192.000 llars catalanes demanen ajuda per accedir a menjar i roba | Economia | EL PAÍS Catalunya\n192.000 llars catalanes demanen ajuda per accedir a menjar i roba\nEl 6,5% dels catalans recorre a amics o entitats per obtenir roba o aliments\nBarcelona 25 MAI 2017 - 20:39\tCEST\nEl Banc d'Aliments de Barcelona, el 2015. C. Ribas\nLa severitat de la pobresa no remet a Catalunya. El 19,2% de la població està en risc de ser pobre, un percentatge 0,2 punts més alt que el registrat el 2015 segons les dades publicades ahir per l'Idescat. L'Enquesta de Qualitat de Vida ha preguntat per primera vegada sobre les famílies que es veuen obligades a recórrer a entitats socials, amics o familiars per accedir a béns bàsics. 192.000 llars, el 6,9% del total, ho va fer l'any passat.\nAquestes xifres donen una vegada més la raó a les entitats socials i experts en pobresa: la sortida de la crisi no està sent uniforme i la millora econòmica segueix sense sentir-se al carrer. “Mentre que la mitjana d'ingressos augmenta per a la població en general, tenim la mateixa xifra de persones en situació de pobresa que l'any passat, 1,4 milions”, va criticar la Taula del Tercer Sector.\nL'indicador de risc de pobresa (que mesura la proporció de persones que tenen ingressos baixos en relació amb el conjunt de la població) va pujar 0,2 punts pel que fa a l'any passat i es va situar en 19,2%. Per poblacions aquesta pujada ha estat desigual. En els menors de 16 anys, la taxa va millorar en 3,9 punts encara que segueix sent molt alta: gairebé una quarta part dels menors estan en risc de ser pobres. En els majors de 65, no obstant això, es va registrar un empitjorament de 2,9 punts.\n“La pobresa relativa com ho han fet altres indicadors com l'Arope si no fos perquè hi ha un empobriment dels adults grans”, va alertar Mercè Darnell, adjunta d'Acció Social de Càritas Barcelona. Després d'anys en què les pensions eren el manteniment de moltes famílies amb fills que tornaven a casa dels seus pares, la congelació i la pujada de preus comença a passar factura als més grans.\nUna família formada per dos adults i un menor que tingui ingressos anuals inferiors a 16.087 euros està en risc de pobresa, una pujada del 4% respecte a la quantitat de l'any anterior. Una dada que posa en evidència, per exemple, el desfasament sobre l'impacte de les ajudes socials. La renda garantida de ciutadania que començarà a concedir-se al setembre si s'aprova al Parlament només arribaria a una família de tres membres els ingressos dels quals siguin inferiors a 12.754 euros.\nUn 4,4% de les llars catalanes van recórrer a amics o familiars per poder accedir a béns bàsics com roba i menjar. 29.000 llars més (un 1% del total) van demanar ajuda a entitats socials.\nLa Generalitat, en una nota, va valorar les xifres. La consellera de Treball i Afers Socials Dolors Bassa va assegurar que l'enquesta assenyala “la necessitat de lluitar contra la precarietat del treball, davant l'avanç de la proporció de treballadors que estan per sota del llindar de la pobresa”. La consellera també va valorar positivament la millora en els registres de pobresa infantil i que es corregeixin els índexs de pobresa material severa (es va reduir en 85.000 catalans).\nÚltimas noticias de la covid y la vacunación, en directo | casos, restricciones y vacunas en España y en el mundo


Randolph (Maine) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n44° 14′ 06″ N, 69° 45′ 25″ O / 44.235°N,69.757°O / 44.235; -69.757\nRandolph és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia una població de 1.911 habitants.\nSegons el cens del 2000, Randolph tenia 1.911 habitants, 829 habitatges, i 536 famílies. La densitat de població era de 346,4 habitants/km².\nDels 829 habitatges en un 30,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,4% hi vivien parelles casades, en un 12,8% dones solteres, i en un 35,3% no eren unitats familiars. En el 30% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,82.\nPer edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 23% de 45 a 60 i un 17% 65 anys o més.\nLa renda mediana per habitatge era de 31.046 $ i la renda mediana per família de 38.920 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.196 $ mentre que les dones 20.313 $. La renda per capita de la població era de 15.742 $. Entorn del 9,1% de les famílies i el 10,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Randolph_(Maine)&oldid=25235481»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 15 oct 2020 a les 07:51.


Hospitals en Turhal - Directori - Llistat - Guia - Hospital - Altres ciutats a tokat - Tokat - Turquia - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per país › Turquia › Tokat › Altres ciutats a tokat › Hospitals en turhal\nHospitals en turhal Altres ciutats a tokat > Tokat > Turquia\nSi mai no voleu provar de trucar a un dels Hospitals en Turhal i no retiren el telèfon, truqueu al telèfon que trobeu aquí. Els telèfons actualitzats dels hospitals d'aquest lloc de 110884 habitants, els trobaràs aquí.\nVolem continuar proporcionant informació útil i precisa a totes les persones que necessiten saber com trobar o contactar Hospitals en Turhal. Per tant, instem a tots els nostres usuaris que, en cas de trobar errors, informeu-nos-nos perquè puguem corregir-los immediatament. Pots ajudar-nos?.\nNo es pot arriscar a tractar problemes de salut amb poca serietat. Si observeu símptomes estranys i heu de trobar Hospitals en Turhal, consulteu-los aquí, perquè en aquest lloc web hem registrat tots els hospitals de Turquia.\nHospitals en Turhal per categoria\nL'accés a la salut pública és un dret de tots els ciutadans. Si voleu saber quins són els hospitals públics Turhal (Turquia), introduïu i veureu cadascun d'aquests centres amb tota la vostra informació de contacte i ubicació\nA Turhal (Turquia) es poden trobar molts hospitals privats, que ofereixen diferents especialitats mèdiques i diferents modalitats de tractament per al seu problema de salut. Si voleu saber quants hospitals d'aquesta regió i les seves condicions o preus, visiteu el lloc web de cada centre que proporcionem en aquesta llista.\nLlistat de hospitals pròxims a Turhal\nT C Saglik Bakanligi Kirsehir Devlet Hastanesi- (Situat a 167.31 km)\nIskilip Devlet Hastanesi- (Situat a 141.32 km)\nGood Samsun Hospital- (Situat a 106.27 km)\nÇorum Devlet Hastanesi- (Situat a 95.55 km)\nT C Samsun Devlet Hastanesý- (Situat a 101.31 km)\nErbaa Devlet Hastanesi- (Situat a 51.57 km)\nOrdu Devlet Hastanesi- (Situat a 165.36 km)\nGaziosmanpasa Universitesi Arastirma Ve Uygulama Hastanesi- (Situat a 41.80 km)\nVezirköpru Devlet Hastanesi- (Situat a 97.99 km)\nAlaca Devlet Hastanesi- (Situat a 106.29 km)


