Krydsfelt - 1915-1945: Avantgarde og ideologisk realisme\nAkustisk digtning, lyddigtning\nAkustisk digtning eller lyddigtning er en digtning, der sætter sprogets lydlige side højere end indholdet.\nDen første akustiske digtning opstår med de franske symbolister og den bliver videreført af avantgardebevægelser som ekspressionisme, futurisme og især dadaisme.\nAntifascisme er modstand mod fascisme og nazisme. Antifascisme opstod blandt tilhængere af både venstre- og højrefløjen da det fascistiske regime blev opbygget i Italien efter 1922.\nAntifascisme blev senere brugt om den politiske kamp mod fascismen i andre lande, særlig mod nazismen i Tyskland og mod general Francos diktatur i Spanien.\nEfter det tyske og italienske sammenbrud i 1945 havde antifascismen stort set udspillet sin rolle, men fik dog stor propagandistisk betydning i Sovjetunionen og de kommunistiske lande i Østeuropa.\nAutomatskrift eller automatisme er en metode til at skrive uden styring fra fornuften. Man forsøgte at lade ubevidstheden tale direkte gennem digteren.\nDadaisterne og surrealisterne eksperimenterede med automatskrift.\nAvantgarde betyder “fortrop” og er egentlig en militær betegnelse for den troppeafdeling, som ved fremrykning sendes foran hovedstyrken, bl.a. for at beskytte den og bane vej for dens fremmarch.\nBetegnelsen avantgarde anvendes også om enhver bevægelse i kunsten, som bryder radikalt med traditionerne og det hævdvundne.\nI første halvdel af 1900-tallet gjorde avantgardebevægelser som kubismen, futurismen, dadaismen, og surrealismen indtryk i Europa med voldsomme og opsigtsvækkende angreb på, hvad de anså for at være en småborgerlig og indelukket kunst.\nKritisk af de etablerede kunstinstitutioner\nAvantgardebevægelserne kritiserede kunstens og politikkens etablerede institutioner. Med æstetiske principper som chok, uforståelighed og nye montage- og collageteknikker ønskede avantgardekunstnerne at bringe kunsten ud af dens selvtilstrækkelighed. Kunst skulle være for folket, og man ønskede at vække publikum til selv at tage del i livet såvel som kunsten.\nParadoksalt nok var avantgardekunsten uforståelig for publikum. Til gengæld blev den godt modtaget af de etablerede forlag og museer, som avantgarden netop ønskede at komme fri af.\nAvantgarden var polemisk og karikerede sine modstandere skarpt, hvilket frembragte voldsomme sammenstød blandt kritikerne. Fx blev det i Danmark i 1920erne i alvor diskuteret, om futurisme og ekspressionisme var en sindssygdom.\nDet lykkedes ikke for avantgarden at bringe kunsten ud af kunstinstitutioner og ud til folket, men den opdagede nye muligheder i sproget og andre måder at bruge materialer på.\nEt vigtigt medie for avantgarden var manifestet og pamfletten, og avantgardens objekter kan i dag ses på museerne som readymades og objets trouvés.\nDadaisme eller dada er en international, litterær og kunstnerisk avantgardistisk bevægelse, der opstod i 1915 under 1. Verdenskrig og varede indtil ca. 1923.\nNavnet stammer fra et tilfældigt ordbogsopslag, ifølge hvilket dada på fransk betyder “kæphest” og på rumænsk “ja, ja”. Det var karakteristisk for dadaisterne, at de anvendte tilfældighedsprincipper i skabelsesprocessen.\nProtest mod krig\nDadaismen var en protest mod krigens meningsløshed og de borgerlige kulturværdier.\nDadaisterne gav sig til kende med en blanding af udstillinger, manifester, automatskrift, simultanoplæsning af lyddigte og absurde optrin, gerne af provokerende art.\nHun har en varm røv\nDadaismen var i sit væsen antiautoritær og anarkistisk med en total foragt for alle vedtagne normer, moralske som æstetiske.\nEt godt eksempel herpå er Marcel Duchamps parafrase over finkulturens hovedværk par excellence, Leonardo da Vincis Mona Lisa. Hun blev udstyret med overskæg og en respektløs kommentar til hendes gådefulde smil: “L.H.O.O.Q.” (udtalt på fransk: Hun har en varm røv).\nBreton og Duchamp\nForfatteren André Breton og kunstnere som Man Ray, Marcel Duchamp og Max Ernst repræsenterede bevægelsen.\nDadaismen blev afsæt for surrealismen i 1924 og fik ny aktualitet i 1960erne, hvor den var inspirationskilde for både popkunsten, konceptkunsten og Fluxusbevægelsen.\nDanske modernister som Sigurd Swane, Harald Giersing, Oluf Hartmann, Karl Isakson, Edvard Weie, Olaf Rude, Jais Nielsen og William Scharff eksperimenterede i begyndelsen af 1900-tallet med at forny billedkunsten.\nDe danske modernister var inspireret af de franske: Af impressionisterne lærte de at sætte farverne ublandet på lærredet; af fauvisterne at male med vilde penselstrøg; og af kubisterne lærte de at reducere naturens mangeartede former og detaljer til enkle, geometriske kompositioner.\nDe danske modernister benyttede sig ofte af naturen som udgangspunkt for deres kunst. Dog ikke en dybfølt og besjælet natur, men en natur, der bøjer sig for det rent maleriske: Træer, buske, blomster, frugter, marker, himmel og hav fremstår som grove penselstrøg, spartlede flader og øjeblikkes sansninger af farver, former og lys.\nEkspressionisme er en kunstretning, der opstod i Frankrig og Tyskland i første fjerdedel af 1900-tallet, og siden spredtes til resten af Europa.\nEkspressionismens kunstnere lagde afgørende vægt på at udtrykke det indre. Man ville erstatte realismen og naturalismens forsøg på en objektiv skildring af virkeligheden med det diametralt modsatte: En subjektiv kunst, der var et udtryk for kunstnerens egen indre virkelighed. Ekspressionistiske billeder er afbildninger af følelser, oplevelser og sindstilstande.\nStærke farver og heftig penselføring\nTrods det subjektive og forskelligartede udgangspunkt, sporer man alligevel visse grundtræk i ekspressionistisk billedkunst: Farverne er ofte stærke og kontrastfyldte. Penselføringen er præget af heftighed, og figurerne ofte forenklede, deformerede eller karikerede.\nEkspressionisterne fremstillede ofte det moderne menneske som ensomme og isolerede individer, præget af angst og fremmedgjorthed.\nEdvard Munchs Skriget fra 1893 blev af ekspressionisterne opfattet om en forløber eller et slags manifest for ekspressionismen. Desuden var naturfolkenes såkaldt primitive kunst med masker og enkle former en vigtig inspirationskilde.\nI Frankrig opstod den ekspressionistiske bevægelse fauvismen i 1905. Henri Matisse var den ledende skikkelse for Les fauves (Vilddyrene).\nI Danmark opstod der ikke en egentlig ekspressionistisk bevægelse, men flere af de danske kunstnere, som eksempelvis Søren Hjort Nielsen, Niels Lergaard, Jens Søndergaard, Cobra-kunstnerne og senere Svend Wiig Hansen og Arne Haugen Sørensen er ekspressionistiske i deres malemåde og motivvalg.\nFascisme er en politisk bevægelse og ideologi, stiftet af Benito Mussolini i Italien den 23. marts 1919.\nMussolini organiserede først og fremmest fascistiske kampgrupper. Kampgrupperne fremtrådte nationalistisk og antisocialistisk, og de anvendte en aktivistisk og voldelig kampform for at skaffe sig politisk indflydelse.\nI begyndelsen af 1920erne var Italien i en dyb social og politisk krise, og fascisterne udnyttede dette til at opbygge et diktatur ledet af Mussolini, il Duce, Fyrsten.\nDet fascistiske diktatur var baseret på ensretning. Politisk og ideologisk var det fascisternes mål at opbygge en stærk stat, hvori individets og klassernes interesser var underordnet staten som udtryk for nationen. Det fascistiske parti, Partito Nazionale Fascista, PNF, var det eneste tilladte.\nNationen blev betragtet som en organisme, der konkurrerede med andre folk. Krig var det klareste udtryk herfor, og krig blev derfor betragtet som naturlig og nationens højeste manifestation.\nFuturisme er en avantgardistisk kunstretning, der blev formuleret i et manifest i 1909 af den italienske digter Filippo Marinetti. Bevægelsen var oprindelig litterær, men fik tilslutning fra malere og billedhuggere. I 1910 kom et manifest for det futuristiske maleri.