Glyptoteket forbedrer indeklimaet - Forbundet Arkitekter og Designere\nForside > Glyptoteket forbedrer indeklimaet\nGlyptoteket forbedrer indeklimaet\nDirektør på Ny Carlsberg Glyptotek, Gertrud Hvidberg Hansen og direktør for Rambølls byggeridivision i Danmark, Søren Brøndum underskriver aftalen i museets vinterhave. Foto: Ny Carlsberg Glyptoteket / Ana Cecilia Gonzalez).\nGlyptoteket har valgt arkitektrådgivere til et omfattende indeklimaprojekt i de fredede bygninger.\nDer er tale om et omfattende indeklimaprojekt, som har til formål at forbedre vilkårene for kunsten, så kunstsamlinger i hele museet bevares forsvarligt og efter internationale standarder. Derudover er der fokus på at styrke publikums oplevelse på museet, samt medarbejdernes vilkår. Et nyt og forbedret indeklima vil desuden skabe øget fleksibilitet og muligheder i forhold til placering af udstillinger forskellige steder i museets bygninger, skriver Glyptoteket i en pressemeddelelse.\nRambøll og Rørbæk & Møller Arkitekter er valgt på baggrund af et konkurrenceforløb. I første omgang skal de udarbejde en masterplan for det omfattende projekt, der rummer helt særlige udfordringer på grund af de fredede bygningers komplekse karakter.\nGlyptoteket blev stiftet af brygger Carl Jacobsen (1842-1914), og er bygget ad flere omgange: Dahlerup bygningen (1897), Vinterhaven og Kampmann bygningen (1906) og senest Henning Larsen bygningen i 1996, der dog ikke er omfattet af indeklimaprojektet, da denne bygning allerede er fuldt indeklimareguleret.\nMuseet har fungeret i mere end 100 år, og har gennem årene givet generationer af besøgende en sjælden samlet oplevelse af museal skønhed, udstillet i rammer af uovertruffen arkitektonisk- og håndværksmæssig kvalitet med udsøgte materialer. Glyptoteket blev fredet i 1982 og indeklimaprojektet skal naturligvis udføres i overensstemmelse med fredningsbestemmelserne.\n– Det er klart, at bygninger der har mere end 100 år på bagen skal vedligeholdes og forbedres. Glyptoteket har i de seneste år satset på flere særudstillinger med værker, der sætter høje krav til indeklimaet og samtidig øget antallet af gæster, så vi sidste år kom over 500.000 besøgende. Det stiller alt sammen høje krav til indeklimaet. Med det projekt vi nu har sat i gang med finansiering fra Ny Carlsbergfondet, skal vi over en årrække arbejde os hen mod den bedste løsning for de fredede bygninger, de mange kunst- og kulturgenstande og de mange mennesker, der både arbejder her og kommer som gæster, siger direktør for Glyptoteket Gertrud Hvidberg-Hansen.\nOpgaven med at forbedre indeklimaet på det 20.000 kvm store museum er usædvanlig kompleks. Derfor har Glyptoteket lagt vægt på at finde et team af arkitekter og ingeniører, der kan arbejde tæt sammen for at realisere de ønskede indeklimaforbedringer. Dette med særlig respekt for de fredede bygningers arkitektur og Glyptotekets løbende udstillingsprogram.\n– Forbedringen af indeklimaet på Ny Carlsberg Glyptotek er en opgave ud over det sædvanlige og absolut en teknisk udfordring med dilemmaer, fordi bygningen er fredet. Fx skal den skadelige Uv-stråling fra ovenlysvinduerne fjernes, uden at der foretages synlige ændringer. Tilsvarende skal indeklimaet kunne kontrolleres uden synlige tekniske installationer i de offentligt tilgængelige rum. Og endelig skal luftfugtigheden øges uden, at der skabes kondens og uden at risikere fugtskader over tid. Kompleksiteten gør det til et fantastisk spændende projekt for os, og vi kommer til at bringe eksperter indenfor en række forskellige discipliner i spil, siger Søren Brøndum, der er direktør for Rambølls byggeridivision i Danmark.\nAnders Wesley Hansen, arkitekt og partner i Rørbæk og Møller Arkitekter, mener, at Ny Carlsberg Glyptotek er et vidunderligt bygningsanlæg og et fantastisk eksempel på, hvordan den udstillede kunst og bygningsarkitekturen sammen danner et hele.\n– Vi glæder os utrolig meget til, med respekt for Glyptotekets særlige arkitektur, historie og ånd at sikre kunsten og museets gæster bedre betingelser og dermed bidrage til at fremtidssikre et vigtigt nationalt klenodie, siger Anders Wesley Hansen.\nRambøll er en førende international ingeniør-, arkitekt- og rådgivningsvirksomhed grundlagt i Danmark i 1945. I dag beskæftiger Rambøll over 16.000 medarbejdere og har en global tilstedeværelse med en stærk repræsentation i Norden, Storbritannien, Nordamerika, Mellemøsten og Asien-Stillehavsområdet. Med 300 kontorer i 35 lande kombinerer Rambøll lokal erfaring med global viden for kunne levere inspirerende løsninger, som gør en forskel for kunder, slutbrugerne og samfundet som helhed. Rambøll arbejder inden for områderne: Byggeri, transport, miljø, vand, energi samt managementrådgivning.\nOm Rørbæk og Møller Arkitekter\nRørbæk og Møller Arkitekter er en førende dansk arkitektvirksomhed, der arbejder med transformation, nybyggeri, planlægnings- og designopgaver samt bygherrerådgivning. Rørbæk og Møller Arkitekter skaber arkitektur af høj kvalitet med den ambition at bidrage til at skabe en bedre verden for det enkelte menneske. Og udvikler rum, bygninger og byer ud fra den overbevisning, at de skal være til inspiration og daglig glæde for nuværende og kommende generationer. Rørbæk og Møller Arkitekter går åbent til opgaverne og arbejder med innovation som en levende proces, med fokus på miljømæssig, social og økonomisk bæredygtighed.


transportnyhederne.dk » Transportjuristerne » Transportjuristerne ser på Incoterms\nTransportjuristerne ser på Incoterms\nFredag 14. marts 2014 kl: 16:00\nAf: Af advokat, ph.d., Lissi Andersen Roost og advokat, ph.d., Kenneth Melancton Nielsen Andersen Partners\nLørdag 1. januar 2011 trådte de seneste Incoterms-regler (INCOTERMS 2010) i kraft. Incoterms-reglerne udarbejdes og forvaltes af Det International Handelskammer, International Chamber of Commerce, og de opdateres med jævne mellemrum for at reflektere ændringerne og udviklingen i verdenshandlen\nPå trods af at reglerne ikke længere kan kaldes nye, er der fortsat visse udfordringer forbundet med de handlendes praktiske anvendelse af reglerne og forståelsen af deres konsekvenser, for eksempel i tilfælde af transportskader på de handlede varer.\nI den anledning skriver transportjuristerne\nDesværre sker det ofte, at sælger og køber i deres handelsforhold har anvendt Incoterms-reglerne forkert. Enten har parterne "udfyldt" Incoterms-klausulen forkert, eller også tror de, at klausulen betyder og medfører noget andet, end det, den faktisk gør. Det hænder desuden ikke sjældent, at kontraktgrundlaget mellem parterne henviser til flere forskellige Incoterms-klausuler, der er indbyrdes modstridende.\nIncoterms-reglerne har til formål at lette forretningsgangen for både sælger og køber i nationale og internationale handelsforhold, hvor salgsgenstanden skal sendes fra ét sted til et andet. Hvis reglerne anvendes rigtigt, er de meget ressourcebesparende, og der kan hentes både mandetimer og penge i at lære og forstå reglernes korrekte brug.\nKlausulerne regulerer ikke alle forpligtelser i aftaleforholdet mellem sælgeren og køberen, f.eks. udtaler de sig ikke om ejendomsrettens overgang, forhold vedrørende købesummen eller kontraktforholdets misligholdelse, men de tager stilling til en række væsentlige forpligtelser, som primært vedrører handlens fysiske, faktiske og praktiske udførelse. De forskellige klausuler fortæller blandt andet, hvem af parterne, der må sørge og betale for transporten, forsikring af varerne undervejs, hvornår der er sket levering af salgsgenstanden, og dermed hvornår der er sket risikoovergang (hvilket ikke må forveksles med ejendomsrettens overgang fra sælger til køber), og hvem der må afholde omkostninger (til f.eks. security-tjeks) i forbindelse med afviklingen af handlen.\nOpdateringerne foretaget i Incoterms 2010 indebærer blandt andet, at de 13 kendte klausuler fra de tidligere Incoterms 2000 er blevet reduceret til i alt 11 klausuler. En anden væsentlig ændring er, at klausulerne er blevet opdelt i multimodale klausuler, dvs. klausuler, der kan bruges ved alle transportformer og ved kombinationer af alle transportformer, og maritime klausuler, der kun er tiltænkt anvendelse ved søtransport. Indholdet af klausulerne er tillige blevet opdateret, således at det stemmer overens med udviklingen inden for handels- og transportbranchen. Klausulerne tager f.eks. højde for den øgede brug af elektronisk kommunikation, ligesom de også tager højde for de ændrede krav til sikkerhedsforanstaltninger, som nu findes ved mange grænseoverskridende godstransporter. Desuden er visse søtransportklausuler i Incoterms 2010 blevet justeret, således at de nu er mere i tråd med den maritime branche. Også den hyppigt forekommende situation, at godset sælges mange gange under transporten, er der tænkt på i de nye klausuler.\nSom bruger af Incoterms-reglerne, hvad enten man sidder på sælger- eller købersiden, kan man spare sig selv for mange problemer, og sin virksomhed for mange penge, ved at følge nedenstående råd, når man skal anvende en Incoterms-klausul i en kontrakt:\nSørg for, at Incoterms-klausulen er en del af handelsaftalen. Fremhæv klausulen i tilbud og tilbudsmateriale, herunder virksomhedens salgs- og leveringsbetingelser/indkøbsbetingelser. Vær sikker på, at klausulen fremgår af det endelige aftalegrundlag, altså at den er accepteret (meget gerne skriftligt) af virksomhedens samhandelspartnere.\nKort sagt: Sørg for at aftale anvendelse af klausulen.\nVær sikker på, at virksomhedens samhandelspartnere er enige i, at den valgte Incoterms-klausul, nu også er den eneste klausul, der handles under. Det nytter ikke noget, at have en sælger, der påstår at have leveret EXW og en køber, der påstår, at der er leveret DDP.\nKort sagt: Sørg for at skabe klarhed over, hvilken klausul, der er aftalt anvendt.\nVælg den rette Incoterms-klausul. Undlad at anvende de maritime klausuler ved handler, som ikke involverer søtransport. FAS (Free alongside Ship) kan således være svær at fortolke og bruge, hvis det drejer sig om en handel, hvor varen udelukkende skal transporteres i en lastbil.\nKort sagt: Vælg den rigtige klausul.\nVær præcis, når Incoterms-klausulen skal "udfyldes". Angiv så præcist som muligt det geografiske sted, der skal anvendes i klausulen, dvs. både adresse, område og land. Og husk at skrive Incoterms 2010 lige bagefter stedangivelsen og klausulen, så ingen er i tvivl om, hvilken regel, herunder fra hvilken udgave af Incoterms, der henvises til.\nKort sagt: Vær præcis ved formulering af klausulen.\nUagtet at Incoterms-klausulerne er handelsklausuler, der som sådan befinder sig i aftalen mellem en sælger og en køber af en given vare, har de også afgørende betydning for transportørerne af de handlede varer. Det skyldes reglernes betydning for risikoens overgang og spørgsmålet om vareforsikring.\nIncoterms 2010 indeholder to klausuler med forsikringspligt for sælgeren, nemlig CIP- og CIF- klausulen. Selvom disse klausuler direkte pålægger sælgeren for egen regning at tegne en vareforsikring, der dækker køberens risiko for skade på varerne under transporten, så bør køberen ikke sætte sin lid til, at denne vareforsikring dækker alle tab, der kan opstå under transporten.\nSælgeren har nemlig under CIP- og CIF-klausulen kun pligt til at tegne en vareforsikring på det, der kan kaldes minimumsvilkår. Den pligtmæssige vareforsikring i CIP-og CIF-klausulen dækker, udover de såkaldte havari grosse-bidrag, således kun tab af eller skade på varerne som følge af meget alvorlige ulykker, som for eksempel hvis skibet kæntrer, lastbilen vælter eller flyet styrter ned.\nParterne i en handelsaftale, og ikke mindst transportørerne, der skal transportere de handlede varer, bør derfor altid, også selvom CIP- eller CIF-klausulen anvendes mellem sælger og køber, tænke over, og i givet fald anbefale, tegning af yderligere vareforsikring, idet de fleste transportskader sjældent skyldes kæntring af skibet eller nedstyrtning af det transporterende fly. Er køberens eller sælgerens tab i de "sædvanlige" transportskade-situationer ikke dækket af en vareforsikring, vil køberen eller sælgeren i mange tilfælde alene kunne få en begrænset del af sit tab erstattet hos den ansvarlige transportør. Dette skyldes den vidtgående og lovfæstede begrænsning af transportørens ansvar for skader på godset under transport.\nSåledes er transportørens ansvar ved for eksempel international landevejstransport som udgangspunkt begrænset til ca. kr. 70 per kg. tabt eller beskadiget gods, hvilket beløb ikke rækker langt i det omfang, godset er forholdsvist let, men kostbart, såsom spillekonsoller, it-udstyr, kostbar vin, kontanter mv. Nogle handlende er imidlertid ikke opmærksomme på disse ansvarsbegrænsninger, hvorfor transportørerne generelt bør have det som led i deres kundepleje at gøre kunderne opmærksomme på vigtigheden af at have tegnet dækkende vareforsikring under transporten.\nTidspunktet for risikoens overgang, der fastlægges i medfør af den mellem sælger og køber aftalte Incoterms-klausul, har som udgangspunkt endvidere afgørende betydning for, hvem transportøren, i tilfælde af en transportskade, kan udbetale erstatning med frigørende virkning til.\nSåledes kan transportøren ikke med frigørende virkning udbetale erstatning til sælgeren, selvom denne er transportørens kontraktpart, såfremt sælgeren ikke i medfør af den aftalte Incoterms-klausul bar risikoen for godset på det tidspunkt, hvor skaden skete.\nAt efterleve det sædvanlige udgangspunkt om, at man skal holde sig til sin kontraktpart, kan derfor i sådanne udbetalingssituationer blive en risikabel affære for transportøren - noget ikke alle transportører er opmærksomme på.


