquest mèrit va ser pels d’Aparicio.\nJordi va igualar als quatre minuts de la represa, però l’Olímpic va sentenciar els de Piti amb un altre gol. El Badalona és penúltim amb quatre punts i no porta una bona dinàmica. El Lleida E., tot i estar cinc per sobre, tampoc. Tercera derrota consecutiva pels de Seligrat – un fet inusual per a un equip amb aspiracions de promoció – al sempre complicat Manises.\nL’Huracán, amb dos gols d’estratègia, confirma que va a més. El Reus d’Emili Vicente també i ho va demostrar contra l’Atlético Baleares, equip intractable fins al moment. Els del Baix Camp es van avançar 2-0, però van veure neutralitzat el seu avantatge en un partit en el que van acabar amb un home menys.\nEl punt del Prat també es pot considerar bo. Els pota blava segueixen molt eficients lluny del Sagnier i van empatar a un contra el Vila-Real B, arribant a avançar-se en el marcador gràcies al gol de Manu Balda. L’equip de Vacas suma set punts i empata amb l’Espanyol B a la classificació després de la desfeta blanc i blava – quarta en quatre partits lluny de Sant Adrià – contra l’Elx Il·licità (3-1).\nEl Sant Andreu també va jugar a terres valencianes i va acabar molt enfadat amb l’àrbitre després d’empatar a un amb el Llevant B, cuer de la categoria. La setena jornada de lliga al grup tres de la Segona Divisió B va acabar amb quatre victòries locals, quatre empats i dos triomfs visitants, amb un registre de 24 gols marcats.


Col·loqui a la P. B. Esl Tamarell amb col·laboració de la Federació. »\nCol·loqui a la P. B. Esl Tamarell amb col·laboració de la Federació.\nAmb col·laboració de la Federació de Penyes Barcelonistes de les Illes Balears, la P. B. Els Tamarells va celebrar ahir divendres un\ncol·loqui amb Joan Estella i Joan Mas.\nJoan Estella que va jugar al Barça del 1970 al 1983 i Joan Mas fou jugador del 1971 al 1975.\nLes anècdotes i les experiències viscudes durant els anys que formaren part de la plantilla, varen delectar als assistents.\nEls dos varen coincidir en dos dels grans jugadors que ha tengut el Barça al llarg de la seva història, Joan Mas amb el gran mestre Johan Cruyff i Joan Estella amb Diego Maradona.\nFou una vetllada entretinguda que acabà amb l’entrega de presents, les directives Marga Burguera i Maria del Àngels Obrador entregaren als convidats uns llibres de la història de la penya, mentre els directius Guillem Batle i Joan Tauler les entregaren uns presents amb productes gastronòmics de Felanitx.\nJoan Estella, en representació de l’Associació Barça Jugadors i de la Confederació Mundial de Penyes entregà al president de la penya Sebastià Oliver un llibre-diccionari, referència dels jugadors del FC Barcelona.\nPublicat per Miquel Bosch a les 08:47\nActivitats penyes i partits del F. C. Barcelona. Actes penyes fins el 7 de Març.\n1071La setmana passada:


Nova protesta a les portes de Lledoners per reclamar-ne la llibertat\n4 min. Sant Joan De Vilatorrada 11/07/2018 22:44\n651x366 Un grup de manifestants enarborant pancartes amb el lema “República és llibertat” als voltants del centre penitenciari de Lledoners, a Sant Joan de Vilatorrada. / SUSANNA SÁEZ / EFE Un grup de manifestants enarborant pancartes amb el lema “República és llibertat” als voltants del centre penitenciari de Lledoners, a Sant Joan de Vilatorrada. / SUSANNA SÁEZ / EFE\nTots els presos polítics ja són a Catalunya. Els últims que estaven pendents del trasllat, Josep Rull, Jordi Turull i Joaquim Forn, van arribar ahir al migdia al centre penitenciari de Lledoners (Sant Joan de Vilatorrada) després d’un trasllat que, com la resta de dirigents empresonats al penal (Oriol Junqueras, Raül Romeva, Jordi Sànchez i Jordi Cuixart), ha durat tres dies. Carme Forcadell i Dolors Bassa són des de la setmana passada a la presó de Puig de les Basses.