\nFuturismen hyldede det moderne livs fart og bevægelse. I stedet for det klassiske harmoniske skønhedsbegreb satte futurismen fartens og dynamikkens skønhed. I Marinettis manifest står der: "et brølende automobil, der kører som maskingeværets kugleregn, er skønnere end Nike fra Samothrake".\nBlandt foretrukne motiver var storbyen, de tekniske nyvindinger og industrisamfundets menneskemasser. Futuristerne forsøgte at gengive objekters dynamiske iboende kraftlinjer og dermed fastholde bevægelsen. De fandt inspiration fra såvel analytisk kubisme som pointillismens opløsning af den faste kontur.\nFuturismens forherligede ligeledes krigen, “verdens eneste hygiejne”, militarisme, patriotisme og anarkisme. Flere af futurismens kunstnere deltog aktivt i 1. Verdenskrig, og mange havde tilknytning til Mussolini og fascismen.\nI Danmark var forfatteren Emil Bønnelycke futuristisk inspireret med sin hyldest til farten og maskinerne i Asfaltens Sange fra 1918.\nEn ideologi er en verdensanskuelse eller en virkelighedskonstruktion. Det er et sæt af idéer om, hvordan verden hænger sammen.\n1900-tallet er ofte blevet kaldt ideologiernes århundrede. Socialisme, kommunisme, stalinisme, fascisme, nazisme, nationalisme, amerikanisme, liberalisme, imperialisme og kulturradikalisme er nogle af store ideologier, som var fremherskende i 1900-tallet.\nUanset deres placering til venstre eller til højre for midten foregiver ideologierne hver især at levere fuldgyldig indsigt i fortid og nutid samt fuldgyldige normer for en bedre indretning af fremtiden.\nIdeologierne sætter hverdagen og historien på plads i overskuelige mønstre af sandt og falsk, af godt og ondt, af skønt og hæsligt, af nyttigt og unyttigt, af trygt og truende, af biologisk rent og urent, af ven og fjende.\nVirkeliggørelsen af ideologiernes mål er ofte forbundet med hårdhændede eller ligefrem destruktive metoder. Som et eksempel kan nævnes nazisterne, der udrensede eller dræbte mennesker i en større sags tjeneste.\n1900-tallets mange ideologier opstod som en konsekvens af bruddet med traditionen, hvor en religiøs verdensforklaring og hierarkisk samfundsopbygning blev erstattet af en sekulær og demokratisk livsførelse.\nMidt i den hastige og fragmenterede moderne verden appellerede ideologierne til samling og fællesskab. Ideologierne kunne dulme eller forklare den sociale uro og usikkerhed, som det moderne liv medførte.\nhar ofte et geografisk kerneområde, hvorfra den forgrener sig ud i verden.\ngennemløber forskellige faser i sin historie. Nogle træk er fremherskende, når det drejer sig om at hverve nye tilhængere; andre træk er det, når bevægelsen har konsolideret sig som en samfundsmagt eller et regime.\npostulerer at dens verdensbillede er sandt og almengyldigt.\nforsøger – og er ofte i stand til – at overbevise om, at dens verdensbillede er sandt og universelt.\ner ikke altid homogen, men kan indoptage andre ideologiske komponenter, der menes at kunne styrke kerneideologien.\nKollektivroman er en roman med en gruppe personer som centrum for beskrivelsen i stedet for en enkelt hovedperson.\nHans Kirks Fiskerne (1928) er en kollektivroman.\nKommunisme er en samfundsopfattelse og politisk ideologi, som bygger på fælles ejendom.\nDet blev især Karl Marx, som kom til at præge kommunismen. Sammen med Friedrich Engels skrev han i 1848 Det Kommunistiske Manifest.\nFor Marx var kommunismen en vision om et samfund, hvor mennesket kan bevæge sig fra nødvendighed til frihed. Arbejderklassen skulle samle sig om at erobre den politiske magt i staten. Når det var gjort skulle man indføre socialisme, hvor enhver arbejdede og fik betaling efter evne og behov.\nMarx ville afskaffe alle sociale klasser og gøre staten overflødig. I det kommunistiske samfund, skulle der ikke være en sammenhæng mellem ejendom og indtjening eller mellem arbejde og indtjening; enhver skulle arbejde efter evne og modtage efter behov.\nKonstruktivisme er betegnelsen for den russiske, avantgardistiske kunst, der opstod omkring 1914 og fortsatte frem til 1930'erne.\nDe russiske konstruktivister ville skabe en kunst, der hverken havde forbindelse til det ydre, naturen, eller det indre, kunstnerens følelser og forestillingsverden.\nDen konstruktive kunst skulle udelukkende referere til sig selv. Man undersøgte kunstens formelle egenskaber og anvendte hovedsageligt geometriske former. Samtidigt blev den konstruktive kunst integreret i arkitektur og design.\nI Danmark blev konstruktivismen indført under navnet konkret kunst fra omkring 1947.\nKubisme er en avantgardistisk kunstretning, der opstod i Frankrig i perioden 1907-14.\nPablo Picasso og Georges Braque eksperimenterede med at lægge geometriske formers til grund for billedets opbygning. Et første resultat var Picassos store maleri Frøknerne fra Avignon, 1907 (Museum of Modern Art, New York).\nKubismen gennemgik i 1909-12 den såkaldte analytiske periode, med en karakteristisk stil: Billedfladen blev brudt op i mange geometriske enkeltformer, og koloritten var en asketisk palet af brune, grønne og grå nuancer.\nMotivet blev opløst i talrige småfragmenter, som viste dele af det samme set fra forskellige synsvinkler. Det medførte en nyskabelse i kunsten, nemlig at tidsdimensionen blev indført i maleriet.\nDet traditionelle, perspektiviske rum blev opløst i en fladebetonet billedstruktur. Hvis man aner en rumlighed i et kubistisk billede bygger det udelukkende på overlapninger og farvernes indbyrdes kontrastvirkninger – ikke på brugen af perspektiv\nOmkring 1912 gik kubismen ind i sin syntetiske fase. Den syntetiske kubisme er præget af mere monumentale og dekorative fladevirkninger, forbundet med en ny farveglæde.\nSom en epokegørende opfindelse udviklede Picasso og Braque collagen, der omfattede påklistrede fragmenter af bl.a. stof og aviser, ofte benyttet sammen med illusionistisk malede træstykker.\nVilhelm Lundstrøm repræsenterer kubismen i Danmark.\nKulturradikalisme er en idéstrømning, ideologi eller kulturpolitisk reformbevægelse, der var fremherskende i perioden mellem 1. og 2. Verdenskrig.\nDen danske kulturradikalismes idégrundlag var en krydsning af Georg Brandes' kritiske videnskabelighed og den marxistiske socialisme.\nKulturradikalismen angreb victoriansk skinmoral, borgerlige autoriteter og småborgerlige normer i skole, kirke, familie og dagligliv.\nMan ønskede et socialt program og nye rammer for menneskers liv i frihed og lighed, og argumenterede for frigørelse indenfor både kunst, børneopdragelse, kønsroller og seksualitet.\nKulturradikalismen fik klar indflydelse inden for børneopdragelse og pædagogik, men også inden for historieskrivning, kultur- og samfundsdebat, i organisationer og institutioner, på kultur-, skole- og seksualpolitik, på byplanlægning, boligbyggeri og boligindretning.\nKulturradikalisme er blevet brugt som samlebegreb — og skældsord — for store dele af venstrefløjen. I både borgerlig og socialdemokratisk presse blev kulturradikal ofte synonym “salonkommunisme”.\nKunstnere og forfattere som Svend Johansen, Vilhelm Lundstrøm samt altmuligmanden Poul Henningsen var kulturradikale.\nEt manifest er en tilkendegivelse eller en programerklæring, der beskriver en bestemt gruppes holdninger og mål; det kan være et politisk partis principprogram.\nNazisme eller nationalsocialisme er en politisk strømning og ideologi, der udgjorde det idémæssige grundlag for den tyske bevægelse Nationalsozialistische Deutsche Arbeiterpartei, NSDAP, og for det nazistiske Tredje Rige (1933-45).\nNazismens centrale idéer fremgik af Adolf Hitlers Mein Kampf fra 1925-27.