Journalisten » Politisk redaktør forlader Ekstra Bladet\nPolitisk redaktør forlader Ekstra Bladet\nEkstra Bladets politiske redaktør Sandy French har sagt sin stilling op for at søge nyt arbejde. Flere medier har udnævnt hende som ny spindoktor for Brian Mikkelsen, men det kan hverken Sandy French eller justitsministeriet bekræfte.\nOver 10 forskellige medier skrev i sidste uge, at Sandy French skal være ny spindoktor for justitsminister Brian Mikkelsen (K). Men hverken den nuværende pressechef i justitsministeriet, Martin Østergaard-Nielsen, eller Sandy French kan bekræfte den historie.\nMartin Østergaard-Nielsen oplyser, at stillingen fortsat er slået op, og at fristen for at søge stillingen først udløber på mandag.\n»Alt, hvad jeg ved, er, at stillingen ikke er besat endnu,« siger Martin Østergaard-Nielsen, der selv skifter til en stilling som analysechef i Det Konservative Folkeparti.\nSandy French bekræfter over for Journalisten.dk, at hun har opsagt sin stilling som politisk redaktør på Ekstra Bladet, men hun vil ikke kommentere historien om, at hun skulle være ansat som Brian Mikkelsens nye spindoktor.\n»Stillingen er jo slået op, og før fristen udløber på mandag, kan jeg ikke sige noget,« lyder det fra Sandy French.\nHvorfor har du sagt din stilling op?\n»Ja, det er jo, fordi det var det rigtige tidspunkt at gøre det, og så har jeg søgt et andet job, jeg gerne vil have,« siger Sandy French.\nEkstra Bladet skrev allerede fredag, at Sandy French skal være Brian Mikkelsens nye spindoktor. Til den artikel siger Sandy French:\n»Det må de have nogle kilder på. Jeg kan sige, at det ikke var mig. Jeg går ud fra, at de havde skrevet, at det var fra mig, hvis det var det.«


472-1812 Rødtjørnen 22 - RealMæglerne\nRødtjørnen 22, Assentoft 8960 Randers SØ\nPyramidehus med bedste beliggenhed.\nHer er chancen for at blive ny ejer af ét af de bedst beliggende huse på Rødtjørnen.\nHuset er ét af de populære "Pyramidehuse", som er kendt for den gode kvalitet og optimale indretning.\nBeliggende i pænt kvarter i Assentoft Øst tæt ved den skønne natur.\nHer er.. Læs mere...\nHer er følgende indretning: Godt og funktionelt bryggers, køkken/alrum i åben forbindelse til stue med brændeovn og med den skønne store syd/vestvendte glaskarnap. Herfra er der udgang til den ugenerede terrasse og have.\nHerudover soveværelse og 2 værelser, badeværelse med bruseniche og hjørnekar samt entré.\nGarage og stort udhus samt ugeneret lukket sydvestvendt have og terrasse... Læs mindre...


Trine Thomsen — 15. juni 2015\nSuper seje iværksætter Carla Cammilla Hjort fortæller sin iværksætterhistorie på FÆNGSLET, hvilket VI STARTER SGU selvfølgelig synes mega godt om! Så vi vil klart opfordre til at møde op på FÆNGSLET d. 24. juni og opleve en live-iværksætterhistorie.\nPressemeddelse fra Creative Business Academy og FÆNGSLET 2. Øst\nDen 24. juni præsenterer Creative Business Academy (CBA) for første gang CBA Talks. Det sker, når der er gå-hjem-møde på FÆNGSLET i Horsens med Carla Cammilla Hjort, grundlægger af ArtRebels.\nNår du får stukket hendes visitkort i hånden, står der CEO, men der kunne lige så godt stå multikunstner og iværksætter. Hun har i adskillige år imponeret bag mixerpulten i det københavnske undergrundsmiljø, og så står hun bag Trailerpark Festival. En festival, der i høj grad har sat sit præg på den københavnske musikscene.\nSiden 2006 har hun været at finde i spidsen for den kreative virksomhed ArtRebels, og netop ArtRebels vil være det bærende element i fortællingen om iværksætteren og ildsjælen, for hvem det kunstneriske miljø betyder så meget.\nStarten på en globalbevægelse\nSiden 2006 har ArtRebels vokset sig så stor, at de er at finde på mange forskellige platforme og med mange forskellige udtryk. I flæng kan nævnes entreprenørplatformen Rebel Academy, onlinefællesskabet ArtRebels.com og naturligvis kunst- og musikfestivalen Trailerpark Festival, der i år bevæger sig ud over Danmarks grænser.\nArtRebels er blevet et udstillingsvindue for over 300 forskellige kreative virksomheder og en blog, som eksponerer kreative og kulturelle tiltag for tusindvis af mennesker.\nEt fængslende gå-hjem-møde\nDen 24. juni gæster hun FÆNGSLET og alle deltagere, vil få et personligt indblik i udviklingen af ArtRebels fra idé til etableret virksomhed. Hvad har været drivkraften bag virksomhedens succes, hvilke udfordringer og barrierer har der været undervejs, og hvad skal man være opmærksom på, hvis man ønsker at springe ud som selvstændig inden for de kreative erhverv? Det er nogle af de temaer, som Carla Cammilla Hjort kommer til at give sit bud på.\nEfter gå-hjem-mødet vil der være lejlighed til at netværke over en forfriskning. Der vil også til sidst være mulighed for at se FÆNGSLETs nye Iværksted 2. Øst.\nNæste indlæg Få andre øjne på din virksomhed\nForrige indlæg Learnmark studerende skal til EM i entreprenørskab


MASH Odense – DinnerDays\nI Odenses historiske centrum ligger MASH, der er klar på at forkæle dig med det bedste fra den amerikanske steak-tradition: nemlig store steaks udskåret af det bedste kvæg i verden.\nOm MASH Odense\nMASH har indtaget fine Fyn med sin niende restaurant. I deres nyrenoverede lokaler i Bryggergården i Odenses historiske centrum er de klar til at forkæle dig alle ugens dage både til frokost og middag, hverdag og fest.\nIdéen om at åbne MASH startede som en modpol til molekylær gastronomi og det nordiske køkken, som var en herskende trend i den danske restaurationsbranche. Restauranten blev hurtigt populær og MASH-familien voksede med hastige skridt. I dag finder du MASH flere steder i København, herunder Bredgade, Skovriderkroen, Rungsted, Penthouse og Airport. Dertil sågar i Aarhus og udenlands i både London og Hamborg.\nPå menukortet finder du noget for enhver smag, hvad end du er til saftigt kornfodret amerikansk kød, et særligt stykke Uruguay Ribeye, en saftig burger eller noget helt tredje. Er du ikke den største kødspiser, så er der også et udvalg af fiskeretter, salater samt diverse forretter og desserter at vælge imellem.


Køb Youngblood Loose Mineral Foundation Sunglow 10 g.\nTil medium mørk hud\nNatural Loose Mineral Foundation Sunglow fra Youngblood er en løs letvægts mineralfoundation, der fungerer som concealer, foundation og pudder i én. Mineralpudderen er let at påføre og bygges nemt op for let til fuld dækning. Farven Sunglow matcher bedst en medium mørk hud med en lyserød eller kølig undertone.\nNatural Loose Mineral Foundation Sunglow er beriget med mica-mineraler, der giver en ensartet dækning. Mineralpudderen tilstopper ikke porerne, hvilket gør den ideel til sart og følsom hud. De naturlige mineraler beskytter imod solens skadelige og udtørrende stråler. Loose Mineral Foundation Sunglow er desuden fri for parabener, talkum, parfume og uorganiske farvestoffer.\nØnsker du jævn og glat hud, er Natural Loose Mineral Foundation Sunglow fra Youngblood den helt rigtige mineralpudder for dig. Du får perfekt dækning uden brug af kemiske ingredienser. Resultatet er et velplejet look med en naturlig flot glød.\nÅbn kun lidt af den indvendige forsegling for korrekt dosering af Natural Loose Mineral Foundation. Vend din pudder på hovedet inden du åbner den, og dyp forsigtigt din børste i låget. Påfør minrealfoundationen i ansigtet med lette cirkelbevægelser. For øget dækning påføres pudderet i lag. Natural Loose Mineral Foundation Sunglow er desuden meget drøj i brug.\nDu anmelder: Youngblood Loose Mineral Foundation Sunglow 10 g.


Fra Biały Dunajec til Bad Ischl med Tog | railcc\nBiały Dunajec til Bad Ischl med tog\nHvordan rejser man fra Biały Dunajec (Polen) til Bad Ischl (Østrig) med tog (505km). Køb din togbillet online. Find billetpriser, information og togtider.\n1Biały Dunajec (Polen) - Bad Ischl (Østrig)\nSådan bruger du følgende informationer: vi viser dig de bedste ruter og hvor du kan købe billetter. På længere strækninger vil du muligvis få brug for mere end en billet. Book dine billetter med hjælp fra denne trin-for-trin vejledning. Hvis du har spørgsmål om ruten fra Biały Dunajec til Bad Ischl, så spørg venligst i vores forum. Der er selvfølgelig muligvis også andre rejseruter tilgængelige.\n1 Biały Dunajec (Polen) - Bad Ischl (Østrig)\n1a Rejsende fra Biały Dunajec (Polen) til Bad Ischl (Østrig)\nKøb din billet fra Biały Dunajec til Bad Ischl her.\nBad Ischl - Biały Dunajec / Warszawa - Wien / Warszawa - Graz / Warszawa - Innsbruck / Warszawa - Salzburg / Kraków - Wien / Kraków - Graz / Kraków - Innsbruck / Kraków - Salzburg / Gdańsk - Wien / Łódź - Wien\nHar du spørgsmål om forbindelsen mellem Biały Dunajec og Bad Ischl? Er der noget som ikke virker som det skal? Spørg bare i vores forum og få kompetente svar fra vores togrejsende eksperter.