\nTal com va passar amb el primer trasllat, un cop els presos van completar els tràmits d’ingrés van ser rebuts per membres del Govern. Ahir el vicepresident, Pere Aragonès, i el conseller d’Interior, Miquel Buch (que ha assumit el càrrec de Forn), van rebre els presos.\nTambé els van mostrar el suport centenars de persones que es van concentrar davant del centre penitenciari al vespre. La protesta, convocada per l’ANC, Òmnium Cultural i l’Associació Catalana pels Drets Civils -que aplega els familiars dels presos i les preses-, portava per lema “Lluitarem fins que sigueu lliures”, un eslògan que resumia els parlaments dels polítics i les principals consignes.\nLaura Masvidal, Meritxell Lluís i Blanca Bragulat, parelles de Forn, Rull i Turull, van protagonitzar un dels moments més emotius de l’acte. “Us volem a casa”, van exposar, i Bragulat va afegir: “No ens faran callar. La dignitat no es tanca entre reixes”. En nom de l’Associació Catalana pels Drets Civils van agrair el suport rebut fins ara i van instar els concentrats a assistir a la manifestació convocada aquest dissabte a Barcelona per l’alliberament dels presos polítics i la tornada dels exiliats, i a les que faran setmanalment davant els centres penitenciaris.\nA la crida s’hi va sumar Marcel Mauri, portaveu d’Òmnium Cultural, que tal com va fer la setmana passada va referir-se directament al govern de Pedro Sánchez. “Li hem de dir que ja no pot mirar cap a una altra banda i que l’únic gest que ens val és l’alliberament dels presos i el retorn dels exiliats”. Unes paraules que va subscriure Elisenda Paluzie, presidenta de l’ANC, que va recordar que “l’únic delicte que han comès els nostres polítics és permetre l’exercici d’un dret universal”.\nEls discursos dels polítics van coincidir en una promesa: fer tot el possible perquè els presos polítics, ara ja en penals catalans, surtin en llibertat. “Ni exili ni presó. No pararem fins que sigueu a casa”, va prometre el portaveu adjunt de JxCat al Parlament, Eduard Pujol, que en to poètic va deixar anar que la llibertat era “anar a fer un gelat una tarda d’estiu”, però en cap cas ser a la presó.\nEls dirigents independentistes van demanar, això sí, la mobilització popular per fer possible la llibertat dels presos. “Hem de fer sentir la força d’un poble que ho pot tot fins que acabi aquesta injustícia”, va insistir el diputat republicà Gerard Gómez del Moral. Una força popular que, per a la CUP, no s’ha de limitar a demanar la llibertat dels processats i ha de servir per fer efectiva la independència.\nEl discurs de Sirvent i el de Josep Maria Cervera, president de l’Associació Catalana de Municipis, van ser interromputs per crits que sortien de dins de la presó, càntics a favor de la unitat d’Espanya als quals els concentrats van respondre amb crits de “llibertat”.\nUn cop traslladats a Catalunya, als presos els esperen mesos de reclusió. Com a mínim, si no hi ha un canvi de criteri judicial inesperat, fins al judici, el començament del qual està previst cap al gener del 2019. Des d’ahir, tots els presos són més a prop de casa, però lluny de ser a casa.