\nNazisterne ønskede et “racerent” eller “arisk” fællesskab for det såkaldte ariske eller germanske “herrefolk”. Gennem erobring af landområder ville nazisterne skabe Lebensraum, livsrum, for “herrefolket”, der – ledet af en stærk fører – skulle dominere de ikke-germanske folk i et Stortyskland.\nDet racebaserede folkefællesskab søgte det nazistiske regime at realisere ved at udelukke alle, der ikke var af tysk blod, fra det nationale fællesskab. Dette blev ført ud i det ekstreme fra 1941 med folkemordet på seks millioner, europæiske jøder.\nNazisterne bortcensurerede og beslaglagde kunst, der ikke understøttede den nazistiske ideologi. Entartete Kunst, “dekadent kunst”, var nazisternes betegnelse for de kunstretninger, de fordømte, som fx kubisme, konstruktivisme, dadaisme og ekspressionisme.\nAdolf Wissel skildrer i maleriet Landbofamilie fra Kahlenberg en “raceren”, “arisk” familie i et, for nazisterne typisk, idealiseret og naturtro formsprog.\nObjet trouvé betyder “funden genstand”. Det er en genstand fra naturen eller hverdagslivet, der, af en kunstner, udstilles som kunstværk eller sættes ind i en kunstnerisk sammenhæng.\nKubister og dadaister nedbrød det traditionelle skel mellem kunst og virkelighed med deres objets trouvés og readymades.\nDadaisten Marcel Duchamp fandt eksempelvis en pissoirkumme, som han udstillede i 1917 med titlen Fontæne.\nEn readymade (færdiglavet) er en almindeligvis masseproduceret brugsgenstand, der indsættes i en kunstnerisk sammenhæng.\nSurrealisme (ca. 1920-30erne)\nSurrealisme betyder “over-virkelighed” og er en avantgardistisk bevægelse inden for litteratur og billedkunst. Surrealisme fik international udbredelse i 1920erne og 1930erne mellem de to verdenskrige.\nI 1924 udgav bevægelsens ledende teoretiker, digteren André Breton, Surrealismens manifest, hvori han definerer surrealismen som:\n"Ren psykisk automatisme, hvorved man sætter sig for mundtligt, skriftligt eller på enhver anden måde at udtrykke tankens virkelige funktion, tankens diktat, uden nogen kontrol fra fornuftens side og uden for enhver æstetisk eller moralsk interesse. Surrealismen bygger på troen på den større virkelighed bag visse former for associationer, som før surrealismen var forblevet upåagtede, på drømmenes almagt og på tankens uegennyttige leg".\nSurrealisterne ønskede at forene drøm og virkelighed i en ny overvirkelighed, inspireret af Freuds teorier om drømmens og det underbevidstes betydning.\nLigesom dadaisterne tog surrealisterne afstand fra borgerlige værdinormer og anvendte tilfældighedsmetoder som skabende princip, hvilket førte til begreber som objet trouvé og readymade.\nBarndommen var den foretrukne livsalder og poesien, det irrationelle, fantasien, begæret og galskaben var centrale begreber. Det smukke var for surrealisterne “det tilfældige møde mellem en symaskine og en paraply på et operationsbord”.\nMalere som René Magritte, Max Ernst og Salvador Dalí anvendte “det tilfældige møde” mellem væsensforskellige elementer i drømmeagtige malerier, der overgik virkeligheden selv.\nI Danmark var surrealismen repræsenteret af blandt andre malerne Vilhelm Bjerke Petersen, Richard Mortensen, Ejler Bille, Wilhelm Freddie og digteren Gustaf Munch-Petersen.\nTotalitær (eller diktatorisk) er betegnelsen for en ideologi eller stat, som behersker alle samfundslivets områder, og som ikke anerkender eller tåler politiske partier med afvigende opfattelser.\nVitalismen var fremherskende i perioden 1900 til ca. 1940. Man dyrkede kroppen og mottoet “en sund sjæl i et sundt legeme” var målestok for det gode liv. Friluftsliv, sport, vandreture, solbadning og nudisme blev de nye fritidsinteresser for både borgerskabet og arbejderklassen.\nVitalistisk kunst tog afsæt i den klassiske, græske kunst. Stærke, sunde og smukke kroppe i pagt med eller endda hævet over naturen var hovedmotiverne, som det ses i f.eks. J. F. Willumsens En bjergbestigerske fra 1912.\nVitalismen kan ses som en modreaktion på foregående periodes følelse af fremmedgørelse, stilstand og død, der fulgte i kølvandet på 1800-tallets store samfundsmæssige forandringer. I stedet dyrkede man fremdrift, bevægelse og liv.\nVitalismen udartede sig i nazismen til et vitalt og sundt legeme, der blev synonymt med et “racerent”, arisk menneske.\nForrige kapitel: 1890-1915: MODERNITET OG HJEMSTAVN NÃ¦ste kapitel: 1945-1955: HERETICADIGTNING OG EKSISTENTIALISME


Upplev Satin - matt grå\nSkab en moderne stil med kontrast. Den elegante grå farve vinder mere og mere plads i de danske hjerter. Den er et flot alternativ til den klassiske hvide, der ellers har været det foretrukne valg. Den hvide kan dog for nogle synes meget fersk – og her kan de grå nuancer give et varmt og elegant udtryk i dit køkken.\nDet grå køkken kan laves i mange forskellige materialer og nuancer. Satin mat grå kan sammensættes lige som du ønsker - det viste eksempel er inspiration. Din lokale Nettoline forhandler står klar til at hjælpe dig med dit helt personlige køkken.\nDen grå satin front kan sammensættes med et væld af farver og materialer- laminat, træ, sten. Den matte stoflige overflade tilfører den grå farve liv og varme. I din Nettoline butik står vi klar til at hjælpe dig med at skabe dit personlige køkken. Med hjælp fra en køkkenkonsulnet får du sparring og rådgivning der løser dine ønsker og behov. Det skal være nemt og enkelt at skabe sit drømmekøkken.\nKøkken-alrummet er i dag et knudepunkt for familiens hverdag. Skab ekstra opbevaringsplads og hyggelige siddepladser på en gang. På billedet ovenfor er den ene side i U-køkkenet lavet med praktiske siddepladser i bordhøjde. Den perfekte løsning til gæster eller børn, der skal være med til madlavningen eller til lektier.\nKombiner farver og materialer og skab dit eget personlige udtryk. Her er Satin mat grå kombineret med Paris hvid, så du får et lyst og elegant køkken. Kombiner farver og materialer efter dine ønsker, så du får netop dit personlige køkken.\nDet elegante nordiske look - med Satin mat grå, Stecca natur eg og en lys keramik bordplade. Den perfekte kombination i det moderne og nordiske hjem, der giver kontrast og personlighed.\n11 Satin mat grå


Kun dette kan forvandle vort tankeliv helt!\nPlages du af tanker, du ikke kan styre, af ting fra fortiden du ikke kan glemme? Her er den eneste effektive løsning!\nDet der sker i vort tankeliv kommer altid på en eller anden måde til syne, i det vi siger eller gør. Man kan sige, at vore tanker faktisk er vort liv. Men nogle gange kan disse tanker fyldes med ufrivillige idéer og uønskede billeder. Så hvad er nøglen til et gudfrygtigt og lykkeligt liv i tankelivet?\nFå ordet ind i tankelivet\nDet er meget vigtigt, at vi får vore tanker ind i ordet og i de åbenbaringer som ordet giver. Vi skal rense vort tankeliv, og det kan kun ske ved Guds ord. «For Guds ord er levende og virksomt og skarpere end noget tveægget sværd; det trænger igennem, så det skiller sjæl fra ånd og marv fra ben og er dommer over hjertets tanker og meninger.» Hebræerne 4,12. Ordet dømmer og kløver.\nI Malakias’ Bog 3,2 står der skrevet: «Han er som ilden i smelteovnen, som den lud, man bruger til blegning.» Vi mærker at ilden og luden skal til i vort tankeliv, sådan at tankerne bliver velbehagelige for Gud. Fordi synden normalt kommer af det, der sker i vore tanker. Så vi har brug for ordet. Og vi skal holde fast på det.\nMange mennesker kæmper meget med sit tankeliv, selv efter de kommer til tro. Det er fordi, de har haft mange dårlige, grimme, utugtige tanker på det sidste. Og dette kommer tilbage til dem og forårsager store lidelser. Men for at komme af med dem, skal vi holde fast ved ordet! Paulus siger i Første Brev til Thessalonikerne 2,13: «Derfor takker vi også Gud uophørligt. For da I modtog Guds ord, som I hørte af os, tog I ikke imod det som menneskeord, men som det, det i sandhed er, Guds ord, og det virker i jer, som tror.» Altså ordet fra Gud har usynlige, enorme kræfter i sig, og når vi tager imod det som fra Gud og ikke som et menneskeord, begynder ordet at virke kraftigt i mig. Så renses det gamle tankeliv ud, sådan at vi får nye tanker – et nyt tankeliv i pagt med Guds ord.