Decimaler på varekøb - e-conomic forum\nDecimaler på varekøb\nJeg kan se at der mange gange tidligere er forespurgt på flere decimaler, primært på salgsfakturaer. Jeg er dog interesseret i flere decimaler på indkøbsfakturaer. Der er et stort behov for dette, da mange råstoffer har svingende priser og indkøbsprisen er på flere decimaler. Når man så derudover skal beregne leverandørbonus går det pænt galt. :-(\nJeg kan se at der er et stort behov for udvidelse af decimalerne. Dette burde I kunne opfylde. :-) Lav det til en opsætning for brugerne, således man selv kan vælge hvor mange decimaler der skal vises i finansen.\nAlternativt skulle man give adgang til at regulere slutsaldoen på lagerlinjen. Så istedet for at taste stk antal og enhedspris ind, skulle man taste stk antal og slutsaldo ind, således systemet beregnede stkprisen.\nKom nu ind i kampen, og skab de rammer, som jeres kunder forespørger. :-)\nspurgt 13 Apr i Forslag » Lagerstyring af maribo (150 points)\nDu har helt ret i, at flere decimaler er noget vi har hørt fra andre brugere. Forklaringen af problemet er, at det rent teknisk er en udfordring i forhold den historik, der allerede findes i e-conomic. Jeg har snakket med vores udviklere omkring det flere gange og det er svært at implementere en skæring uden at ødelægge det der allerede findes i historikken. Jeg erkender behovet, men det er ikke noget vi kommer til at lave i denne omgang.\nEn mulighed kunne være at sælge 10 stk eller 100 stk som en vare i stedet for at sælge 1 stk. af gangen. Jeg ved ikke om det passer i dit tilfælde, men det ved jeg har virket for andre brugere.\nJeg håber du kan bruge denne mulighed.\nbesvaret 15 Apr Forslag af ☺Jesper Mieritz (98.2k points)\nDet er ikke på salgssiden, men på indkøbssiden jeg forespørger. :-)\nFor min skyld må der gerne blive vist 2 decimaler i stk.prisen, hvis jeg har mulighed for at bestemme slutsaldoen.\nJeg mener bare, at I er ved at have så store kunder, at I må finde en løsning. Kunne I ikke lave en skæring, hvor det kun er fremadrettede indkøb, hvor der kan bogføres flere decimaler. De indkøb der er bogført med 2 decimaler er jo allerede bogført og skal ikke reguleres. Visningen vil jo så bare være 37,250 kr istedet for 37,25 kr. Jeg har svært ved at acceptere et afslag, når man kan se hvor mange der forespørger det. :-)\nOp på hesten igen, og se mulighederne frem for begrænsningerne..\nkommenteret 15 Apr Forslag af maribo (150 points)\nHej igen og tak for at uddybe\nSituationen er den samme på køb som med salg. At lave en skæringsdato ville løse historikken og det er noget vi har vendt før. Jeg kan sagtens forstå, hvorfor i ønsker flere decimaler, men teknikken bag er ikke så nem som det kan lyde. Jeg er ikke selv udvikler, men jeg har snakket med vores folk herinde og ud fra deres forklaring, så vil det give problemer.\nIntet er umuligt - men når det er sagt, så det ikke 'bare' at lave en skæringsdato. Der er en masse ting, der skal tages højde for og indtil videre, så er det ikke en af de ting vi har valgt at prioriteret fordi der er andre forbedringer vi i stedet har valgt at fokusere på. Dem vi kigger på i skrivende stund kan du se herinde: https://forum.e-conomic.dk/tag/overvejes\nDu er meget velkommen til at hoppe derind og stemme på dem, hvis du føler, at de vil skabe værdi for dig.\nEllers vil jeg for nu være ærlig omkring, at vi ikke kommer til at kigge på flere decimaler i denne omgang, men vi sætter stor pris på dit input og du er meget velkommen til at komme med andre ideer eller stemme på dem vi allerede nu har til overvejelse.\nkommenteret 20 Apr Forslag af ☺Jesper Mieritz (98.2k points)


Sam Wolstenholme - Information\nSamuel Wolstenholme blev født i Little Lever den 16. marts 1878. Han spillede lokal fodbold for Horwich, inden han kom til Everton i oktober 1897.\nWolstenholme, en højre halvleg, spillede 160 ligakampe for Everton, og i april 1904 vandt han sin første landskamp ved at spille for England mod Skotland. Wolstenholme blev beskrevet som værende "en hjernefyldt og tankevækkende højre halvdel, så smidig som et egern". Tony Matthews (Hvem er hvem af Everton) skrev: "En fin pasning af bolden, der altid prøvede at være tommer perfekt, var normalt i stand til at imødegå de mest vanskelige modstanderes vild."\nI maj 1904 signerede Robert Middleton, manager for Blackburn Rovers, Sam Wolstenholme fra Everton. På trods af gode individuelle præstationer fra Wolstenholme, Bob Crompton, Adam Bowman, Bob Evans, Fred Blackburn og Arnie Whittaker kunne Blackburn først ende på en 13. plads i sæsonen 1904-05. I en artikel, der dukkede op i Blackburn Times, skrev en journalist: "Ligesom sine to forgængere har sæsonen 1904-05 været en skændsel for Rovers".\nWolstenholme forblev i god form og spillede for England mod Irland og Wales i 1905. Blackburn Rovers havde imidlertid endnu en svær sæson. På trods af gode individuelle præstationer fra Bob Crompton, Adam Bowman, Bob Evans, Fred Blackburn, Sam Wolstenholme og Arnie Whittaker kunne Blackburn først ende på en 13. plads i sæsonen 1904-05. Bowman var topscorer med 13 mål. I en artikel, der dukkede op i Blackburn Times i 1905, skrev en journalist: "Ligesom sine to forgængere har sæsonen 1904-05 været en skændsel for Rovers".\nLawrence Cotton, en lokal velhavende forretningsmand, blev formand for Blackburn Rovers i marts 1905. Den følgende måned signerede Robert Middleton den walisiske internationale angriber, Billy Davies fra Wrexham. Blackburn sluttede på en 9. plads i sæsonen 1905-06. Adam Bowman var igen klubbens topscorer med 15 mål. Hans strejkepartner, Billy Davies, tilføjede 11 flere.\nBlackburn Rovers sluttede på en 12. plads i sæsonen 1906-07. De blev slået ud af FA Cup af Tottenham Hotspur, men vandt Lancashire Cup, da de slog Liverpool 3-0. I slutningen af sæsonen forlod Samuel Wolstenholme Blackburn. Han havde spillet 97 ligakampe for klubben.\nEfter at have forladt Blackburn Rovers spillede Wolstenholme 180 kampe for Norwich City i Southern League. Wolstenholme coachede også i Tyskland, og under første verdenskrig blev han interneret af myndighederne.\nSamuel Wolstenholme døde i 1933.\nSamuel Wolstenholme (1878 i Little Lever - 28. januar 1933 i Wigan) var en engelsk fodboldspiller, der spillede for blandt andet Everton, Blackburn Rovers, Norwich City og England. Han spillede sammen med Steve Bloomer og Vivian Woodward i de englandshold, der vandt det britiske hjemmemesterskab i 1904 og 1905. Han spillede også to gange for Nord XI mod Syd XI og spillede for den engelske League XI mod Scottish League XI.\nEfter pensionering som spiller i 1913 accepterede Wolstenholme en trænerpost i Tyskland. I foråret 1914 blev han udnævnt af Norddeutscher Fußball-Verband (Nordtysk fodboldforbund) som holdtræner/leder af deres repræsentant XI. Imidlertid brød den første verdenskrig ud, og han blev efterfølgende interneret i Ruhleben, en civil tilbageholdelseslejr nær Berlin. Lejren indeholdt mellem 4.000 og 5.500 fanger. Efterhånden udviklede et minisamfund sig, og fodbold blev en populær aktivitet. Wolstenholme var en af flere tidligere professionelle fodboldspillere i lejren. Andre inkluderede tidligere tidligere England -landskampe, Fred Spiksley, Fred Pentland og Steve Bloomer, en tysk international Edwin Dutton og to tidligere Evertonians, John Cameron og John Brearley.\nWolstenholme var et fremtrædende medlem af Ruhleben Fodboldforbund. Cup- og ligakonkurrencer blev arrangeret, og hele 1.000 deltog i de større kampe. Holdene vedtog navnene på etablerede hold, og november 1914 dømte Wolstenholme en pokalfinale mellem Tottenham Hotspur og Oldham Athletic. Blandt de deltagende spillere var Bloomer, Spiksley og Dutton. Den 2. maj 1915 an England XI med Wolstenholme, Pentland, Brearley og Bloomer spillede en Verden XI ledet af Cameron. Wolstenholme spillede også cricket på Rubleben og i juli 1916 spillede han for en Yorkshire XI der tabte til a Lancashire XI, med Bloomer.\nSam Wolstenholme - Historie\nWolstenholme Hall blev bygget af George Goodwin Of Staffordshire, som en privat herregård i gotisk stil i 1850, bygget af Staffordshire mursten og sat i seks og en halv hektar skov.\nEfter at have skiftet hænder flere gange, købte den lokale rådmand Harold Shawcross bygningen og blev brugt som et militærhospital til at huse sårede soldater under WWI. I maj 1920 lånte han bygningen til Rochdale Town Council som et midlertidigt TB -fristed med 25 senge til mandlige patienter.\nHarold Shawcross tilbød at sælge hallen til rådet for 2.500 pund, og fastslog, at han derefter ville aflevere pengene tilbage til rådet for at sørge for TB -patienter som Wolstenholme. I 1927 købte de hallen og grunden for et beløb på 2.000 pund. Tro mod sit ord overrakte Shawcross pengene tilbage til rådet for fonden. Bygningen fungerede som hospital indtil 1977.\nEfter lukning som et hospital blev bygningen købt af en privat ejer og blev "The Manor Night Club". Klubben havde succes i en årrække, men det varede ikke længe, før den faldt på hårdere tider, og snart gik i modtagelse. Efter mislykkede forsøg på at finde nye ejere blev det efterladt i ruiner og blev forladt.\nEfter fire forladte år blev bygningen købt af Whitbread, der brugte £ 1,5 mio. På at restaurere bygningen og tilføje tilbygninger. Herregården - som det blev kendt - blev et af de mest succesrige bøfhuse i Storbritannien. Whitbread omdøbte bygningen i midten af 90'erne til Brewsters, men på grund af faldende handel og Whitbreads ønske om at være tættere på motorvejen blev bygningen sat til salg i starten af 2003.\nWolstenhome Hall blev købt af Rodney Nutter i januar 2003 og er nu det stolte hjemsted for Nutter's Restaurant og "The Art Of Seriously Good Cooking".\nHarold Shawcross tilbød at sælge hallen til rådet for 2.500 pund, og fastslog, at han derefter ville aflevere pengene tilbage til rådet for at sørge for TB -patienter som Wolstenholme. I 1927 købte de hallen og grunden for et beløb på 2.000 pund. Tro mod sit ord afleverede hr. Shawcross pengene tilbage til rådet for fonden. Bygningen fungerede som hospital indtil 1977.\nFor at foretage en reservation bedes du ringe til 01706 650167 eller for at foretage en forespørgsel.\nEn overdådig frokost eller Nutters nipper på terrassen og nyder en fantastisk udsigt over større Manchester\nMarkedsmenu £ 28 for to retter inklusive vores friskbagte brød indeni eller hvis du har lyst til noget lettere et par tallerkener af vores designer nibbles på terrassen uden for £ 4 - £ 9\nTilfældige eftermiddage er de bedste ❤ @NuttersOfficial https://t.co/yda0By6MQX\nRigtig begejstret for vores eftermiddag ud til @NuttersOfficial tomoz @Social_Daisy @vikkiharris @michaelhuckerby @jayneLeggat @nutsfood vise fuglen cocktailsne !! x\n“Nutter -oplevelsen - ikke bare et måltid, men et eventyr!” Andrew Nutter\nMED TAK TIL FØLGENDE FOTOGRAFER: ASIA BURRILL WEDDINGS FOTOGRAFI AF KARL LIZ BAKER FOTO PAUL GROGAN FOTOGRAFI AK FOTOGRAFI HOWARD WILKINSON FOTOGRAFI EMMA BOYLE FOTOGRAFI STEVE HILLMAN FOTOGRAFI\nVi bruger cookies på vores websted for at give dig den mest relevante oplevelse ved at huske dine præferencer og gentagne besøg. Ved at klikke på "Accept" accepterer du brugen af ALLE cookies. Du kan dog besøge Cookie -indstillinger for at give et kontrolleret samtykke.\nDette websted bruger cookies til at forbedre din oplevelse, mens du navigerer gennem webstedet. Ud af disse gemmes de cookies, der er kategoriseret som nødvendige, i din browser, da de er afgørende for, at webstedets grundlæggende funktioner fungerer. Vi bruger også tredjepartscookies, der hjælper os med at analysere og forstå, hvordan du bruger dette websted. Sådanne cookies vil blive gemt i din browser, men kun efter indhentning af samtykke.\nDu har også mulighed for at fravælge disse cookies, hvis du vil.\nDisse cookies er nødvendige for, at de grundlæggende funktioner på dette websted kan fungere. Cookies indsamler eller gemmer ikke personlige data.\ncookielawinfo-checkbox-analytics 0 11 måneder Denne cookie er angivet af GDPR Cookie Consent plugin. Formålet med denne cookie er at kontrollere, om brugeren har givet samtykke til brugen af cookies under kategorien 'Analytics'.\ncookielawinfo-checkbox-nødvendig 0 11 måneder Denne cookie er angivet af GDPR Cookie Consent plugin. Formålet med denne cookie er at kontrollere, om brugeren har givet samtykke til brugen af cookies under kategorien 'Nødvendigt'.\nset_cookie_policy 0 1 time Cookien er angivet af GDPR Cookie Consent plugin og bruges til at gemme, om brugeren har givet samtykke til brugen af cookies eller ej. Det gemmer ingen personlige data.\nDisse cookies giver os mulighed for at analysere din brug af webstedet for at evaluere og forbedre vores ydeevne. De kan også bruges til at give en bedre kundeoplevelse på dette websted.\nKærlighed dør aldrig\nLayton Cemetery ligger i kystbyen Blackpool, i amtet Lancashire. En feriedestination beliggende på Englands nordvestlige kyst.