Les carpetes obertes dels primers cent dies del govern Mas - VilaWeb\nLes carpetes obertes dels primers cent dies del govern Mas\nAvui el president de la Generalitat en farà una valoració en una conferència de premsa\nAra fa cent dies de la presa de possessió del segon govern d'Artur Mas a la Generalitat de Catalunya. El president, en una conferència de premsa, farà balanç d'aquest període simbòlic de mandat, que ha estat marcat per l'avenç del procés cap a l'estat propi i la impossibilitat d'elaborar un pressupost que pugui rebre el suport necessari per ser aprovat al parlament. Mas governa amb el camí dibuixat pel pacte d'estabilitat que signà amb ERC, amb una acció de govern delimitada en tres àmbits concrets: consulta sobre la independència, transició nacional i política econòmica i pressupostària. Fora dels acords d'aquest document, el govern s'ha de guanyar la majoria parlamentària amb el suport variable dels grups.\nEl govern de Mas arriba als cent dies de mandat amb poques concrecions en polítiques de recuperació econòmica, de transparència i regeneració democràtica, i d'assegurament de l'estat del benestar. Si bé s'ha posat l'accent en dos eixos, procés sobiranista i ajustaments pressupostaris, paral·lelament Mas té tot un seguit de carpetes damunt la taula que determinaran també l'èxit o el fracàs de la seva gestió. Tot seguit, mirem d'analitzar punt per punt el contingut d'aquestes carpetes.\nL'acció de govern per fer avançar el procés sobiranista ha complert l'agenda proposada en els compromisos del pacte de governabilitat i del programa electoral de CiU. En aquests primers mesos, s'ha aprovat la declaració de sobirania presentada per CiU i ERC, amb el suport d'ICV, al parlament; s'ha accelerat la tramitació de la llei de consultes; i s'ha creat el Consell Assessor de la Transició Nacional.\nA banda aquestes accions, el govern s'ha compromès a fer efectiu, durant el 2013, el desplegament de l'administració tributària catalana; a transformar l'Institut Català de Finances en el banc públic de Catalunya mitjançant una llei de la banca pública; a preparar el pla i el disseny de l'administració i la tresoreria de la seguretat social pròpia; a elaborar un pla per a la transitorietat jurídica i per a l'assumpció de les funcions de l'administració de justícia de Catalunya; a preparar la llei de la policia de Catalunya, que adapti els mossos d'esquadra a la nova realitat; i a impulsar la internacionalització del dret de decidir de Catalunya. Tots aquests compromisos per a una correcta transició nacional ocuparan bona part de l'atenció del govern d'Artur Mas els mesos vinents. De fet, el debat obert sobre el ritme del procés té una relació directa amb la necessitat d'avançar prèviament en tots aquests aspectes.\nSense pressupost i pendent de la quantitat a retallar\nLa Generalitat continua sense pressupost del 2013. I el govern no té intenció d'aprovar uns comptes que incloguin una reducció del dèficit fins al 0,7%, tal com imposa ara per ara el govern espanyol. Això implicaria una retallada de més de 4.000 milions d'euros, que, segons que avisa el govern, destrossaria l'estat del benestar a Catalunya. El govern no vol aprovar un pressupost com aquest, i s'espera a saber quina és la flexibilització del límit de dèficit que el ministre Cristóbal Montoro està disposat a aplicar quan el govern de Rajoy sàpiga quin marge dóna finalment Brussel·les a l'estat espanyol.\nEl conseller Andreu Mas-Colell demanava ahir que la flexibilització de l'objectiu del dèficit fos del 2% per a Catalunya en cas que la Unió Europea permetés un 6% de dèficit espanyol. 'Pensem que Europa pensarà que cal un ritme d'ajustament més pausat i esperem que això es traspassi a les autonomies', deia Mas-Colell.\nPer a aprovar el pressupost, el govern ha de menester el suport d'ERC al parlament. Però ERC no l'hi vol donar si el pressupost imposa una gran retallada ordenada per Madrid. Ara per ara, el missatge públic dels republicans és de no tenir gens de pressa a aprovar un pressupost tan restrictiu. Una mica més de dèficit vol dir una mica menys de retallada. Però a partir de quin punt ERC podria donar el vist-i-plau al pressupost? 'No tenim prou informació encara', deia Marta Rovira en una entrevista recent a VilaWeb. 'No podem assumir un pressupost de 4.000 milions de retallada, ni de 2.000 milions.'\nCoincidint amb el començament de la legislatura, han esclatat a Catalunya uns quants casos de corrupció política que han esquitxat membres de diversos partits. Entre aquests hi ha fins i tot quatre diputats del parlament: Oriol Pujol (CiU) pel cas de les ITV; Ferran Falcó (CiU) pel presumpte cobrament de comissions en el cas Adigsa; Xavier Crespo (CiU) per suposats vincles amb la màfia russa; i Daniel Fernández (PSC) per un presumpte cas de tràfic d'influències en el cas Mercuri, que ha forçat el batlle de Sabadell, Manuel Bustos, a deixar el càrrec.\nAquests són només alguns dels casos més rellevants que han sacsejat la classe política catalana. I s'hi ha d'afegir l'escàndol per la trama d'espionatge polític vinculada a l'agència de detectius Método 3. L'enregistrament d'una conversa el 2010 entre la presidenta el PP català, Alícia Sánchez-Camacho, i l'ex-parella de Jordi Pujol Ferrusola sobre una suposada evasió de diner negre a Andorra va destapar la presumpta trama, que sembla que havia espiat polítics de tots colors, jutges, fiscals i empresaris.\nMas va alertar que la corrupció podia perjudicar la transició nacional, després d'una reunió al Palau de la Generalitat amb representants d'institucions com la fiscalia, el Tribunal Superior de Justícia, el director del Síndic de Comptes, el Síndic de Greuges, entre més. En va sortir el compromís del govern d'aprovar enguany la llei de transparència i la llei electoral. Són dos compromisos pendents que ara per ara estudien les ponències parlamentàries corresponents.\nConflictivitat social i crisi\nDesprés de dos anys seguits de retallades, una part important de la població viu amb dificultats i la conflictivitat social es comença a sentir als carrers del país. Les capes socials i els sectors professionals més afectats per l'afebliment de l'estat del benestar i del pressupost públic impulsen protestes contra la política del govern de Mas, que anuncia noves retallades al pressupost d'enguany. Un dels indicadors més impressionants de les penúries de la població és l'índex de la pobresa: el 60% de les llars arriben amb penes i treballs a final de mes i la taxa de risc de pobresa creix, sobretot entre els menors de setze anys, segons un informe de les Entitats Catalanes d'Acció Social (ECAS).\nA banda la pobresa, que és l'indicador més clar de la crisi estructural del benestar social, els primers mesos del govern Mas han tingut el debat dels polèmics desnonaments. Si bé la competència sobre la legislació hipotecària és del congrés espanyol, el govern de la Generalitat ha hagut d'entomar la conflictivitat i l'alarma social que aquest problema desferma a tots els racons del país. Ultra aquests conflictes més destacats, el govern ha topat amb els problemes pels impagaments a les farmàcies, les protestes de bombers, metges, mestres i la resta de funcionaris, als quals s'ha retallat el sou novament.\nPer mirar d'encarar i reconduir tots aquests problemes causats per la crisi econòmica i les retallades, el govern va acceptar la proposta del PSC de convocar una reunió amb els grups parlamentaris i els agents socials a fi de consensuar els camins de la recuperació. Però el ball de declaracions i d'interessos de partit des de totes bandes va portar al govern a ajornar-la.\nMés informació: L'oposició retreu a Mas inacció i fracàs en els primers cent dies de mandat


els sostenidors sense fil més còmodes, segons dones reals | portobelloartgallery.com\nEs tracta, sens dubte, dels sostenidors sense fil més còmodes segons dones reals\nEn teoria, els sostenidors tenen una feina molt fàcil. Tot el que han de fer és una mica d’elevar les teves nenes sense ser tan incòmodes que se sent com si portessis un dispositiu de tortura medieval. Però, com moltes dones saben, és un ordre alt per demanar un sostenidor que sigui de suport i còmode (tot i que no és completament impossible trobar-ne un). Les coses es fan encara més difícils quan cerqueu una bralette, o alguna cosa que no sigui tot material de cinturó i cinturó de seguretat.\nAvui, el dia de Sant Valentí, en lloc de discussions sobre amor i Cupido, els editors de Well + Good han passat bona part del matí pensant en sostenidors còmodes per sobre de tot.\nWell + Good staffers anomenen els sostenidors sense fil més còmodes.\nSuport de coll de True Body Life Scoop de True & Co.\n'La meva elecció és de True & Co., una marca que fa que el sostingut de coll rodó sense fils real, sense fils, True Body Life, que abraci fermament a qui el porti amb amor incondicional. Se sent com mantega a la pell. Permetin tenir clar, si hagués de passar a la hibernació per a la temporada, aquest seria el meu únic requisit pel que fa a la roba. -Timim Alnuweiri, escriptor de personal\nBralette de cotó moderna de Calvin Klein\n'Sincerament, no puc pensar en un sostenidor més icònic que aquesta Bralette de cotó de Calvin Klein i, cada cop que m'enganxo, recordo el perquè. És com un Lovesac per a les meves dames i les engreixa suaument tot i que sempre proporcionen una mica de suport. Mai en posseiré cap. I com que m’apassiona aquest tema (què puc dir?), També he d’esmentar el sostenidor de dormir de Lunya, quin tipus de ganes de portar una part superior de biquini com a sostenidor, cosa que estic * molt * al darrere. Registra'm per obtenir més sostenidors d'aquesta marca PJ seriosament digne de swoon. -Ali Finney, editor principal\nBralette Geo Lace de Lively\n'Estic lluny de la dona amb el pit més gran de l'habitació, però sempre he considerat que els meus pits eren sòlidament al camp de' lsquo; massa gran per al camp de braletes simpàtiques i simpàtiques '. És a dir, fins que he conegut aquest petit número de Lively, que és tan còmode com simpàtic i decididament de suport, per arrencar. -Abbey Stone, editor\nBraper Shaper de Boody\nEl sostenidor Shaper de Boody's és una d'aquestes peces que acaben de venir a la meva vida per accident i s'ha convertit en el meu article de roba preferit. És suau i increïblement còmode, però és realment solidari, per tant no acabo amb una situació d'uniboob destrossada. Només he après que és sostenible, per la qual cosa és fantàstic, i que inclou una bona gama inclusiva de 'nus i lsquo;'. -Ella Dove, vídeo producer\nPer a cada vestit, hi ha una roba interior adequada i aquí hi ha què combinar amb un cos.\nCigrons, quatre formes deliciosament diferents\nÉs la temporada de rubarb, així que aprofiteu els sorprenents beneficis per a la salut de la vostra cuina\n12 entrenaments populars de boutique de Nova York a Emojis\n10 ulleres de sol de moda per a qualsevol destinació de primavera\n5 receptes saludables per al sopar amb només 5 ingredients de la comerciant Joe\nEs frega la cúrcuma a l'orella per ajudar-vos a dormir (si pregunteu aquest generador de notícies falses de salut, almenys)\n5 beneficis de pinya per al budell, la pell i la immunitat, perquè és la fruita que més fa


Bocianówka Baranow Sandomierski Polònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBaranow Sandomierski Pensions\nKrakowska 24, Baranow Sandomierski, Baranow Sandomierski, Polònia, 39-450 - Veure al mapa\nMés informació sobre Bocianówka\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Baranow Sandomierski, Bocianówka és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Bocianówka, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, nevera, forn microones a cada habitació. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com parc infantil, jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Baranow Sandomierski, el Bocianówka és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


El Ple aprova destinar 2,4 milions d'euros a un nou pla d'ocupació\nEl consistori destinarà el pressupost a treballs com l'adequació de voreres, asfaltat de carreteres i obres en poliesportius i carrils bici entre d’altres, incloent ambientals\nEl Ple ha aprovat destinar 2,4 milions d'euros a un nou pla d'ocupació. Esta partida es finançarà amb part del superàvit resultant del pressupost de l'any passat i un romanent del Consell Agrari.\nL'import corresponent a l'Ajuntament prové del superàvit de l'exercici anterior, que ascendeix a 2.949.401 euros, dels quals es descompten 292.515 euros de despeses l'aprovació de les quals no va ser possible en l'exercici de 2016; 15.612 euros d'operacions pendents d'aplicar al pressupost i que corresponen a exercicis anteriors; 57.633 euros per atendre el pagament de despeses processals, i 214.000 euros per atendre altres despeses corrents de diversos departaments municipals.\nLa proposta fou presentada pel delegat d’Hisenda, Pepe Gil, i va ser aprovada amb els vots a favor dels partits de l'Equip de Govern (Compromís, Esquerra Unida, ADN Morvedre i PSPV-PSOE) i el vot en contra de Partit Popular, Iniciativa Porteña i Ciudadanos. La principal novetat del pla previst és que les contractacions passaran a ser de sis mesos en lloc de tres, amb l'objectiu de facilitar als beneficiaris l'accés a més ajudes del SEPE.\nLes actuacions previstes per al pla d'ocupació, encara per detallar totalment, inclouen destinar 185.000 euros a adequació de voreres; 90.000 euros a carrils bici; 90.000 euros a obres d'ampliació del poliesportiu José Veral; 85.000 euros a inversions d'il·luminació en els accessos als camps de futbol de Xulla; 80.000 euros per a obres d'asfaltat i enllumenat públic en l'avinguda Carmen Martín fins a l'avinguda Albert Einstein; 50.000 euros per a elaboració de projectes diversos i direcció d'obres; 40.000 euros per a la reparació del dipòsit d'aigua del Barri Churruca, i 20.000 euros per a la direcció de les obres d'ampliació de l'edifici del carrer Sang Vella i la Domus Baebia.\nA més, s'encomanen a la Societat Anònima de Gestió de l'Ajuntament de Sagunt (SAG) actuacions en zones urbanes per import d'1.013.000 euros, que inclouen manteniment de jardins per 236.000 euros; serveis de neteja urbana per 130.000 euros i manteniment de col·legis per 647.000 euros. També es destinaran 716.639 euros a actuacions mediambientals com la neteja del vessant del castell, neteja i adequació del llit del riu, faixes antiincendis i neteja de barrancs i zones forestals.\nEl Ple va aprovar en el primer punt de la proposta la resolució de la discrepància de la qual va informar l'interventor en el seu informe. En eixe document es va efectuar una nota d'objecció a la utilització del superàvit per a despeses generals, ja que entenia que l'acord plenari era contrari a l'article 28 de la Llei 19/2013 de 9 de desembre de transparència, accés a la informació pública i bon govern. Esta normativa obliga a les administracions públiques a destinar el seu superàvit a reduir el nivell d'endeutament net, a excepció d'una regla especial que permetia destinar fons a inversions financerament sostenibles.\nNo obstant açò, l'interventor va assenyalar que esta regla especial no era aplicable en el moment de l'aprovació de l'expedient de modificació de crèdits, ja que encara no s'havien aprovat els pressupostos generals de l'Estat de 2017. Finalment, va aclarir que competeix al Ple la resolució d’esta discrepància, que és el que finalment va succeir.


