AFGHANISTAN-DANMARK PARTNERSKAB - PDF\nDownload "AFGHANISTAN-DANMARK PARTNERSKAB"\n1 AFGHANISTAN-DANMARK PARTNERSKAB STRATEGI FOR UDVIKLINGSSAMARBEJDET\n2 Forsidefoto: Patrick Robert, Corbis\n3 AFGHANISTAN-DANMARK PARTNERSKAB STRATEGI FOR UDVIKLINGSSAMARBEJDET\n4 INDHOLDSFORTEGNELSE 1. Introduktion 5 2. Udvikling og udfordringer i Afghanistan Demokratisering, regeringsførelse og menneskerettigheder Den sociale udvikling Den økonomiske udvikling Sikkerhedssituationen Afghanistans udviklingsprioriteter Hidtidige erfaringer med bistanden til Afghanistan Rammerne for samarbejdet Overordnede målsætninger Strategiske valg for den danske indsats i Afghanistan 18 2\n5 6. Indsatsområder Menneskerettigheder og demokratisering Genopbygning og reform af den offentlige sektor Uddannelse Støtte til forbedring af landbefolkningens levevilkår Nærområdeindsatser rettet mod reintegration af tilbagevendte flygtninge, asylsøgere og internt fordrevne Trepartsaftale og tilbagetagelse Humanitær bistand Sikkerhed Støtte til danske NGO er der arbejder i Afghanistan Monitorering og rapportering Bilag Bilag 1, Afghaniserede 2015-mål 32 (Millennium Development Goals) 8.2 Bilag 2, Danske indsatser i Afghanistan\n6 AFGHANISTAN Pa nj USBEKISTAN TADJIKISTAN Pamir W a k h a n Amu Darya Kokch Mazrā-e Sharif Kondūz Sheberghān Tāloqān Sar-e Pol IRAN s j Pan u u Rūd d Hari n i H Qal 'eh-ye hab Now Murg Hari Rū Herāt Bāmīān d Chaghcharān K ū h - e and Fa Rū rah Mahmdū-e 'Erāqī Kunar Asadābād Mehtar Lam KĀBUL Kābul Jalālābād Chārīkār B ā b ā Kowt-e 'Ashrow Helm d Barakī Barak Ghaznī I Gardez Ha rut Zareh Sharan Tarīn Kowt Farāh b da an gh Qalāt Ar ak Lashkar Gāh Tarn PAKISTAN Kandahār and Zaranj Helm IRAN KINA h K Baghlān Āybak Meymaneh Kokcha TURKMENISTAN Feyzābād a 4\n7 1. INTRODUKTION Taliban-styrets fald i 2001 gav Afghanistan en historisk åbning for at frigøre sig fra åget af over 20 års besættelse, borgerkrig og fundamentalistisk undertrykkelse. Siden har Afghanistan med betydelig støtte fra det internationale samfund, herunder Danmark, lagt skinnerne til en bedre fremtid med større frihed, stabilitet og velstand. Trods fremskridt befinder Afghanistan sig dog fortsat i en post-konflikt situation med risiko for tilbageskridt i den politiske overgangsproces. Sikkerhedssituationen er fortsat ustabil i store dele af landet og tilstedeværelsen af internationale stabilitetsfremmende styrker og den omfattende økonomiske bistand vil være nødvendig i en længere årrække fremover. Det ny demokrati skal for alvor slå rod, afvæbningen af de illegale bevæbnede grupper udestår, og Afghanistan står over for store sociale og økonomiske udfordringer for at bringe den afghanske befolkning ud af fattigdom. Den danske regering har afsat 670 mio. kr. til den civile genopbygning og humanitære indsatser på finanslovene Bistanden til Afghanistan gives med det formål at støtte opbygningen af et demokratisk og stabilt samfund, at skabe forbedringer i de fattiges levevilkår og respekt for den enkeltes rettigheder, herunder kvinders. Målet med dette strategidokument er at fremlægge baggrund og hovedlinjer i den danske genopbygnings- og humanitære bistand samt præsentere den samlede danske indsats i Afghanistan i perioden Indholdet af strategien er blevet til efter drøftelse af strategiens elementer med afghanske partnerorganisationer, og de overordnede linjer i strategien er godkendt af den afghanske regering. 5\n8 2. UDVIKLING OG UDFORDRINGER I AFGHANISTAN - DEN POLITISKE, SIKKERHEDSPOLITISKE, SOCIALE OG ØKONOMISKE SITUATION Der udestår fortsat betydelige udfordringer i bestræbelserne på at opbygge et sikkert, stabilt og fredeligt samfund og skabe rammerne for en demokratisk udvikling og opbygningen af en velfungerende stat. Efter indsættelse af overgangsregering, vedtagelse af forfatning og afholdelse af præsidentvalg, var den sidste milepæl i den politiske overgangsproces Bonn-processen afholdelse af parlaments- og lokalvalg i september Demokratisering, regeringsførelse og menneskerettigheder Mere end 20 års konflikt i Afghanistan resulterede i et kollaps af nationalstaten. Gendannelse af den afghanske stat er derfor en af de primære udfordringer for genopbygningen af Afghanistan. Vigtige elementer i genopbygningen af staten er, at regeringen får kontrol over sikkerhedssituationen i landet og sikrer sig kontrol over den udøvende magt på centralt og lokalt plan, samt at der udvikles et retssamfund med transparente og ikke-korrupte statslige institutioner. Demokratiseringsprocessen har i overensstemmelse med Bonn-aftalen fokuseret på vedtagelse af en ny forfatning, afholdelse af valg og den formelle etablering af nye demokratiske institutioner. Første skridt var vedtagelsen af den nye forfatning som fastslår, at Afghanistan er et demokrati med et stærkt præsidentstyre, en nationalforsamling med to kamre og et uafhængigt retsvæsen. Forfatningen definerer islam som den statslige religion. Samtidig sikrer forfatningen respekt for borgernes såvel kvinders som mænds lige adgang til grundlæggende rettigheder, der omfatter såvel de borgerlige og politiske rettigheder som en række økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder. Forfatningen er uklar med hensyn til den præcise kompetencefordeling mellem lovgivende, udøvende og dømmende magt, og der henvises 6\n9 til kommende specificering heraf i detaillovgivning. Ligeledes levner afvejningen mellem de islamiske principper versus internationale menneskerettighedsstandarder rum for fortolkning. For at de nye institutioner vil kunne danne ramme om en demokratisk udvikling i Afghanistan, er der imidlertid stort behov for også at styrke den demokratiske kultur og inddrage befolkningen i den politiske proces. Den afghanske befolkning har endnu kun begrænset erfaring med formelle valg, men Afghanistan er et land med stærke traditioner for deltagelse i den lokale beslutningsproces gennem lokale traditionelle institutioner. Om end mange af disse lokale strukturer har været domineret af konservative værdier, og kvinder har haft begrænset indflydelse, så er principper som retfærdighed, konsensus-skabelse og anti-korruption dybt forankrede i traditionelle afghanske deltagerorienterede processer. Det er derfor en vigtig udfordring at inddrage befolkningen i den politiske sfære og styrke civilsamfundets strukturer på lokalt niveau. Det vellykkede præsidentvalg i oktober 2004 blev en bekræftelse af befolkningens ønsker om en demokratisk udvikling. Kvinder udgjorde 42 pct. af vælgerne, så også kønsmæssigt blev valget et gennembrud. Taliban og andre militante grupper fik ikke held til at forstyrre valgdagen. Valget vurderes at repræsentere det afghanske folks vilje, trods visse tekniske problemer under valghandlingen. Den nye regering er etnisk balanceret og ministrene forbindes, med en enkelt undtagelse, ikke med fortidens menneskerettighedskrænkelser. Parlamentsvalg og provinsrådsvalg i september 2005 var en langt større logistisk udfordring end præsidentvalget, men valghandlingen forløb generelt problemfrit og igen uden, at Taliban formåede at sabotere processen. Det udestår endnu at erfare, hvordan det 249 sæder store parlament vil fungere i lyset af, at hver enkelt kandidat er individuelt valgt, og udvikling af egentlige partier lader vente på sig. Regeringen har iværksat en langsigtet reform af den offentlige sektor med det formål at skabe en transparent og effektiv offentlig administration på centralt, provins- og distriktsniveau. Overraskende nok har de offentlige administrative strukturer overlevet de mange års konflikt og politisk kollaps, men strukturerne er meget fragmenterede, centraliserede og med overlappende funktioner. Der er en alvorlig mangel på kvalificeret personale med moderne ledelses- og forvaltningskompetencer og ikke mindst kvinder, der blev afskediget under Talibanstyret. Reformen omfatter etablering af et ansættelses- og forfremmelsessystem baseret på præstationer, en tilpasning af antallet af offentligt ansatte, en organisationsreform i de vigtigste ministerier for at minimere overlapning af funktio- 7\n10 ner og for at sikre en effektiv anvendelse af personaleressourcerne samt en decentraliseringsreform. Hidtil er der af hensyn til stabilitet kun sket begrænsede fremskridt i reformprocessen. Desuden ønsker regeringen at forbedre den offentlige økonomistyring gennem udviklingen af et nationalt, flerårigt budget, hvor delegering af budgetansvar gøres mulig gennem etablering af mekanismer for kontrol og gennemsigtighed i den offentlige økonomistyring. Den afghanske regerings mulighed for at udbrede sin udøvende magt til hele landet udfordres af tidligere krigsherrer og lokale kommandanter, der i dele af landet har stor indflydelse på det lokale politi samt kontrollerer indtægter fra handel med narkotika. I nogle tilfælde har regeringen for at sikre stabilitet måttet indgå samarbejde med krigsherrer. Dette kan på sigt vise sig underminerende for demokratiudviklingen. I den komplekse magtkamp mellem lokale krigsherrer og regering besidder regeringen dog en række vigtige redskaber, herunder kontrol over det nationale administrative system