\nÅbnet i 1873, da rådet besluttede, at dens sognekirkegård var fyldt med begravelse. Denne spredte victorianske nekropolis indeholder mange bemærkelsesværdige grave.\nHvis du går gennem de oprindelige skrælende kirkegårdsport og leder mod det nu forladte Church of England Chapel, kan du få et glimt af en beskeden sten, forvitret, smuldrende og beskedent, men alligevel prydet med billeder af en stærk kristen tro.\nKærlighedens sidste hvilested\nSelvom den er tilsløret af en tårnhøj monolit, der fejrer livet til en lokal brygger, er det værd at risikere en snoet ankel på den bløde grund og besøge Edward Rifle Manns sidste hvilested.\nI sommersæsonen 1886 blev Edward Rifle Man, en tyveårig tysk statsborger, ansat ved Blackpools strandpromenade ved The Wolstenholme Bathing Van Co.\nDa han var ung og stærk, klarede han beundringsværdigt det fysiske arbejde og lange timer, han arbejdede grådigt og sparede hver eneste krone, han tjente til sit kommende bryllup med sin elskede forlovede Helen.\nNu var bademaskiner (eller varevogne) en nødvendig komponent i engelsk strandetikette i løbet af 1800 -tallet. Typisk en lærredskasse uden vinduer, strakt over en træramme med en dør i hver ende, der blev hævet fra gulvet af hjulene. Indsejling blev foretaget via en trappestige, inden den blev trukket ud på havet.\nMaskinerne beskyttede badeholdernes beskedenhed, hvilket tillod dem at privatlivet ændrede sig til badetøj væk fra nysgerrige øjne!\nMod slutningen af eftermiddagen den 1. august forberedte Edward, hans chef Samuel Wolstenholme & amp; Samuels bror, John, sig på at pakke ind til dagen, da Edward blev kontaktet af to unge herrer, der var ivrige efter at leje en varevogn og nyde en hurtig dukkert i saltvand. Men tidevandet viste sig på svinget, vejret syntes at være ved at blive slemt, så forholdene ikke var ideelle.\nMen herrerne kunne ikke modløses.\nMod sin bedre bedømmelse indvilligede Edward modvilligt i at slæbe mænd og maskine ud til vandkanten.\nEfter en kort tid at have stået på stranden, bemærkede han svømmerne i nogle vanskeligheder ganske langt fra kysten.\nUden tanke for sin egen sikkerhed dukkede Edward hurtigt ind i de utilgivende bølger i et forsøg på at redde parret.\nModigt kæmpede han mod strømmen, det lykkedes ham at nå en af vennerne og trække ham til sandets sikkerhed. Han tog derefter tappert kursen tilbage i hvidhætterne, men havet var ubarmhjertigt, og den anden mand blev slugt af understrømmen.\nEdward mistede på tragisk vis sit eget liv under denne modige bedring, for også han var druknet.\nMed kun to uger til de skulle giftes, blev den fattige Helen forladt, hendes drømme knust og hendes hjerte knust.\nHelen havde længtes efter at blive gift med Edward\nEdwards mindesten på Layton kirkegård blev betalt af de lokale byfolk. Da nyheden om hans tapperhed havde spredt sig, blev en samling generøst doneret til – i vidnesbyrd om den heroiske unge mand. Det er en af meget få engelske grave, der fortæller hele historien om, hvordan nogen døde.\nTo måneder efter Edwards sørgelige død blev en baby søn født i Wolstenholme -familien. Han blev opkaldt Edward Mann Wolstenholme til Edwards ære.\nHelen giftede sig videre med John Wolstenholme, som du måske husker ikke kun var Edwards -kollega, men også hans chefs bror! Men hendes første kærlighed var aldrig langt fra hendes tanker. Faktisk fortsatte hun med at bære en fakkel til ham gennem resten af sit liv.\nEfter hendes død i 1903 sørgede hendes uselviske mand for, at hun blev begravet sammen med hendes One True Love.\nHelen ligger her sammen med sin elskede Edward\nSå selvom de blev skilt i livet, forenes Edward og Helen for altid i døden. De hviler nu for evigt sammen.\n1 Indvendinger mod 165 nye boliger og lægehus på land nær Norwich\n2 Folk fortalte at holde vinduerne lukkede, da snesevis af brandmænd bekæmpede ild\n3 Mand døde i brand i Wymondham -huset\n4 Snesevis af brandmænd bekæmper enorme genbrugscentraler\n5 A47 lukkede, da beredskabstjenester reagerer på uheld\n6 Politi og brandfolk er fortsat på stedet efter husbrand tidligt\n7 Mand døde efter at være fundet af brandfolk i skur\n8 Mand udsatte sig for folk, der ventede på bus i Kessingland\n9 'Fest for øjnene og maven' - Hvorfor denne håndværkercafé er et besøg værd\n10 City ville slå rivaler til Gilmours signering\nDer blev omkring 4.500 mænd pakket ned i 11 beskidte stalde, tvunget til at leve i skæl, mens de var omgivet af pigtråd og bevæbnede vagter.\nWolstenholme var blandt flere kendte fodboldspillere på den tid, der skulle afholdes der - andre engelske landskampe Steve Bloomer og Fred Pentland blev afholdt på Ruhleben, ligesom John Cameron, der var blevet lukket af det skotske landshold.\nNorwich City -holdets foto fra sæsonen 1912/13 med Sam Wolstenholme kredset rundt. Billede: Alan Futter. - Kredit: Arkant\nEn ny bog har nu afsløret, hvordan de indsatte brugte fodbold som en måde at holde sig varme under iskolde forhold og øge moralen på et øde sted, hvor der var mangel på mad, og vagterne var grusomme.\nFodboldspillerne byttede til bolde, markerede baner og dannede det, der ville blive kendt som Ruhleben Fodboldforbund, som dannede ligaer og pokalkonkurrencer, hvor hundredvis deltog og tusinder flere så - det var, hvordan de holdt moralen oppe blandt fangerne.\n"Udover fodbold spillede fangerne cricket, tennis og endda golf," sagde forfatteren Paul Brown. ”De arrangerede koncerter, fremførte teaterstykker og udgav deres eget lejrblad.\n"De reparerede og genopførte deres kaserne, skaffede bedre mad og overtog dybest set lejrens drift fra de inkompetente tyske officerer. Til sidst kunne vagterne og betjentene se fodboldkampene og heppe fangerne på."\nSam Wolstenholme mens han spillede for Croyden Common i 1909, kort før han kom til Norwich City. Billede: Alan Futter - Kredit: Archant\nDe fleste af fangerne, herunder Wolstenholme, tilbragte fire lange år i Ruhleben, men to af dem undslap og brugte fodbold som en distraktion. En eftermiddag gled Geoffrey Pyke og Edward Falk væk fra legene, klatrede pigtrådshegnene og kravlede kilometer på deres maver og kørte derefter tog til den hollandske grænse og frihed.\n"Jeg har længe ønsket at fortælle denne historie," sagde hr. Brown, der skriver om fodbold og historie for f.eks. The Guardian og FourFourTwo.\n"Jeg er fascineret af fodboldstjernerne i denne periode, og jeg elsker filmen Escape to Victory, så dette var mit ideelle emne. Det var fantastisk at se, hvordan fangerne vendte sig til fodbold under så frygtelige omstændigheder. Det viser, hvor vigtigt det er fodbold kan være. "\nSom et fremtrædende medlem af Ruhleben FA dømte Wolstenholme også en række kampe, herunder finalen i en fodboldturnering, der blev afholdt i lejren i november 1914.\nForsiden af Paul Brown 's bog om Ruhleben fodboldforbund. Billede: Hilsen af Paul Brown. - Kredit: Arkant\nWolstenholme overlevede krigen, men spillede aldrig mere, selvom han tog til Spanien for at styre Gimnástica de Torrelavega mellem 1924 og 1926.\nDer er en vis uenighed om hans død - nogle mener, at han døde i Wigan den 28. januar 1933, men en rapport i Norwich Evening News den 20. oktober 1945 rapporterede, at han var død på hospitalet, 68 år gammel, og beskrev ham som "en halv back med høj evne".\nUanset hvad der er tilfældet, kan det ikke bestrides, at fodbold spillede en interessant rolle i Wolstenholmes liv, og at Norwich City spillede en rolle i det.\nRuhleben fodboldforbund: Hvordan Steve Bloomers fodboldspillere overlevede en fængselslejr fra første verdenskrig er tilgængelig fra Amazon, prissat £ 10. Flere detaljer kan findes her.\nEn Norwich Evening News -rapport fra 20. oktober 1945, der rapporterede død af den tidligere Norwich City -spiller Sam Wolstenholme. Rapporten beskriver ham som 'a en halvback af høj evne '. Billede: Arkant. - Kredit: Arkant\nDenne avis har været en central del af samfundslivet i mange år. Vores branche står over for testtider, og derfor beder vi om din støtte. Hvert bidrag vil hjælpe os med at fortsætte med at producere lokal journalistik, der gør en målbar forskel for vores samfund.\nVælg din fotostørrelse i rullemenuen herunder.\nHvis du vil have dit foto indrammet, skal du vælge Ja.\nBemærk: 16 ″x 20 ″ findes ikke i en ramme.\nBilleder kan også tilføjes til tilbehør. Følg disse links for at bestille\nLittle Lever, Bolton, Lancashire født højre halvdel Sam Wolstenholme begyndte sin fodboldkarriere med Darley Vale og spillede for Farnworth Alliance i 1896 og Horwich i 1897, inden han signerede for First Division Everton sent i 1897, og debuterede i Football League mod Stoke i januar 1898, hans eneste optræden i debutsæsonen. Han etablerede sig i Everton første elleve fra slutningen af januar 1899 og var altid til stede i 1900-01 og hjalp The Toffees til en syvendeplacering. I 1901-02 sluttede de andenpladsen i ligamesterskabet og i hans sidste sæson på Goodison Park, 1903-04 sluttede de på tredjepladsen, og hans konsistens blev belønnet, da han først blev valgt til at spille for England i deres 1-0-sejr over Skotland i Celtic Park i april 1904.\nHan sluttede sig til Blackburn Rovers den næste måned efter 8 mål i 170 kampe for Everton og tilbragte fire sæsoner på Ewood Park og vandt yderligere to landskampe i England i februar og marts 1905 i landskampe mod Irland på Ayresome Park og Wales på Anfield. Han spillede også to gange for The North XI mod South XI og spillede for The Football League mod The Scottish League.\nI juni 1908 flyttede han til Southern League Croydon Common og tilbragte en sæson med The Commoners og scorede 5 mål i 22 kampe, inden han kom til Norwich City i april 1909, hvor han var klubkaptajn. Han blev fire sæsoner i Norwich og scorede 8 mål i 145 kampe for The Canaries, inden han sluttede sin karriere i Chester, som han sluttede sig til i 1913.\nEfter pensionering som spiller accepterede Wolstenholme en trænerpost i Tyskland. I foråret 1914 blev han udpeget af Norddeutscher Fußball-Verband (nordtysk fodboldforbund) som holdtræner/manager for deres repræsentant XI. Men mens den første verdenskrig brød ud, blev han efterfølgende interneret i Ruhleben, en civil tilbageholdelseslejr nær Berlin. Lejren indeholdt mellem 4.000 og 5.500 fanger. Efterhånden udviklede et minisamfund sig, og fodbold blev en populær aktivitet. Wolstenholme var en af flere tidligere professionelle fodboldspillere i lejren. Andre inkluderede tidligere tidligere England -landskampe, Fred Spiksley, Fred Pentland og Steve Bloomer, en tysk international Edwin Dutton og to tidligere Evertonians, John Cameron og John Brearley.\nWolstenholme var et fremtrædende medlem af Ruhleben Fodboldforbund. Cup- og ligakonkurrencer blev arrangeret, og hele 1.000 deltog i de større kampe. Holdene vedtog navnene på etablerede hold, og i november 1914 dømte Wolstenholme en pokalfinale mellem Tottenham Hotspur og Oldham Athletic. Blandt de deltagende spillere var Bloomer, Spiksley og Dutton. Den 2. maj 1915 spillede en England XI med Wolstenholme, Pentland, Brearley og Bloomer en World XI kaptajn af Cameron. Wolstenholme spillede også cricket på Rubleben og i juli 1916 spillede han for en Yorkshire XI, der tabte til en Lancashire XI, med Bloomer.\nHan ledede senere den spanske klub Gimnástica de Torrelavega mellem 1924 og 1926.\nHans yngre bror Tom Wolstenholme var også en professionel fodboldspiller, der spillede for Blackpool, Bolton Wanderers, Burnley, Bradford Park Avenue og Nelson.\nTillykke til Old Oakhamian Sam Wolstenholme (17), der har underskrevet en toårig kontrakt som professionel med Wasps Rugby Football Club.\nSam, der spillede for 1. XV som Scrum Half i sin tid i Oakham, spillede videre for Yorkshire Carnegie, hvor hans stærke præstationer blev belønnet med valg til Wasps.\nDirektør for Rugby, Andy Rice, sagde & ldquoDette vil være Sam & rsquos første angreb på Premiership Rugby, og det vil være en fantastisk chance for ham at presse sig selv og være konkurrencedygtig på højeste niveau. Han er en meget talentfuld spiller, og vi glæder os til at følge hans fremskridt. & Rdquo\nOakham School har set betydelige rugbynyheder for nylig, herunder OO Alex Goode, der blev kåret til European Rugby Player of the Year 2019, og OO Matt Smith og Leicester Tigers-spilleren, der annoncerede sin pensionering fra professionel rugby efter en 14-årig karriere, som fik ham til at samle 227 optrædener i klubben. Nuværende studerende Sam, Jack og Kit har også opnået international anerkendelse og opnået landskampe for Wales U19 og England U18 -hold.\nArkwright fra Willersley-hall.-Grundlæggeren af denne familie var afdøde Sir Richard Arkwright, der fra ydmyg oprindelse opnåede overdådighed ved den flittige anvendelse af sine ekstraordinære mekaniske talenter til forbedring af bomuldsproduktionen. Han var lensmand i amtet i 1786, og samme år skabte han en ridder. I 1782 købte han Willersley-godset, og i 1788 byggede han Willersley-hall, som nu er residens for hans søn, Richard Arkwright, Esq. M.P.