Sense baixar dels núvols: Adopció, drets i obligacions\nPublicat per Josep B. a 8/19/2008 03:41:00 p. m.\nNo ho havia llegit, no en tenia ni idea, i sovint t'indignes o no akabes d'entendre certes opinions, bona resposta.\n19 d’agost de 2008 a les 19:21\nQue bèstia!! I a sobre hi ha algú que dóna ressò a les seves idees! On anirem a parar...\n20 d’agost de 2008 a les 0:17\nQue no traduce esto lo seguiré intentando hasta que aprenda catalá\n20 d’agost de 2008 a les 14:01\nLuz de gas: Yo le he probado y ha hecho la traducción, debe ser algo temporal.\nCesc, Fada: Són anarco-capitalistes, dit d'una altra manera defensors del capitalisme salvatge, per a ells tot es regeix per lleis de mercat.\n20 d’agost de 2008 a les 15:14\nDesde luego hasta para adoptar un niño chino tienes que pagar una pasta, el caballero Don Dinero\n20 d’agost de 2008 a les 15:27\nA veure si puc escriure d'una vegada!!! No sé per què, des de l'ordinador que faig servir normalment no et puc escriure cap comentari, amb la Nur em passa igual!\nDoncs deia que sí, que ho trobo molt fort això de vendre els fills!!! I que molt interessant l'article, el punt positiu a les ulleres és meu :P\n21 d’agost de 2008 a les 21:11\nLuz: Veo que al final ha funcionado el traductor.\nFinestreta: Almenys quest si ha quedat. La web on publica ja és d'aquesta línia, pel que he llegit, molt "progres" en alguns aspectes, molt pro-capitalisme per l'altre.\n22 d’agost de 2008 a les 15:21\nO sigui que ara les dones ens podrem dedicar a tenir una criatura a l'any i vendre-la?? I quan hi hagi estoc de criatures, com ara amb l'habitatge, què coi fotran? O sigui que em pagaran pels fills... i qui els pagarà la manutenció als nens aquests??\nEm sembla molt bèstia que per a evitar l'abandonament i l'avortament pretenguin solucionar-ho establint un mercat de compra-venda de criatures... Això només farà augmentar l'abandonament de criatures, a canvi d'una quantitat X de diners, és clar!\n22 d’agost de 2008 a les 20:55\nNúr: Segons el que planteja aquest home, sí, podria passar així. I no, no et pagaran res, si tens sobreproducció és el teu problema, llei de mercat.\n27 d’agost de 2008 a les 10:05


La cultura danesa vista des d'uns ulls catalans | Diari Maresme\nDes de que naixem estem exposats a uns factors culturals i a uns determinats valors. Segons en quin entorn creixis, en quina religió t’inculquin i en quines tradicions t’eduquin estaràs acostumat a una cultura, i pensaràs que aquesta es la més normal, i que tothom fa i desfà de la mateixa manera.\nFins el dia que surts.\nQuan vas de viatge a l’estranger durant aquells dies que gaudeixis d’un nou país, també podràs conèixer una part de la seva cultura, i segurament també et sorprendrà. El xoc més important és quan canvies de país, però per viure-hi de manera permanent.\nEn aquest cas es tracta de Dinamarca, i com una catalana va afrontar aquest xoc cultural, ja que encara que la distancia física no sigui molt gran, culturalment són dos països molt diferents culturalment.\nQue dos països físicament no molt separats però que les cultures ho siguin, pot ser per molts motius, però un dels principals factors es el clima.\nEl clima intervé molt en les costums d’un poble, ja que condiciona les tradicions i activitats que puguis dur a terme.\nDinamarca és un país on el canvi de estació es notable. Les quatre estacions estan marcades per diferents costums, ja que durant els mesos d’hivern el dia és molt curt, el sol surt a les 8 del matí i es pon a les 16 hores. Aquest mesos els carrers són buits i la gent passa el temps lliure a casa amb les famílies i amics.\nEn canvi, durant els mesos de primavera i estiu, la gent surt a passejar, a fer un cafè amb els amics a les terrasses, a la platja, al bosc, i els àpats es fan a fora al jardí, fins i tot a la feina.\nUn fet molt curiós a Dinamarca, que es podria atribuir a la religió majoritària al país, protestant-luterana, és que no tenen persianes i és molt fàcil veure des del carrer l’interior de les cases i veure el que fan al seu interior. També es podria atribuir a les poques hores de llum que tenen i així tenen més llum a l’interior.\nAquesta època, principis de novembre, és molt normal començar a veure cases amb decoracions nadalenques. L’esperit nadalenc es pot respirar quasi a tot arreu, supermercats, oficines, cases, carrers…. Els danesos són gent molt nadalenca i aquesta època de l’any es viu molt al país nòrdic.\nA diferència de a Catalunya, el dia de nadal es celebra la nit del 24 de desembre, fent un sopar amb tota la família, menjant ànec amb patates i salsa, vi negre i de postres un tipus d’arròs amb llet. Abans de sopar, per això, ballen al voltant de l’arbre de nadal cantant cançons tradicionals. El dia 25 de desembre és un dia per obrir regals i gaudir-los.\nEl dia de cap d’any és un moment especial, ja que és l’únic dia de l’any que està permès tirar petards i focs artificials, així que des de les 12 de la nit el cel es ple de colors i es poden sentir petards per tot arreu.\nEls mesos d’hivern també són coneguts per mesos de quedar-se a casa, a la vora del foc i un munt d’espelmes enceses per donar-li més caliu a l’ambient. Aquest fet es coneix com “Hygge”, una paraula molt utilitzada a Dinamarca i que serveix per definir situacions acollidores i casolanes.\nUna altra diferència cultural és els horaris del país. En primer lloc, els àpats. L’esmorzar és al voltant de les 6-7, el dinar a les 12 del migdia i el sopar entre les 17-19. Molt diferent per nosaltres. Però es que els horaris laborals també són molt diferents, ja que són jornades seguides. Es comença a treballar entre les 7-8 i es surt entre les 15-16 hores de la tarda. Disposen de 30 minuts per dinar i fan l’àpat a la mateixa oficina.\nEls horaris dels establiments comercials és de 10 del matí a 17 de la tarda, sense tancaments, i al cap de setmana només obren els dissabtes al matí.\nEls horaris escolars també són diferents, i depenent de si parlem d’escoles publiques o privades, però normalment es comença a les 8 del matí i surten a les 15 hores de la tarda.\nUna altra característica dels danesos, i sense tindré en compte el temps, és que una bona part de la població fa servir la bicicleta per desplaçar-se. Encara que nevi, plogui o bufi un vent per sortir volant, la bicicleta és el medi de transport. Els motius poden ser diversos, però un d’ells pot ser l’econòmic. Tindre un cotxe a Dinamarca és bastant car degut a les polítiques ambientals per lluitar contra la contaminació.\nPer últim, una costum molt educada és que sempre donen les gràcies per tot. “Tak” és una de les paraules que més es sent. Es dóna gràcies pel dia passat a la feina, gràcies a qui a preparat el menjar, gràcies per la tarda compartida… Gràcies per tot.\nAixí que, gràcies per llegir aquest article\nText: Adriana Vàzquez Farràs\nCatalana a Dinamarca, 25 anys i Marketing Manager a Trendhim i autora del blog adriana-vazquez.es


La Generalitat acceptarà menys inversions estatals si el pacte fiscal és bo\n05 març 2021 07:45\nEuropa Press | 04 febrer 1999\nEl conseller d'Economia, Artur Mas, afirmà ahir que si amb el nou pacte fiscal els recursos de la Generalitat augmenten bastant, «podríem acceptar una disminució de les inversions de l'Estat» a Catalunya. Segons Mas, «això ens permetria anar substituint el Govern central dins de les seves funcions. Haurà d'arribar un dia en què l'administració de referència única sigui el Govern català».\nEn declaracions a TV3, el conseller afirmà que amb el pacte fiscal proposat per la Generalitat s'aconseguiria disminuir la pressió fiscal individual i ha afegit que «procuraríem que la pressió fiscal general no quedàs disminuïda, perquè la gestió fos més propera a la gent, que pagàs menys tothom i que aquells que ja paguen, que paguin una mica menys».\nArtur Mas també explicà que amb el sistema proposat per la seva Conselleria «el bilió de pessetes de diferència entre el que vam pagar i el que vam rebre a canvi es reduirà de manera substancial. El que pretenem és que el dèficit fiscal es redueixi aproximadament entre un terç i la meitat».