om end med lav kapacitet samt stor opbakning fra et flertal af den afghanske befolkning, der er trætte af årtiers kampe og uroligheder, og fra det internationale samfund. De etniske modsætninger i Afghanistan har været omdrejningspunkt for en stor del af de voldelige rivaliseringer, der har kendetegnet Afghanistan i årtier, og det vil være en væsentlig udfordring, at der sikres balance mellem de etniske grupper og deres deltagelse i og indflydelse på den demokratiske proces. Tilsvarende skal det sikres, at bistanden og den økonomiske udvikling kommer alle grupper til gode. I de indledende faser af genopbygningen har de forskellige etniske grupper delt institutioner mellem sig, hvilket kan være en fornuftig strategi i den første fase af genopbygningen. Det er imidlertid risikabelt for samfundsopbygningen, hvis denne opdeling konsolideres på lang sigt. Der er behov for at udarbejde klare retningslinjer for, hvordan den etniske balance sikres på alle niveauer, herunder i regering, parlament, retsvæsen og den offentlige sektor. Opbygningen af et demokratisk og stabilt samfund vil skulle baseres på respekt for menneskerettighederne. Afghanistan har ratificeret de fleste internationale menneskerettighedskonventioner, inkl. konventionen mod tortur og konventionen om afskaffelse af alle former for diskrimination mod kvinder (CE- DAW). Der er dog fortsat store hindringer, der skal ryddes af vejen, før kvinder kan nyde respekt og rettigheder på lige fod med mænd. Det afghanske samfunds traditionelle normer medfører, at der i store dele af befolkningen eksisterer me- 8\n11 get restriktive, uformelle regler for, hvad der anses for at være kvinders korrekte og ærbare opførsel. Der finder diskriminering mod kvinder sted såvel i det formelle retssystem som i afgørelser baseret på traditionelle opfattelser af lov og ret. Vold mod kvinder er et udbredt fænomen. Tidligt og tvangsmæssigt indgåede ægteskaber er almindelige. Manglen på adgang til uddannelse, sundhedsydelser og beskæftigelsesmuligheder rammer kvinder langt hårdere end mænd. Også den nye afghanske forfatning garanterer respekt for de fundamentale menneskerettigheder. Et forfatningssikret kvotasystem sikrer kvinder omkring en fjerdedel af pladserne i parlamentet og i provinsrådene. Talibans likvideringer af regeringsvenlige mullaer, dommere, lokale regeringsansatte mv. udgør den væsentligste krænkelse af befolkningens menneskerettigheder. En yderligere hindring for respekten for det enkelte individs rettigheder er den intimidering, som lokale magtpersoner kan udøve overfor befolkningen i et givet område. Ifølge forfatningen kan højesteret omstøde love, den finder strider mod den islamiske tro. Derfor er eksistensen af en reformvenlig højesteret af stor betydning. Der er behov for afklaring af forholdet mellem sekulære love og islamisk sharia. Befolkningens adgang til det formelle retsvæsen og domstole er meget begrænset, specielt uden for Kabul. Kapaciteten i retsvæsenet er lav grundet mangel på ressourcer og uddannet personale. En omfattende reform af retsvæsnet er igangsat. 2.2 Den sociale udvikling Afghanistan er fortsat et af verdens fattigste lande. Til trods for en høj økonomisk vækst på gennemsnitligt omkring 25 pct. i 2002 og 2003 formodes den årlige BNI pr. indbygger kun at være omkring 200 USD (300 USD, når den illegale narkotikaøkonomi medregnes). Af en befolkning på ca. 24 millioner. lever omkring 70 pct. under fattigdomsgrænsen (med et kalorieindtag på under 2100 kalorier om dagen). Kun 23 pct. af befolkningen har adgang til rent drikkevand. Med en gennemsnitlig levealder på 43 år, en børnedødelighed på ca. 165 per 1000 fødsler, verdens højeste mødredødelighed på 1600 per og en alfabetiseringsgrad hos voksne på under 30 pct. ligger Afghanistan placeret som nummer 172 af 177 lande i FN s Human Development Index. Kvinder og børn rammes hårdest af fattigdom og ringe livsvilkår. Afghanistan har ifølge FN verdens ringeste uddannelsessystem. Antallet af elever i primærskolen overstiger langt niveauet under Taliban-styret, men det er stadig kun halvdelen af børnene, der går i skole. Samtidig er der behov for et kvalitetsmæssigt løft af uddannelsessektoren. Sundhedsområdet er også i knæ 9\n12 og kan ikke levere de mest basale ydelser. Forbedringer af sundhed og uddannelse er grundbetingelser for at indfri befolkningens berettigede forventninger om bedre livsbetingelser. En sund og uddannet befolkning er en betingelse for øget økonomisk vækst og deltagelse i de demokratiske processer og i samfundslivet, ikke mindst for kvinder. Selv om flere end 4,2 millioner flygtninge og internt fordrevne allerede er vendt tilbage, befinder mere end 3 millioner afghanere sig stadigvæk uden for landets grænser som flygtninge. Hovedparten af disse opholder sig i nærområderne i Pakistan og Iran. Et stort antal forventes at vende hjem de kommende år. Der er typisk tale om mennesker uden uddannelsesmæssig baggrund, uden økonomiske ressourcer og uden en bolig at vende hjem til. En meget stor gruppe forventes at tage til Kabul og dermed bidrage til den meget omfattende urbanisering. Ligeledes vil presset øges i andre geografiske områder, hvortil tilbagevendte vender hjem. Det er vigtigt at støtte en ordnet tilbagevendelse af flygtninge for at undgå at skabe nye sociale og økonomiske problemer. 2.3 Den økonomiske udvikling De mange års konflikt har haft en gennemgribende negativ indflydelse på den afghanske økonomi. Den har medført en betydelig reduktion af arbejdsstyrken, og forringet arbejdsstyrkens kvalifikationer pga. dårlig eller ingen skolegang og mange veluddannede menneskers flugt fra landet. Konflikten har medført ødelæggelser af fysisk infrastruktur som veje og overrislingssystemer og haft en ødelæggende effekt på handel og transport. Mange års alvorlig tørke fra slutningen af 1990 erne til 2004 har yderligere medvirket til en forværring af situationen. De høje vækstrater efter Taliban-styrets fald skyldes primært vækst i landbrugsproduktionen, den vigtigste sektor i økonomien, samt vækst i byggeri og servicesektoren som led i genopbygningsindsatsen i landet. Udviklingen af den private sektor er en forudsætning for at skabe økonomisk vækst og udvikling i landet. Dette vil bl.a. kræve udvikling af rammebetingelser i form af erhvervsfremmende politikker og infrastruktur samt tilvejebringelse af kreditmuligheder i landbruget og for entreprenører i andre erhverv. Klare regler for ejendomsret og løsning af strid om jord, bolig og virksomheder er nødvendige rammebetingelser for fremskridt. Selv med meget optimistiske vækstforudsætninger vil den afghanske stat først omkring år 2010 være i stand til at dække sit driftsbudget. For investeringer vil behovet for bistand vare betydeligt længere. En reform af skattesystemet og en forbedring af administrationen heraf indgår som et vigtigt element i reformen 10\n13 af den offentlige sektor. Opiumsdyrkning, -forarbejdning og -handel udgør ca. 40 pct. af landets samlede pengeøkonomi og en gradvis reduktion hen mod totalt ophør af illegal dyrkning er en kritisk faktor for at sikre stabilitet og sikkerhed i landet. Omkring 85 pct. af verdensproduktionen af opium stammer fra Afghanistan og omkring 10 pct. af den afghanske befolkning var i involveret i opiumsaktiviteter. Det skævvrider landbruget, korrumperer og destabiliserer samfundet. En reduktion af opiumsdyrkning nødvendiggør alternative indtjeningsmuligheder for landbrugere. Hertil kommer politimæssige indsatser over for opiumsbearbejdning og -handel. Flygtninge og migranter i og uden for regionen bidrager i dag til indkomst i Afghanistan, gennem overførsel af penge. I takt med tilbagevenden til landet vil denne indkomst reduceres. Hjemvendte flygtninge kan naturligvis fortsat være en kilde til vækst, forudsat at de har mulighed for at opnå bolig, jord, beskæftigelse, kredit, uddannelse m.m. Ikke alle flygtninge fra regionen vil vende tilbage, men vil i stigende grad blive set som migrantarbejdere i nabolandene. På længere sigt vil der være behov for en fungerende regulering af arbejdsmigration, og der er behov for at påbegynde aktiviteter, som vil kunne støtte denne udvikling. 