Demanen mesures més contundents contra el ‘botellón’ a la plaça del Sol | betevé\nEls veïns continuen desesperats amb el soroll que es genera sobretot el cap de setmana\nNeus Valls | dimarts, 6 de febr. del 2018, a les 18.29\nTot i que a l’hivern ha baixat el nombre de gent que es concentra a la plaça del Sol, els veïns asseguren que a les nits, sobretot del cap de setmana, continua el soroll i segueixen sense poder dormir. Per això, demanen al districte de Gràcia mesures més contundents contra el ‘botellón’, ja que creuen que aquest és el principal problema.\nEls veïns de la plaça del Sol creuen que les mesures que s’han dut a terme fins ara no han estat suficients. Tot i això, sí que pensen que per exemple, les jardineres que es van col·locar a la banda de mar de la plaça han reduït les concentracions de gent asseguda a les escales. Però el problema, segons els veïns, és que aquests elements no impedeixen que el centre de la plaça continuï acumulant persones i les jardineres queden malmeses cada cap de setmana.\nAra, però, l’Ajuntament ha decidit canviar el tipus de plantes i des de fa uns dies són més punxegudes per evitar que les arrenquin i que s’hi asseguin a sobre. Tot i això, els veïns creuen que les jardineres no són una solució total pel problema, ja que asseguren que ni el fred ha fet que la gent no ocupi la plaça. L’Eva González, veïna de la plaça del Sol, explica que “depèn del cap de setmana: com que hem tingut setmanes amb més temps de primavera i estiu que no pas d’hivern, doncs ve molta gent. Queda molt per fer, perquè nosaltres encara no podem dormir i si no és el ‘botellón’ aquí, es trasllada a la sortida dels bars”. Aquesta és una altra de les reclamacions veïnals, diuen que no hi ha seguretat a la sortida dels locals i es crea xivarri a la sortida i entrada d’aquests establiments.\nEl veïnat de la plaça assegura que valora positivament les iniciatives que ha anat fent el districte de Gràcia, però creuen que no s’aborda el problema d’arrel: el botellón. Demanen mesures més contundents com multes per revertir l’efecte crida i alhora anar treballant en nous usos per a la plaça. També expliquen que cada vegada és més insuportable conviure amb el soroll i alguns van tirant la tovallola, com explica l’Eva González: “Dues veïnes ja m’han dit que se’n van. Al final ho perdrem per por, per l’economia, pels bars, pel que sigui, i al final no viurà ningú aquí, perquè no s’hi pot viure”.


Manoir Montdidier Dompierre-Les-Ormes França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nManoir Montdidier, Dompierre-Les-Ormes, Dompierre-Les-Ormes, França, 71520 - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Manoir Montdidier\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Dompierre-Les-Ormes, no busqui més enllà de Manoir Montdidier. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Dompierre-Les-Ormes. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, biblioteca.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, servei de despertador, escriptori, balcó/terrassa, aparell de televisió a cada habitació. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com bany, piscina exterior, pesca, jardí. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Manoir Montdidier.


▷ ⭐Definició de emoció⭐ - Significat, Exemples i Sinònims\nelcorrector.cat » Definició de emoció\nDefinició de emoció\nara pots descobrir La definició i nombrosos exemples de com utilitzar la paraula emoció, en aquesta web de correccions ortogràfiques pots trobar com es pot usar en un text Veritable aquesta paraula i fer servir un dels sinònims que et proposem de la llista completa que trobaràs aquí a més pots veure la seva Definició perquè et sigui molt més fàcil entendre què significa emoció.\nReacció afectiva, en general intensa, provocada per un factor extern o pel pensament, que es manifesta per una commoció orgànica més o menys visible.