Arrenca la construcció de la nova resclosa del Molí de les Pipes d'Arbúcies - Diari de Girona\nArrenca la construcció de la nova resclosa del Molí de les Pipes d'Arbúcies\nAquesta obra, reivindicada pel poble durant més de 20 anys, s'havia de fer l'estiu de l'any 2017 però un canvi sol·licitat per l'ACA va obligar a refer el projecte\nLa construcció de la nova resclosa del Molí de les Pipes d'Arbúcies, reivindicada pel poble durant més de dues dècades, finalment va arrencar la setmana passada i està previst que s'enllesteixi a finals de mes. Així ho va donar a conèixer l'alcalde, Pere Garriga (EPA), qui va recordar que aquesta és una obra «molt necessària» que «ha costat molt» de tirar endavant, ja que el procés es va iniciar el 2016. «Estem contents que per fi es faci realitat», va destacar el batlle.\nEls treballs de construcció de la nova resclosa s'havien d'iniciar l'estiu de l'any 2017, però quan ja estava tot a punt, l'Agència Catalana de l'Aigua (ACA) va sol·licitar una modificació en l'escala de peixos que va obligar el consistori a refer tot el projecte.\nUna vegada elaborat el nou document, aquest va haver de tornar a passar pel ple municipal i obtenir de nou el vistiplau del Departament de Medi Ambient de la Generalitat, l'ACA i els Parcs Naturals de Catalunya.\nLes obres han de servir per substituir la infraestructura dels anys 80 que hi havia fins ara en aquest paratge natural i que estava feta amb sacs de sorra i pedres. Això suposava un problema ecològic, ja que quan es produïen riuades, la força de l'aigua rebentava o arrossegava els sacs i escampava tota la sorra que acabava seguint el curs del riu.\nEls treballs, que tenen un pressupost de 125.000 euros, els assumirà íntegrament Sorea, concessionària del subministrament d'aigua a Arbúcies.\nLa nova resclosa es farà amb pedra i incorporarà una escala de peixos -perquè puguin pujar a contracorrent- i la sortida d'aigües per garantir el cabal ecològic de la riera. L'espai es troba dins del Pla Especial d'Interès Natural del Parc Natural del Montseny com a zona protegida. «Amb la resclosa garantim el cabal ecològic de la riera, l'abastament d'aigua potable a la gent d'Arbúcies i aigua pels regants», va valorar Garriga.


Tomàquet Valencià de Cal Puget (Solanum lycopersicum)\nVarietat força productiva, de fruits molt grans (fins a 1 kg) i molt plens, carnosos, i amb molt poca llavor. Forma arrodonida però amb certes irregularitats i un melic característic al cul. No són gens farinosos, ni tampoc durs, sinó que la textura és melosa i són molt sucosos i gustosos, amb un equilibri molt bo de dolçor i acidesa, i una pell relativament gruixuda però fàcil de treure. Molt interessants per consumir en cru, en amanides o fins i tot com a fruita.\n“És el tomàquet que més m’agrada per les amanides, no té res a veure amb els d’ara. El deuria portar algú de València, però d’això ja en deu fer més de 100 anys, perquè fa molts i molts anys que el cultivem.” Josep Bernaldino\nAquesta varietat ha estat conservada fins a dia d’avui gràcies al Josep Bernaldino de Cal Puget.\nPorro de l’Etern (Allium ampeloprasum L. var. porrum)\n350 llavors Varietat de porro d’hivern, molt rústica, de molt bona mida, i de gust i textura excel·lents. Té les fulles llargues de fins a 50 cm, planes i amb el marge sense dentar. Es pot fer molt gruixut, de fins a...\n300 llavors Blet, cenizo (en castellà) El blet blanc és una espècie anual que creix de forma abundant durant l'estiu en horts, camps de conreu i fins i tot testos. Les fulles són comestibles, amb un gust similar als...\nCarbassa patisson (Cucurbita pepo)\n25 llavors Es tracta d’una carbassa petita, xata, en forma de flor, i de pell i carn blanquinoses. La planta no és reptant, és semblant a una carbassonera, i és molt productiva. Els fruits es cullen immadurs, quan...\nHerbacol (Cynara cardunculus)\n50 llavors Card coler, escardasses. Un cop plantada creix pràcticament sense que hi fem res durant tota la vida. L’aspecte general és d’escarxofera, però amb una “carxofa” les fulletes de la qual (bràctees) acaben...