2.4 Sikkerhedssituationen Den vanskelige sikkerhedssituation udgør fortsat en væsentlig begrænsning for genopbygningsprocessen af staten. Reformen af sikkerhedssektoren er påbegyndt, men store udfordringer udestår. Demobiliseringen af ca militssoldater er afsluttet medio 2005, men skal følges konsekvent op af afvæbning af de (illegale) bevæbnede grupper. Talibans manglende evne til at sætte handling bag blodige trusler mod valghandlingerne i 2004 og 2005 var en vigtig milepæl, men Taliban og Al Qaida forsøger fortsat at forhindre fremgang under det ny styre i Afghanistan. Tidligere krigsherrer og lokale kommandanter udgør stadig en trussel for landets genopbygning. En reform af det afghanske militær er i god gænge. Omkring soldater er trænet og indgår i den ny hær, Afghanistan National Army, ANA. Målet er i 2009, men antallet bør løbende tilpasses i lyset af det forventede trusselsbillede og den økonomiske belastning for statsbudgettet. Den mangelfulde uddannelse og organisation af politiet udgør et betydeligt problem for opbygningen af en afghansk stat. Indtil videre er omkring politifolk med støtte fra det internationale samfund uddannet på det nyetablerede politiakademi i Kabul og på træningscentre for politifolk i provinshovedstæder. Den samlede politistyrke er i 2005 på ca Målet er en uddannet politistyrke 11\n14 på i Den internationale rådgivning ventes at være nødvendig i endnu en årrække. Den fortsatte FN-sanktionerede tilstedeværelse af internationale stabiliseringsstyrker, ISAF, hvori Danmark indgår i NATO-regi, samt koalitionsstyrker fra hovedsageligt USA (Operation Enduring Freedom), vil være nødvendig i en årrække fremover, indtil det afghanske militær og politi selvstændigt vil være i stand til at holde terrortruslen i skak, afskrække regionale krigsherrer og sikre landets grænser. Samtidig er de internationale styrker et vigtigt symbol på de vestlige landes opbakning bag en demokratisk udviklingsproces i landet. Et vigtigt led i den internationale sikkerhedstilstedeværelse er etableringen af Provincial Reconstruction Teams (PRT). Der er primært tale om stabilitetsfremmende styrker, som skal understøtte afghansk militær og politis bestræbelser på at skabe den stabilitet, der er en nødvendig forudsætning for, at de centrale og lokale myndigheders udviklingsplaner kan udfoldes, og den internationale bistand til genopbygning og udvikling kan gennemføres. Civile rådgivere knyttes til PRT erne for med råd og mindre projekter at understøtte kapacitetsopbygning og udviklingskoordinering hos provinsmyndighederne. De kan også igangsætte mindre civile aktiviteter, der kan forbedre livsvilkårene for afghanerne. Med dansk deltagelse i PRT erne siden 2004 er der indhøstet gode erfaringer med at få civile og militære aktører til at arbejde tillidsfuldt sammen. Samarbejdet hviler på den danske regerings samtænkningsinitiativ. 12\n15 3. AFGHANISTANS UDVIKLINGSPRIORITETER Afghanistans regering har siden 2002 med det internationale samfunds fulde opbakning taget betydeligt ejerskab for genopbygningsprocessen. I april 2002 præsenterede regeringen sit National Development Framework (NDF), hvoraf de nationale hovedprioriteter for genopbygningen fremgår, og hvori retningslinjerne for gennemførelsen af genopbygningen gennem et antal nationale programmer med landsdækkende rækkevidde defineres. I efteråret 2002 fulgte forberedelsen af den første nationale budgeteksercits under Finansministeriets ledelse, der resulterede i et National Development Budget for Afghanistan (NDB). Selvom budgetprocessen var mangelfuld grundet begrænset administrativ kapacitet og utilstrækkelige data, så blev nogle vigtige principper slået fast: Budgetproceduren blev introduceret som det primære instrument for kabinettets prioritering mellem de mange udviklingsbehov, og det internationale donorsamfund blev anmodet om kun at yde støtte til programmer og projekter, der var indeholdt i NDB. I 2004 kom den nationale udviklingsplan, Securing Afghanistan s Future: Accomplishments and the Strategic Path Forward (SAF). I den omfattende analyse, der blev foretaget af et stort antal afghanske og internationale eksperter, skønnes det, at Afghanistan over de næste 12 år vil have behov for en ekstern bistand på 28 mia. USD for at sikre landets genopbygning og udvikling. Analysen er baseret på en forudsætning om en økonomisk vækst på 9 pct. per år i hele perioden. Det store eksterne finansieringsbehov af investeringsprogrammet sættes i relation til de ca. 13 mia. USD om året, som det internationale samfund i øjeblikket anvender til fredsbevarende og terrorbekæmpende aktiviteter i Afghanistan, og som regeringen forventer gradvist vil kunne reduceres i takt med den forventede øgede sikkerhed og stabilitet, som vil følge af en omfattende genopbygningsindsats. 13\n16 Den afghanske regering sigter i SAF mod et BNP pr. indbygger på 500 USD i år 2015 og mod målsætninger om: (i) at halvere antallet af mennesker, der lever under fattigdomsgrænsen, (ii) sikre grunduddannelse til alle, (iii) eliminere uligheden mellem kønnene inden for grunduddannelse, (iv) at øge alfabetiseringsgraden blandt voksne til 56 pct., (v) at halvere dødeligheden blandt børn under fem år, og (vi) at reducere mødredødeligheden fra til 205 pr Hovedprioriteterne i investeringsprogrammet for at nå disse mål er: 1) Udvikling af menneskelig kapital med hovedfokus på uddannelse og sundhed samt reintegration af flygtninge og internt fordrevne. 2) udvikling af de produktive sektorer, primært landbruget, samt udvikling af landområderne, herunder fysisk infrastruktur. 3) genopbygning af staten gennem fremme af god regeringsførelse, herunder reform af den offentlige sektor og sikkerhedssektoren. Afghanistans regering er nu i færd med at udarbejde en egentlig strategi til reduktion af fattigdom. En midlertidig National Development Strategy ventes klar ved årsskiftet 2005/06 og en fuld fattigdomsstrategi (PRSP) et år senere. Den danske indsats vil i strategiperioden blive tilpasset justeringer i de nationale prioriteter. Målsætningerne for PRSP en ventes videreført fra Securing Afghanistan s Future, og de nationale prioriteter forventes ikke væsentligt ændret, ligesom de nationale udviklingsprogrammer forventes fortsat. Bilag 1 angiver udvalgte udviklingsindikatorer i år 2015 for Afghanistan sammenlignet med niveauet i\n17 4. HIDTIDIGE ERFARINGER MED BISTANDEN TIL AFGHANISTAN Afghanistan modtager i øjeblikket ca. 4 mia. USD pr. år i ekstern gavebistand (svarende til USD 142 pr. indbygger). Bistanden finansierer størstedelen af investeringerne på Afghanistans National Development Budget og omkring 50 pct. af statens løbende udgifter. Danmark er med sine knap 25 mio. USD pr. år nummer 15 på listen over bilaterale donorer. I 2004 var de største bilaterale donorer USA (2,3 mia. USD), UK (216 mio. USD), Japan (200 mio. USD) og Saudi Arabien (160 mio. USD ). Sammenlignelige lande som Sverige, Norge og Nederlandene bidrager med mellem 40 og 49 mio. USD pr. år. De større multilaterale donorer omfatter EU-Kommissionen (294 mio. USD),Verdensbanken (85 mio. USD), Den Asiatiske Udviklingsbank (25 mio. USD) og FN-organisationerne. Nationalt ejerskab af genopbygningsprocessen Erfaringen fra de første års genopbygning viser, at Afghanistan har høj grad af nationalt ejerskab til genopbygningsprocessen på det overordnede niveau, herunder til landets politikker og strategier relateret til genopbygningen. Det har imidlertid grundet den meget begrænsede kapacitet i den offentlige sektor vist sig vanskeligere at sikre ejerskabet til den konkrete planlægning og gennemførelse af genopbygningsindsatser i de enkelte sektorer og på distrikts- og lokalniveau. Bistandskoordination Den afghanske regering har gjort en målrettet indsats for at fremme bistandskoordinationen. Det er gradvist lykkedes regeringen at overbevise et stigende antal donorer om at kanalisere bistand gennem det afghanske udviklingsbudget og til de nationale prioritetsprogrammer. En medvirkende faktor hertil har 15\n18 været, at den afghanske regering har lagt stor vægt på at etablere systemer for kontrol og transparens, som internationalt anerkendte revisions- og indkøbsfirmaer har bistået med at etablere og administrere. Verdensbanken har etableret en trustfond (ARTF), hvor 24 donorer, herunder Danmark, i fællesskab bidrager til at finansiere en betydelig del af statsbudgettet. (Se også afsnit 6.2). Der er etableret Consultative Groups (CG) for hvert af de nationale prioritetsområder som centrale mekanismer for bistandskoordination. Hvert af CG erne ledes af et ministerium, der får støtte fra et CG Focal Point (en FN-organisation eller en bilateral donor), men manglende ejerskab og kompetence i visse ministerier og modvillighed i nogle ministerier, fordi de skulle indgå under andre ministeriers ledelse, har betydet, at koordinationen i praksis har været mangelfuld. Koordinations-mekanismerne er nu under revision. Sikkerhedssituation har hindret bistanden i at nå ud Den ustabile sikkerhedssituation har betydet, at det har været vanskeligt at få kanaliseret bistanden ud til befolkningen i dele af landet. De konkrete resultater i form af forbedrede levevilkår for befolkningen er derfor endnu sparsomme, ikke mindst i de sydøstlige regioner, hvor sikkerhedssituationen har været mest kritisk. Genopbygning er en langsigtet proces Statsdannelsesprocessen i Afghanistan er startet fra et lavt udgangspunkt, og den nationale kapacitet i landet er begrænset. De første års erfaringer viser derfor, at det er vigtigt, at det internationale donorsamfund er villigt til at engagere sig langsigtet i Afghanistan og tilvejebringe den nødvendige økonomiske og tekniske bistand til genopbygningen over en længere periode. Erfaringen fra de første års genopbygningsbistand til Afghanistan viser, at der er et indbygget dilemma mellem behovet på den ene side for at skabe de nødvendige hurtige resultater for den lokale befolkning og på den anden side at bygge på regeringsstrukturer for at fremme langsigtet bæredygtighed af indsatsen. Det er åbenlyst, at de