\nBevilgede våben i 1787: —Arg., På et bjerg, Vert, et bomuldstræ med frugt, Korrekt og, på en høvding, Azure, mellem to besanter, en inescutcheon af feltet, ladet med en bi, volant, Proper.\nKreste: - En ørn, der rejser sig, Eller, i næbbet, vedhæng af et ribben, G., en escocheon, Azure, derpå en hank af bomuld, Argent.\nBagshaw, Abney og Ridge. - Disse to grene af Bagshaw var af betydelig antik i Peak. De bar de samme arme og var uden tvivl oprindeligt fra samme bestand, men det fremgår ikke af Glovers stamtavle i det tidligste besøg i Derbyshire, hvordan de var forbundet. Den ældre linje i Abney -grenen blev uddød mod den sidste ende af dronning Elizabeths regeringstid ved døden af Nicholas Bagshaw, der havde to døtre. Bagshaws of Hucklow blev repræsentant for familien. Pastoren William Bagshaw, en fremtrædende puritansk guddommelig, kendt under navnet Apostles of the Peak, var den ældste søn af William Bagshaw, fra Hucklow og Abney, han boede på Ford, som siden har været. familiens hovedbopæl. Den nuværende mandlige repræsentant er pastor William Bagshaw fra Wormhill. Bagshaws of the Oaks stammer fra en yngre søn af Bagshaws of Hucklow. John Bagshaw, den sidste af denne gren, døde i 1791. I år 1801 stammede William Chambers Darling moderligt gennem Chambers familie fra Richard Bagshaw, engang fra Castleton og Oaks, da han kom i besiddelse af sidstnævnte, som er nu hans sæde, tog navnet Bagshaw ved kongens tegnmanual og havde en bevilling af armene på Bagshaw, med en forskel. Han blev adlet i 1805. Bagshawerne blev besat af Oaks ved at gifte sig med arvingen til Gill.\nFamilien til Bagshaw of the Ridge blev uddød ved døden af Thomas Bagshaw, Esq., I 1721. En af hans døtre og coherires giftede sig med William Fitzherbert, Esq. af Tissington, og Ridge -ejendommen blev afgjort om hende og hendes problemmand. En arving til Cokaines giftede sig ind i denne familie.\nArme af Bagshaw of the Ridge: - Eller, et buglehorn, Sable, mellem tre roser, Korrekt.\nCrest: - En arm, der er slået i albuen og oprejst, korrekt, griber fat i et buglehorn, Sable, snorret, vert.\nArmene på Bagshaw, Abney, blev ikke bevist i 1634: følgende er blevet givet til deres efterkommer, Sir William Chambers Bagshaw-Per pale, Erminois og Gules, en bugle, der var snorret mellem tre roser, alle modskiftede, pigtrådige og seedet, Korrekt.\nKreste: —En behændig alenarm, der kommer ud af skyerne, den korrekte hånd, der holder et bugle-horn, Eller, håndtaget Sable, inden for strengene en rose, Gules.\nBainbrigge, Derby. - En filial af Bainbrigges of Lockington i Leicestershire, hvoraf J. Bainbrigge, Esq., Er den nuværende repræsentant, har været bosat på dette sted noget mere end et århundrede. Det fremgår ikke, om de stammer fra William Bainbrigge fra Derby, der i 1581 eller 1582 havde en bevæbning, der var noget forskellig fra Bainbrigge of Lockington, eller om den nævnte William efterlod nogen efterkommere.\nArms of Bainbrigge, of Lockington: - Arg. en chevron i kamp mellem tre kampakser, Sable.\nBevilgede våben til William Bainbrigge fra Derby, 24 Eliz .: - Arg. en chevron, Ermines, mellem tre kampakser, Sable.\nCrest:-En demi-arm bevæbnet, hansken, Eller, der holder en kampøkse, Sable, mantlet, G., double, Argent.\nBalguy, fra Aston in the Peak. - Denne ældgamle familie, som havde været bosat på Peak i mange generationer, formodes at have stammer fra Baguly, Baguly i Cheshire: armene er de samme. Den nuværende repræsentant er John Balguy, Esq., Fra Duffield, en af Hans Majestæts Justices of the Great Sessions for Wales, og Recorder of Derby. En arving fra Brailsford, fra Norton og en coheiress af Lee fra Lancashire, har giftet sig ind i denne familie.\nArme: - Eller tre pastiller, Azure, to og en.\nKreste: - En bjørnpassant, Korrekt, krave og lænket, Or.\nBeaumont, fra Barrow. -Edward, en yngre søn af Thomas Beaumont, fra Thringston, (som Thomas var anden søn af Sir Thomas Beaumont, af Cole-Orton, af arvingen til Maureward) bosatte sig i Barrow, omkring år 1550. John Beaumont, Esq. , for Barrow, er den nuværende repræsentant for denne gren.\nVåben: - Azure, semee de lis og en løve, der er voldsom, ladet med en halvmåne, Or.\nCrest: - En løvepassant, Eller, anklaget for en halvmåne.\nBeresford, fra Bentley. - Thomas Beresford, en yngre søn af familien med dette navn i Staffordshire, giftede sig med arvingen til Hassall, i Hassall i Cheshire og bosatte sig i Bentley i det femtende århundrede. Den ældste linje i denne gren blev uddød i James I.'s regeringstid ved Thomas Beresfords død, hvis arving giftede sig med repræsentanten for Staffordshire -grenen: arvingen til denne ældre gren giftede sig med Sir John Stanhope fra Elvaston, af hvem hun havde en datter og arving gift med Charles Cotton. Hugh, en yngre søn af Thomas Beresford, der først bosatte sig i Bentley, sad i Newton-Grange i Ashborne sogn, hvor de havde boet i fem generationer i 1611. Newton-Grange-ejendommen blev solgt af Richard Beresford , far til John Beresford, Esq., nu til Compton, nær Ashborne.\nArme: - Argent, en bjørn, der er voldsom, Sable, lænket, kravet og mundet, Eller en halvmåne til forskel.\nCrest: - Et dragehoved, slettet, Sable, gennemboret gennem halsen med et brudt spyd, Or, og holdt et stykke med spidsen af det samme i munden og hovedet, Argent.\nLån af Derby. -Isaac Borrow, far til John, der var lensmand i Derbyshire i 1688, bosatte sig på Castle-fields, der støder op til Derby: han stammede fra den gamle familie Burgh, alias Stockden, fra Leicestershire. Hans efterkommer (der skriver sit navn Burrough) besidder stadig stedet for slottet i Derby, men er bosat i Chetwynd-park i Staffordshire. Hans fætter, John Borrow, Esq., Herre over herregården i Hulland i Ashborne, bor i Derby.\nVåben tildelt John Borrow, Derby, i 1702:-Argent, på en mount i bunden, stammen af et egetræ, kuppede, spirede ud to grene, Korrekt, med Pallas skjold derpå spændt af et bælte, Gules .\nCrest: - En ørnebetjent, med udvidede vinger, stående på et mount, Korrekt, understøtter med sin fingerfærdige fod lignende skjold som i armene.\nBradshaw, fra Bradshaw, Windley, Holbrook, & ampc. -Alle Derbyshire Bradshaws stammer fra Bradshaw, fra Bradshaw in the Peak: de blev besat af Champeyne-park, i Duffield, ved at gifte sig med arvingen til Folcher, der havde giftet sig med arvingen til Champeyne. De var bagefter af Windley, i samme sogn. Den ældste gren ser ud til at have været bosat i Abney i det syttende århundrede. Francis Bradshaw, der var familiens overhoved omkring 1600, giftede sig med en kollega af Stafford of Eyam. George Bradshaw, Esq., Den sidste af den ældste gren, døde i 1735, hans søster og arving giftede sig med Galliard, cohereses of Galliard blev gift med Smith og Bowles, en søn af den tidligere, nu af Annan, i Skotland, er repræsentativ for den ældste datter. En yngre gren (stammer fra Anthony, en fjerde søn af William Bradshaw, fra Windley og Bradshaw) var af Belper og derefter af Holbrook. Denne gren uddøde (i hvert fald i sin ældste linje (fn. N2)) ved død af pastor Samuel Bradshaw, i Upminster, i Essex, i 1767. Joseph Baggaley (fn. N3) (i 1768 tog navnet på Bradshaw, og var far til Francis Bradshaw, Esq., nu til Barton-Blount.\nArme fra Bradshaw, fra Windley og Bradshaw: - Arg. to bøjninger mellem to martlets, Sable en annulet til forskel, G.\nKreste:-På en krans, en hart, G., ladet med en annulet, Eller, der står under en vinmark, Vert.\nBradshaws of Marple, i Cheshire, (nu uddød) var en gren af Derbyshire -familien. Den berømte præsident Bradshaw var af denne gren, som i mange år er uddød i den mandlige linje og er repræsenteret af Isherwoods.\nBristowe, fra Twyford. - William Bristowe, Esq., Stamfader til Samuel Bristowe, Esq., Nu til dette sted, der bosatte sig i Twyford, tidligt i det syttende århundrede, var en yngre søn af Bristowes of Beesthorp, i Nottinghamshire, oprindeligt fra Burstowe, i Surrey , hvorfra de tog deres navn.\nArme: - Hermelin, på en fesse, bomuldssabel, Sabel, tre halvmåner, Or.\nCrest:-Ud af en halvmåne, Eller, der vises en demi-ørn, Azure.\nBuxton, fra Buxton, bagefter af Bradborne og Brassington. - Det første af det navn, vi mødes med, er Henry de Bawkestones, nævnt i et skøde fra år 1256. De almindelige stamtavler begynder omkring år 1500 eller noget tidligere. Besøget i 1634 beskriver familien som at have boet i fire generationer i Buxton, da den ældste gren ser ud til at have flyttet til Brassington som følge af ægteskabet mellem Richard Buxton og arvingen til Lane: hans søn giftede sig med en kollega af Ferne Richard, hans ældste barnebarn, arving til Jackson, og efterlod kun døtre.\nJohn, søn af den første Richard, var fra Ashborne i 1662. Denne gren ser ud til at være uddød En yngre gren af Buxtons i Brassington bosatte sig på Youlgrave og var i nogen tid besat af den herregård, som de solgte til familien Rutland. En yngre gren af denne familie var af Bradborne i flere nedstigninger: repræsentanten for denne familie er pastor George Buckston, nu fra Ashborne, hvis far først vedtog den stavemåde. Mr. Buckstons far giftede sig med en af coheiresses of Peacock, hans bedstefar, en coheiress af Stubbing, fra West-Broughton.\nArms of Buxton, of Brassington: - Sable, to barer Arg. på en kanton af den anden, en buk, trippant, af feltet.\nCrest: - En pelikan, vulner sig selv, Or.\nBuxton fra Bradborne: - De samme arme, med tilføjelse af tre multer Arg. mellem stængerne. Denne sondring ser ud til først at være båret af Mr. Buckstons umiddelbare forfader, tysker, anden søn af George Buxton, fra Bradborne, der døde i 1662.\nCalton, Calton i Bakewell og Edensor. - Denne familie er nævnt i listen over Gentry, temp. Høne. VI. de var da af Edensor. Calton blev solgt af familien til grevinden af Shrewsbury, under dronning Elizabeths regeringstid. Den nuværende repræsentant for en yngre afdeling, bosat i nogle generationer i Chesterfield, er hr. Richard Calton, advokat i byen. Caltons of Milton, i Berkshire, synes at have været af denne familie. Den ældste gren formodes stadig at eksistere i reduceret tilstand. (fn. n4)\nArme: - Eller, en saltere indgraveret, mellem fire krydsede tværsnit, Sable.\nCola fra Trusley. - Denne familie er af betydelig antikvitet. Hugh Coke giftede sig med arvingen til Owen, i Marchington, i Staffordshire, og bosatte sig på dette sted i Edward III's regeringstid: Thomas, hans barnebarn, omkring midten af det femtende århundrede bosatte sig i Derbyshire som følge af hans ægteskab med en af coheiresses "i Odingsells, i Trusley. Richard Coke, den femte i afstamning fra denne Thomas, giftede sig med arvingen til Sacheverell, i Nottinghamshire. William Coke, barnebarn af Richard, giftede sig med en coirving af Beresford, Alsop. William Coke, stor -barnebarn af den sidstnævnte William, der døde uden mandlige problemer i 1716, uddøde den ældre gren: hans døtre og medboer giftede sig med Edward Wilmot eller familien Chaddesden og D'Ewes Coke, fra Suckley, i Worcestershire, stammer fra George Coke, biskop af Hereford, en yngre bror til Sir Francis Coke, fra Trusley, der døde i 1639. Reyerend Francis Wilmot, rektor i Trusley, og D'Ewes Coke, Esq., I Brookhillhall, i Nottinghamshire -delen af sognet af Pinxt på, er repræsentanterne for denne gren.\nDaniel Parker Coke, Esq., Fra College i Derby, stammer fra pastor Thomas Coke, rektor i Trusley, en yngre bror til Robert Coke, Esq., Der døde i 1713, er den mandlige repræsentant for familien, idet han var den ellevte i afstamning fra Thomas Coke, der giftede sig med arvingen til Odingsells. Mor til Mr. Coke var arving til Goodwin, hans bedstemor, arving til Willet, begge Derby.Sir John Coke, udenrigsminister for kong Charles I., og yngre bror til Sir Francis Coke fra Trusley, bosatte sig i Melbourne i dette amt. George Lewis Coke, Esq., Den sidste arving han i denne gren, døde i 1750 hans søster og enearving giftede sig med Sir Matthew Lambe, Bart., Far til den nuværende Lord Viscount Melbourne.\nArme af koks, af Trusley: - Gules, tre halvmåner og en kanton, Or.\nKreste: - Solen i pragt, Or.\nCoke, fra Longford. - Se uddøde baroner.\nBomuld, af Etwall. - Cottons of Bellaport, i Staffordshire, nedstammer fra Cottons of Ridware af en coheiress of Venables, bosatte sig i Etwall som følge af et ægteskab med Mary, datter og coheiress af Sir Samuel Sleigh, der døde i 1679. William Cotton, Esq. , der døde i 1776, efterlod en søn med samme navn, som blev legitimeret ved parlamentarisk handling, og er den nuværende ejer af Etwall -godset.\nArms of Cotton, of Etwall: - Azure, en ørn vist, argent, bevæbnet, Gules. Dette var frakken af Ridware, vedtaget af Cotton efter kampen med arvingen i den familie: deres gamle frakke var - Argent, en bøjning, Sable, mellem tre pellets.\nKreste: - En ørn vises.