\nSinònims de emoció\n¿Cóm es diu emoció en castellà? / ¿Cómo se escribre y se dice emocion en catalán?\nSi tens ganes de saber com s’escriu en castellà emoció has de entendre que la seva traducció és emocion pots descobrir en la nostra pàgina web més exemples en català perquè et sigui més fàcil contextualitzar-la en espanyol.\nExemples de com utilitzar emoció\nL’amor no és un sentiment ni una emoció sinó que una manera de veure la vida …\nÉs això que intento posar de manifest quan ballo aca, una mica de tècnica […] i una mica més d’emoció, ballant sobre […] la melodia que hi haurà desenvolupat el compositor; […] tot això que segueix sent la meva investigació personal.\nL’afecció se sent, consisteix en una emoció … l’amor s’és …\nNonsencirque és un duo de acrobatas que barregen sensillo humor i figures acrobàtiques fines portant el […] públic a un viatge cap a la emoció.\nEl conflicte també pot ser degut a veritables batalles entre aspectes incompatibles del conscient i l’inconscient, entre emoció i pensament, entre passió i raó.\nAmb gran emoció Marta em va parlar? de […] la fe confiada, alegre i tranquil que el seu mam? transmitio als seus fills i néts.\nPer donar-li més emoció al joc, cada vegada que ho inicieu, els cotxes tindran característiques […] diferents.\nVine a sentir l’emoció de trobar-te […] i capturar a un dels animals més impressionants del regne marí i del qual Manzanillo és la capital «El Peix Vela».\nEl que va ser impressionant era l’esperit competidor i la emoció dels participants.\nPotser vostè pot unir-se a […] aquest equip i compartir l’emoció amb la nostra escola.\nEMOCION, ADRENALINA, AVENTURA, […] ACCIÓ I DIVERSIÓ, TOT AIXÒ A L’ABAST DE LA TEVA MÀ.\nAixí com en […] la inclinació terrenal, les parelles romanen però desapareix el així anomenat entusiasme o emoció, en l’amor diví, desapareixen els amants i només contínua eternament l’amor, en el […] [… ] amor diví es produeix aquella miraculosa transformació de ser amant, a ser amor …\nSEGUEIXO UNA IDEA, I LA converteixo en un DISSENY […] PERFECTE EN TECNICA I EMOCIÓ …\nSi estàs buscant emoció a l’accelerar, no busquis més.\n1. Havent […] rebut amb profunda emoció, tristesa i angoixa […] la notícia de les majors perdudes i danys en vides humanes […] i béns que hagin causat mai un cicló i un sisme submarí, com són els soferts per la població de Paquistan el dijous 12 de novembre de 1970\nEl vaixell «banana» o el vaixell «dragon» són molt recomanada per al qual […] vol experiensar la emoció d’estar sobre les […] ones del mar d’Okinawa.\nGaudiu […] de la novetat i la emoció del kàrting a Praga.\nCada mes et […] esperem per participar en regates plenes d’emoció, competitivitat i esperit esportiu.\nEl escencial en la nostra diferència amb altres és que duem a terme els nostres tractaments es […] basen en la constitució individual de la persona a través dels pulsaos xinesos i de la seva […] COLOR-SO-OLOR-EMOCION ( CSOE).\nÉs capaç de crear un humor i evocar una emoció determinada.\nNota: Cada pensament, emoció, acció i paraula […] dels nostres llavis construeixen la nostra «casa».\nAddicionalment, en […] el propi text, pots incorporar comandaments, que li donaran a la veu, emoció, inflexions, efectes especials.\nDavant d’una sala plena, els 55 artistes de […] l’escena han ofert els seus performencias amb generositat i talent, en alguns […] moments amb humor, i altres amb emoció.\nSi, Foscor, l’home ha de […] de viure la passió, la emoció.\nAquesta transmissió ultra- sensible, li […] farà sentir la emoció a més és un […] 20% més ràpid que el seu predecessor, el AMG Speedshift 7G-Tronic.\nFins i tot després de tants anys, […] encara tinc emoció quan veig el […] canvi en els nostres pacients en la primera visita després de la cirurgia.