ministerier, der har accepteret et stort antal internationale rådgivere, har kunnet drive reformprocesser hurtigere frem. Men samtidig er erfaringen, at mange af de udenlandske rådgivere har koncentreret deres indsats om at skabe hurtige resultater på egne felter frem for at overføre kapacitet til de afghanske institutioner, der værter dem. Der vil også de kommende år være behov for, at internationale donorer hjælper med at levere hurtige resultater til befolkningen, men samtidig bør donorsam- 16\n19 fundet i stigende grad begynde at koncentrere sig om kapacitetsoverførsel til nationale institutioner. I den forbindelse bør der være klare strategier såvel for den træning, som de tekniske rådgivere skal udføre, som for dens udfasning. Endvidere påhviler det såvel regering som donorer at sikre koordination af den tekniske bistand og hindre overlappende funktioner mellem rådgivere. En reel kapacitetsopbygning er dog også afhængig af en stabil repatriering af de mange veluddannede afghanere, som har søgt til udlandet. Danske NGO er har arbejdet i Afghanistan længe før den nuværende post-taliban -bistand blev iværksat. Deres erfaringer med bistand til landet har udgjort et meget væsentligt input i forbindelse med tilrettelæggelsen af den nuværende bistand. Blandt de meget konkrete resultater af den danske bistand til genopbygning siden år 2001 er, at en reform af grunduddannelsen nu er igangsat, herunder udformning af nye læseplaner, bedre uddannelse af lærere og udvikling af nye skolebøger. Desuden har Danmark med bygningen af 8 nye skoler og trykning af 3,6 mio. nye skolebøger medvirket til, at mange flere børn kan komme i skole. Gennem støtten til regeringens National Solidarity Programme (NSP) har Danmark bidraget til, at landbefolkningen i landsbyer har fået adgang til forbedring af lokal infrastruktur (veje, vandingskanaler, forbedring af sanitære forhold, etablering af alternative indkomstmuligheder m.m.). Danmark har gennem Afghanistan Reconstruction Trust Fund (ARTF) bidraget med 150 mio. DKK til genopbygningen af den offentlige sektor, herunder støtte til betaling af lønninger til de offentligt ansatte. Desuden har Danmark støttet udarbejdelsen af den nye afghanske forfatning og støttet forberedelsen og afholdelse af præsidentvalg. Som hoveddonor for etablering af den uafhængige menneskerettighedskommission har Danmark bidraget til at forbedre monitorering af menneskerettighedssituationen, herunder fremme af kvinders rettigheder. Den danske humanitære bistand har bl.a. gennem fødevarehjælp bidraget til at forhindre nye sultkatastrofer og til at forbedre levevilkårene for hjemvendte flygtninge og flygtninge bosiddende i nærområderne, internt fordrevne og særligt sårbare grupper af især kvinder og børn. Desuden har Danmark bidraget til at rydde store mineinficerede områder og til opbygning af lokal kapacitet i minerydning. Mere end 4 millioner mennesker har modtaget undervisning i farerne forbundet med miner. 17\n20 5. RAMMERNE FOR SAMARBEJDET 5.1 Overordnede målsætninger Formålet med det danske samarbejde med Afghanistan er at støtte opbygningen af et demokratisk og stabilt samfund. Danmark ønsker at bidrage til at forbedre sikkerhedssituationen og bekæmpe terrorisme samt til at skabe forbedringer i de fattiges levevilkår og respekt for den enkeltes rettigheder, herunder kvinders. Bonn-aftalen fra 2001 forventes primo 2006 afløst af en gensidigt forpligtende aftale mellem Afghanistan og det internationale samfund, hvor Afghanistan forpligter sig til at fortsætte den udvikling, som er i gang. Til gengæld forpligter det internationale samfund sig til fortsat at levere bistand og militær assistance. Den danske indsats skal bidrage til opfyldelse af 2015 målene (Millenium Development Goals), der er formuleret i Securing Afghanistan s Future, og som ventes videreført i Afghanistans National Development Strategy. 5.2 Strategiske valg for den danske indsats i Afghanistan Udviklingen i sikkerhedssituationen og den politiske situation er uforudsigelige over en 5-årig periode, og betingelserne for fremskridt i genopbygningsprocessen over perioden er uvisse. Det vil derfor være nødvendigt at kunne tilpasse de dansk-støttede indsatser til ændrede betingelser, og en stor grad af fleksibilitet inden for rammerne af de overordnede målsætninger vil være påkrævet. Den afghanske regering har anmodet om, at donorlandene hver især fokuserer deres støtte på få sektorer og i øvrigt kanaliserer så meget som muligt gennem de nationale finansieringskanaler som enten generel budgetstøtte, sektorbudgetstøtte eller støtte til nationale programmer. Som respons på dette og for fort- 18\nFÆLLES MEDDELELSE TIL EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET ELEMENTER TIL EN EU-STRATEGI I AFGHANISTAN\nEUROPA- KOMMISSIONEN DEN EUROPÆISKE UNIONS HØJTSTÅENDE REPRÆSENTANT FOR UDENRIGSANLIGGENDER OG SIKKERHEDSPOLITIK Bruxelles, den 30.4.2014 JOIN(2014) 17 final FÆLLES MEDDELELSE TIL EUROPA-PARLAMENTET OG\nAFTALE OM STRATEGISK PARTNERSKAB MELLEM DEN ISLAMISKE REPUBLIK AFGHANISTAN OG KONGERIGET DANMARK\nAFTALE OM STRATEGISK PARTNERSKAB MELLEM DEN ISLAMISKE REPUBLIK AFGHANISTAN OG KONGERIGET DANMARK Den Islamiske Republik Afghanistans regering og Kongeriget Danmarks regering (herefter benævnt parterne\nDansk støtte til forbedringen af kvinders rettigheder\nDansk støtte til forbedringen af kvinders rettigheder Danmark støtter forbedringen af kvinders rettigheder både direkte og indirekte gennem en lang række programmer og tiltag. Direkte gennem en række konkrete\nDen danske indsats i Afghanistan 2008-2012...1. Rammen for den internationale indsats... 4. Resultater af den danske og internationale indsats...\nIndhold Den danske indsats i Afghanistan 2008-2012...1 Rammen for den internationale indsats... 4 Resultater af den danske og internationale indsats... 4 Udfordringerne... 8 Principper for Danmarks indsats\nAFRAPPORTERING 2011 DEN DANSKE INDSATS I AFGHANISTAN\nAFRAPPORTERING 2011 DEN DANSKE INDSATS I AFGHANISTAN FOTOS Forside fra venstre: Franz-Michael Mellbin, Forsvarets Mediecenter, ISAF Media Hjørnebilleder: Side 1,3,7,9: Franz-Michael Mellbin, side 5,11,13,17:\nFlygtninge fra Afghanistan. 08.03.2011 Flygtninge fra Afghanistan oplæg 5. marts 2011 Side 1\nFlygtninge fra Afghanistan 08.03.2011 Side 1 Side 2 Side 3 Afghanistan siden 1979 > 1979-1988: Sovjets invasion > 1988-1996: Borgerkrig > 1996: Taleban overtager magten i Kabul, erobrer 90 % af landet\nFAKTA. endvidere i 2013 og 2014 fortsætte omlægningen initieret med Helmand-planen 2011-2012 fra kamp i retning af en trænings- og støtteindsats.\nKORTE FAKTA - Regeringen har sammen med Venstre, Det Konservative Folkeparti, Dansk Folkeparti og Liberal Alliance vedtaget en toårig plan for den danske indsats i Afghanistan 2013-2014. Planen afløser\nMemorandum of Understanding. mellem. Kongeriget Danmarks Udenrigsministerium og. Republikken Iraks Udenrigsministerium\nMemorandum of Understanding mellem Kongeriget Danmarks Udenrigsministerium og Republikken Iraks Udenrigsministerium Kongeriget Danmarks Udenrigsministerium og Republikken Iraks Udenrigsministerium I det\nTrepartsaftale mellem Den Islamiske Overgangsstat Afghanistan, Danmarks regering og De Forenede Nationers Flygtningehøjkommissariat\nTrepartsaftale mellem Den Islamiske Overgangsstat Afghanistan, Danmarks regering og De Forenede Nationers Flygtningehøjkommissariat Den danske regering, Den Islamiske Overgangsstat Afghanistan og FN's\n[TYPE HEADING HERE] AFGHANISTANSTRATEGIEN 2015- Evt. teaser UDENRIGSMINISTERIET FORSVARSMINISTERIET\nUDENRIGSMINISTERIET FORSVARSMINISTERIET [TYPE HEADING HERE] NB: Do NOT delete line below this text! If you do, please press the UNDO button or ctrl+z (but delete this text before publishing) AFGHANISTANSTRATEGIEN\nFOLKEKIRKENS NØDHJÆLPS GLOBAL STRATEGI 2015-22\nFOLKEKIRKENS NØDHJÆLPS GLOBAL STRATEGI 2015-22 I det følgende præsenteres Folkekirkens Nødhjælps Globale Strategi for perioden 2015-22. Strategien indeholder mål for det internationale arbejde, mål for\nDanske Specialoperationsstyrker (SOF) indsættelse i Afghanistan 2002\nOPERATION ENDURING FREEDOM Danske Specialoperationsstyrker (SOF) indsættelse i Afghanistan 2002 Briefing for Forsvarsudvalget & medier 07 SEP 2005 Presidential Unit Citation (PUC) DISPOSITION Faktuelle\n3. kontor - Erhverv, Integration og Ligebehandling. Bernstorffsgade København V. Telefon\n3. kontor - Erhverv, Integration og Ligebehandling Bernstorffsgade 17 1577 København V Telefon 4042 8306 E-mail BM62@bif.kk.dk EAN nummer 5798009710581 Handleplan 2016: Bekæmpelse af social kontrol og\nCivil-militært samarbejde i internationale operationer et dansk perspektiv\nResumé Dette brief opsummerer hovedtrækkene i den analyse af samtænkning af civile og militære virkemidler, som DIIS har gennemført for den danske regering i 2008-9. Briefet gør status over, hvordan samtænkning\nBHUTAN DANMARK PARTNERSKAB\nBHUTAN DANMARK PARTNERSKAB Resumé: Strategi for Udviklingssamarbejdet 2008-2013 INDHOLD BHUTAN DANMARK PARTNERSKAB Danmarks udviklingspolitik... 3 Bhutan som programsamarbejdsland... 4 Fattigdom og udvikling...