\nCrompton fra Derby. - Denne familie har boet i Derby i omkring et århundrede. Samuel Crompton, Esq. havde bevilling af våben i 1751 og tjente sheriffens kontor i 1768, Den nuværende repræsentant for denne familie er bosat i Yorkshire, hans yngre bror John Crompton, er bosat i Derby.\nArme: —Vert, i en bøjning, argent, dobbelt bomuld, Hermelin, mellem to overdækkede kopper, Eller, (den ene i den skumle høvding, den anden i dexterbasen) en løvepassant, Gules på en høvding, Azure, tre pheons, Or.\nKreste:-En demi-hest, der er voldsom, udstødt, vulnet i brystet af en pil, Eller, skaftet og fjeret, Argent.\nDale, af Flagg. - Den nuværende repræsentant for denne familie, hvoraf tre nedstigninger er registreret i Dugdale's Visitation (fn. N5), (1662,) er Robert Dale, Esq., Fra Ashborne, der tjente lensmandsembedet i amtet i 1786.\nArme: - Paly af seks, Gules og Arg., En bøjning, Ermine, på en chef, Azure, tre garbs, Or.\nKreste:-På et bjerg, Vert, tre danske kampakser, to i saltere og en i blege, Korrekt, stængerne, Azure, omfattet med et kapel af roser, skiftevis G. og A. bundet af et ribben, Or.\nEyre, fra Highlow, & ampc. - Vi finder, at denne ældgamle og vidt udbredte familie først bosatte sig i Hope, hvor William le Eyre holdt et budskab og landede under Edward I.'s regeringstid. Den tidligste stamtavle i Heralds 'Visitations begynder med Nicholas, søn af denne William. Det fremgår af rekord, at denne Nicholas levede i 1365. Han havde fire sønner. Der er ingen redegørelse for de to ældres efterkommere i visitationerne. Ralph Eyre, fra Offerton i Hope, begravet på Hathersage i 1493, var sandsynligvis søn af en af dem. Robert Eyre, tredje søn af Nicholas, giftede sig med arvingen til Padley, i Padley i Hathersage, af hvem han havde elleve sønner. Robert, den ældste, bosatte sig i Padley. Sir Anthony, hans oldebarn, var tre gange gift og havde flere børn, men efterlod kun en overlevende datter og arving, der giftede sig med Sir Thomas Fitzherbert, fra Norbury.\nThomas, barnebarn af Robert Eyre, ved arvingen til Padley, der var den næste bror til Robert, søn af Robert, bosatte sig i Highlow i Hope. Den umiddelbare mandlige repræsentant for denne Thomas og som følge heraf af den ældre gren af Eyre of Padley og sandsynligvis også af den oprindelige Eyres of Hope er Philip Gell, Esq. M.P. af Hopton, hvis bedstefar tog navnet Gell som tidligere nævnt.\nEn af de yngre sønner (fn. N6) til Robert Eyre, ved arvingen til Padley, var af Holme-hall i Chesterfield sogn han giftede sig med arvingen til Whittington, som også var arving til Bakewell. Edward Eyre, barnebarn af dette ægteskab, havde to koner: fra den første stammer Anthony Eyre, Esq., Fra Grove i Nottinghamshire, mange år et af medlemmerne i dette amt. Thomas Eyre, søn af den anden kone, bosatte sig i Holme-hall, og hans efterkommere var bagefter af Newbold og af Dronfield-Woodhouse. Den umiddelbare repræsentant for denne gren er Edward Eyre, Esq., Nu fra Upper Crescent i Bath. Mr. Vincent Henry Eyre, søn af afdøde Mr. Eyre, fra Sheffield og barnebarn af en yngre bror til Mr. Edward Eyres far, bor på Highfield i sognet Chesterfield.\nFor en beretning om Eyres of Hassop, (nedstammer fra Stephen, den tiende søn af Ralph Eyre, af arvingen til Padley)) se jarl af Newburgh.\nEyres of Bradway og Rowter var yngre grene af familien Eyre of Hassop. - Bradway Eyres stammer fra Adam Eyre, søn af Ralph, af en coheiress af Stafford. Denne gren er uddød: arvingen giftede sig med Tatton, og bagefter Radcliffe. Thomas Eyre, Esq., Den sidste 'i Rowter -grenen, døde i 1719 efter at have testamenteret Rowter til Henry Eyre, af familien Nottinghamshire. Denne Henry efterlod en eneste datter gift med den første jarl af Massareene.\nI Dugdales visitation er en stamtavle fra Eyres of Shatton in Hope. - Thomas Eyre, fra Shatton, var 56 år gammel i 1662 hans søn Robert, 32 år, var af Edale og havde flere brødre. Det er ikke angivet, hvordan de stammer, men de bar frakken af Eyre i kvarter med Padley. Der er en stamtavle i samme besøg af Eyre fra Cuchill og Ashop i Hope, der bar Eyres arme inden for en grænse, Azure. Joseph Eyre, af denne gren, var 42 år gammel i 1662 og havde en søn af samme navn. Der er adskillige familier med dette navn blandt ungdommen, både i Hope sogn og andre steder i Peak.\nArme i Eyre: - Argent, på en chevron, Sable, tre quatrefoils, Or.\nCrest: - Et ben kuppet på låret, kvartalsvis, Argent og Sable, ansporet, Or.\nFosbrook, fra Shardelow. - Forfaderen til Leonard Fosbrook, Esq., Der stammer fra en familie i Northamptonshire, bosatte sig på shardelow i Charles II's regeringstid.\nArme: -Azurblå, en saltere mellem fire cinquefoils,\nGell, fra Hopton. Se uddøde baroner.\nGell, fra Middleton og Wirksworth. - Denne familie stammer fra Thomas Gell, der døde i 1626. Vi har ikke kunnet konstatere deres forbindelse med Hopton -familien. (fn. n7) Repræsentanten for Gells of Middleton og Wirksworth, i det mindste repræsentanten for Derbyshire -grenen (fn. n8), er Philip Gell, Esq., fra Gatehouse i Wirksworth.\nBevilgede våben i 1731: - Per bøjning, Arg. og Gules, en rose mellem to multer på seks, bøjninger, modsat.\nKreste: - En mynde, Sabel, krave, Gules.\nGirardot, fra Allestrey. - John Charles Girardot, Esq. stammer fra en gammel fransk familie, bosatte sig i Allestrey i år 1805.\nVåben, som bevilget af parlamentet i Dijon: - Kvartalsvis, 1 og 4, Argent, en løve heftig, Sable. - 2 og 3, Gules, en chevron, Argent.\nGladwin, fra Cold-Aston, temp. Jac. I., bagefter af Edelstow og Tupton, nu af Stubbing. -Den nuværende repræsentant for denne familie er Charles Dakeyne, Esq., Oberstløjtnant i Derbyshire-militsen.\nArme: - Hermelin, en chef, Azure, over alt en bøjning, G. anklaget for et sværd, Arg., Hilt og pomel, Or.\nCrest: - På en mount, Korrekt, en løve seiant, Arg. gutteé de sang og holdt i sit fingerfod et sværd, Or.\nGreaves, af Beely. - Denne ældgamle familie tog deres navn fra et sted kaldet Greaves eller Greves i Beely sogn, hvor de opholdt sig så tidligt som Henry III. John Greaves, deres efterkommer, i dronning Elizabeths regeringstid, var en fælles indkøber af herregården i Beeley, hvor de fortsatte med at bo indtil omkring år 1700. Den nuværende repræsentant for Derbyshire -grenen af denne familie er pastor George Greaves, rektor for Stanton-by-bridge og Swarkston. Der er en anden filial bosat i Liverpool, men hvem af dem er den ældste, vi ikke har kunnet konstatere.\nArme: - Per bøjning, Vert og Gules, der vises en ørn, Or.\nCrest: —En ørn vist, Eller, bevinget, Gules, udstedt fra en krans.\nHallowes, Dethick, bagefter Glapwell. - Denne familie stammer oprindeligt fra Hallowes i Dronfield. Samuel Hallowes, fra Dethick, giftede sig med arvingen til Woolhouse, i Glapwell, omkring midten af det syttende århundrede. Arving til afdøde Brabazon Hallowes, Esq., Giftede sig med Sir Robert Barker, Bart., Siden afdøde: hans nevø, Thomas Hallowes, Esq., Nu af Glapwell, er repræsentant for denne familie. Familien Hallowes fraskrev sig på tidspunktet for Dugdales besøg.\nVåben bevilget i 1711: - Azure, på en fesse, Argent, mellem tre halvmåner af den anden, lige så mange torteauxes.\nCrest: —En demi-griffin hængende, Sable, bevinget, Argent.\nHalton, fra South-Winfield. -Den første af denne familie, der bosatte sig i Derbyshire, var Immanuel Halton, forvalter af Henry, hertug af Norfolk, der døde i 1699: han var repræsentant for den gamle familie med dette navn, af Green-thwaite-hall, i Cumberland . Den nuværende repræsentant for familien er Winfield Halton, Esq.\nArme: - Per pale, Gules og Azure, en løve, der er voldsom, Or.\nHeathcote, af Little-Over. - Det er sandsynligt, at denne familie oprindeligt var af Heathcote, i Hartington sogn. Den første omtale, vi finder om dem, er i Edward IV., Da de var beskæftiget med merkantile bekymringer i Chesterfield. En familie af Heathcote havde i nogen tid været bosiddende i Brampton i 1614, da de købte Cutthorp i det sogn. Den umiddelbare efterkommer og repræsentant for Heathcotes of Brampton er Cornelius Heathcote Rodes, Esq., Fra Barlborough, der tog navnet Rodes i 1776, som før nævnt. Forfaderen til Bache Heathcote, Esq., Nu af Little-Over, var af Derby på tidspunktet for hans død, i 1618. Samuel Heathcote, Esq., Far til Bache, giftede sig med søsteren og arving til John Harpur, Esq., af Little-Over, der døde i 1754. Gilbert Heathcote, rådmand i Chesterfield, der døde i 1690, var forfader til begge baroneter med dette navn. Sir Gilbert, hans ældste søn, der var en af grundlæggerne af Bank of England, og engang Lord Mayor i London, blev oprettet som en baron i 1733 og var forfader til Sir Gilbert Heathcote Bart., I Normanton, i Rutlandshire. William Heathcote, nevø til Sir Gilbert, som var søn af Samuel, tredje søn af rådmanden i Chesterfield, blev oprettet en baronet samme år og var forfader til Sir William Heathcote, Bart., Fra Hursley, Hants.\nGodfrey Heathcote, i Chesterfield, var far til Ralph Heathcote, rektor for Stavely, fra hvem der stammede Heathcotes of Sileby i LeiCharles, fjerde søn af James Cestershire. Dr. Ralph Heathcote, vicar i Sileby, var en kontroversiel forfatter af nogle noter i begyndelsen af forrige århundrede: hans søn, Ralph Heathcote, Esq., Var befuldmægtiget i Köln og Hesse-Cassel.\nArme af Heathcote: - Hermelin, tre pomeis, hver belastet med et kryds, Or.\nHolden, fra Aston. - Den første af denne familie, som vi finder omtalt i Derbyshire, var af Wilne, hans søn, Robert Holden, Esq., Bosatte sig i Aston, og døde i 1659. Robert Holden, Esq., Den sidste arving mand fra den ældre gren, døde i 1746. Charles, fjerde søn af Jamès Shuttleworth, Esq., af arvingen til Holden, nu tog pastor Charles Shuttleworth Holden, fra Aston, navnet Holden ved skiltmanual i 1791, og havde en bevæbning, der var noget forskellig fra dem, der var båret af Holdens (fn. n9), men ikke var tilladt på Heralds 'College. Robert Holden, Esq., Darley-Abbey, er den mandlige repræsentant for en yngre gren af Holdens, ovennævnte.\nArme: - Sable, en fesse indgraveret, Erminois, mellem to chevrons, Ermine.\nCrest:-På et mount, Vert, en hedehane stiger, Sable, bevinget, Or.\nHåb, af Grange-feltet. - Denne familie spores til James I.'s regeringstid. Den nuværende repræsentant er pastor Charles Stead Hope fra Derby, hvis far giftede sig med arvingen til Stead.\nArme: - Argent, en chevron indgraveret, Sable, mellem tre Cornish choughs, Proper.\nCrest: - En Cornish chough, stigende, ordentlig.\nHorton, fra Catton. - Denne ældgamle familie har været bosat i Catton, nu sæde for Eusebius Horton, Esq., Mere end 400 år. En yngre gren, der uddøde i 1740, havde bosat sig i Coole-Pilatus, i Cheshire, under Henry IVs regeringstid, som følge af at have giftet sig med en kollega af St. Pierre.\nArme: —Sabel, et bukkehoved, caboshed, argent, påklædt, Or.\nCrest: —Op havets bølger, Korrekt, et spyd oprejst, Eller med hovedet, Argent, besat med en delfin af den første.\nHurt, fra Alderwasley. - Denne familie havde været i fem generationer af Ashborne på tidspunktet for besøg i 1611. Christopher Hurt, af denne familie, giftede sig med en kollega i Blackwall, af Shirley. Nicholas Hurt, der bosatte sig i Alderwasley omkring år 1690, som følge af hans ægteskab med arvingen til Lowe, på dette sted, var fra Castern, i Staffordshire, nær Ashborne. Alderwasley er nu sæde for hans oldebarn, Francis Hurt, Esq.\nArme: - Sable, en fesse, mellem tbree cinquefoils, Or.\nCrest (bevilget af William Flower, Morroy, til Hurt, fra Ashborne): - En hart, statant, Gules, påklædt, Eller, såret eller såret i flanken, med en pil af den anden, fleched, Argent.\nJebb, fra Walton. - Joshua Jebb, Esq., Nu Walton, og Richard Jebb, Esq. af Tapton-grove, er barnebørn til Joshua Jebb, rådmand fra Chesterfield. Samuel Jebb, MD, kendt i den litterære verden, og John Jebb, dekan for Cashell, var brødre til rådmanden i Chesterfield. Dr. Samuel Jebb var far til Sir Richard Jebb, Bart, den sen fremtrædende læge dekanen i Cashell var far til Dr. John Jebb, en kendt kontroversiel og politisk forfatter, der døde i 1786.\nArme af Jebb: - Kvartalsvis, Vert og Or i første kvartal, en falk tæt på, Argent, bælede af den anden i den fjerde, en høg lokke den tredje.\nLongsdon, af Little-Longsdon.-Denne ældgamle familie stammer fra Matthew, en søn af Thomas, rektor i Bakewell, der før Edward I.'s regeringstid, efter at have bosat sig i Little-Longsdon, blev kaldt "De Parva Longsdon" og hans efterkommere bagefter Longsdon. Den nuværende repræsentant er James Longsdon, Esq., Fra Little-Longsdon.\nArme: - En ørn vist med to hoveder.\nLowe, fra Denby og Locko. - Denne gamle familie siges at have oprindeligt været i Cheshire. De bosatte sig i Denby, i eller omkring Henry VI's regeringstid. som følge af ægteskabet med Lawrence Lowe, Esq., tjenestemand ved lov, med arvingen til Rosell. Richard Lowe, Esq., Den sidste arving han i denne familie, døde uden lovligt spørgsmål, i 1785: han testamenterede godserne i Denby og Locko til William Drury, et fjernt forhold, som i 1791 i henhold til hans testamente tog navnet ( foruden Drury) og Lowes våben (skal bæres kvartalsvis). William Drury Lowe, Esq. er den nuværende indehaver af Locko.