\nLæs mere: 20 vers til at bruge som et sværd mod urene tanker\nNye tanker ved kraften i ordet!\nHvis du føler, at det er vanskeligt i dit tankeliv, kan du få et levende håb! Du skal tro på Gud, Guds ord og Guds ild! Den ild som er i ordet vil brænde alle de grimme billeder på din hjertevæg op. Og så vil du få nye, smukke billeder til at erstatte dem. Gode billeder. Gud vil minde dig om mennesker, du kan bede for. Mennesker som giver dig glæde, når du tænker på dem i dit hjerte. Og så videre. Du kommer til at opleve, at ordet bliver levende i din ånd. Så begynder du at få et nyt tankeliv.\nDer står skrevet i Johannes’ Første Brev 3,9: «Enhver, som er født af Gud, gør ikke synd; for Guds sæd bliver i ham, og han kan ikke synde, fordi han er født af Gud» Her ser vi den mægtige kraft der er i Guds ord. Ordet er frøet, og når du fylder dig selv med det, bliver det i dig, når du bliver fristet. For eksempel ordet om tålmodighed: Når det bliver i dig, når du fristes til at blive utålmodig og har det ord i dig, så bliver du ikke utålmodig. Så kan du sejre i kraft af det ord som er i dig! En sådan magt er der i Guds ord. Så skal vi tilbage til vidnesbyrdet og til Guds ord. Vi skal tilbage til Gud i vore tanker. Så mærker vi, at vi får et nyt tankeliv; vi får nye tanker! Og disse onde og vanskelige tanker kommer længere og længere væk fra os.\nNogle nyttige bibelvers:\n«I øvrigt, brødre, alt, hvad der er sandt, hvad der er ædelt, hvad der er ret, hvad der er rent, hvad der er værd at elske, hvad der er værd at tale godt om, kort sagt: det gode og det rosværdige, det skal I lægge jer på sinde» Filipperne 4,8.\n«Lykkelig den, som ikke vandrer efter ugudeliges råd, som ikke går på synderes vej og ikke sidder blandt spottere, men har sin glæde ved Herrens lov og grunder på hans lov dag og nat. Han er som et træ, der er plantet ved bækken; det bærer frugt til rette tid, og dets blade visner ikke. Alt, hvad han gør, lykkes for ham.» Salmernes Bog 1,1-3.\n«Hvordan holder den unge sin sti ren? Ved at følge dine ord! Af hele mit hjerte søger jeg dig, led mig ikke vild fra dine befalinger.» Salmernes Bog 119,9-10.\n«Dine ord er en lygte for min fod, et lys på min sti.» Salmernes Bog 119,105.\nArtiklen er baseret på et foredrag af Kåre J. Smith den 27. november 2019.\nMåske er du interesseret i at læse mere på vor temaside om tankelivet.\nSå og høste: at tage de rigtige valg\nLivet er fuld af valg. Du skal høste, hvad du sår – vælg derfor livet!\nDette er den eneste måde at udvikle åndens frugter på\nHint: Svaret ligger i ordet “ånden …”\nSkrevet af Vern Nicolette\nApostlen Paulus: forvandlet to gange\nVejen til Damaskus var kun begyndelsen for Paulus.


Selvkritik er et "hvidt" privilegium | Til eftertanke\nForsiden » Religionsdebat » Selvkritik er et “hvidt” privilegium\nSkrevet af Karen M. Larsen den 6 feb, 2014 under Religionsdebat | 0 kommentarer\nDebatten om Yahya Hassans digtsamling har nu kørt et stykke tid – og tager stadigt flere krumspring. Således har det i den danske offentlighed vagt en del kritik, at den svensk-iranske forfatter Athena Farrokhzad har skrevet en ret kritisk anmeldelse af denne digtsamling. Det er ikke faldet i god jord, at hendes kritik har haft fokus på det som hun forestiller sig at højrefløjen vil bruge Yahya Hassans digte til. Men nu er adoptionsforskeren Lene Myong faret i det digitale blækhus for at komme Athena Farrokhzad til undsætning og forsvare hende mod “hvide mænd i magtfulde positioner“, der tror at de ved hvad minoriteterne har brug for. Lene Myongs forsvarsskrift når måske sit retoriske højdepunkt når hun skriver: “hvilke konsekvenser får det for os ikke-hvide minoriteter, med eller uden muslimsk baggrund, at vi på uværdig vis, igen og igen, får udlagt vores behov af en hvid offentlighed. Af hvem og hvornår er vi blevet spurgt om det?” Og som det seneste skud på stammen deler nu også Christoffer Emil Bruun Lene Myongs kritik af dem, der kritiserer Athena Farrokhzad for at kritisere Yahya Hassan.\nDer er ligesom noget metaagtigt over denne her kritik – men måske det også lidt er strategien – hvis man nemlig kan dreje debatten bort fra Yahya Hassans konkrete kritik og i stedet over på hvad højrefløjen, racisterne, islamkritikerne etc. (hvis man ellers i det hele taget skelner mellem dem) kan bruge denne kritik til, så kan man jo også forhindre, at vi kommer til at tale om de problemer, som Yahya Hassan egentligt vil gøre os opmærksomme på.\nNu kan det jo i en svensk sammenhæng, hvor der ikke gives så meget plads til angreb på indvandrere, muslimer etc. måske nok være rigtigt, at digte som Yahya Hassans kunne starte en kritisk og også nedladende debat som der hidtil ikke har været så meget af. Men her i Danmark, hvor der siden midten af 1990’erne er væltet en verbal shitstorm af tsunami-agtige dimensioner ned over hovedet på landets muslimske mindretal, er det sådan set lidt svært at se hvordan Yahya Hassans digte skulle kunne gøre situationen meget værre. Dem der har et behov for at lægge muslimer for had har tydeligvis ikke haft brug for en Yahya Hassan for at kunne finde undskyldninger for deres islamofobi. Ja, faktisk er det jo et typisk kritikpunkt rettet mod landets muslimer, og dem der gerne vil forsvare dem, at de er tavse mht. de problemer med vold, kvindeundertrykkelse, homofobi etc. som der findes i visse muslimske miljøer. Tavshedens strategi virker måske (endnu) i Sverige – men den er alt andet lige kontraproduktiv i Danmark.\nMen der er også et mere grundlæggende problem med Athena Farrokhzads og Lene Myongs kritik. De ser nemlig begge to at “sortes” kritik af andre “sorte” kan og vil blive misbrugt af diverse racister – men de bliver så også stående der. Ingen af de to reflekterer over, at vi dermed har den situation, at kritik af ens egen kultur og religion er et “hvidt” privilegium. At “sorte” ikke har samme frihed som “hvide” til at fortælle om vold, misbrug og undertrykkelse i deres egen kultur – at mennesker med muslimsk baggrund ikke har samme frihed til at afsky deres religion som mennesker med en kristen baggrund har, tages som noget givet, som noget man bør medtænke når man ytrer sig frem for en uretfærdighed, som man burde bekæmpe.\nTavshedens strategi har imidlertid også en pris – der er bare ingen win-win situation i denne her kamp. Jeg kender den selv fra min egen katolske opvækst og ungdom. Jeg er også blevet opdraget med at man skulle passe på med kritik af kritisable forhold i det katolske miljø fordi denne kritik ville kunne blive misbrugt i et antikatolsk samfund. Og det er jo ikke nogen helt forkert observation. Katolicisme er måske den mest forhadte religion i Danmark efter islam – og medierne elsker også at skrive negativt om den katolske kirke. Men den katolske tavshedskultur har betydet, at overgreb af forskellig karakter har kunnet foregå i årevis uden at nogen greb ind. Selvom man måske ikke samtykker når man tier – så forhindrer man heller ikke overgrebene – og man hjælper helt sikkert ikke dem, der bliver ofre for dem. Det kan godt ske, at nogen som Athena Farrokhzad mener, at de “hvides” racisme er værre end den patriarkalske vold i visse muslimske miljøer og at nogle katolikker mener, at angreb på den katolske kirke er værre end de overgreb, der er sket i katolsk sammenhæng. Men det kunne også tænkes, at nogle af ofrene faktisk gerne vil have hjælp og få en stemme – i stedet for at blive mødt med en mur af “velmenende” tavshed.