L'Ajuntament de Mataró expressa el seu condol oficial pel tiroteig a Fort Lauderdale - Ajuntament de Mataró\nL'Ajuntament de Mataró expressa el seu condol oficial pel tiroteig a Fort Lauderdale\nLa Junta de Portaveus de l’Ajuntament de Mataró celebrada el passat 9 de gener va aprovar per unanimitat una declaració institucional, presentada pel grup municipal del PPC, de condol i solidaritat amb la ciutat agermanada de Fort Lauderdale pels fets succeïts al seu aeroport el dia de Reis.\nL’acord va ser llegit per l’alcalde, David Bote, al Ple municipal celebrat ahir. El passat 9 de gener, es va guardar un minut de silenci davant l’Ajuntament en record a les víctimes del tiroteig. D’altra banda, l’Ajuntament va posar el crespó negre a la bandera de la ciutat que hi ha al Saló de Sessions, i ha enviat cartes de condol a Fort Lauderdale: una adreçada per l’alcalde de Mataró al Major del Comtat, John P. “Jack” Seiler, i l’altra de la regidora de Promoció Econòmica i Innovació, Doors Guillén, adreçada al seu homòleg a la ciutat de Florida, Dean J. Trantalis.\n“Atès que Fort Lauderdale i Mataró es van agermanar el passat mes de febrer de 2014 i que això suposa un vincle especial entre ambdues ciutats, vincle que es va refermar amb les visites d’una delegació de l’Ajuntament de Mataró encapçalada pel propi alcalde i a l’agost del mateix any un representant del Comptat de Fort Lauderdale va tornar aquesta visita protocol•lària.\nAtès que el Ple de l’Ajuntament de Mataró va referendar per una amplíssima majoria aquest agermanament entre dues ciutats amb un esperit i vocacions de ciutats obertes al món i amb la voluntat de tenir uns vincles ferms i que redundin en benefici dels ciutadans i ciutadanes de totes dues localitats.\nAtès que la passada diada de Reis, 6 de gener de 2017, es va produir un tiroteig a l’aeroport de Florida, situat a Fort Lauderdale, amb un resultat de 5 persones mortes.\nAtès que aquests fets suposen un cop brutal a la vida quotidiana de qualsevol col·lectiu humà i que mereix tot el nostre suport i solidaritat, donada, a més a més, l’especial relació existent entre ambdues ciutats.\nProposem al Ple de l’Ajuntament de Mataró l’adopció del següent acord:\n1. El Ple de l’Ajuntament de Mataró expressa el seu condol i solidaritat amb la ciutat germana de Fort Lauderdale a Florida, davant els luctuosos fets succeïts al seu aeroport amb el resultat de 5 persones mortes.\n2. Comunicar aquest acord al consolat dels EUA a Barcelona i a l’ambaixada dels EUA a Espanya i al Sr. Mr. John P. "Jack" Seiler, Major del Comtat de Fort Lauderdale”.


de cara a internet | nunca nueve\nde cara a internet\nPosted on 2007-03-30, Friday by mai9\nA mida que passa el temps, visc cada dia més de cara a internet i d’esquena a diaris en paper, televisió, llibres (llàstima, els llibres també han caigut).\nEm cansa molt veure la tele o ràdio amb anúncis. Quan llegeixo el diari del dia ja sé totes les notícies, i si és La Vanguardia o El Periódico ja les he llegit abans per RSS.\nEm refio molt de les coses que trobo per internet. I m’agrada tenir-ho tot als bookmarks. És per això que ara al bloc intento fer un mix més personal (i m’importa tres pitus si a algú li resulta interessant). Abans hi volia posar les coses que eren interessants des d’un punt de vista general. Ara hi vull posar coses interessants des d’un punt de vista personal. Tot el que trobi interessant anirà aquí. Per això vaig parlar de sucs de fruita. Per això parlo del que em compro. Per això vaig parlar de bicicletes.\nL’altre dia vaig anar per primer cop al Cirque Du Soleil. Abans ja havia vist tots els DVDs, baixats per internet. I se’m feia molt curiós sentir les reaccions de la gent que com jo era el primer dia que hi anava. Segurament tots els espectadors del Cirque Du Soleil tenen accés a internet, però a alguns no se’ls ha acudit baixar-se el vídeo i veure’l. Per això abans he parlat d’una altra peli.\nQuan va sortir la peli “Supersize Me” aquí, jo ja feia un mes ben bé que l’havia vist. I no és que jo sigui molt espavilat, és internet.\nPorto des del 9 de gener pensant si em compro tal càmera de fotos, i encara avui no ha arribat a les botigues d’aquí, a eBay ja hi és, però no sé si comprar-la.\nPer això crec que la publicitat ja no té sentit com abans. Els anuncis de Google si que tenen sentit, encara que servidor se’ls salta igualment. I per això vull fer publicitat al meu bloc d’un suc de fruita i d’una camera de fotos. Crec que el valor del bloc està en apuntar a coses. Perquè la càmera de fotos i el suc estan a l’abast de tothom, però llegint aquest bloc pots saber perquè algú creu que val la pena.\nPD: I si em permeteu, el canvi important d’internet encara no ha arribat. Falta un canvi generacional. Artur Mas no sap com fer servir internet, quan hi hagi un polític que hagi jugat a la Nintendo de petit, llavors sí. Suposo que aquest polític té ara una mica més de 30 anys.