Vibrerende bord til belægningsplader gør det selv: alle faser af design og montage • Alt om reparationer. Professionelle tip\nSpørgsmålet om registrering af spor på stedet før eller senere stiger før alle ejere af lokaliteterne. Muligheden for at bruge baneplader til dette formål, en af de mest enkle, pålidelige og smukke. Derfor vil der til selvproduktion og installation kræves instruktioner om, hvordan man laver et vibrerende bord til belægningsplader med egne hænder. Denne artikel vil overveje alle nuancer af enhedens samling, samt anbefalinger fra specialister inden for fremstilling af rammen og valg af motor.\nHvad er et vibrerende bord og hvad er det til?\nDen vibrerbare, eller som det hedder, er vibropressen en speciel enhed designet til fremstilling af belægningsplader. Den største fordel ved denne enhed er evnen af dens arbejdsflade til at frembringe oscillerende bevægelser. Desuden kan vibrerende bord bruges til andre formål, for eksempel til fremstilling af monumenter, sektioner af beton hegn mv.\nHvad angår den uafhængige produktion af vibreringsbordet, anvendes dette oftest, når de selvstændigt vil engagere sig i fremstilling af belægningsplader til udsmykning af deres egen gård. Selv om denne metode i nogle tilfælde bruges til at organisere din egen lille virksomhed.\nSelvfølgelig er det umuligt at bruge et vibrerende bord i industrielle målestok, men i betragtning af at du kan klare det fra skrotmaterialer og med sine hovedfunktioner – eliminerer luftbobler og forsegler sammensætningen af formularer, vil en sådan enhed klare sig perfekt.\nSom muligt mere detaljeret overvejer vi, hvad der er nødvendigt for at lave et hjemmelavet vibrerende bord samt trinvise anvisninger til fremstillingen.\nVibrerende tabeller er forskellige, og inden man går videre til produktionen, er det nødvendigt at bestemme den relevante indstilling og dens funktioner. Således adskiller disse typer af enheder afhængig af vibrationens retning:\nModeller med vandret vibration.\nModeller med vertikal vibration.\nDisse typer enheder er opdelt afhængigt af, hvor præcist rotoren er placeret i dem. I dette tilfælde er den første mulighed (bord med vandret vibration) mere populær.\nAfhængigt af installationsmetoden kan de vibrerende tabeller også inddeles i to typer: stationær og bærbar (mobil). Men afhængig af specialiseringen af enhederne skelner de dem, der er beregnet til dannelse af produkter, såvel som dem, der er udformet til at udvinde det færdige produkt fra støbeformen ved hjælp af vibrationer.\nYderst er støbningstabellerne næsten uadskillelige, undtagen måske for en speciel dyse med huller, på hvilke støbeformen er installeret, hvorfra færdigvaren skal fjernes.\nHvis du vil lave din egen maskine til fremstilling af belægningsplader, er det nok at lave et vibrerende bord med vandret vibration. Samtidig er det muligt at udtrekke fliserne på to måder: manuelt (sædvanligvis i boligarbejdsbetingelserne anvendes fleksible former) eller ved at installere formningsdyse.\nFor at forstå, hvordan man korrekt fremstiller denne eller den pågældende enhed, skal du forstå teknologien til fremstilling af de elementer, som den er designet til. Derfor overvejer vi princippet om drift af det vibrerende bord og hvad hver af dens dele er beregnet til.\nArbejdsfladen på bordet er fastgjort til rammen ved hjælp af et specielt fjedersystem, hvis vi taler om enheden med vandret vibration eller ved hjælp af suspensioner, når det drejer sig om vertikale enheder. På grund af arbejdet i motorens nominelle effekt, på akslen, hvor den excentriske bordplade er sat i bevægelse. På grund af det faktum, at ekscentriske skift ændrer tyngdepunktet, hvilket resulterer i den ønskede vibration.\nDet er helt muligt at få en generel ide om enheden af det vibrerende bord ved at læse skitsen. Men til selvproduktion af et sådant design kræves der en fuldtræk tegning, som vil tillade at tage højde for alle nuancer og foruddefinere de krævede dimensioner af hver af elementerne.\nFør du begynder at lave en tegning, bør du overveje de to mest populære muligheder: for begyndere og for håndværkere. I det første tilfælde har vibropressen et enklere design, men det giver dig mulighed for at udføre hovedopgaven – for at danne produkter. Montering, vedligeholdelse og pleje af en sådan anordning udføres ganske enkelt og ganske nemt selv af en nybegynder mester.\nGode råd! Over tid kan yderligere funktioner, som f.eks. En sandsifter, tilføjes til dette enkle design. Det vigtigste er at udføre alle de nødvendige beregninger korrekt, således at tilføjelsen af nye funktioner ikke bliver årsagen til hovedelementernes svigt.\nMere komplekse designs designet til mestere, kombinerer i første omgang en vibropress og en siffer til sand. I samlingen er en sådan konstruktion mere kompliceret, men det er hensigtsmæssigt, at det letter processen med at opnå komponenterne i den ønskede fraktion.\nDen første ting du bør være opmærksom på før du starter arbejdet er størrelsen på bordpladen. Det antages, at overfladens mindste størrelse skal være 600×600, da der med smalere sider kommer formerne til at falde under bevægelse. Desuden vil et smalt design have mindre stabilitet.\nGode råd! Hvis der er i gang med at lave brolægningsplader hjemme, falder formularerne stadig, du kan forsøge at reducere deres antal. Dette vil påvirke enhedens ydeevne negativt, men i dette tilfælde reduceres antallet af beskadigede på grund af faldet af fliserne.\nPå mange måder bestemmes størrelsen på det vibrerende bord af det krævede produktionsvolumen. Man kan sige, at der er et direkte forhold her – jo flere elementer skal laves ad gangen, jo større skal være bordpladeområdet. Naturligvis kræves der for en stor vibropress en stærkere motor, og de materialer, som strukturen skal samles fra, skal være meget holdbar.\nMed hensyn til vibreringsbordets højde afhænger alt af de enkelte data om den person, der skal arbejde for ham. Standardhøjden, der er optimalt egnet til en person med gennemsnitshøjde, er 90-100 cm.\nDet er vigtigt! Ved bestemmelse af bordets højde er det nødvendigt at tage hensyn til installationsmetoden, som vil blive brugt. For eksempel, hvis en stationær enhed skal graves ned i jorden og cementeres, skal længden af bordets ben tages i betragtning på forhånd.\nFor selvstændigt at samle strukturen er det nødvendigt med en kværn, en svejsemaskine, en boremaskine og evnen til at håndtere dem. Overvej listen over nødvendige materialer, der kan findes blandt de bestilte materialer.\nTil bordplader kan du bruge krydsfiner eller et metalark af passende størrelse. Samtidig skal pladen af krydsfiner være 14 mm tykt. Dette vil tillade at overføre større vibrationer på grund af den lille tykkelse, men samtidig give den nødvendige strukturelle styrke. Desuden er det på denne måde muligt at reducere støjniveauet signifikant under brug af enheden. Hvis der anvendes en metalplade, skal dens tykkelse ligge i området 5-10 mm.\nOmkostningerne til en krydsfinerplade af den krævede tykkelse, lavet af birkevineer, vil være omkring 650 rubler med en standardstørrelse på 1525X1525 mm. Men pladen af varmtvalset metal med en tykkelse på 5 mm vil koste mere, ca. 1000 rubler.\nGode råd! Hvis der findes en metalplade med mindre tykkelse, kan den også bruges ved at styrke strukturen med metalhjørner eller rør svejset til midten af arket og rundt om omkredsen.\nMetal hjørner med en størrelse på 50×50 mm. De bliver forpligtet til at oprette en bordplade og under drift vil vibreringsbordet ikke tillade formerne til fremstilling af belægningsplader at bevæge sig fra overfladen som følge af vibrationer. Deres omkostninger vil være omkring 140 rubler per 1 mp\nKanal til montering af motor (ca. 210 rubler / smp). Det skal svejses til midten af bagsiden af bordpladen, forboringer, der skal bruges til bolte, der holder motoren.\nMetalrør til benets ben. Normalt anvendes der til dette formål elementer med 2 mm tykkelse og størrelse 40X40. Prisen vil være 107 rubler pr. 1 mp\nRør til dannelse af de øverste og nederste dele af rammen. Da hovedbelastningen vil falde på disse elementer, skal du vælge et relativt holdbart materiale – 40×20 og 2 mm tykt til overdelen og mindst 20×20 af samme tykkelse til bunden. Omkostningerne vil være 84 rubler / mp. og 53 rubler / smp. henholdsvis.\nPlader af metal, der vil blive brugt som ensål til støtteben. Hertil kommer, at metalstykker med en størrelse på mindst 50×50 og en tykkelse på 2 mm er egnede.\nlæg en rund remskive på akslen, hvor en del af cirklen er boret eller jordet;\nVælg eksperimentelt en møtrik, der passer i størrelse og vægt, og svejs det på en remskive;\nsætte koblingen på akslen, forsvejet på sin endeflade en bolt med to møtrikker placeret over. På grund af det faktum, at møtrikkerne kan flyttes langs tråden, udføres ubalance.\nSom du kan se, er selvproduktion af belægningsplader til dacha en helt mulig opgave, hvis du bruger tid og kræfter på at studere problemet og samle den nødvendige enhed. Selv om det skal bemærkes, at ved hjælp af et sådant vibrerende bord er det muligt at organisere for eksempel en lille produktion af polymersandbelægningsplader.\nI moderne konstruktion anvendes et stort antal forskellige tagmaterialer og profileret er en af