Debatoplæg om budget 2016. Enhedslisten | Sorø\nDebatoplæg om budget 2016.\n1 maj-tale 2013\nI forhold til sidste år, hvor vi var helt nye i byrådet og i kommunalpolitik, har vi nu mulighed for at trække vejret lidt og overveje situationen. Hvordan fører vi bedst enhedslistepolitik gennem budgetforhandlingerne? Det vil vi i Enhedslistens kommunalgruppe gerne debattere med medlemmer og sympatisører.\nBudget er en årligt tilbagevendende manøvre. I en kommune lægges budgettet rullende for de kommende fire år, men med de årlige opdateringer er der altid mulighed for at ændre på det, der ellers var planlagt ud i de kommende år. Det er klart at det flertal, som står bag borgmesterposten tegner linjerne, men det er meget forskelligt fra kommune til kommune, hvordan oppositionen inddrages – eller om de vil inddrages.\nDa Enhedslisten er uerfarne i kommunalpolitik, bortset fra hovedstaden og et par få flere steder, finder vi i kommunalgruppen Sorø det naturligt at vi prøver os lidt frem og vender mulighederne. Foreløbig er vi tilfredse med de ting vi har fået i gang og den verden af aktiviteter vi er med i.\nSorøs budget er på lidt over 2 milliarder kroner. Udgifterne fordeles på de enkelte udvalgsområder hvor f.eks. ældreområdet har ca. 200 millioner at gøre godt med. Indtægterne kommer dels fra kommuneskat, dels fra bloktilskud og statsrefusioner på lovbestemte ydelser.\nDet har længe været vanskeligt at få enderne i de fleste kommunale budgetter til at nås, og det bliver ikke nemmere af at regeringen som noget nyt tilbageholder 1 %, som måske / måske ikke kommer tilbage til kommunen som øremærkede penge. Det hedder neoliberalisme og er grundstammen i både Foghs, Thornings og Løkkes regeringsførelse. Neoliberalisme har det ikke godt med offentlige institutioner.\nI Sorø var vi gennem en stor besparelsesrunde i foråret, som bl.a. betød at administrationen skar 20 stillinger bort. Desuden skal en konsulentundersøgelse finde yderligere besparelser. Den opererer med såkaldt benchmarking metode, der betyder at Sorø holdes op imod sammenlignelige kommuner.. Der vil ligge en række forslag fra konsulenterne i det kommende budget.\nMange af budgettets poster er der ingen politisk diskussion om. De giver sig selv i de løbende aktiviteter.\nMen netop for at give byrådet mulighed for at præge udviklingen og sætte nye initiativer i gang er det besluttet, at der altid skal være et såkaldt politisk råderum på 80 millioner kroner. Det er her vi kan spille ind, hvis vi ønsker at lege med.\nVi har lavet en lang liste på ting, som vi gerne vil have med i budget 16. Faktisk over 30. Herefter vil vi prioritere, ligesom sidste sommer vil vi afveje hvad vi synes giver bedst mening og har de bedste udsigter i den aktuelle lokalpolitiske situation.\nSidste år blev alle byrådets partier bedt om at komme med deres budgetønsker. Vi samledes nogle gange i kommunalgruppen + et par stykker til og besluttede at byde ind med ønske om borgerrådgiver, bosætningsinitiativ for landområder og en fattigdomsundersøgelse.\nS og SF ville ikke indgive ønsker, men arbejdede på et komplet alternativt budget. Ændringsforslaget skulle stilles i sidste øjeblik, vel fordi elementerne nødig skulle indarbejdes i borgmesterens. Der var ikke skyggen af chance for at der kunne skaffes flertal for budgettet og der blev selvsagt heller ikke arbejdet på det. Det var jo hemmeligt. En taktik vi ikke rigtig forstod. Det er sympatisk at lave et alternativt budget, fordi man derved viser at tingene kan gøres anderledes. Vi vil også gerne lykkes med at opstille et alternativt budget, det bliver ikke i år, måske næste år? Men hvorfor ikke arbejde udadvendt med budgettet og prøve at skaffe flertal? Man må da tro på det man gør!\nSumma summarum var at vores ønsker kom med i budgettet og da vi i øvrigt syntes at budgettet under de forhåndenværende betingelser var spiseligt, så stemte vi for.\nDet affødte diskussion i Enhedslisten Sorø og også på landsplan blev deltagelse i budgetlægningen et varmt emne. Hvem stemmer man sammen med og hvad betyder det, hvis vi ikke er enige med de andre i rød blok? Er der overhovedet en rød og en blå blok? Er kommunalpolitik anderledes end landspolitik? Er budgetdeltagelse det samme som at blåstemple nedskæringer? Spørgsmålene er mange. Lad os få en debat om hvad der er det rigtige at gøre-\nBudgettet færdigbehandles i byrådet den 7. oktober.


Kvinden bag ingridmarie smykker, Ingrid Marie Ledgaard, er 42 år gammel og hun vil gerne skubbe lidt til kvinder og være en smule provokerende - forstået på den måde, at hun gerne vil udfordre dem i deres valg af smykker. Ingrid er nytænkende, modig, kreativ og måske - trendsetter.\nIdéer, design og produktion, af ingridmarie smykker, står Ingrid Marie Ledgaard selv for, og når hun designer og producere smykkerne, er det med en stor passion for arbejdet og en personlig ihærdighed for at ende op med et smukt,unikt og lidt skævt smykke.\n"fra bestik til smykker med etik"\ningridmarie smykker er produceret af gammelt bestik og er derfor markant anderledes i forhold til andre smykker, men de er alligevel særdeles smukke, opsigtsvækkende og unikke. De bliver utroligt personlige og man vil bære et smykke, der med garanti, ikke er andre der har.\nSmykkerne er rå og særpræget i fremtoning og de er designet til alle slags kvinder og til en hver lejlighed - hverdag som til fest.\ningridmarie smykker er et helt nyt brand på markedet - og designeren og producenten bag, Ingrid Marie Ledgaard, håber at der vil blive taget godt imod smykkerne selvom de, på alle måder, har et meget anderledes look.\nUnder produktion, af ingridmarie smykker, bliver smykkerne udelukkende lavet med håndkraft og der bliver ikke brugt nogen form for maskiner. Alt er slebet og pudset i hånden. Grunden til dette er at Ingrid ønsker at have en tæt "feeling" med arbejdet og føle smykket helt ind under huden.\ningridmarie smykker satser på bæredygtighed og derfor er alle smykkerne produceret af gammelt bestik. Det er vigtigt, at forlænge levetiden på noget, der allerede har tjent sit oprindelige formål, ved igen at omdanne det til noget "nyt" og brugbart. Genbrug er utrolig vigtigt, ikke blot for os mennesker lige nu og her, de næste efter os, men isærdeleshed også for vores planet.\nBæredygtighed betyder at passe på jorden og om at give den godt videre til næste generation. De valg, vi træffer i hverdagen, har betydning og konsekvenser for jorden. Konsekvenser, som man måske ikke kan se i dag, men som kan have betydning langt ind i fremtiden. Bæredygtighed handler derfor om alle de ting, vi gør i vores hverdag. Om vi køber mange eller få ting. Sorterer vores affald eller ej. Om vi cykler eller kører i bil. Om alle de små ting vi gør, som sætter et fodaftryk på jorden.\nSå hvis vi tænker på hvor mange, der verden over, køber smykker hver dag - så sætter ingridmarie smykker en stor ære i, at passe på miljøet under produktionen - fra start til færdigt produkt.