El president del Gimnàstic justifica la venda a Piqué com la garantia de futur - Regió7\nEl president del Gimnàstic justifica la venda a Piqué com la garantia de futur\nDario Riera es mostra satisfet de la decisió dels socis: «Ara és moment d'aparcar els sentiments i que la pilota corri...»\n27·07·19 | 23:32\nImatge de l'assemblea que va tenir lloc divendres al Gimnàstic Parc | ARXIU PARTICULAR\n«Tots tenim sentiments, els socis antics, però també els que som ara al davant del club. És cert que amb una decisió com la que ha pres el Gimnàstic de Manresa pot semblar que perds la propietat, però hem d'assumir-ho i pensar en el futur més immediat. Per això, ara és moment d'aparcar els sentiments i que la pilota corri». El president del Gimnàstic de Manresa, Dario Riera, va voler justificar ahir, poques hores després de l'assemblea en la qual es va decidir convertir l'entitat en societat anònima esportiva, que la decisió de vendre el Gimnàstic a l'empresa Kosmos de Gerard Piqué havia estat encertada.\nLa marca Nàstic no es perdrà, segons Riera\nEls advocats diuen que el model de SAE amb retorn del patrimoni no era viable\nEls representants de l'empresa també van votar\n«La venda del club a uns inversors és el millor que li ha passat al Gimnàstic en tota la seva història. Era important, interessant i necessari. Els que no hi estan d'acord, en un moment o altre s'adonaran que s'havia de fer. El temps demostrarà que tenim raó», ha asseverat Riera, afegint que «cal tenir en compte que som un club privat que s'ho ha de pagar tot i, per moltes quotes de jugadors que ingressem, des del 2007 que es va instal·lar la gespa artificial, la hipoteca corresponent no s'ha pogut fer cap raconet per al dia que toqués fer remodelacions, i aquest moment ja ha arribat».\nDario Riera ha parlat d'un «envelliment de les instal·lacions, no només de la gespa artificial, també dels vestidors, els llums. Quan no s'espatlla una cosa se n'espatlla una altra, i tot val molts diners. Per fer les corresponents remodelacions cal una inversió que nosaltres com a club no podíem fer; sota la meva responsabilitat no era de rebut anar als bancs i demanar més préstecs, amb el que ja devem. La inversió de l'empresa Kosmos ens ajudarà a pujar esglaons, sens dubte. Estem parlant d'un gran projecte, encisador. Penso que serà bo per nosaltres, però també per a la ciutat».\nLa gespa artificial, bàsica\nAixí, una de les primeres actuacions de l'empresa Kosmos de Gerard Piqué serà el canvi del tapís verd. Segons Dario Riera: «Només aquesta temporada passada hem comptabilitzat 183 jugadors lesionats per culpa de la gespa en mal estat; només queda cautxú. Havíem de buscar solucions perquè en aquest cas concret ja estem parlant de la salut dels nostres futbolistes. Com a persona responsable, el canvi de la gespa era, per a mi, prioritària».\nCom ja s'ha anat dient, la inversió de l'empresa Kosmos (la mateixa que té en propietat l'Andorra) superarà el milió d'euros en els propers tres o quatre anys. La hipoteca, que s'havia prorrogat fins l'any 2032 perquè la quantitat mensual a pagar fos assumible, puja 417.000 euros. «Des que vaig entrar de president el dia 6 de febrer, jo i la meva junta sospiràvem perquè arribés un inversor. Això, però, no és d'ara, ja fa anys que se'n parla perquè amb els ingressos que té el Gimnàstic, no hi tenen cabuda els extres, com pot ser la gespa artificial, entre altres coses». En aquest sentit, s'ha parlat molt darrerament que un dels problemes de l'economia del Gimnàstic és que en l'actualitat té massa jugadors becats (que no paguen quota) sobretot per completar equips competitius a les màximes categories. Sobre això, Dario Riera ha dit que «sempre hi ha una oscil·lació, però les darreres temporades s'ha mantingut la mateixa línia, i el nombre de becats no és exagerada. El que sí que volem mirar és que hi hagi més exigència de qualitat. A l'hora de parlar de despeses, Riera ha recordat que «estem parlant de pagar més de 70 persones i no es com abans, ara s'ha de declarar tot».