Lluís Puig: «La sort de la cultura popular és que és poc dirigible» | Nació La Flama\nLluís Puig: «La sort de la cultura popular és que és poc dirigible»\nEl director general de Cultura Popular reivindica la bona salut del sector i defensa l'evolució de l'antic CPCPTC, perquè "l'administració pública ja no fa, sinó que ajuda a fer"\nBernat Ferrer | Actualitzat el 09/04/2013 a les 17:30h\nArxivat a: Política, departament de Cultura, Lluís Puig, Direcció General de Cultura Popular\nLluís Puig, al balcó de la direcció general de Cultura Popular. Foto: Adrià Costa.\nÉs poc habitual que un director general de la Generalitat de Catalunya ostenti un Premi Nacional. I, encara menys, un Premi Nacional de Dansa. Aquest és el cas del director general de Cultura Popular, Associacionisme i Acció Culturals, Lluís Puig (Terrassa, 1959), Premi Nacional de Dansa Vicente Escudero de 1984.\nCom a bon expert i coneixedor de la cultura popular i tradicional del país, tant des del sector públic com del privat, en aquesta entrevista amb NacióLaFlama.cat saltirona d'un tema a l'altre al so d'una fina melodia: el folklore català -concepte que reivindica- gaudeix de bona salut, i serà allò que ell mateix es proposi ser. "Si de cop no hi hagués gent disposada a cantar caramelles, el Govern no podria obligar a cantar-ne. No podem manar què cal fer i què no", sentencia. "Laissez faire, laissez passer", que diria l'Escola de Chicago.\n- Som a l'abril. Com cada any, hi haurà la polèmica de la Feria de Abril de la FECAC, de les entitats de cultura popular de tradició no-catalana... Durant una època, va semblar que cases regionals dependrien del CPCPT. Acabarà passant?\n- Les relacions del Govern amb les cases regionals es vehiculen a través de la conselleria de Governació, de la mateixa manera que la relació amb els casals catalans a l'estranger correspon a Presidència. Al final, és igual la interlocució del Govern amb l'administrat. Sense ànim de fer-ne polèmica, l'important és que el Govern manté diàleg amb tothom, simplement és que tenim distribuït amb qui es dialoga i des d'on es dialoga. Per exemple, l'entitat Aire Nou de Bao, de Catalunya Nord, amb castellers, diables..., no vol estar relacionada amb Presidència com si fos una entitat de l'estranger, i l'entenem, però el nostre àmbit competencial és el que és.\n- A la llarga, les sevillanes i el flamenc fets a Catalunya podrien acabar sent considerats cultura tradicional catalana?\n- Potser sí, però no serà una determinació nostra, del Govern. De fet, l'administració no té les regnes dels processos de patrimonialització, sinó que acaben sent processos socials. Evidentment que pots ajudar, frenar o accelerar processos, però allò que a nivell social s'assimila com a patrimoni immaterial, sortosament no depèn de la nostra voluntat. Catalunya, en pocs quilòmetres quadrats, té multitud de declaracions de patrimoni immaterial, unes quantes de les quals són reconegudes també per la UNESCO i unes quantes més que estan en procés de demanar-ho. És a dir, els catalans valoren molt el patrimoni immaterial. De la mateixa manera que, quan es diu que el Barça és més que un club, no ho decideix ni el club ni una administració, també hi ha festes que el poble se les sent seves "de tota la vida" tot i que s'hagin creat fa només tres o quatre anys.\n- És a dir, caldrà que el flamenc es guanyi el cor dels catalans.\n- La gent es fa seves les coses o no se les fa seves, tot són processos a observar. Qui té el poder per determinar tot això? Ningú, més enllà de la pròpia comunitat. Per tant, què acabarà considerant-se cultura catalana i què no? Ja ho veurem. Al País Valencià, hi ha repertori tradicional valencià que és en castellà, com fandangos o seguidilles. La sort de la cultura popular és que és poc dirigible, administrativament. Sí que podem generar polítiques públiques que ajudin o vertebrin, però al final... És com quan una obra de teatre triomfa i l'altra, no. Hi ha un punt de màgia.\n- Si la cultura popular és poc dirigible, quines prioritats teniu per aquest mandat?\n- No hem variat les prioritats de fa dos anys. Atès que el conseller Ferran Mascarell va decidir de continuar amb l'equip d'aquesta direcció general, doncs continuem readequant l'antic Centre de Promoció de la Cultura Popular i Tradicional Catalana (CPCPTC) en una direcció general. Això, que podria ser un simple canvi de nom, va molt més enllà. Quan va néixer el CPCTC, ara fa 20 anys, calia organitzar moltes coses directament, perquè no les trobàvem al territori: escoles d'estiu, publicacions, edicions, exposicions i catàlegs... Ara, passant a ser una direcció general, ja no som un centre que hem de fer coses, perquè ja hi ha un ventall d'entitats i municipis que han entomat la feina directa. L'administració pública ja no fem, sinó que ajudem, coordinem i planifiquem activitats, i sobretot sumem energies. Amb la crisi, una cosa bona que hi ha és que les administracions tot ho fem coordinadament. És un gran canvi, iniciat ja el 2011. Allò que fa l'administració, ho paga amb un pressupost que es diu "capítol 2", i allò que ajuda a fer, ho paga amb el "capítol 4". Doncs, nosaltres, cada any hem anat baixant el "capítol 2" i mantenint i mirant d'augmentar el 4. Aquesta és la filosofia del pressupost.\n- Amb aquest canvi, s'evidencia que la cultura popular ha evolucionat cap a millor?\n- Fa 20 anys, no hi havia 66 colles castelleres, ni 50-60 bandes integrants a la Federació de Bandes Musicals, ni més de 25.500 diables acreditats segons la normativa europea del foc, ni 3.500 gegants, 15.000 capgrossos i més de 1.000 bèsties de foc, ni Cervera estrenava àliga, o Cardona, ni Manresa estrenava el lleó que estrenarà... Tots els àmbits de la cultura tradicional han fet un desplegament impressionant, les coses estan millor que mai.\n- Hi ha colles que han decidit, elles mateixes, sortir a l'exterior per promocionar-se. Com cal vendre la cultura popular i tradicional catalana l'exterior?\n- De cara enfora, el fet casteller ha obert moltes portes. Hi ha una gran quantitat de festivals i esdeveniments a l'estranger que ens demanen, a Cultura i a Presidència, que hi vagin colles castelleres. Una altra cosa és que, quan saben què costa dur 150 persones a fora, s'ho miren d'una altra manera, i tampoc tenim diners per ajudar a tothom. Però tot i que els castellers han sigut aquesta punta de llança, el nombre d'esbarts dansaires, de corals... que viatgen a l'estranger, també va augmentant. Abans podia ser una anècdota, i ara ja no. Aquesta internacionalització ens va molt bé a tots nivells, perquè som una regió petita però amb molt de potencial. Cada cop que en alguna conferència he hagut d'explicar el cens de persones que es dediquen a aquestes activitats, han quedat impactats.\n- Per projectar la cultura popular, un altre element important són els mitjans de comunicació. Però les entitats protagonistes han criticat sovint que TV3 no els atenia prou, possiblement pel complex de no ser una televisió antropològica. Mireu d'influir-hi?\n- Sí, amb el respecte a la llibertat d'expressió dels mitjans. Fa 20 anys, els àmbits de cultura popular demanaven un programa propi de televisió dedicat al seu tema; avui, nosaltres i els àmbits demanem a la televisió aparèixer entremig de qualsevol sèrie, o telenotícies, o qualsevol fet "normal". A nosaltres ens alegra que no siguin programes ghetto tancats. I si, a més, l'audiència aguanta un programa específic de castellers, doncs perfecte.\n- Les demandes mediàtiques de les entitats de cultura popular han evolucionat?\n- Fa 20 anys, volíem ser com missioners, "cristiniatzar" a tot i a tothom, volíem "tradicionalitzar" a tothom, i ara ja no és un objectiu. Ara l'objectiu ja no és no desaparèixer, sinó fer-ho millor. Molts vam començar amb un esperit de salvaguarda i de voler "tradicionalitzar" als profans, i ara estem fixant criteris de qualitat. I no és perquè sí. I, paral·lelament, de la mateixa manera que em sembla perfecte que les cobles toquin molt bé i experimentin amb Häendel i Niño Josele, també em sembla molt bé que un grup com Obeses parli de la cobla i la sardana amb extraordinària tranqil·litat, o que Joan Reig, bateria d'Els Pets, toqui amb Mesclat cançons tradicionals.\n- En el marc d'aquesta evolució, creieu que els bous de l'Ebre acabaran anant amb bombetes a les banyes?\n- Si en un futur es veuen bous amb bombetes a les banyes, serà perquè els festers ho assumiran. Segur que no serà per cap imposició ni per cap normativa d'enlloc. Fa 20 anys, era impensable dir que l'enxaneta pujaria amb un casc, i ara la Coordinadora de Colles Castelleres de Catalunya (CCCC) té un comitè mèdic científic que no para d'investigar sobre el fet casteller. Per tant, quedar-nos ancorats en el "perquè sí", és una postura immobilista falsa. No hi ha res que quedi ancorat, la festa ha anat evolucionant a mesura que la societat ha anat canviant. Per tant, cap a on aniran les festes amb bous? Per descomptat, cap allí on els organitzadors i públic decideixi. Qui critica una obra d'art contemporani perquè no l'entén, malament. De la mateixa manera, per criticar els bous, s'han de conèixer des de dins i ser obert de mires.\n- Però socialment, els bous són una de les manifestacions de cultura popular que genera posicions més enfrontades. Recomanaríeu alguna mesura als organitzadors?\n- Etnogràficament, és indubtable que les fetes amb bous tenen un valor important, però si un dia la societat decideix que no se'n fan més, ho haurem d'acceptar. Si som capaços d'acceptar que neixen noves tradicions, també hem d'acceptar que en poden morir. Si de cop no hi hagués més gent disposada a cantar caramelles, el Govern no podria obligar a cantar caramelles, malgrat ens pogués arribar a doldre molt. No podem manar què cal fer i què no.\n- Dieu que la crisi ha contribuït a anar més a la una. També ha empès les entitats socials a ser més transparents, explicant quantes subvencions reben, quant diner privat ingressen... Les entitats de cultura popular són prou transparents en les seves finances?\n- La sensibilització, hi és. L'administració mira fil per randa si el projecte ha obeït al que es va pressupostar, i en els tres anys que porto aquí, no s'ha detectat cap anomalia. En general, el 99,9% els comptes són molt clars, molt transparents. També és evident que les xifres que reben les entitats de cultura popular són molt petites. Dubtaria molt que detectéssim gaire frau en aquest món. Ara bé, i dit això: al Consell d'Associacions de Barcelona ja hi ha nascut un grup de treball sobre el codi ètic, amb participació d'entitats de cultura popular. És a dir, hi ha ganes de desemmascarar si hi ha entitats que van emmascarades.\n- La crítica que la cultura popular viu de la subvenció està molt estesa.\n- Com a anècdota, podem prendre l'experiència de les quatre coordinadores d'aplecs sardanistes de Catalunya, que les vam asseure per saber quant costen els 170 aplecs que es fan al país. Ni elles mateixes ho sabien. Després de recollir les dades, van ser les primeres sorpreses, perquè l'ajuda de la Generalitat era de només el 7% del cost dels aplecs; les diputacions, d'un 7-8%, i un 24% d'ajuts municipals. Això suma un 40% d'una activitat gratuïta! I vol dir que els sardanistes es fan un fart de treballar per més que doblar les subvencions que reben: venent loteria, empaitant les botigues perquè s'anunciïn... Per tant, si algú diu que la sardana es manté per les subvencions, ara hi ha xifres per desmentir-ho. Però, fins ara, no hi eren, ni per part nostra, ni del sector! Ara, als sardanismes se'ls pot dir que abans de la Generalitat ja es ballaven sardanes, ara se'n ballen i si mai no reben ajudes nostres, també en continuaran ballant! Aquesta és la més gran llibertat que té la cultura popular.\n- Per tant, també pot haver-hi un Govern que decideixi retirar-les.\n- No vull dir que haguem de deixar de tenir diner públic per ajudar a la sardana, o a qualsevol altre àmbit. El que diem és que quan podem donar xifres globals, veiem que la cultura no és un sector que pateixi tant de "subvencionitis". Crec que el sector associatiu és tant pur i immaculat en la seva gestió econòmica, que ni ell mateix és conscient del valor que té tot junt, sobretot perquè no ha treballat dades globals, comptant-hi les hores invertides desinteressadament dels membres de les entitats.\n- Més enllà de l'ètica, el prestigi i el "vete a tocar la gralla" també és una batalla que les entitats miren de guanyar.\n- Frases com aquestes són expressions desafortunades a les que no cal donar més importància. Tot i això, sí que va tenir gràcia la resposta que es va donar des de Vilanova. Però com a reflexió més genèrica, també és interessant veure com als propis protagonistes de la cultura tradicional encara ens costa d'utilitzar la paraula folklore. Una paraula maca, de gènesi, d'arrel i de so. Però, al final, no podem obligar a utilitzar una paraula si per ella mateixa no es guanya un prestigi. Arrosseguem una càrrega que el folklorisme o el folkloricisme, per a nosaltres, encara té unes connotacions que no ens agraden. Però la paraula folklore, si algú l'utilitza despectivament, l'únic que denota és que aquella persona no està gaire connectada amb la realitat. Qui la utilitza despectivament, queda retratat, i ja està.\n- Utilitzem poc paraula "folklore"?\n- La utilitzem poc, sí. I no té pas res lleig, entesa com a saviesa del poble. Si la societat no vol utilitzar-la, per alguna cosa deu ser. Algun tabú encara devem arrossegar, la pròpia gent de la cultura tradicional.\nLa biblioteca d'etnologia de la direcció general, amb Lluís Puig i Bernat Ferrer al fons. Foto: Marina Bou.\nCultura inicia la catalogació dels bous i en valorarà la declaració honorífica\nLluís Puig: «Les temptes són un afer econòmic, els bous no es qüestionen»\nDavid Ibáñez: «El 'hip hop' és la dansa popular d'avui»\nS'amplien les despeses imputables en els nous ajuts en cultura popular\nLídia Hinojo relleva Jordi Bertran al capdavant de la Fira Mediterrània