Forebyg frem for automatisk at fjerne - RØD+GRØN\n28. april 2021 Simon Halskov Nationalt\nNår regeringen vil tvangsfjerne flere, kan det gå ud over børn, hvis forældre ikke matcher forestillingerne om den klassiske kernefamilie. Det har spastiske Mulle og hendes datter oplevet – og selvom fejlen blev rettet, er sporene varige.\nMens mange hylder regeringens børneudspil, er Mulle Skouboe, 34, og hendes 13-årige datter Jasmin bekymrede. De anerkender, at tvangsfjernelser kan være på sin plads, men ved bedre end de fleste, at der kan ske fejl. For i 2015 blev Jasmin fjernet, bl.a. fordi hendes mor er spastiker og ifølge fordomme en dårlig forælder.\n– Der er så mange folk, der kigger ned på os. Mig fordi jeg har ADHD, og mor fordi hun er handikappet, fortæller Jasmin over Zoom.\nHun sidder lidt uroligt foran en seng, i hvad der for mig ligner et tjekket teenageværelse. Jeg kan i hvert fald spotte en uglebamse og en meget pink plyskat.\nMulle giver sin datter ret:\n– Både i børnehaven og skolen har jeg skullet løbe stærkere for at blive anerkendt som mor. Jeg har fået mange fordømmende blikke, og vi er blevet undersøgt i hoved og røv.\nBurde du steriliseres?\nDet siger sig selv, at det er en mundfuld at få barn, især når man behøver kørestol og handikaphjælpere i hverdagen. Det var Mulle faktisk den første til at indse.\n– Jeg var kun 20 år, da jeg stod med en positiv graviditetstest. Dengang var jeg dum og naiv, så jeg tænkte: “OK, jeg går på kommunen og beder om hjælp”! Det skulle jeg aldrig have gjort.\nResultatet blev trusler om at fjerne Jasmin fra fødslen.\n– De mente, at når jeg behøvede fysisk hjælp, så kunne jeg ikke tage vare på et barn. Da jeg så havde født Jasmin, og hun lå i mine arme, kom en læge og sygeplejerske ind og spurgte, om jeg har overvejet at blive steriliseret, så jeg ikke sætter flere børn i verden? Da jeg fik min yngste seks år senere, var der gudødme en sygeplejerske til, der stillede samme spørgsmål!\nJasmin blev ikke fjernet fra fødslen, men i 2009 laver man en forældreevneundersøgelse af Mulle, som hun dumper med et brag:\n– Jeg skulle bl.a. lægge puslespil på tid. Og jeg er altså en sprællemand uden snor, så selvfølgelig dumper jeg! påpeger Mulle, hvis spastiske arme netop flagrer vildt, når hun fortæller.\nHavde myndighederne fjernet Jasmin i 2009, kunne Mulle til dels forstå det, da Jasmins far var voldelig. Men årene gik, og Mulle får rettet op på sit liv. Hun finder en ny, stabil mand, får endnu et barn, og alt fungerer – til en mandag eftermiddag i 2015.\n– Jeg var syv og kom hjem fra skole via bagvejen. Fra haven hørte jeg min mor græde. Jeg spurgte, hvad der var galt, og så fik jeg at vide, at jeg ikke skulle bo hjemme ved mor og far længere. Så begyndte jeg også at græde, fortæller Jasmin, der aldrig blev glad for at bo hos plejeforældre.\n– Jeg ville bare gerne have, at det var overstået, for det var ikke særligt sjovt at være der.\nTør aldrig bede om hjælp igen\nDer skulle gå 2 år og 7 dage, før Jasmins bøn blev hørt. På det tidspunkt havde nogen i kommunen indset, at forældreevneundersøgelsen fra 2009 var ubrugelig. En ny undersøgelse uden puslespil viser nu, at Mulle er egnet som forælder. Jasmin kommer hjem – men tvangsfjernelsen har sat varige spor.\n– Jeg husker, da kommunen endelig meddeler Jasmin, at hun skal hjem og bo. Jasmin rejser sig, tager et stykke papir og en kuglepen, lægger dem foran sagsbehandleren og siger: “Jeg vil gerne have, at du skriver det ned, for så kan du ikke løbe fra aftalen.” Hun var kun ni år! siger Mulle, der stadig har mareridt om Jasmins afmagtsskrig den mandag i 2015.\nResten af familien er også påvirket.\n– Min mindste begyndte at udvikle angst og sagde som 3-årig: Jeg tør ikke blive lige så gammel som Jasmin, for så tager de måske også mig, fortæller Mulle.\nSelv er Mulle blevet bange for at bede kommunen om hjælp.\n– Jeg bad jo om hjælp. Jeg var åben og en holdspiller. Jeg søgte om aflastning, men det blev til tvangsfjernelse. Jeg bad om at få Jasmin udredt, for allerede i børnehaven bemærkede de, at hun var ustyrlig. Samtlige pædagoger og PPR slog det hen med: “Det er, fordi mor er handikappet og har hjælpere i hjemmet.” Der gik fem år, før nogen lyttede til mig og konstaterede, at Jasmin såmænd bare har ADHD!\nLyt og spørg\nMed regeringens børneudspil risikerer flere som Jasmin at blive anbragt – eller bortadopteret, så der ingen vej er tilbage. Alene frygten for tvangsfjernelser kan føre til, at flere ligesom Mulle ikke tør bede om hjælp, selv når hjælp er barnets tarv.\nI stedet for automatisk at fjerne mener Mulle og Jasmin, at myndighederne skal forebygge.\nMulle ønsker at blive set for mere end sit handikap, mens Jasmin vil have kommunen til at lytte til børn:\n– Jeg synes, man skal tjekke ind hos barnet hver måned og høre, hvordan det har det. Selvfølgelig skal kommunen tage højde for, at børn kan blive tvunget til at lyve, men så kan de spørge dem rundt om barnet. I min alder fortæller man f.eks. sin bedste veninde alt – så de kan bare spørge hende!\nPrevious Post:‘Børnene Først’ mangler fokus på forebyggelse\nNext Post:Det er tid til at afskaffe børnefattigdom\nBørneforsorg med mørke skygger


Bruxelles, den 29.7.2019\nÆkvivalens inden for finansielle tjenesteydelser\nÆkvivalensafgørelser vedtaget siden januar 2018\nSiden januar 2018 har Kommissionen vedtaget følgende ækvivalensafgørelser eller afsluttet vurderinger på følgende områder:\n·Kommissionen har foretaget nye vurderinger i henhold til de gældende sektorregler:\noEn ækvivalensafgørelse om marginkrav i henhold til EMIR for Japan 1\noEn ækvivalensafgørelse i henhold til kapitalkravsforordningen 2 (CRR) for Argentina 3 vedrørende risikovægtning i henhold til kravene i CRR\noEn ækvivalensafgørelse i henhold til MiFIR om handelsforpligtelsen for derivater for Singapore 4\noEn ækvivalensafgørelse i henhold til MiFIR om handelsforpligtelsen for aktier for Schweiz fra december 2018, som udløb den 30. juni 2019 5\noTo ækvivalensafgørelser i henhold til benchmarkforordningen for Singapore og Australien 6\noKommissionen har også til hensigt at vedtage en afgørelse om tilstrækkelighedent i henhold til direktivet om lovpligtig revision for Kina. Denne påtænkte afgørelse er blevet offentliggjort i udkast med høringsfrist den 2. juli 2019.\n·Kommissionen har vedtaget en række ækvivalensafgørelser for at undgå risikoen for den finansielle stabilitet i tilfælde af et Brexit uden en aftale. I december 2018 vedtog Kommissionen to strengt tidsbegrænsede ækvivalensafgørelser 7 , som først træder i kraft i tilfælde af et Brexit uden en aftale:\noÆkvivalens indtil den 30. marts 2020 for centrale modparter (CCP'er) i Det Forenede Kongerige\noÆkvivalens indtil den 30. marts 2021 for værdipapircentraler (CSD'er) i Det Forenede Kongerige.\n·Kommissionen har taget eksisterende ækvivalensafgørelser op til fornyet overvejelse på baggrund af ændringer i EU-lovgivningsrammen:\noI henhold til forordningen om kreditvurderingsbureauer en række afgørelser, som enten fornyer eller ophæver eksisterende afgørelser om ækvivalens for i alt ni lande 8 .\nKommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2019/684 af 25. april 2019 (EUT L 115 af 2.5.2019, s. 11). Baseret på artikel 13 i forordningen om europæisk markedsinfrastruktur. I henhold til denne afgørelse skal markedsdeltagerne blot overholde et sæt regler, og de skal dermed ikke overholde overlappende eller modstridende regler, når de indgår en ikke-clearet over-the-counter derivataftale.\nKommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2019/536 af 29. marts 2019 (EUT L 92 af 1.4.2019, s. 3). Denne afgørelse giver mulighed for en mere favorabel kapitalbehandling af eksponeringer mod kreditinstitutter og visse offentlige enheder i Argentina.\nKommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2019/541 af 1. april 2019 (EUT L 93 af 2.4.2019, s. 18). I afgørelsen anerkendes visse markeder, der er etableret i Singapore, som godkendte markedspladser for derivater i EU. I afgørelsen anerkender Kommissionen visse markedspladser, som er meddelt tilladelse og underlagt tilsyn i Singapore, som værende ækvivalente for clearing af G20-godkendte derivater i henhold til artikel 28 i forordningen om markeder for finansielle instrumenter. Omvendt undtager de singaporeanske myndigheder som led i en fælles tilgang visse EU-markedspladser, som er anmeldt af Kommissionen, fra forpligtelsen til at lade sig registrere som anerkendte markedsoperatører.\nKommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2018/2047 af 20. december 2018 (EUT L 327 af 21.12.2018, s. 77). I afgørelsen anerkendes visse markeder i Schweiz som ækvivalente med regulerede markeder i henhold til EU's regler for handel med aktier.\nTo gennemførelsesafgørelser vedtaget af Kommissionen sammen med denne meddelelse. (udkast offentliggjort med henblik på feedback fra offentligheden i perioden 19. marts 2019 – 16. april 2019 – Ares (2019)1806355, Ares(2019)1806384). Disse afgørelser gør det muligt for finansielle institutioner i EU, der bruger de benchmarks, der henvises til i afgørelsen, fortsat at gøre dette fremover.\nKommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2018/2030 af 19. december 2018 (EUT L 325 af 20.12.2018, s. 47) og Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2018/2031 af 19. december 2018. Afgørelserne giver Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed mulighed for midlertidigt at anerkende de centrale modparter (henholdsvis værdipapircentraler), som i øjeblikket er etableret i Det Forenede Kongerige, således at EU-enheder kan anvende de respektive tjenesteydelser, der leveres af disse UK-baserede infrastrukturer. Den 3. april 2019 blev de midlertidige ækvivalensafgørelser ændret, således at de finder anvendelse fra datoen efter et Brexit uden en aftale (se Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2019/544 og (EU) 2019/545 for centrale modparter og værdipapircentraler). Deres slutdato er uændret.\nNi gennemførelsesafgørelser vedtaget af Kommissionen sammen med denne meddelelse, herunder fire fornyelser: Hongkong, Japan, Mexico, USA, og fem ophævelser: Argentina, Australien, Brasilien, Canada, Singapore. Udkast blev offentliggjort med henblik på feedback fra offentligheden i perioden 11. juni 2019 – 9. juli 2019 (f.eks. Ares (2019)3678306 for USA).\nEU har til stadighed bestræbt sig på at styrke det indre marked for finansielle tjenesteydelser ved at indføre et fælles regelsæt og en fælles tilsynsstruktur for medlemsstaterne. I de seneste år har EU gjort konkrete fremskridt i denne henseende ved at oprette bankunionen og skabe grundlaget for kapitalmarkedsunionen.\nUnder hensyntagen til de finansielle markeders globale karakter vurderer EU, hvordan den nationale ramme for finansielle tjenesteydelser dækker grænseoverskridende aktiviteter og eksponeringer mod risici i tredjelande, og hvordan denne ramme interagerer med andre reguleringsordninger. EU overvåger og reagerer om nødvendigt samtidig dynamisk på den regulerings- og tilsynsmæssige udvikling i tredjelande (forbedring eller forringelse af det bilaterale samarbejde/den gensidige tillid), som kan påvirke det overordnede lovgivningsmiljø for aktive markedsdeltagere i EU. I denne forbindelse bestræber EU sig på at opretholde en robust og effektiv tilsynsramme, der imødegår risici i forbindelse med grænseoverskridende aktiviteter, der påvirker EU's finansielle stabilitet, markedsintegriteten, investorbeskyttelsen og de lige vilkår på det indre marked. Formålet er som minimum at undgå modstridende krav og mindske mulighederne for regelarbitrage.\nEU er ikke det eneste reguleringsområde, der står over for denne udfordring. EU's lovgivning om finansielle tjenesteydelser og finansielle reguleringssystemer i tredjelande bygger på internationale standarder, der er udviklet i fællesskab i internationale organer som Rådet for Finansiel Stabilitet, Baselkomitéen for Banktilsyn, Den Internationale Forsikringstilsynsorganisation og Den Internationale Børstilsynsorganisation under G20-landenes politiske ledelse. Internationale standarder hjælper alle jurisdiktioner med at sikre, at de samme risici kan imødegås på samme måde, og at et kapløb mod bunden – der ofte medfører finansiel ustabilitet og smitter af på de globale markeder – undgås. Den overordnede G20-ramme understøttes også af et netværk af bilaterale samarbejdsordninger på både regulerings- og tilsynsplan. Samarbejdet bidrager til at opbygge gensidig forståelse og tillid mellem jurisdiktioner, hvilket er en forudsætning for at styre grænseoverskridende risici. EU's engagement i global lovgivningsmæssig konvergens baseret på internationale standarder er urokkeligt. Samtidig har disse globale rammer et generelt standardfastsættende formål og er ikke altid egnede til at håndtere konkrete problemstillinger, der opstår i en specifik bilateral kontekst.\nJurisdiktioner rundt om i verden anvender forskellige metoder til at styre de forskellige risici og udfordringer, der er forbundet med grænseoverskridende aktiviteter. Disse metoder varierer fra at anvende den nationale ordning i grænseoverskridende situationer, henholde sig til tredjelandes regler og tilsynsmæssige resultater eller undtage visse grænseoverskridende aktiviteter fuldt ud.\nEU's primære tilgang, benævnt "ækvivalens", indebærer en positiv vurdering af tredjelandets rammer, der gør det muligt at have tillid til tredjelandets regler og til tilsynsmyndighedens tilsyn i tredjelandet.\nI praksis kan EU fastslå, at et tredjelands regulerings- eller tilsynsordning er ækvivalent med den tilsvarende EU-ordning, og dette giver myndighederne i EU mulighed for at henholde sig til tilsynsbelagte enheders overholdelse af tilsvarende regler i det pågældende tredjeland. Denne tilgang indebærer, at Kommissionen skal træffe afgørelser på grundlag af en vurdering, som følger de kriterier, der er fastsat i EU-retten. Det involverer fra starten også en dialog med myndighederne i de tredjelande, der vurderes.\nMed denne tilgang sikres effektiviteten af EU's fælles regelsæt og EU-myndighedernes tilsyn og håndhævelse, samtidig med at der tilvejebringes tilstrækkelige muligheder for grænseoverskridende aktiviteter på området finansielle tjenesteydelser og markeder. Ækvivalensafgørelser kan bidrage til at fremme grænseoverskridende aktiviteter.