La Tramuntana: Pressupostos 2018: Benestar Social\nEl pressupost per a l'Àrea de Benestar Social i Salut Pública per al 2018 és de 821.651€, i manté tot el compromís pressupostari del programa social que sempre ha caracteritzat el nostre Ajuntament com són ajudes al lloguer, servei d'atenció domiciliària, els àpats a domicili o els espais familiars. Un pressupost que es reajusta un 1% a la baixa perquè es passen partides de serveis que per temes de coordinació ara gestionaran des Desenvolupament Comunitari i Ocupació, com són el punt d'igualtat, els cursos ocupacionals o accions preventives per a joventut.\nL'estudi soci-demogràfic ja està en marxa, és un programa que des de de gener ens permet tenir informació i dades per a poder fer unes polítiques més àgils en relació a les persones que necessitin diversos serveis i alhora tenir dades locals que permetin el desenvolupament d'unes polítiques que arribin més a les necessitats reals dels nostres veïns de Castell d'Aro, Platja d'Aro i S'Agaró.\nPel que fa a la mobilitat, el servei de transport al Centre de Dia serà una realitat en aquest primer trimestre de 2018, d'altra banda el xarxa bus segueix adaptant-se cada vegada mes a les necessitats que van sorgint i s'ha obert un preu públic a totes les persones que necessitin el servei, mantenint gratuït l'ús per a les persones que tenen carnet.\nUn capítol que s'ajusta a la realitat és el les subvencions de Benestar social nominatives a fundacions, associacions i salut mental. El que es demana per optar a la subvenció és, dades de l'entitat, descripció del projecte, numero de persones que participen del nostre municipi a si com el pressupost de les activitats que ens presenten. El criteri tècnic per donar la subvenció és que sigui una entitat social i que l'activitat que subvencionem estigui lligada a persones beneficiàries del nostre municipi. Depenent de l'activitat i de les persones se li concedeix una dotació proporcional, d'aquesta manera es garanteix que si tots els municipis que tenen usuaris col·laboren en el projecte queda garantit al 100%\nPer a nosaltres són molt importants totes aquestes entitats que es dediquen a millorar la qualitat de vida de les persones amb alguna discapacitat i procurem ser equitatius en les ajudes que donem.\nEl capítol de les ONG es queda igual, hi haurà 40.000 € per a projectes en països en vies de desenvolupament. Aquest any les subvencions s'han donat a través de les noves bases ja que passem de tenir 8 o 9 projectes a tenir 21, i es va fer necessari regular-lo de manera efectiva equitativa i transparent. Hem ajudat a 15 ONG de diversos països i una ha quedat fora per no complir els requisits.\nLa partida per a emergències és de 35.000 € i busca ajudar de les catàstrofes naturals que puguin passar. Aquest any hem enviat ajuda per les inundacions de Colòmbia, per les\ninundacions de Perú, per ajudar els refugiats al corredor Mediterrani i pel terratrèmol de Mèxic.\nAquest any posarem en marxa un tècnic comunitari, que porti endavant el programa d'acollida, és la porta d'entrada al nostre municipi per a les persones que arriben noves i se les ajuda a que es puguin integrar, també és un servei que acompanya les persones que no tenen una xarxa social o familiar en tota la part administrativa per aconseguir el permís de residència, i ajudarà a l'àrea a desenvolupar projectes que contribueixin a una millor convivència entre tots els veïns del nostre municipi.\nTambé ens preocupa el tema de l'habitatge, ja des de fa un temps hem començat a treballar aquest tema de forma transversal amb altres àrees, però necessitem algú que ajudi a tirar endavant aquest projecte, per això contractarem a un tècnic que ens ajudi a fer un estudi local per saber les necessitats reals que tenim.\nUn altre treball important que portem treballant aquest any és el voluntariat i especialment el voluntariat social ajudant als voluntaris a empoderar-se i a constituir-se en associacions ja que a partir del 2018 els Ajuntaments no podrem tenir voluntaris ni voluntàries que depenguin directament de l'administració.\nPressupostos 2018: Seguretat Ciutadana\nPressupostos 2018: Ensenyament