Nuet creu que el judici ha de ser una 'oportunitat'- VilaWeb\nNuet creu que el judici ha de ser una ‘oportunitat’, tot i que ‘volen que sigui una forma de castigar’\nUna setantena de personalitats de diverses formacions polítiques i entitats donen suport a l'ex-membre de la mesa en l'acte de presentació\nLa fundació l’Alternativa d’EUiA ha presentat avui una campanya de suport i finançar la defensa del seu coordinador general, Joan Josep Nuet, de cara al judici que té pendent al Tribunal Superior de Justícia de Catalunya, on serà jutjat per desobediència om a membre de la mesa del parlament que presidia Carme Forcadell.\nEn una conferència de premsa, Nuet ha considerat que ‘el judici s’ha de convertir en una oportunitat’, tot i que ‘ells volen que sigui una forma de castigar’. De fet, l’ex-membre de la mesa del parlament ha considerat que en els pròxims mesos ‘cal fer pedagogia per explicar què és el judici i que hi ha a darrere’.\nNuet ha considerat que el judici contra procés i la seva sentència marcaran un abans i un després igual que va passar amb la sentència de l’Estatut de 2010. Durant la seva intervenció ha enviat un record pels presos, els exiliats i totes les persones encausades en aquest cas i ha assegurat que tots ‘som en el mateix camí’.\n‘La campanya del judici és també la campanya de la democràcia’, ha insistit tot assegurant que ‘posarà les bases d’una nova estratègia política i social’ que ell ha anomenat ‘suma política’. Davant d’això, ha fet una crida a ‘teixir noves i àmplies majories com són el model social, la llengua, l’escola i el referèndum d’autodeterminació que Catalunya es mereix’. De fet, Nuet espera que el judici es converteixi en una oportunitat per ‘fer campanya a tots els racons de Catalunya’, fins i tot a ‘on no es parla català, on el procés no es comparteix i on no hi ha independentisme’.\nEl coordinador general d’EUiA ha assegurat que se sent recolzat per Catalunya en Comú i ha assegurat que sempre li han donat suport i que està content de la seva actitud. No obstant això, ha evitat de respondre si els comuns li van oferir o no pagar la seva defensa.\nNuet ha estat acompanyat de la presidenta de la Fundació L’Alternativa, Adelina Escandell, i de diputada dels comuns Elisenda Alamany. Escandell ha explicat que ‘això no va d’independència ni amb cap teoria acabada amb –ista, va de drets bàsics’. A més, s’ha felicitat davant el gran suport que ha tingut la presentació de la campanya, ja que, segons ella, davant d’aquest atac a la democràcia s’ha donat una resposta transversal. Ha explicat que des d’EUiA han engegat aquesta ‘campanya de solidaritat perquè les coses tenen un cost econòmic’ i ha subratllat que des de la web de la Fundació l’Alternativa es poden fer les aportacions que serviran per ‘seguir treballant per impulsar un front ampli i molt democràtic’.\nA l’acte, que s’ha fet al Col·legi de Periodistes, hi ha assistit una setantena de personalitats de diverses formacions polítiques i entitats que donen suport a Nuet com l’ex-president del parlament Ernest Benach; el vice-president primer de la mesa, Josep Costa; el conseller d’Afers Socials i Famílies, Chakir El Homrani; els diputats dels comuns Jèssica Albiach i Joan Mena; els dirigents d’ERC Sergi Sabrià i Joan Tardà; el dirigent de la CUP Carles Riera; i els secretaris generals de CCOO i UGT, Javier Pacheco i Camil Ros.


Literatura amb Art | Un día un hada llegó a mi casa y llevaba una maleta llena de cuento, historias y leyendas...\nLiteratura amb Art\nL’Art està present a les nostres vides de forma tan quotidina que de vegades el tenim davant dels nostres nasos i som incapaços de veure’l. El veuen a les escultures que es mostren als carrers de la nostra ciutat, a les columnes d’algù edifici, a les fonts on sacient la nostra sed.\nD’altra banda tenim la Literatura, que la trobem a les biblioteques, exposicions, fires, i que al meu entendiment també forma part de l’Art. Un Arte que ens ve donat per uns profesionals amb la seva pasió per l’escriptura i la il.lustració, ens fa viatjar a mons imaginaris, ens omplen l’ànima i ens sentint protagonistes d’aquella història.\nMoltes de les llibreres ens presenten les seves novetats, els seus aparadors relacionats amb alguna festivitat en concret, o les relacionen amb l’aparició de un nou autor, de l’ùltimo betseller, i un llarg ecetera.\nDins d’elles están les llibreries especialitzades en Literatura Infantil i Juvenil, tan màgiques que quan creues les portes has tornat a èsser aquell infant que sonmiaba amb mons extraordinaris. Personalment, sóc d’aquelles persones que m’apassionen aquests espais, tan és així que quan descobreixo una d’elles m’apropo per gaudir-la i escriure sobre ella.\nDoncs bé, a un dels meus viatges em vaig tope amb una llibreria en la que la Literatura conviu en plena harmonia a un espaci on els adultos com els més petits gaudeixen del seu eix principal: l’Art.\nLa Librería Isabel de Bellart es trova al poble de la costa de Cambrils amb les seves portes obertes convidant-te a entrar a un món on la bona elecció dels llibres et porta cap la seva mirada per contemplar els detalls que cadascú els acompanya.\nCada prestageria té els llibres col.locats diguem “per materies”, i encara que sobre elles hi ha el nom genèric com per exemple “Viajes”, allò que realment crida l’atenció són els objectes que envoliquen als llibres: Com els àbats per visitar Japón, una gramola pels de mùsica, una tetera acompanya als llibres escrits en anglés.\nEls llibres de cuina oloren a sucre, la xocolata calenta, a la crema d’ou feta a mà, a l’aroma del forn encés, al tó de la cançó que xiuxiuejava la meva avia menstres preparaba uns dolces exquisits mantenint-los a les fonts de vidra llaurades . Si de petita vaig aprendre les seves leccions, ara ja pots lluiter davant als teus convidats amb una bona selecció de llibres, i el teu barret de gran Chef.\nEls àlbumns il.lustrats omplen les cantonades que guarden com tressors amagats la Literatura Infantil i Juvenil, La Hadas Flores bressolen amb les seves passetjades el cotxet del bebé que ha arribat a les nostres vides, ens mostren la dolça poma del sonmi de la Blancanieves i s’abren en silenci oferint tot el seu esplendor.\nLes meves passes tornen a recorrer aquesta llibreria amb les llums tènues, les roses penjades del sostre en honor a Sant Jordi. Els llibres em tornen a detenir per recrear-me deixant-me a l’ànima un misatge ple d’Art.


Dispositius de llum moderns que podeu fer el bricolatge aquest cap de setmana - de banda amplaLlegir Més\nPrincipal de banda ampla Dispositius de llum moderns que podeu fer el bricolatge aquest cap de setmana\nDispositius de llum moderns que podeu fer el bricolatge aquest cap de setmana\nQuan els dies s’enfosqueixen, com podem fer que el nostre estil brilli una mica més?\nIntroduïu aquestes idees lleugeres de bricolatge. Són elegants i senzills per afegir un toc modern a casa i són prou fàcils perquè fins i tot els bricoladors principiants s’enfrontin com a projecte de cap de setmana. Alguns es fabriquen a partir d’articles inesperats sobre la vostra llar, d’altres d’un ràpid viatge a la ferreteria. Amb una mica de greix de colze i coneixements elèctrics a nivell d'entrada, podreu anar cap a un nou dispositiu de llum per a la vostra llar.\nVoleu actualitzar el vostre interior sense pagar el dòlar superior per a peces de disseny? Esteu buscant un projecte per amenitzar el cap de setmana? Aquests lluminaris DIY brillaran una llum totalment nova al vostre estil.\nImatge: sarah m. dissenys de dorsey\nLlum de trípode DIY\nLes làmpades d'inundació dels trípodes han estat un èxit aquest any. Aquest bricolatge de 35 dòlars supera el preu de la làmpada de disseny de Diseño Reach de 400 dòlars que després es va modelar. A més, podeu personalitzar les ombres i les cames al vostre gust.\nTrobeu aquí les instruccions sobre com crear el vostre propi.\nImatge: Brit + Co.\nBricolatge de llum Hula Hoop\nAquesta làmpada hula hoop és només la quantitat adequada de funky per a una llar minimalista. A més, es fa per 300 dòlars menys que l'original, per la qual cosa val la pena agitar els malucs.\nImatge: De Gabriella\nLlums de corda d'or rosa i bricolatge\nQui no té gaires llums de Nadal barats? Aquestes llums de corda d'or dauren un aspecte completament nou al aspecte de plàstic verd amb què estem acostumats només amb una capa de pintura en esprai. Estem apostant per deixar-los molt després de les vacances.\nImatge: A Beautiful Mess\nAparell de llum de medalló de Sunburst DIY\nTots hem pensat en millorar les tradicionals llums de cúpula que construeixen cases de gràcia amb massa. Canalitza el seu costat modern de mitjan segle i dóna a la clàssica làmpada de sostre una actualització amb aquest dispositiu de llum de medalló de raig de sol.\nImatge: I Spy DIY\nLlum de bombetes de neó DIY\nAquí teniu una idea: aquesta làmpada de bombeta de neó amb base de formigó. Estem prou segurs que això hauria d’estar al taulell de qualsevol pensador elegant.\nImatge: Sugar and Cloth\nConjunt de penjoll metàl·lic de bricolatge\nSugar and Cloth es van centrar en el popular recinte de bombetes i cordons afegint un cordó metàl·lic i un simple suport de paret, que allibera l’espai de la tauleta de nit i afegeix variacions d’altura a la escena de la nit.\nLlum de penjoll d'estil industrial de bricolatge\nConeixes aquell vell aficionat assegut a la cantonada del soterrani? Aquest bricolatge us mostra com convertir-lo en una làmpada penjoll d'estil industrial amb només uns senzills passos. Ens encanta l’abric de neó també.\nImatge: El meu patró de vida\nLlum penjant de bricolatge\nNo hi ha fan per reciclar? Agafeu un gerro vell (o recolliu-ne un de barat a la vostra botiga de fruites locals) i feu aquest penjoll de vidre modern.\nImatge: casolana moderna\nLlums penjadors de formigó DIY\n"Bricolatge" i "formigó" no són dues paraules que agrupem sovint, però aquest mètode insensible us permetrà sortir com un professional en molt poc temps. Tingueu en compte aquests penjolls per il·luminar l'estat d'ànim a sobre d'un bar o una illa de cuina.\nImatge: Bona neteja\nPendents de bricolatge per a nidificació de bricolatge\nAquests bells nidificatius van aconseguir un autèntic flip de disseny per convertir-se en penjolls. Ens agrada el disseny (i les ombres!) Fetes pels retalls del material, però qualsevol bol de estil funcionaria per crear un aspecte dramàtic.\nBricolatge de llum de contraplacat modern doblegat\nAquest lluminós doblat de fusta contraplacada és la làmpada perfecta per als minimalistes i els amants de l'estil modern. No es necessita la nit de nit.\nImatge: Mod Frugal\nPendents de llautó modern de mitjan segle\nConstruir aquest mig segle no és, sens dubte, cap passeig pel parc, però el vostre treball dur serà sens dubte amb aquesta impressionant peça central per a qualsevol habitació.\nImatge: Revivals vintage\nLluminós de coure de bricolatge i accessoris de fusta\nDe la mateixa manera, aquesta peça de mitjan segle és un altre motiu per esborrar la vostra caixa d’eines. També hi ha infinites possibilitats per combinar fusta i metall. També ens encantaria veure aquest aspecte amb bombetes clares.\nImatge: DIY Network\nColgant de corda de bricolatge Sisal\nFer el propi penjoll de corda de sisal és realment molt més fàcil del que sembla. També som fanàtics de versions més senzilles d’aquestes per a la decoració de festes i festes.\nImatge: Monster Circus\nCordó de penja per a nus de bricolatge\nUn nus ben aspecte obtindrà alguns punts d’estil seriosos. Aquest bricolatge us porta a través de com lligar un nus de mico que podeu afegir a qualsevol cordó de penjolls.\nEsteu considerant una actualització de bricolatge per a la vostra il·luminació? Ens agradaria escoltar el que us agrada i si teniu previst provar algun d'aquests projectes. Envieu-nos un missatge a la secció de comentaris de sota o als nostres llocs de xarxes socials.\n4 maneres creatives d’utilitzar el verd a la cuina\nCom equilibrar el confort i l’estil a casa vostra\nAquesta elegant casa Epsom en venda es troba en una zona de doble gramàtica\n5 coses importants a l’hora de triar el vostre estil arquitectònic\nAigüera Moody Aquarium\nCom fer una pancarta de declaració de tela\nL’estratègia del grup de conversa Block NZ: Stace i Yanita i les seves cases de somni\n30 dissenys impressionants de la paret habitable per crear el vostre propi jardí vertical\n8 maneres creatives de fer que el regal d'un val sigui més emocionant\nPersonalitzable interruptor de llum de pla de Taewon Hwang\nCom dissenyar l'estil de la vostra llar amb un interior inspirat a Las Vegas\nUna nova obra de luxe de Julian Guthrie\nPerfil del dissenyador: Shooting Sparrow