\nArme: —I og 4, Azure, en hart -trippant, Argent\nLowe. - 2 og 3, Arg. på en chef Vert, to multer, Eller, hver belastet med en annulet, Azure Drury.\nCrest of Lowe: - En ulvpassant.\nCrest of Drury: - En greyhound -strøm, Sable, gorged med en almindelig krave, Or, og ladet med to multer af den sidste.\nThomas Lowe af Denby -familien, der havde giftet sig med arvingen til Fawne, eller Fowne, i Alderwasley, bosatte sig på dette sted i eller om Henry VII's regeringstid. Den eneste arving til denne gren giftede sig med Hurt, ikke længe før slutningen af det syttende århundrede.\nMellor, af Mellor og Ideridge-hø.-Mellorerne stammede fra en yngre søn af Simon de Stavely, der bosatte sig i Mellor i Henry III's regeringstid. Samboerne i den ældre gren af Mellor giftede sig omkring Radcliffe, Stafford og Ainsworth, omkring midten af det fjortende århundrede. En familie med dette navn, der skulle være en yngre gren, var af Ideridge-hø allerede i Henry VII's regeringstid. Samuel Mellor, repræsentanten for denne familie, der døde i 1795, efterlod ikke noget mandligt problem, da han overlevede sine grand-døtre og coherires gift med Cresswell og Cock. Hans nevø, Thomas Mellor, Esq., Er den nuværende arving mand i denne familie.\nArme: —Argent, tre solsorte, ordentlig.\nMeynell, fra Meynell-Langley, Willington og Bradley.-Denne ældgamle familie blev bosat i Derbyshire i en tidlig periode. Hugh de Meinell, der var af Langley-Meinell i 1251, giftede sig med arvingen til Edensor, hans barnebarn, Sir Hugh, arvingen til Ward, i Stanton-Ward, i Stapenhill. En anden Sir Hugh, der var fra Newhall i Stanton, og af Langley-Meynell, giftede sig med en datter af Lord Bassett, af Drayton, der gennem sin mor var arving til Everdon. En af de tre kollegaer til Ralph Meynell, der døde i 1387, giftede sig med Staunton de to andre i Dethick -familien. Bassett af Blore giftede sig med arvingen til Dethick og arvingen til Bassett af Blore, William Cavendish, bagefter jarl og hertug af Newcastle.\nEn yngre gren af denne familie, der stammer fra William Meynell, fra Yeavely, bror til Ralph ovennævnte, bosatte sig i Willington omkring år 1500. Den nærmeste efterkommer og repræsentant for denne gren er Godfrey Meynell, Esq., Fra Bradley, hvis forfader Francis købte stedet i 1655: hans far, Godfrey, var på det tidspunkt repræsentant for filialerne Willington og Yeavely. Godfrey Meynell, Esq., Nu af Meynell-Langley, er repræsentant for Francis Meynell, Esq., Yngre bror til Godfrey før nævnt, som Francis bosatte sig i Anslow, i Staffordsbire, under regeringstid Charles I.\nVåben: —Vaire, Argent og Sable. (fn. n10)\nKreste: - Et hestehoved, slettet, argent.\nMiddleton, fra Leam, i Eyam. - Robert Middleton, den sidste arving han i denne familie, døde i 1736. Hans datter og arving giftede sig med hr. Jonathan Oxley fra Sheffield i henhold til hvis testamente, Marmaduke Carver (søn af pastor Mr. Carver, fra Mortham, i Yorkshire ) tog navnet Middleton i 1795 og er den nuværende indehaver af Leam.\nDer blev ikke indtastet våben på Heralds 'College på tidspunktet for navneskiftet.\nMilnes, fra Tapton-hall, Aldercar, Dunston og Cromford.-Milnes familie er dateret til dronning Elizabeths regeringstid. Richard Milnes, rådmand i Chesterfield, der døde i 1628, var forfader til Milnes's i Aldercar, Dunston og Cromford. Richard Milnes, Esq., Aldercarpark, var sherif i 1720 William Milnes, Esq., Fra Cromford, i 1771.Richard Milnes, storebror til denne William, var af Dunston: hans eneste barn, der forlod problemet, var en datter, gift med Robert Mower, med hvem hun havde en datter (hendes eneste overlevende barn), nu enke efter afdøde Thomas Smith, Esq. , af Dunston. William Milnes, Esq., Ovennævnte, der erhvervede Cromford i ægteskab med arvingen i Soresby, havde bevilling eller bekræftelse af våben i 1795 og døde uden mandlige problemer i 1797. En af hans medarvinger giftede sig med en anden, Lee, og bagefter Pegge og den tredje, Gell, fra Hopton. Richard Milnes, Esq., Fra Chesterfield, nevø til William ovennævnte, er den mandlige repræsentant for Milnes of Dunston og Aldercar, han er ugift. Hr. Gell, fra Hopton, er repræsentant for kvinden i Milnes fra Cromford og Aldercar. De andre coherires efterlod intet problem.\nArms of Milnes, of Dunston, Aldercar, and Cromford: - Eller, en bjørn, der grasserer, Sable, muzzled, collared, and foret, Gules.\nKreste:-Et bjørnehoved, kuppet, i nakken, Sable, ladet med en mølleskind, Or.\nJames Milnes, der bosatte sig i Tapton-hall, var en yngre bror til Richard Milnes, rådmand fra Chesterfield, før nævnt. Denne gren uddøde i den mandlige linje i 1717. Søstrene og coherirs til den sidste arving mand giftede Revell og Brailsford. Yorkshire-grenen (heraf Sir Robert Shore Milnes, oprettet en baronet i 1801) stammer fra Richard Milnes, fra Chesterfield, en yngre bror til James Milnes, Esq., Fra Tapton-hall, som Richard døde i 1706.\nMorewood, af Alfreton. - Denne familie boede i Staden, i Bakewell, tidligere under Henry VIII's regeringstid, da Rowland Morewood giftede sig med en af cohiresses of Stafford, i Eyam nogle af efterkommerne bosatte sig i Alfreton. En af samboerne til Anthony Morewood, der døde i 1636, bragte Alfreton til ærede Alexander Stanhope, men det vendte tilbage til den mandlige linje. John Morewood, Esq., Alfreton, havde bevilling af våben i 1678: hans efterkommer, George Morewood, Esq., Døde uden problemer, i 1792. Pastor Henry Case, rektor for Ladbrook, i Warwickshire, der giftede sig med hans enke , tog navnet Morewood ved skiltmanual, i 1793, med licens til at kvartalere armene på Morewood og Case.\nArme: —1 og 4, Vert, et egetræ, argent, fruktet, eller Morewood.-2 og 3, Eller, på en bøjning, indhakket, Azure, dobbelt bomuld, Gules, tre firkantede spænder af den første sag.\nCrest of Morewood:-En fingerfærdig og skummel arm, bevæbnet, korrekt, understøttende en kapel af egegrene, Vert, acorned, Or.\nCase of Crest: - En alen arm, bevæbnet i hånden ,. Korrekt, et bugle-horn, Sabel, snor, Gules, mellem to egetræsgrene, Korrekt, fructed, Or.\nNogle af efterkommerne af Rowland Morewood og Catherine Stafford blev bosat i sognet Dronfield. Andrew Morewood, fra Hallows i sognet, der døde i 1678, efterlod flere døtre coherires Vi kan intet lære mere om denne gren.\nSlåmaskine, af Woodseats. - Forfaderen til denne familie giftede sig med arvingen til De Mora, med hvem han havde Woodseats, i eller om Henry VI's regeringstid. Den nuværende mandlige repræsentant for denne familie, som hustruerne i Hewgate, Kinge, Sheldon, Prichard og Johnson har giftet sig med, er George Mower, Esq., Nu af Holt-house, i Darley. Der var en yngre gren af denne familie på Holmes-field. George Mower fra denne gren havde to sønner, Robert og James, der levede i 1651. Vi kan intet lære mere om denne gren.\nArme: - Hermelin, på en chevron, Azure, tre roser, Gules.\nMundy, fra Markeaton.-Sir John Mundy, overborgmester i London, indfødt i High-Wycombe, i Buckinghamshire (fn. N11), bosatte sig i Derbyshire i Henry VIII's regeringstid, efter at have købt Markeaton af Lord Audley. Den nuværende repræsentant er Francis Mundy, Esq.\nArme:-Per blek, Gules og Sable, på et kryds, indgraveret, argent, fem pastiller, Purpur på en høvding, Eller, tre ørnes ben, slettet, a-la-quise, Azure.\nCrest: - Et ulvehoved, slettet, Sable, bezantee -brand, der kommer ud af hans mund, Korrekt.\nMundy, fra Shipley. - Edward Mundy, Esq., Stammer fra en yngre gren af Mundys of Markeaton og far til Edward Miller Mundy, Esq., Nu til Shipley, en af repræsentanterne for amtet, giftede sig med arvingen til Miller, der havde giftet sig med arving til Leche, de tidligere ejere af dette sted.\nArme, det samme som Mundy of Markeaton, med behørig forskel.\nArvingen til en yngre gren af Mundy of Markeaton, bosatte sig i Quarndon, giftede sig med Musters.\nNewton, fra Horsley og Mickle-Over. - Denne familie, der stammer fra Newtons of Newton, i Cheshire, bosatte sig i Horsley omkring år 1500. Efterkommere af den ældste søn til Roger Newton, Esq., I Chaddesden, hvor familien havde fjernet, bosatte sig i Duffield. Denne gren uddøde ved døden af Timothy Newton, hvis arving giftede sig med Hancock fra Brampton. Robert Newton, søn af Roger af hans anden kone, bosatte sig i Mickle-Over og døde i 1611. Denne gren uddøde i den mandlige linje ved døden af Robert Newton, Esq., I 1789. John Leaper, Esq., Nedstammede fra en søster til afdøde Mr. Newtons far, tog Newtons navn og våben ved skiltmanual i 1790. Han tjente sheriffens kontor i 1798, besidder stadig huset og godset i Mickle-Over, men er i øjeblikket bosiddende i Clifton, nær Bristol.\nArme:-Sabel, to menneskelige skinneben, i saltere, argent.\nCrest: - En nøgen mand, der knælede på sit uhyggelige knæ og holdt et sværd, Korrekt, spidsen nedad, hilt og pomel, Or.\nNattergal, af Lea. - Peter Nightingale, Esq., Købte denne ejendom i 1707. Efter testamente fra Peter Nightingale, Esq., Som var lensmand i amtet i 1770, tog hans store nevø, William Edward Shore, Esq., Navnet Nightingale i 1815 . Han er bosat i Lea-wood hus nær Cromford. Ingen arme blev indtastet, da navneskiftet fandt sted.\nPegge, fra Beauchief. - Pegges var i flere generationer af Yeldersley nær Ashborne. (fn. n12) Mr. William Pegge fra Yeldersley, den sidste af den ældre gren døde uden problemer i 1768. Edward Pegge, Esq., der blev besat af Beauchief-abbey ved at gifte sig med arvingen til Strelley døde i 1679. Den nuværende repræsentant af denne familie er Peter Pegge Burnell, Esq. En anden gren af Pegges var af Osmaston nær Ashborne. Dr. Samuel Pegge, antikvaren, var af denne gren, og hans barnebarn, Sir Christopher Pegge, MD, professor i fysik ved University of Oxford, er dens nuværende repræsentant.\nArms of Pegge of Beauchief and Osmaston: - Argent, a chevron between three bunke, Sable.\nCrest: —En demisol, der kommer fra en krans, Eller, strålerne skiftevis Argent og Sable.\nPol, fra Radborne. - Polakkerne siges at have været af en gammel Staffordshire -familie, men de havde været i nogen tid i Hartington i dette amt, før ægteskabet mellem Sir John de la Pole og arvingen til Wakebridge i det fjortende århundrede. Peter hans søn, giftede sig med en datter af Sir John Lawton, der var arving på sin mors side af Sir John Chandos. Ralph, søn af Peter, blev udnævnt til en af dommerne på kongebænken i 1452. Ralph, hans ældste søn, var fra Radbome og giftede sig med arvingen til Motton. Den ældre gren af Radborne-linjen blev uddød ved den tyske pol, Esq., Død i 1683, da Radborne og andre godser, efter hans vilje, overgik til Samuel Pole, Esq., Af en yngre filial, der bosatte sig ved Lees, umiddelbart forfader til Edward Sacheverel Chandos Pole, Esq. nu af Radborne. En af samboerne til Sacheverel af Morley giftede sig med den nuværende Mr. Poles oldefar.\nArms of Pole of Radborne: –Argent, en chevron mellem tre halvmåner, Gules.\nKreste: - En høg stiger, ordentlig.\nJohn, en yngre søn af dommeren Ralph Pole, bosatte sig i Wakebridge, hvor hans efterkommere fortsatte indtil år 1724, da John Pole, Esq., Den sidste arving han i denne gren døde, efterlod en søster og arving gift med Morphy. En yngre gren af polakkerne i Wakebridge blev bosat i Park-hall i Barlborough. Denne gren uddøde i 1750 ved Francis Poles død, Esq.\nHenry, en anden yngre søn, af dommeren Ralph Pole bosatte sig i Heage, hvor hans far også ser ud til at have haft en plads i Henry VI's regeringstid. han blev gift med en kollega af Dethick. Den sidste arving han i denne gren døde et stykke tid i det syttende århundrede: samboerne giftede sig med Frith og, Chaworth.\nPolakkerne i Wakebridge bar ud over deres forfædres arme en kanton, Azure dem af Heage, en kanton Gules.\nRodes of Barlborough. Se uddøde baroner.\nShore, af Mearsbrook og Norton-hall. -Samuel Shore (fn. N13), fra Sheffield, far til Samuel Shore, Esq., Nu til Mearsbrook og bedstefar til Samuel Shore, Esq., Nu i Norton-hall, købte Mearsbrook i Norton sogn og trak sig tilbage dertil i den sidste del af sit liv. Mr. Shore, fra Mearsbrook, der var lensmand i amtet i 1761, giftede sig med en coheiress af Offley hans søn, Mr. Shore of Nortonhall, en coheiress af Foye.\nArme: - Argent, en chevron, Sable, mellem tre kristtorn blade, Vert.\nKreste: - En stork, der holder i fingerfuglen, en sten af havet kyst.\nShuttleworth, fra Hathersage. - Faderen til Ashton Ashton Shuttleworth, Esq., Nu på dette sted, giftede sig med arvingen til Spencer of Yorkshire, der havde giftet sig med arvingen til Ashton of Hathersage. (fn. n14)\nArme: –Argent, tre væveres shuttles, sabel, tippet og fjerpen møbleret, Or.