Ny Lundbeck-topchef får hænderne fulde – Børsen & bosserne\nLundbecks længe ventede, nye topchef, amerikanske Deborah Dunsire, er ikke just blevet modtaget med klapsalver. Tværtimod. Aktien faldt, tvivlen nager hos børsfolket.\nFaktisk ikke så dårligt et udgangspunkt for Deborah Dunsire, når hun den 1. september sætter sig til rette som topchef hos Lundbeck på Otiliavej i Valby. Det gør i hvert fald, at forventningerne til hende og Lundbeck er justeret en anelse ned.\nBedre at komme fra baghjul og overraske positivt end blive trukket igennem aktiesølet på grund af bristede forventninger. Lundbeck-formanden Lars Rasmussen har i øvrigt måttet skrue en nogen særegen lønpakke sammen.\nLundbeck har måttet kompensere Deborah Dunsire for den merskat på hendes flere hundrede millioner kroner store formue, som hun får ved at flytte til Danmark. Der sættes hele tiden nye standarder for topchefers opfindsomhed med hensyn til lønpakker.\nLæs om Deborah Dunsires særlige lønpakke her.\nAktiefaldet fortæller, at børsmarkedet havde forventet en Kåre Schultz-kopi. En hård nyser med fokus på omkostninger, tilskæringer og effektfulde nedskæringer. Kåre Schultz er Gud blandt aktiefolket.\nHar børsmarkedet samme tålmodighed som hovedaktionæren?\nNu kommer altså en læge, med forkærlighed for forskning og opstartsvirksomheder, godt nok et kendt ansigt i og omkring biotekmekkaet i Boston i USA, men ukendt for aktiefolket i Danmark. Hvor vil hun bringe Lundbeck hen, og kan hun levere kvartal for kvartal, som er den praksis Kåre-effekten har efterladt?\nHvordan vil hun sammensætte sit nye toplederteam, og hvem skal afløse den 67-årige forskningschef Anders Gersel Pedersen?\nUdfordringerne står i kø for Deborah Dunsire og Lundbeck-bestyrelsen med formanden Lars Rasmussen i spidsen? Ingen tvivl om, at hovedaktionæren Lundbeckfonden, der sidder på 70 procent, er langsigtet investor, men det store spørgsmål er, om det kortsigtede børsmarked har samme tålmodighed som den langsigtede hovedaktionær. Det skal stå sin prøve.\nUmiddelbart betragtet ser det fornuftigt ud i Lundbeck. Omsætning, indtjening og nøgletal. Beskeden gæld samtidig med at målsætningerne til EBIT-margin (driftsindtjening), Roic (afkast) og cash-flow sådan set allerede er indfriet.\nDet betyder, at Deborah Dunsire og hendes hold skal have sat nye målsætninger, og her kommer man ikke uden om at kigge ned i Lundbecks pipeline. Er den stærk nok, er den løfterig nok, eller må Lundbeck nødvendigvis ud og købe sig til nye produkter? Enten ved konkrete opkøb eller partnerskaber?\nMan må tro, at netop Deborah Dunsire er valgt fordi hun skal bringe Lundbeck ind i en ny æra, som har et sigte på fem, ti, femten år frem i tiden.\nDet var først og fremmest makkerskabet Sprunk-Jansen og formanden Arne Villy Jensen fra Lundbeckfonden, som genrejste Lundbeck.\nEt kig tilbage i historiebøgerne viser, at Lundbeck-virksomheden har foretaget store ryk, for derefter at gå i stå og så igen foretage store ryk.\nLundbeck blev stiftet af Hans og Grethe Lundbeck tilbage i 1915. Læs om historien her . Så sent som i 1990 var omsætningen »blot« en halv mia. kr., men så kom der en vis Erik Sprunk-Jansen til og ikke mindst lykkepillen Cipramil. Men den i tasken støvede Sprunk-Jansen Lundbeck af og førte selskabet på børsen i 1999.\nDet var først og fremmest makkerparret Sprunk-Jansen og formanden Arne Villy Jensen fra Lundbeckfonden, som genrejste Lundbeck. Da Lundbeck så i 00’erne smækkede en ny sællert på markedet, Cipralex, troede de fleste af Lundbeck kunne gå på vandet.\nEfter temperamentsfulde Sprunk-Jansen kom der to mere forskeragtige typer ind som nye topchefer. Først Claus Bræstrup, siden Ulf Wiinberg, og langsomt sivede energien og fornyelsen ud af Lundbeck.\nDet næste store spring blev Kåre Scultz’ genrejsning af et noget slidt Lundbeck, da han kom til i foråret 2015. Men-men. Kåre-effekten var primært en finansiel og økonomisk oprydning. Nok er økonomien forbedret markant, men udgifterne til forskning og udvikling (R&D-omkostningerne) er samtidig også faldet over de seneste år. Kåre Schultz ville fokusere.\nLundbeck har ikke brug for en ny Kåre Schultz\nOg så er vi tilbage ved Deborah Dunsires udfordringer. Har hun den samme fokuseringsstrategi som Kåre Schultz eller vælger hun at sætte flere kræfter af til at finde nye sællerten i sin egen pipeline.\nLundbeck er en pæn stor virksomhed efter danske forhold, men internationalt en lille spiller. Skal så lille en spiller ud og købe patenter eller virksomheder op, kommer man hurtigt til kort. Tænk blot på Novo Nordisks mislykkede forsøg på at købe biotekvirksomheden Ablynx, da prisen her røg op i 30 mia. kr. Lundbeck har ikke mulighed for blot at komme i nærheden af så store opkøb.\nDeborah Dunsire kalders biotekveteran i Boston. Hendes kendskab til USA, hvor Lundbeck har pænt over halvdelen af sin omsætning, og hendes netværk i industrien skulle efter sigende være unik. Et godt udgangspunkt.\nHendes opgave bliver at udstikke en ny rejse for Lundbeck, og – ikke mindst – få det ofte genstridige, kortsigtede børsmarked med på denne rejse.\nDenne rejse gøres ikke ved at kopiere Kåre Schultz. Lundbeck har ikke brug for en ny Kåre Schultz.\nDerfor er det så afgørende, at Deborah Dunsire benhårdt holder fast i at forblive – Deborah Dunsire, og det hun står for.\nkåre schultz, Lundbeck, lønpakker, topchef\n4 responses to “Ny Lundbeck-topchef får hænderne fulde”\n2. juli 2018 kl. 15:03\nNu skal jeg ikke være diskriminerende eller ser ned på kvinder.\nVi ser i dag kursen falder på nyheden, det er ikke guf for investorerne, det her.\nJeg har aktier i Lundbeck . de bliver solgt i dag, fordi der er ingen kvinder der kan løfte en aktiekurs. Herhjemme har vi en i sydbank, der ikke kan skabe værdi for aktionærene. Genmab havde Lone. ren fallit. Ret mig hvis du kender en kvinde, der der har løftet en aktiekurs og skabt et succesfirma.\n2. juli 2018 kl. 16:27\nDet er helt åbenlyst, at Lundbeck har en tynd pipeline. Nok var en fokusering tiltrængt, men det er spørgsmålet, om man ikke gik for hårdt til værks. Hvad var rationalet ved at købe Ovation, som var stærke i epilepsi og Huntingdon, for herefter at ændre strategi og droppe disse områder ? På mellemlangt sigt må man opkøbe rettigheder, og det har man tidligere vist at man er god til. Man har i egen pipeline spændende men risikable projekter, men inden de evt. når markedet, er omsætningen på mange af de nuværende produkter faldet bort. Godt nok har man pt. en fornuftig margin, men ved en faldende omsætning vil man stadig have store faste omkostninger, og sparekniven kan vel ikke svinges endnu en gang. De lavthængende frugter er blevet plukket, mange gange endda.\n5. juli 2018 kl. 12:22\nSelv bliver jeg altid vagtsom, hvis en kvinde er blevet ansat som direktør. Har hun fået jobbet tilbudt, fordi selv nogenlunde kvalificerede mænd har sagt nej tak? Og hvorfor har de det? Ved de noget mere negativt om virksomheden, end offentligheden har kendskab til.\nSå der kan være en pointe i det med at kvinderne ikke varsler godt. Ikke fordi de er ringere kvalificeret end de mere attraktive mænd, der har sagt nej. Snarere tværtimod. Men fordi man ved, at de bliver spurgt sidst.\n5. juli 2018 kl. 12:42\n@Kim og @Anne\nKvinder og topledelse er et godt emne, og dælme’ også et væsentligt emne. Selvfølgelig er der dårlige kvindelige topchefer præcis ligesom der er dårlige mandlige topchefer – jeg kunne godt nævne en hel del.\nMen jeg må indrømme, at jeg ingenlunde får de tanker som du Anne Petersen, når en stor virksomhed ansætter en kvindelig topchef. Ja, der mangler meget i toppen mht. ligestilling, men jeg tror altså ikke, at Lundbeck-formanden Lars Rasmussen på forhånd har bestemt sig for en kvinde. Det kan godt være, at der har været mandlige kandidater, der har sagt nej, men det kan vel også tænkes at kvindelige kandidater har sagt nej. Der findes faktisk ikke så få kvinder i den sektor i USA og England.