Inici > Blogs > blog de Centre d'Informació i Documentació > Queer dius?\nPublicat per Centre d'Informació i Documentació  el 29/06/2018 - 14:30 | Última modificació: 02/07/2018 - 14:25\nFa molt temps que aquest lema es va convertir en una icona dels moviments d’alliberament sexual  arrel de les protestes de Stonewall  un 28 de juny , reversionat uns anys més tard a Catalunya  després de la mort del dictador amb un ‘Nosaltres no tenim por, nosaltres som ’ a la primera manifestació del moviment a Barcelona.\nDespertaven així uns moviments d’alliberament sexual, que com han criticat  i critiquen actualment alguns col·lectius , han acabat majoritàriament engollits per un sistema que ha construït un aparador  pels seus negocis gràcies als drets i llibertats conquerits les darreres dècades. Els moviments d’alliberament sexual, dins la seva diversitat han anat guanyant visibilitat fins unir-se sota el més inclusiu dels paraigües que s’ha trobat, les sigles LGTBI .\nAra però, tenim davant nostre un ampli debat obert a partir de la teoria queer , que aborda l’alliberament sexual i de gènere més enllà de les etiquetes. O potser ha generat encara més etiquetes ? El que és segur és que procura partir de base i sense pressupòsits. És per això que se li atorga un nou significat a la paraula queer  [bord] que permet una nova mirada retrospectiva i de futur a les múltiples identitats socials. Identitats que inclouen la construcció del gènere, la sexualitat i les relacions socials en el seu sentit més ampli. Una de les teòriques sobre el tema, Judith Butler , defensa entre d’altres que el gènere és performat  i que per tant totes les identitats, sexuals i de gènere, només són constructes socials. ‘La paraula queer vol ser un lloc de contestació col·lectiva, un punt de partida per a una sèrie de reflexions històriques i imatges futures’ diu Butler.\nDes de la filosofía, però també des de la pràctica, Paul B. Preciado  constribueix a construir relats entorn aquesta teoria, com va fer al MACBA . Són moltes les manifestacions culturals que podríem englobar en el queer. Van de tan antic com els Hermafrodits  clàssics fins a l’actual col·lectiu el Palomar . Sonen des de Queen  a Arca , passant per les Kumbia queer  i també s’escriuen a partir de moltes veus, com les que es van poder sentir al festival QLit , o es poden veure cada any al FICGLB  o la mostra Fire! \nLluny de la teoria queer, la realitat que evidencia un informe  de Media.cat sobre la imatge dels moviments d’alliberament sexual als mitjans catalans, és que l’home jove gai n’és encara la imatge referencial dels col·lectius. D’altra banda però, de l’informe s’extreu que els temes vinculats a la cultura i les arts es troben en un 14% de les informacions sobre el col·lectiu, i n’aporten una perspectiva més positiva.\nJa per acabar et direm que si Vols teoría queer (o millor la veritat)?  pots trobar aquest recull de reflexions de Cathy J. Cohen  i Tavia Nyong’o , que analitzant en el punt en què es troba el ‘queer’ actualment, tant des del punt de vista teòric com en la seva vessant més pràctica.\nURL d'origen: http://interaccio.diba.cat/CIDOC/blogs/2018/queer-dius


25 d'Abril: Després de l'estiu\nL'estiu d'aquest any ha sigut espés, sense treva, amb allò que anomenen els mercats desbocats berenant-se els Estats i enfonsant economies, amb la política crispada per les pròximes eleccions generals, amb la guerra de Líbia i la repressió a Síria... Molts temes s'han quedat anotats en papers per a reciclar, sense arribar a la virtualitat d'aquest blog.\nPosats a tornar no parlaré d'actualitat. De vegades convé canviar la perspectiva per no morir ofegat per les notícies negatives, no podriem sobreviure. Així que aprofitant la Valencia Fashion Week vos recomane les imatges de la desfilada de les meues dissenyadores predilectes que es fan dir Encarnis Tomero. No espereu alta costura ni marcianades semblants. Si m'agrada és perquè fan roba divertida i còmoda. Mireu i ja em direu.\nL'última cosa que m'esperava trobar en aquest bloc: una ressenya sobre la Fashion Week... (per cert, li he pegat una miradet als dissenys de les Encarnis, i molen molt).


Bertha Lounge Brut 0,75 L | Comprar a Grauonline.cat\n0,75 L. I Anyada: 2020, Bona\n3/5 I Valoracions (4)\nAnyada: 2020, Bona\nTipus: Blanc Jove Brut\nVarietats: Parellada, Xarel·lo\nNet, límpid i brillant. Color groc pàl·lid, i on presenta un perlatge fi i amb constància. Molt agradable a la vista.\nEntrada en nas on la seva joventut s'apodera dels sentits. Desprèn aromes de fruita fresca (poma, pera i petites pinzellades de pinya). Cal destacar unes petites i subtils notes de fleca, que tot i la seva joventut i no tenir criança li aporta una complexitat memorable.\nEntrada en boca meravellosament viva. De paladar molt agradable i petits repunts cítrics, tret que li atorga una frescor molt persistent. De carbònic suau i integrat, estem davant d'un vi on l'espontaneïtat és la firma per excel·lència.\nÉs un cava perfecte per totes les ocasions i moments, la seva frescor el fa ideal per una copa a entre hores, d'aperitius, entrants lleugers, amanides, plats de pasta, etc.\nBertha neix d'un somni adolescent, d'una il·lusió i de les ganes de formar part d'un món que des de petit s'ha viscut amb plenitud. Els que fan Bertha, gaudeixen de la seva feina i això queda reflectit en cadascuna de les seves ampolles. La seva història es remunta a només vint anys enrere, per això la filosofia de Bertha és tan oberta i contemporània. Són amants de l'art, del disseny i de la imatge, però conserven els mètodes més tradicionals d'elaboració, respectant les varietats autòctones i la terra on estan.\nL'any 2014, es va construir el nou celler, d'estil modernista a Subirats (Alt Penedès). I es quan, es comença a adquirir i a disposar de vinya pròpia. L'elaboració de vins tranquils ja és un fet. Bertha disposa d'una oferta de "Wine-Bar zona chill-out" per aperitius i degustacions als caps de setmana principalment. Oferta d'enoturisme, visita i tast per a grups.\nUsuari: Jose Data: 23/05/2022\nMolt bona qualitat i excel•lent presentació.\nMolt bon servei de Grau\nUsuari: Josep Data: 26/06/2017\nUsuari: ROSA SUBIAS CARPI Data: 22/05/2017\nD.O. Penedès Umami 2019 0,75 L. Anyada: 2019


Heu-Herberge Gut Sophienhof Waabs Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nGut Sophienhof 1, Waabs, Waabs, Alemanya, 24369 - Veure al mapa\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Waabs, no busqui més enllà de Heu-Herberge Gut Sophienhof. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHeu-Herberge Gut Sophienhof ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen aparcament de cotxes, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, restaurant, màquina venedora.\nL'ambient de Heu-Herberge Gut Sophienhof es reflexa en cada habitació. calefacció, balcó/terrassa, assecador de cabell, bany compartit són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com camp de golf (a 3 km), parc infantil, ping pong, jardí. Heu-Herberge Gut Sophienhof és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Waabs.\nTots els tipus de viatgers (115) Parelles (31) Viatgers en solitari (12) Famílies amb infants petits (50) Famílies amb infants grans (14) Grups (8)


La meitat de víctimes d’abús sexual són menors d'edat | SER Catalunya | Cadena SER\nÚltimas noticias Hemeroteca 15 de diciembre de 2018 Actualizado a las 19:48 CET\nFrancis Demange (Getty Images)\n12/03/2018 - 16:51 h. CET\nEl 70% de les denúncies d'abusos sexuals a menors acaben arxivades. Segons l'ONG ‘Save The Children’ la majoria es produeixen a casa, els nens han de declarar contra familiars seus i tenen por. I també que tal i com funciona el sistema judicial se'ls fa declarar moltes vegades\nAUDIO El Balcó - Entrevista a Pilar Polo, psicòloga de la Fundació Vicki Bernadet\nAl 2016 la meitat de les persones que van denunciar agressions i abusos sexuals als mossos eren nens. Van ser 960 denúncies que afectaven a infants. Estem parlant de tocaments o violacions, en la majoria de casos passava a casa, i els agressors eren els pares o familiars molt propers. El problema que detecta l'ONG és que només en el 30% dels casos hi ha un judici. La majoria de denúncies s'arxiven. Els motius els explica la responsable de l'entitat a Catalunya, Emily Rivas.\nEscucha Les raons que expliquen per què no arriba a judici el 70% de casos d'abusos a menors en Play SER\n‘Save The Children’ demana que al currículum escolar es tractin amb molt deteniment les agressions i els abusos sexuals però també denuncien que el sistema que existeix per detectar casos no funciona. Creuen que només es coneix un 3% de tots els abusos sexuals a menors i és que encara avui Mossos mestres i metges segueixen sense compartir informació al registre unificat del maltractament infantil.\n1 de cada 4 menors d'edat a Catalunya és pobre\nNi jubilats ni població adulta superen el 20% de pobresa. En canvi, amb els nens arribem al 25%. Entre els nens pobres catalans, dos de cada tres viuen en la pobresa més extrema, pobresa severa.\nDe fet el nombre de nens que viuen en el llindar més baix de la pobresa en dos anys ha crescut un 20%. I les conseqüències són que els nens més pobres tenen deu punts més d’obesitat que els rics, abandonen els estudis abans i tenen 5 vegades més risc de tenir una malaltia mental. Segons l'entitat, el govern català només inverteix un 0,8% del seu pressupost en infància, les altres comunitat de l'estat inverteixen el doble, i la mitjana d'Europa és el triple.