\nSitwell, fra Steynesby. – Edward Sacheverell Wilmot Sitwell, Esq., Der købte dette sted omkring år 1782, er barnebarn af Richard Wilmot, DD, rektor for Morley, yngste søn af Robert Wilmot, Esq., I Chaddesden, af Joyce Sacheverell , søster til den sidste Sacheverell, til Morley. Hans ældre bror, Richard Staunton Wilmot, tog navnet Sitwell ud over Wilmots navn i henhold til testamente fra fru Elizabeth Sitwell, (datter og arving til George Sitwell, Esq.), Der døde i 1769. Ved dødsfaldet af Richard Staunton Wilmot Sacheverell, Esq., i 1772 tog hans bror Edward Sacheverell Wilmot navnet Sitwell.\nArme: - Sitwell og Wilmot kvartalsvis. (fn. n14).\nSmith fra Dunston. - Afdøde Thomas Smith, Esq., Af en Yorkshire -familie, erhvervede Dunston i ægteskab med datteren og enebarnet til Robert Mower, Esq., Af sin første kone, der til sidst var enearving til Milnes of Dunston. Den ældste søn er lige gammel.\nArme bevilget i 1816. - Argent, i en bøjning, indgraveret, Azure, mellem to enhjørningshoveder slettet, Gules, tre fleurs de lis, Or.\nStrelley, fra Shipley, Beauchief og Ulkerthorpe. - Strelleys var en gammel Nottinghamshire -familie. Philip de Strelley havde en andel af herregården i Repton i 1232. Omkring begyndelsen af det fjortende århundrede bosatte en gren af denne familie sig på Shipley som følge af et ægteskab med arvingen til Vavasor. Shipley gik fra familien Strelley under dronning Elizabeths regeringstid. Sir Nicholas Strelley havde en bevilling af Beauchief-Abbey i 1536. Beauchief-grenen af denne familie blev uddød omkring midten af det sekstende århundrede. Edward Pegge, Esq., Der giftede sig med arvingen, døde i 1679. Benjamin Strelley, Esq., Fra Okerthorp eller Ulkerthorpe i South-Winfield, stammer fra Philip Strelley, borger og guldsmed, fra London, der døde grebet af Ulkerthorpe i 1603 , og formodes at have været af en yngre gren af denne familie.\nArme: - Paly af seks, Arg. og Azure.\nThornhill, fra Stanton. - Bedstefaren til Bache Thornhill, Esq., Nu i Stanton, stammer, som det fremgår af familiedokumenter, fra Thornhills, fra Thornhill in the Peak (fn. N15), gift med Ann, datteren og arving til Henry Bache fra London , og niece og arving til Raphael Bache, Esq., i Stanton, i år 1697.\nVåben båret af Thornhill fra Stanton som givet i 1734: - Gules, to barer gemelles, Argent, en chef for den anden, med tilføjelse af en maskel, Sable, derpå til forskel.\nCrest: —En montering derpå et torn-træ, Korrekt, ladet på grenene med en maskel, Or.\nTurbutt, fra Ogston. - Richard Turbutt, Esq., Fra Doncaster, der giftede sig med en af cohiresses of Revel of Ogston, i begyndelsen af forrige århundrede, var den umiddelbare forfader til William Turbutt, Esq., Nu til Ogston.\nArme: - Azure, tre pighvar, Argent, finnede, Or.\nKreste: - En nøgen arm, der holder i hånden, Korrekt, en trefødt, Eller, bevæbnet og med hovedet, Argent.\nWilkinson, fra Hilcote-hall:-Forfaderen til John Wilkinson, Esq., Nu til Hilcote-hall, bosatte sig på dette sted omkring begyndelsen af det sidste århundrede og døde i 1721. Den ældste søn af hans søn John Wilkinson, Esq ., antog navnet Lindley i 1782. Hilcote-hall blev afgjort om spørgsmålet om Stephen, en yngre søn, der var bedstefar til den nuværende hr. Wilkinson.\nVåben: —Gules, en fesse, Vaire, i hovedet en enhjørningspassant, Eller, alt inden for en grænse, Sable bezantée.\nCrest: - Et rævehoved, kuperet, pr. Blege, V. og Or, der holdt en dragevinge i munden, Arg.\nWolley, af Riber og Allen-hill. Wolleys familie er af betydelig antik i Derbyshire, navnet forekommer blandt dem fra de herrer, som kommissærerne returnerede under Henry VI's regeringstid. To grene af denne familie blev i mange generationer bosat på Riber og Allen-hill, i Matlock. Riber-grenen uddøde ved døden af Anthony Wolley, Esq., I 1668. John Wolley, London, købmand, er repræsentant for Allen-hill-grenen. Hans yngre bror, hr. Adam Wolley, som vi har været i gæld for så meget værdifuld hjælp, bor i Matlock-Bath. En yngre gren af Wolleys of Allen-hill, (nogen tid uddød,) var i flere generationer af Marston-on-Dove. William Wolley, der skrev en MS. Derbyshires historie omkring år 1712, var af denne gren.\nArme: - Sable, en chevron vaire, Or og Gules, mellem tre jomfruers hoveder kuppede, Korrekt, krøllet af den anden.\nKreste: - En mands hoved, (side ansigt, med skæg), der kommer fra en krans, Korrekt.\nWolstenholme, fra Horsley.gate, i sognet Dronfield. - En yngre gren af den gamle familie Wolstenholme, Wolstenholme i Lancashire, bosatte sig på dette sted omkring år 1450. En yngre bror til denne gren, der tog til London omkring midten af det sekstende århundrede, bosatte sig i Stanmore i Middlesex, og var forfader til Sir John Wolstenholme, der blev oprettet en baronet i 1664. Titlen og Stanmore -grenen blev uddød ved afdøde Sir Francis Wolstenholme, den sjette baronet. Den nuværende repræsentant for den ældste linje i Horsley-gate-grenen, der fortsatte i Derbyshire, er pastor Hugh Wolstenholme, kuratør i Crich, hvis far havde en lille ejendom og en talrig familie, solgte sin gamle arv ved Horsley-gate.\nVåben: - Azure, en løve -passant -vagt, mellem tre pheoner, Or.\nCrest: - En ørn vises, Eller, træder på en slange, nu i fret, Azure.\nMilitært mord på Princess Parade\nNår ferierende familier vender tilbage til deres værelser og dagsturister rejser hjem, er Blackpools skarpe lys ofte vidne til mere skumle seværdigheder.\nPå en sådan aften, under krigstid i 1944 blev liget af en lokal pige opdaget i et luftangrebskur ved North Promenade. Måske overraskende var hun ikke blevet offer for Luftwaffe, men det amerikanske flyvekorps.\nFrøken Joan Long\nJoan Long, en naiv og munter Blackpool -dreng, boede i Bristol Avenue, Bispham, Blackpool. Hun var den ældste af tre børn og hjalp sin enkefar, William, med at drive hjemmet og opdrage sine yngre søskende.\nWilliam Long må selv have haft en hel historie at fortælle, opnået en eksemplarisk militærrekord, efter at have meldt sig som privat men forlod som løjtnant.\nJoan havde lidt af meningitis som barn, der efterlod hende delvist lam, hun gik med en udtalt halte og kæmpede for at bruge sin højre hånd effektivt. Hun var også blevet født med det, vi nu korrekt omtaler som indlæringsvanskeligheder, ikke desto mindre lod hun ikke dette dæmpe hendes humør og besøgte ofte vandrerhjem i centrum for at nyde det livlige natteliv, der tilbydes.\nOm aftenen den 25. juli tog Joan sine glade klude på og tog til pubben for at møde venner, det var her hun fik snakket med en smart og attraktiv flymekaniker. Nyd den opmærksomhed, hun indvilligede i, ledsager hendes nyerhvervede beau omkring yderligere licenserede virksomheder.\nParret blev set senere samme nat sammenklemt i et sporvognsrum, inden de begav sig langs promenaden mod Princess Parade -søjlegangene ved The Metropol Hotel – oprindeligt bygget som havforsvar, men genanvendt som et luftangrebskur.\nPrincess Parade Colonnades som de er i dag\nI de tidlige timer onsdag den 26. kom fire chaps (to civile og to tjenestemænd) over krisecentret i deres søgen efter et sted at fælde for natten. Efter at have åbnet døren, gået ind og tændt en tændstik, blev de mødt med de mest grusomme af seværdigheder. Den delvist påklædte krop af Joan blev lagt på jorden. Snit og blå mærker var tydelige i hendes ansigt.\nPrincess Parade i 1944\nDet tog ikke lang tid, før politiet etablerede Thomas Montoya som en person af interesse i denne sag. Han blev sporet til sin base i Warton og taget til afhøring.\nDen 24 -årige indfødte amerikanske luftvåbenofficer fra New Mexico blev oprindeligt anklaget for den grusomme forbrydelse ved mord i første grad, men ved hans hofmarskal, der blev hørt på det lokale A.R.P -hovedkvarter, erklærede den 24 -årige Thomas Montoya sig skyldig. Han hævdede, at hans ledsager den nat var død af et epileptisk anfald, og hans forsvar beskrev hende som "skummende ved munden".\nPå trods af at der ikke var tegn på dette, blev Montoya dømt for den mindre forbrydelse ved manddrab og blev idømt ti års hårdt arbejde.\nThe Guardians rapport om Montoyas strafudmåling\nJoan var aldrig blevet diagnosticeret som epileptisk, under obduktionen konkluderede Dr. Bruce, en politikirurg, at hun var død af kvælning på grund af manuel kvælning.\nArtikel fra en Brisbane SA avis\n(Et interessant efterskrift til retssagen var den globale overskrift 'Dead Girls Brain udstillet i krukke', Der henviste til, at hjernen blev produceret under retssagen, for at læge FB Smith, patolog, skulle undersøge, at mordet i sig selv ikke var så godt publiceret.)\nStakkels Joan Long (kun 22 år) blev begravet i en umærket græsgrav i et roligt hjørne af Layton Cemetery.\nJoan Longs umærkede grav\nSydøstlige Virginia historiske markører\nDenne plantage blev tildelt London-baserede Society of Martin ’s Hundred i 1618 og blev senere tildelt 21.500 acres. Det blev oprindeligt bosat i 1620 omkring Wolstenholme Town, dets administrative centrum, der ligger nær James River. Arkæologer opdagede byens sted i 1977. De fandt også gravene til flere mennesker, der døde under de 22. marts 1622 indiske angreb på engelske bosættelser koordineret af Chief Opechancanough, da 78 kolonister her – halvdelen af plantagen ’s befolkning – var meldt dræbt. Disse angreb var et svar på engelsk ekspansion til indiske lande. Området blev snart genbosat, men Society of Matrin ’s Hundred ’s by blev aldrig genopbygget.\nFort ved Wolstenholme Towne\nI 1622 skete der en massakre på 78 kolonister ved plantagen af Martin ’s Hundred af Powhatan -indianerne (Klingelhofer og Henry, 98). Dette blev kendt som Powhatan -opstanden den 22. marts 1622. I alt havde Powhatan -stammen dræbt 347 kolonister overalt i Virginia langs James River. Ud over dette blev tyve kvinder taget som fanger fra Martin ’s Hundred plantage og holdt af Powhatan indianerne (Fausz).\nKunstnerens gengivelse af Wolstenholme Towne Site i 1620\nKolonisterne havde iværksat deres egne angreb i gengældelse hele sommeren og efteråret samme år. Angrebene var så stærke, at Powhatan -indianerne anmodede om forhandlinger, mens de brugte de fangede kvinder som deres forhandlingsværktøj. For at vise, at dette var alvorligt, blev konen til afdøde Thomas Boyse, der repræsenterede Martin ’s Hundred i Virginia ’s første lovgiver, sendt tilbage til kolonisterne (Fausz).\n"The Archaeology of Martin 's Hundred" bog\nBevis for placeringen af Martin ’s Hundred kom i 1977, da arkæologer testede jorden omkring en gravsten fra det 17. århundrede i James City County. Gravstenen blev lavet til Samuel Pond, begravet i 1694 i en alder af 48 år (Klingelhofer og Henry, 98-100). Andre arkæologiske fund, der bekræfter placeringen af Martin ’s Hundred Parish, stammer fra spormængder af vinduesglas i muldjorden, korroderede sømfragmenter og flasker med dimensionerne "Squat flasker" (Klingelhofer og Henry, 103).\nKopi af Wolstenholme Town Fort\nEfter Powhatans indsats mod god vilje fortsatte kolonisterne med at fokusere på ødelæggelsen af indianerne. De blev stadig betragtet som fjendtlige. I maj 1623 mødtes lederne af både Powhatans og kolonisterne for at diskutere en våbenhvile. Efter afsluttende bemærkninger efter taler fra begge parter forsøgte kolonisterne at forgifte lederne og de 200 andre indianere, der fulgte lederne til mødet. Mange indianere blev syge, mens 50 andre netop blev skudt af kolonisterne. Opechancanough, deres leder, havde dog formået at flygte. Kvinderne blev derefter holdt lidt længere, lige fra at blive returneret i 1624, da syv af kvinderne var blevet returneret, eller 1630, hvor en af kvinderne var blevet returneret. De, der ikke ankom, blev anset for at være blevet dræbt i 1622 under enten razziaer eller andre årsager (Fausz).\nFausz, J. Frederick. "Powhatan -opstanden fra 1622." Amerikansk historie. http://www.historynet.com/powhatan-uprising-of-1622.htm (Adgang til 14. marts 2012).\nKlingelhofer, Eric og Henry, William. "Udgravninger i Martins Hundred Church, James City County, Virginia: Teknikker til test af et kirkegård fra det 17. århundrede." Historisk arkæologi 19 nr. 1 (1985): 98-103.\n“The Archaeology of Martin ’s Hundred, ” Amazon, www.amazon.com (adgang 2. maj 2012).\n“Artist ’s gengivelse af Wolstenholme Towne Site i 1620, ” National Geographic Image Collection, www.nationalgeographicstock.com (adgang 2. maj 2012).\n“Fort på Wolstenholme Towne, ” Williamsburg Foundation, www.history.org (adgang 2. maj 2012).\nHistorical Marker “Martin ’s Hundred W-51, ” med tilladelse fra Lindsey Smith, 2012.\n“ Replica of Wolstenholme Towne Forte, ” Martin ’s Hundred, www.jpwhit.people.wm.edu (åbnet 2. maj 2012).\nDette indlæg blev offentliggjort onsdag den 11. april 2012 kl. 12:26 og er arkiveret under 1600 -tallet, 1600 -tallet (James City County), Konfliktsteder, Tidlig bosættelse, James City County, Lokationer, Andet. Du kan følge alle svar på denne post via RSS 2.0 -feedet. Både kommentarer og pings er i øjeblikket lukket.\nSoutheastern Virginia Historical Markers er stolt drevet af WordPress\nSe videoen: Sam Wolstenholme