Træk til bryst | Lat pull down | Svensk Kosttilskud\nTræk til bryst (lat pull down)\nTræk til bryst er en god øvelse for træning af rygmusklerne og meget populær, både blandt nybegyndere og erfarne. Det er let at både udføre og variere sværhedsgraden. Øvelsen er perfekt til at træne din styrke i de muskler, der kræves for at udføre chins.\nTag fat i en stang med et fremspringende greb (håndfladerne væk fra dig), hold lidt bredere end skulderbredden.\nSæt dig ned med lårene under benstøtten.\nSkub brystet fremad og kig let opad.\nTræk vejret ind, sænk skuldrene og træk stangen ned mod dig, til den er under hagen eller rør ved den øvre del af brystkassen.\nKlem rygmusklerne ved at trykke skulderbladene sammen.\nÅnd ud og frigør stangen tilbage til startpositionen på en kontrolleret måde, indtil armene er lige.\nSkuldrene kan følge opad i startpositionen, men i resten af øvelsen skal de stabiliseres, kontrolleres og sænkes ned.\nHusk at arbejde med skulderbladene.\nForestil dig, at albuetråden går ud i en halvcirkel.\nSlap af i skulderbladene i toppen, men hold dem ellers låste.\nKontrolleret bevægelse, sving ikke i overkroppen.\nSlip ikke bjælken for hurtigt.\nLiggende brystpres (incline dumbbell press)\nLiggende brystpres er en god øvelse for de øvre brystmuskler.\nForbedrer mobiliteten og præstationen\nForbedre din mobilitet og få bedre resultater i din træning!\nHjemmetræning af ryg - Med gummibånd\nFå en god rygtræning, selv hjemme ved hjælp af elastikker.\nDumbbell Bent-over Row er en enarmsøvelse til træning af ryggen.\nT-bar roning (T-bar row)\nEn øvelse, der hovedsageligt fokuserer på latissimus dorsi.\nBænkpres (Bench press)\nBænkpres er en grundlæggende øvelse, der træner brystmusklerne.\nTips til træningsplan, kost og kropsholdning for at komme i gang med løb.


FN i klemme | Information\nTidligere på måneden under kampe i den Østcongolesiske by Bukavu kom en sydafrikansk FN-officer forbi en oprørskriger, som fyrede løs med et maskingevær uden noget synligt mål. Officeren fortæller til The Economist:\n»Jeg spurgte krigeren, hvad helvede han skød efter, og beordrede ham til at stoppe. Det nægtede han. Så sagde jeg til ham: Hvis du ikke holder op, så slår jeg dig ihjel. Ja, så stoppede han.«\nOfficerens beretning er interessant, for hans indgriben er undtagelsen, som bekræfter reglen: FN-soldaterne i Congo kan ikke og har\nikke gjort ret meget for at skabe fred. Da militssoldater besatte Bukavu i nogle få dage i juni formåede soldaterne fra FN-styrken MONUC kun med nød og næppe at forsvare deres egen base, og der blev ikke gjort forsøg på at standse besættelsen. Oprørskrigerne under ledelse af general Nkunda slog i Bukavu ifølge FN mindst 66 mennesker ihjel og voldtog 31 kvinder.\nProfessor Filip Reyntjens fra Universitet i Antwerpen, Belgien, siger:\n»MONUC kan ikke stille særligt meget op i Congo. Det skal dog siges til styrkens forsvar, at den på det seneste er begyndt at bide lidt mere fra sig. Og faktisk tror jeg, at den er med til at stabilisere situationen i de byer, hvor der er soldater til stede.«\nIfølge MONUCs egen hjemmeside har soldaterne i de østlige provinser Ituri, Nord- og Sydkivu mandat til at bruge alle »nødvendige midler« for at beskytte sig selv og civilbefolkningen. Men FN-soldaterne vil normalt ikke nyde noget af at blande sig i kampene mellem forskellige militsgrupper. FN-talsmand Fred Eckhard siger:\n»FNs mandat bygger på en fredsaftale (indgået i 2002, red.). Her (i Bukavu, red.) er fredsaftalen blevet brudt voldeligt. Det er parternes opgave selv at ordne situationen.«\nAfdelingsleder fra Dansk Institut for Internationale Studier Peter Viggo Jakobsen forstår godt, at FN skyder ansvaret for situationen i Congo fra sig. Han siger:\n»FN-soldaterne kan lægge en dæmper på konflikterne i de områder, hvor de opererer. Men ellers kan de blå baretter ikke stille meget op, så længe Congos nabolande mest interesserer sig for at hente diamanter og tømmer ud af landet og ikke støtter en fredsproces.«\nI forrige uge foreslog Belgiens udenrigsminister Louis Michel, at der blev sendt en EU-styrke til Bukavu i lighed med den, der i fjor med ret stor succes fik lagt låg på blodsudgydelserne i den nordøstlige by Bunia. Filip Reyntjens siger:\n»Jeg har talt med Michel, og han ved vidst godt, at der ikke er politisk opbakning til at sende EU-soldater til Bukavu. Men hvis Congos regering og MONUC får sendt flere soldater til byen, så kan det også godt være tilstrækkeligt.«\nHverken Reyntjens eller Jakobsen regner med, at\nder vil blive sendt flere soldater under FN-flag eller nationale flag til Congo. Jakobsen siger: »Hvis FN skulle skabe fred i kæmperiget Congo, skulle der være mindst en halv million soldater der. Det er fuldstændig urealistisk, så der er ingen andre veje frem end politiske løsninger.«


3. marts 2017 - Bjarne Stark, facilitator Del siden\nDen moderne leder skal kunne facilitere møder og processer. Det er ikke længere nok kun at lede dem. Bliv klogere på rollen som facilitator i artiklen nedenfor.\nMange ledere oplever, at møder, workshops, implementerings- og udviklingsopgaver fylder en stadig større del af deres arbejdstid. Ledelsesopgaven er under forandring, og her kan faciliteringskompetencer være en stor hjælp. Større og mere komplekse opgaver skal varetages af og løses på tværs i organisationer. Enkle løsninger findes sjældent. Styrkede evner til at kunne facilitere tilbyder dig som leder en vej til fastholdelse af effektivitet og fremdrift i det komplekse.\nI en større dansk teknologivirksomhed stødte jeg for nylig på begrebet ”væg til væg-kalender”. Begrebet var en reference til en kalenderdag optaget af møder fra morgen til aften. Nogle ledere kunne have en sådan kalender flere uger ud i fremtiden. Hvad der yderligere forstærkede problemstillingen var en oplevelse af, at klassisk mødestyring sjældent resulterede i de nødvendige beslutninger. Udtalelser såsom: ”Nej, det kan vi ikke, fordi…”, ”Det er jeg stærkt uenig i…”, ”Vi skal også huske, at…”, ”Hvis vi gør det, så tager vi ikke højde for…” blev ved med at forhale fremdrift og beslutninger. Det er kontraproduktivt, og der kan gøres noget ved det.\nRessourceforbrug til møder stiger\nEn undersøgelse foretaget af Ledernes Hovedorganisation i 2015, som er baseret på svar fra 2.189 ledere, viser, at de gennemsnitligt bruger 10 timer om ugen i et mødelokale. Ud over de 10 timers møde, bruger lederne over syv timer på forberedelse og efterbehandling af møder i løbet af en normal arbejdsuge. Det svarer cirka til en halv arbejdsuge. Kigger man isoleret på mere videnstunge organisationer, kan man fristes til at antage, at disse tal er endnu højere. Tallene indikerer en stigende nødvendighed af, at ledere skal kunne afvikle møder og workshops mere effektivt.\n”Forestil dig at kunne skære 20 % af længden på alle møder. Det kan faciliteringsværktøjer hjælpe dig med.”\nFra hvad til hvordan\nHvordan kan facilitering bidrage til dit lederskab, så du kan skabe mere effektive møder og ideelt også færre møder? Facilitering kan kort beskrives som evnen til at skabe situationer, hvor vi taler om det samme på samme tid og på samme måde frem mod en ønsket udvikling eller fremtid. En sådan tydelighed skaber større klarhed og langt mere effektive møder. Mange møder lider under en debatterende arbejdsform, hvor den rigtige vej frem diskuteres. Med en faciliterende tilgang tilbyder du som leder en mere udforskende arbejdsform, hvor temaer guides gennem nogle adskilte faser understøttet af diverse faciliteringsredskaber og -tilgange. En sådan fasebevidsthed kræver et metablik på samarbejdsformen. Du er nødt til at se møder som en proces, hvor lederens primære opgave er at have fokus på, hvordan der samarbejdes, og sekundært at kvalificere de forslåede løsninger.\nEn ny form på møderne\nI praksis betyder denne faciliterende tilgang til ledelsesopgaven, at man oftest starter møder og workshops med en nøgtern beskrivelse af situationen: Hvad ved vi? Efterfulgt af en inddragelse og undersøgelse af forskellige ofte modsatrettede faglige såvel som organisatoriske perspektiver. Med afsæt i denne kompleksitet kan forskellige mulighedsscenarier udforskes, og først herefter påbegyndes en dialog om, hvad der er de første kloge skridt på vejen mod en løsning. Mange møder er udfordret af, at mødedeltagerne er i gang med alt dette på én og samme tid. Det hæmmer fremdrift og er ofte en frustrerende og energikrævende samarbejdsmåde.