Actualitzada 26/09/2018 a les 18:46\nLes vendes i la productivitat creixen des del 2013, tot i que per sota de la mitjana catalana\n© El president de PIMEC Lleida, Jaume Saltó, i del director de l'Observatori de PIMEC, Modest Guinjoan.\nLes xifres de les petites i mitjanes empreses de la demarcació de Lleida marquen una tendència positiva. Així es desprèn de l'informe presentat aquest dimecres per Pimec Lleida que recull l’evolució del teixit empresarial lleidatà durant el període comprès entre el 2013 i 2016 a partir de les dades de 5.552 pimes de la demarcació. El president de la patronal lleidatana, Jaume Saltó, ha destacat la "tendència de creixement sostingut" de les petites i mitjanes empreses de Lleida.\nAixí, la xifra de vendes per empresa creix lleugerament al llarg dels tres darrers anys per a situar-se en valors d’1,3 milions d’euros, tot i que és un 25% inferior al valor del conjunt de Catalunya. Alhora, les empreses lleidatanes generen internament menys valor afegit que el conjunt català.\nPer grans sectors, l’industrial és el que factura més per empresa a Lleida amb l’alimentari, el químic i el paper al capdavant, mentre que el sector de la construcció és el que genera més valor afegit (VAB) sobre vendes. A nivell d’activitats, les que generen més VAB són els serveis a les empreses i a les persones.\nPel que fa a l'estructura empresarial, comparada amb el conjunt de Catalunya, a Lleida en destaca un major pes relatiu del sector primari, i un major pes de l’alimentari i del comerç. La dimensió mitjana de la pime a Lleida el 2016 és de 7,9 empleats per empresa, inferior per tant als 10 del conjunt de Catalunya.\nA Lleida la productivitat per empleat es va xifrar al 2016 en prop de 40.800 euros. És creixent des de 2014, però se situa al voltant d’un 15% per sota de la productivitat global catalana. Les despeses de personal a la província, uns 28.800 euros el 2016, també són inferiors. Per grans sectors, la indústria és la que té més despesa per treballador.\nRendibilitat i deute\nLa rendibilitat tant econòmica com financera de la pime lleidatana és força semblant a la del conjunt de Catalunya i amb tendència a recuperar-se des de 2013. La capitalització de la pime lleidatana és una mica inferior a la catalana. No obstant, assoleix el 2016 un destacable 50%, segons l'informe de Pimec. Tant la ràtio de deute a llarg termini com la del curt termini tenen tendència a reduir-se.\nEn definitiva, la pime lleidatana presenta globalment registres inferiors als del conjunt de Catalunya, però el seu nivell i la dinàmica des del 2013 són clarament positius i conviden a l’optimisme, segons Pimec.\nHisenda estudia abaixar l'impost de societats a les micropimes\nGerard i Didac Paris: «Les noves generacions hem de seguir l‘estela de l’èxit i aportar millores»\nLa Generalitat, sindicats i patronal firmen un nou acord laboral


A mí no me escribió Tennessee Williams - Teatre Barcelona\nUna peça amb dramatúrgia de Marc Rosich, que fa incursions en la dansa, el teatre gestual, el text clàssic, el playback, la cançó en directe i la performance, buscant la proximitat amb el públic en un escenari no convencional.\nEmotiva i visceral\nLa força principal d’un bon monòleg teatral resideix, en part, en compartir un relat interessant però, sobretot, en presentar un personatge potent. Conscients des del mateix títol de l’espectacle, Marc Rosich i Roberto G. Alonso han creat un inefable, esperpèntic i meravellós protagonista que, farcit de moltes i variades referències, connecta, de forma gairebé màgica, el realisme més brut amb la poesia dramàtica. Entre tràgica i grotesca, A mí no me escribió Tennessee Williams és una aposta visceral que parla dels somnis i anhels des de la marginalitat. Aquest conte trist i metalingüístic juga amb un sentit de l’humor tan simpàtic com barroer que pot recordar a l’estil de Las Glorias Cabareteras, per derivar a una magnètica barreja entre dansa, performance, cant, teatre gestual i text clàssic. La interpretació d’Alonso és, realment, el punt més fort de la proposta. Té carisma i veritat però també transmet una amargura profunda i el dolor provinent del seu injust arraconament social. Amb aquests elements, una desbordant naturalitat per la transgressió i lluny de qualsevol signe de paròdia, aconsegueix, inevitablement, emocionar a tothom i fer-nos oblidar que l’amalgama de números i reflexions cau, en alguns trams, en certa irregularitat. En qualsevol cas, el que el públic s’emporta és un viatge sentimental únic a través d’una mirada tan tendra com peculiar. I només això ja té un gran valor per sí mateix.\nUna protagonista inoblidable\nMarc Rosich i Roberto G. Alonso han creat a quatre mans un personatge que, efectivament, no va escriure Tennessee Williams perquè no el va conèixer. Una dona que viu de la bondat dels estranys, sota un pont, després d'un desengany amorós.\nAmb tendresa, ofici i molta veritat Roberto G. Alonso dona vida a aquesta dona atrapada en els llimbs, a una realitat realment fosca que ella sap il·luminar amb un toc de màgia.\nAmb una posada en escena que combina dansa i text amb gran encert i una història francament commovedora, A mí no me escribió Tennessee Williams (porque no me conocía) és un d'aquells espectacles que t'acompanya quan surts de la sala.


Quality Rent a Vila és una empresa immobiliària ubicada a La Marina de Dénia que ofereix tot tipus d'allotjament perquè les seves vacances siguin especials. En Quality Rent trobarà viles i xalets amb piscina privada, apartaments a la platja, cases adossades, finques o qualsevol tipus d'habitatge que desitgi i s'adapti a les seves necessitats tant a Dénia com a Xàbia.\nA més del tracte excel·lent, Quality Rent a Vila ofereix a la seva pàgina web una àmplia varietat d'habitatges que vostè mateix pot reservar. Els seus professionals disposen d'un servei perquè obtinguis la propietat perfecta a les teves vacances.\nProperty Consulting Spain és una marca creada inicialment per Quality Rent a vila. Des d'ara estarà dirigit per la nova empresa col·laboradora Jade Viles, que es va fundar per socis de Qualityrent juntament amb especialistes del sector immobiliari i de la construcció. Així garanteixen un servei millor i avançat en el sector de la compravenda i construcció a Xàbia i Dénia.\nfebrer 19, 2019 a les 4: 55 pm\nAgraïm la seva sol·licitud desafortunadament les cases que tenim les treballem tot l'any en temporada alta com baixa sobretot de maig a octubre.\nAmparo Taberner diu:\nfebrer 17, 2019 a les 9: 08 am\nHola, tinc una casa a Xàbia i volia destinar-la a lloguer d'hivern. D'octubre a juny.\nEm preguntava si presteu aquests serveis a particulars.


App inscripció i avaluació activitats IDP-ICE UB - TFG - Grau d'Enginyeria Informàtica - UB\nApp inscripció i avaluació activitats IDP-ICE UB\nAndrés Pérez Estévez\nApp mòbil, software distribuït\nEl Institut de Desenvolupament Professional-Institut de Ciències de l'Educació, IDP-ICE, de la Universitat de Barcelona té una aplicació web de desenvolupament propi basada en Oracle i l’entorn de treball ADF (Aplication Development Framework) per a la gestió de les activitats que realitzen.\nEs tracta de dissenyar dos mòduls nous vinculats a aquesta aplicació corporativa:\nEl mòdul 1 consistiria en realitzar l'anàlisi, disseny i programació d'una APP o aplicació web responsive perquè qualsevol persona es pugui inscriure a les activitats que s'ofereixen des de la seva web (desenvolupada amb Drupal) des de qualsevol dispositiu mòbil (IOs, Android).\nEl mòdul 2 consistiria en realitzar l'anàlisi, disseny i programació d'una APP i/o pàgina Web per l'avaluació de les activitats impartides des del IDP-ICE..\nPer a cada mòdul es requereix un estudiant diferent.\nEs requereix que l'estudiant tingui coneixements de desenvolupament en aplicacions web i un nivell d'anglès suficient per entendre els manuals tècnics.\nL'aplicació resultant forma part d'un dels mòduls de l'aplicació Gestió ICE. La metodologia emprada en aquesta aplicació és SCRUM, per la qual cosa es realitzarà el desenvolupament en el mateix entorn que l'equip de programadors.


L'Esplai Xivarri surt al carrer per Sant Vicenç - Vallès Visió\nL’Esplai Xivarri surt al carrer per Sant Vicenç\nBallar al Just Dance ha estat una de les activitats estrella de la jornada al carrer de l’Esplai Xivarri. L’entitat molletana ha sortit al carrer aprofitant la festa major de Sant Vicenç per donar-se a conèixer a noves families, i fer un tastet d’algunes de les activitats que fan a l’Esplai.\nLa proposta ha aplegat a infants que ja són membres de l’esplai però també ha cridat l’atenció de nens i nenes que no són de l’entitat. Han pogut jugar a jocs de taula, pintar-se les cares i conèixer totes les propostes de l’Esplai Xivarri.\nActualment l’Esplai Xivarri de Mollet compta amb uns 40 infants. Una xifra que ha disminuït a causa de la pandèmia. Per això volen impulsar més activitats per arribar a més families d’arreu del territori.