La pastisseria La Colmena tanca les portes després de 109 anys | betevé\nRedacció | Dijous, 25 de Febrer del 2016, a les 21.48\nTot i que la pastisseria centenària va subsistir davant el tancament d’altres establiments històrics, ara els propietaris s’han vist obligats a abaixar la persiana de manera definitiva. La Colmena era una botiga molt estimada al barri i, per aquest motiu, un cartell a la porta agraeix la fidelitat a la clientela.\nLa Colmena va instal·lar-se al carrer Gran de Gràcia el 1907, després de l’èxit de la primera Colmena al barri Gòtic. Durant els 109 anys de vida de la pastisseria, hi han passat quatre generacions de la família dels propietaris.\nAquest establiment històric era conegut pels seus caramels i la fórmula secreta que, Nadal rere Nadal, omplia la pastisseria de barcelonins per comprar el torró de crema cremada.\nTot i que durant molts anys La Colmena va sobreviure a les diferents onades de tancament de botigues històriques, la fins ara propietària ha hagut d’abaixar la persiana de manera definitiva. No ha volgut, però, deixar de banda els veïns. Un cartell a la porta dóna les gràcies a la clientela que els ha permès mantenir-se durant aquests més de cent anys d’història.\n— botigues centenàries — pastisseries\nRestaurants i discoteques, més enfeinats que mai amb motiu del MWC\nEls vaguistes del metro, concentrats a Sant Jaume\nEls beneficis del Mobile s’estenen més enllà del recinte firal\nEls treballadors subcontractats de Movistar corren 800 km per defensar el drets laborals\nVaga de Renfe l’endemà del Mobile\nEls restauradors esperen una ocupació del 80 % durant el Mobile World Congress


Balago vs. nara is neus | Activitats CaixaForum Barcelona\nBalago vs. nara is neus\nEl cicle DNIT uneix en primícia Balago, una banda amb més de vint anys de recorregut, i la compositora emergent nara is neus, una de les representants principals de l'avantguarda de la música experimental catalana. Aquests artistes tenen en comú una passió per l'ambient fosc, melancòlic i cinemàtic.\nBalago, procedents de la Garriga (Barcelona), exemplifiquen una evolució sonora constant i obren nous camins musicals a través de l'experimentació. La seva proposta navega entre l'atmosfera, el mostreig, el collage sonor i les bandes sonores. El projecte compta amb col·laboradors habituals, però sempre gira a l'entorn de la figura de David Crespo. Celebren vint anys de carrera des del seu àlbum de debut, Erm (Foehn Records, 2001), amb el recent Els altres (Foehn Records, 2020). En total, set discos d'estudi que els han convertit en una de les referències de l'ambient i l'experimentació en l'àmbit estatal.\nnara is neus és una compositora que crea una atmosfera fosca a través d'una investigació contínua, en la qual va descobrint nous colors i textures, sempre amb un deix melancòlic. Un treball sense límits entre el so experimental de baixos bpm i el drone, i amb un gran interès en les bandes sonores. El maneig d'intensitats entre el silenci i el soroll, i el control que té creant ones de so suggeridores, en què la composició és més un significat que no un propòsit, situen la seva música més a prop d'una escultura de so vivent. Arquitectura sònica per a seguidors de Laurel Halo, Sky H1 o el mateix William Basinski.\nDivendres 30 d'octubre, a les 21 h Activitat anul·lada