\n”Faciliterende ledere skaber både bedre løsninger og styrker tilliden til deres medarbejdere.”\nFra kompliceret til komplekst\nRessourceforbruget til møderne er en ting. Evnen til at træffe relevante beslutninger er en anden. Mange ledere befinder sig i situationer, der i praksis kun svært lader sig overskue. Fra et mere teoretisk perspektiv kan man tale om at planlægnings- og ledelsesopgaven er blevet kompleks. Tidligere var den måske nok kompliceret, men den kunne fuldbyrdes. Kompleksitet kan defineres som, at flere faktorer påvirker situationen og hinanden på ukendte måder, og evnen til at forudsige konsekvenser af foreslåede handlinger reduceres. Når udfordringerne ændrer karakter – fra det standardiserede og håndtérbare til et løbende udviklings- og forandringsfokus – bliver det en udfordring, at mange af de værktøjer og forestillinger om ledelse og gode arbejdsgange, der præger os, har rødder i det arbejdsliv, der var engang. Dette paradigmeskifte kræver et mere radikalt skifte fra en problemløsende til en faciliterende måde at arbejde med ledelsesopgaven på. Ledelse og arbejdsgange skal i stedet fokusere på at facilitere løsningerne frem i samspil med de involverede og have tillid til, at målene nås, når bare vi arbejder med dem løbende. En sådan tilgang understøttes bedst af stærke facilteringskompetencer. Kompetencer der vil skabe fremdrift i fastkørte processer og samtidig give en større grad af tryghed i omgivelserne end den, som de ofte utilstrækkelige klassiske ledelses- og planlægningsdyder tilbyder.\n6 skridt mod en faciliterende ledelsesstil:\nInddrag de involverede, og anerkend deres viden og bidrag\nSkab en samarbejdsform, hvor deltagerne følges ad gennem varierende udforskende faser\nHvor skal jeg starte, når noget bliver komplekst? – Du skal bare starte!\nTag beslutninger om de næste skridt i fællesskab – også uden at kende slutningen\nLav løbende opfølgning på målopfyldelse\nStol på processen, og tænk dig selv som leder af samarbejdet, snarere end som chef der formidler vejen frem\nFordele ved god facilitering\nTeoretisk og metodeunderstøttede faciliteringskompetencer kan styrke udbyttet og bidrage til udvikling af møder og samarbejdssituationer, så de forløber mere effektivt. Forestil dig at kunne skære 20 % af længden på alle møder. Facilteringsredskaber kan ligeledes højne energiniveauet, og relevante beslutninger kan træffes på mere engagerende og involverende måder. Faciliterende ledere skaber derfor ikke blot bedre løsninger, den involverende tilgang styrker også tilliden mellem dig og dine medarbejdere.\nBjarne Stark arbejder som konsulent med særligt fokus på proceskonsultation og projektledelse. Bjarne har stor ledelseserfaring efter en årrække som studieleder på KaosPiloterne. Derudover har han haft egen konsulentvirksomhed, arbejdet som intern udviklingskonsulent ved Århus Amt, været projektleder samt arbejdet som planner i reklamebranchen. Bjarne er optaget af at facilitere motiverende og meningsfulde læreprocesser for derigennem at skabe udvikling og læring på både individuelt og organisatorisk niveau.\nHar din virksomhed en seriøs plan for projektledelse? Er projektledelse noget, som ledelsen har fokus på? Læs med, og bliv klogere på, hvordan en investering i projektledelse er en fremtidssikring…


Odense International Filmfestival: OFF18\nMagasinet besøgte festivalen i Odense.\nAf Lærke Helene Askholm. 26.09.2018.\nOdense International Filmfestival 2018 fandt sted rundt omkring i Odense centrum fra d. 27. august til 2. september. Det var et brag af en festival, der igen i år bugnede af arrangementer med både talks, workshops, debatter, koncerter og ikke mindst et utal af filmvisninger.\nDen kunstneriske profil på OFF18 var i år varetaget af Super16-kollektivet, der stillede skarpt på at skabe et nyt manifest for unge filmskabere. Manifestet fremhæver det kunstneriske frirum, hvor den frie, kreative og personlige tanke er drivkraften. Super16-kollektivet bidrog blandt andet med 12 arrangementer, hvor temaerne var mange og havde både dybde og stor variation. De omhandlede blandt andet flokken og individet, LGBTQ+, faste samarbejder, impro og fremtidens filmsprog.\nMagasinet Kunst har i forbindelse med OFF talt med en række glade gæster, ansatte og ikke mindst kunstnere på OFF18. Nedenfor er der et lille udpluk af samtaler, som viser OFF fra flere vinkler. Vi var med til KickOFF og den store prisoverrækkelsesfest, hvor Thomas Levin var vært ligesom vi fik set en masse både smukke og intense kortfilm. Blandt andet 5 af de 25 i rækken af danske kortfilm, der var nomineret i samme kategori: Nødsporet, En værdi mand, Delfinen, Det vi mister og Rain on canvcas.\nUdendørs, OFF-taske. Foto: Line Svindt\nLisa Svelmøe og kortfilmen Nødsporet\nLisa Svelmøe er uddannet i digital film på SAE Intitute i London og senere på instruktørlinjen på 18Frames på Fyn. Hun har lavet mere end ti kortfilm, og på dette års OFF var Lisa repræsenteret med kortfilmen Nødsporet, som foregår i en bil, hvor et kærestepar har tre andre passagerer med. Lisa ser nærmere på konceptet samkørsel, og i filmen udvikles køreturen hurtigt til en meget intens dynamik imellem alle i bilen. Om optagelserne fortæller Lisa, at de som hold havde fem skuespillere i en bil på motorvejen om natten, og at den ramme gjorde det til en sjov og meget udfordrende opgave at løse for få midler. Årstiden var også en udfordring, der krævede planlægning, fortæller hun: ”Vi have kun 5,5 timer med mørke hver nat, så det gjaldt virkelig om at være effektive når først solen var væk. Skuespillerne var alle dygtige og de var en fornøjelse for mig som instruktør at arbejde med.”, fortæller Lisa om processen omkring Nødsporet.\n”Jeg synes OFF er en fantastisk kortfilmsfestival og jeg er meget stolt over at være blevet udtaget til den danske konkurrence, da det altid er et meget højt niveau af kortfilm de præsenterer. Derudover er det en uge fyldt med inspiration som jeg ser frem til hvert år,” afslutter Lisa.\nFra kortfilmen Nødsporet. Foto: Lisa Svelmøe. Foto: Kristian Arbs.\nEn snak med moderator Cecilie Jensen\n”OFF var en dejlig oplevelse for mig, et pust af frisk luft med en masse dejlige og venlige mennesker samlet omkring film.”, fortæller Cecilie Jensen, der er efter at have læst jura i London har taget en Master i filmproduktion på American Film Institute i Los Angeles. Hun har både arbejdet for Fox, Universal og Summit, og er efter sin tid i USA nu bosat i Danmark med sin datter. ”OFF er en af de første ting indenfor film, jeg har lavet, siden jeg kom tilbage, og det er en supergod oplevelse at kunne møde et så varieret netværk inden for filmverdenen. Jeg nyder at være moderator her på festivalen og at interviewe de forskellige filmskabere foran publikum. Jeg kan få brugt min viden og erfaring i den proces og jeg anbefaler derfor virkelig at både besøge og arbejde på OFF, hvis man har en passion for film.”\nSøren Fleng og Sara Kopel. Foto: Line Svindt.\nAnimationsfilm på festivalen\nProducent, formand for animationsforeningen og chefredaktør for det nye animationsmagasin WAM Søren Fleng var på festivalen meget begejstret for det fortsat voksende fokus på animationskunst i filmverdenen: ”Vi har fået fokus på dansk animation med en kontekst, der er filmfortælling. Det er vi rigtig glade for, for vi har altid været underdogs og haft en underlig placering som værende noget, der kun er for børn. Men Odense har med OFF fået fokus på, hvad animation også kan. Her ses vi på lige fod med de andre måder at fortælle korte formater på, og det er dét, der er det allervigtigste for os!”, fortæller Søren.\nSkuespiller Iben Hjejle ses her med magasinet WAM, We Animate Magazine. Foto: Søren Fleng.\n”Når vi som animationsfolk er tilstede på OFF, så møder vi en masse mennesker, og det betyder noget for os, at vi rent faktisk er en del af filmbranchen,” understreger Søren. I år vandt Martina Scarpelli og Gabriel Harel priser inden for animerede kortfilm.\nFestivalleder Birgitte Weinberger ses her foran festivalens filmskabere til den store OFF18 prisoverrækkelsesfest lørdag d. 1. september. Foto: Line Svindt.\nBilledet øverst: Filmvisning på OFF18. Foto: Line Svindt.