\nEU's lovgivning om finansielle tjenesteydelser 1 omfatter i dag omkring 40 bestemmelser 2 , der giver Kommissionen mulighed for at træffe ækvivalensafgørelser. På dette grundlag har Kommissionen indtil videre truffet over 280 ækvivalensafgørelser for over 30 lande på forskellige områder i den finansielle sektor.\nEU-ækvivalensen er blevet forbedret i en række retsakter vedrørende de europæiske tilsynsmyndigheder 3 , de europæiske markedsinfrastrukturer 4 og tilsynet med investeringsselskaber 5 , som EU-lovgiverne har vedtaget for nylig. Disse forbedringer har understreget, at ækvivalens- og efterfølgende tilsynsafgørelser skal være risikobaserede, nøje afspejle regulerings- og tilsynsordningen i det tredjeland, der vurderes, og tage højde for indvirkningen af tredjelandets aktiviteter på EU-markederne. I disse forbedringer gøres det også klart, at tredjelandet løbende skal sikre, at kriterierne og betingelserne for vedtagelse af en ækvivalensafgørelse er opfyldt.\nDa disse nye forbedringer snart indføres i EU's regelsæt, og i lyset af den internationale politiske udvikling er tiden inde til at gøre status over EU's overordnede tilgang til ækvivalens og til at gøre rede for en række af de nuværende udfordringer forbundet med denne tilgang. I februar 2017 offentliggjorde Kommissionens tjenestegrene et arbejdsdokument 6 med den første omfattende vurdering af ækvivalens inden for finansielle tjenesteydelser. På grundlag af dette tekniske arbejde redegøres der i denne meddelelse for Kommissionens nuværende politiske prioriteter vedrørende ækvivalens og de seneste lovgivningsmæssige forbedringer, og der henvises til centrale aspekter i vurderings- og beslutningsprocesserne. Endelig redegøres der for det nylige og igangværende arbejde med ækvivalensvurderinger og -overvågning.\n2. Formålet med ækvivalens\nEU er fast besluttet på at fremme åbne, retfærdige og effektive finansmarkeder, der opererer inden for strenge tilsynsmæssige rammer og rammer for god forretningsskik. Ækvivalens er et af de centrale instrumenter, EU har til rådighed til at fremme dette mål i den eksterne dimension af det indre marked. Dette skyldes, at ækvivalens fremmer sammenhængen og foreneligheden mellem de relevante dele af EU-rammen og de tilsvarende regler i tredjelande. EU's ækvivalensstrategi opfylder således tre mål:\n·Den forener behovet for finansiel stabilitet og investorbeskyttelse i EU på den ene side og fordelene ved at bevare et åbent og globalt integreret finansielt marked i EU på den anden side.\n·Den er af afgørende betydning for fremme af lovgivningsmæssig konvergens baseret på internationale standarder.\n·Den er en vigtig udløsende faktor for etablering eller opgradering af tilsynssamarbejdet med de relevante tredjelandspartnere.\nDette overordnede politiske perspektiv skal også imødekomme markedsdeltagernes interesser, da de naturligt fokuserer på mere umiddelbare fordele ved ækvivalensafgørelser, og myndighederne i EU skal således kunne forlade sig på, at de tilsynsbelagte enheder overholder tilsvarende regler i et tredjeland, bl.a. ved at:\n·mindske (eller helt fjerne) overlappende krav om overholdelse til markedsaktører i EU og i tredjelande\n·sikre, at visse tjenesteydelser, produkter og aktiviteter, der leveres eller udføres af tredjelandsselskaber, kan godkendes i reguleringsøjemed i EU, og dermed lette deres tilgængelighed på EU-markedet\n·i nogle tilfælde indføre en sammenhængende tilsynsordning for EU-banker og andre finansielle institutioner, der opererer uden for EU, og dermed mindske omkostningerne forbundet med EU-selskabers investeringer/eksponeringer i tredjelande, navnlig ved at lette kapitalforvaltningen.\nI praksis kan ækvivalensafgørelser indebære fordele ved at forbedre forretningsvilkårene på tværs af grænserne og skabe nye muligheder og dermed bidrage til en fair og åben handel mellem EU og tredjelande. I enkelte tilfælde kan afgørelser om ækvivalens også øge mulighederne for markedsadgang. Inden Kommissionen påbegynder ækvivalensvurderinger af tredjelande, afvejer den altid særskilt disse potentielle fordele for deltagerne på de finansielle markeder i EU.\nSamtidig er ækvivalensprocessen primært en risikostyringsøvelse. Den indebærer altid en styring af alle de risici, der er forbundet med markedsdeltagernes aktiviteter på tværs af grænserne (dvs. indvirkning på EU's finansielle stabilitet, markedsintegriteten, investorbeskyttelsen og de lige vilkår på EU's indre marked), samtidig med at fordelene ved et åbent og globalt integreret finansielt marked i EU udnyttes.\nHver gang det overvejes at træffe en ny afgørelse om at forlade sig på tredjelandes regler eller tilsyn, er det Kommissionens ansvar at sikre, at de potentielle fordele ikke er forbundet med for store risici (og omkostninger) for EU's finansielle markeder, og at de kan indføres på en tilsynsmæssigt forsvarlig måde, der er forenelig med de lige vilkår på EU's indre marked. I sidste ende skal enhver ny ækvivalensafgørelse sikre en forsvarlig og bæredygtig ramme, der bygger bro mellem EU's regler for det indre marked og tilsynsrammen i tredjelandet.\nSelv om ækvivalens vurderes på grundlag af de kriterier, der er fastsat i EU-retten, skal Kommissionen også overveje, om ækvivalensafgørelserne er forenelige med EU's politiske prioriteter på områder som f.eks. internationale sanktioner, bekæmpelse af hvidvask af penge og finansiering af terrorisme, forsvarlig skatteforvaltning på verdensplan eller andre relevante eksterne politiske prioriteter for at sikre en konsekvent EU-indsats på den internationale scene. Alle disse faktorer viser risikoen for den finansielle stabilitet eller behovet for en tilstrækkelig beskyttelse af deltagerne på det finansielle marked og andre interessenter i EU. Det er derfor vigtigt at tage hensyn til disse aspekter for at bevare EU's finansielle sektors omdømme og stabilitet på lang sigt.\nÆkvivalensafgørelser er ensidige og skønsmæssige EU-handlinger, men de indebærer fordele for både EU og dets partnere i tredjelande. Disse gensidigt fordelagtige resultater bygger på lighed og retfærdighed i behandlingen af EU-aktører, der er aktive i tredjelande og underlagt lokale regler og tilsyn. I denne forbindelse træffes visse kategorier af ækvivalensafgørelser efter behørig hensyntagen til tredjelandets håndtering af EU-lovgivningsrammen, EU-myndighedernes tilsynsarbejde og den lokale tilstedeværelse af EU-markedsdeltagere. I en række tilfælde tilskynder udformningen af EU's ækvivalensramme til at undersøge gensidigt fordelagtige resultater med tredjelande, f.eks. ved at indføre tilsynsmæssige samarbejdsordninger. Kommissionen vil fremover fortsat vurdere og i givet fald drøfte med tredjelandet, hvilket tilsyn det fører med EU-markedsdeltagere, når den skal træffe ækvivalensafgørelser for det pågældende tredjeland.\n3.Nylige forbedringer af udformningen af EU's ækvivalensordninger\nMulighederne for at indrømme ækvivalens er fastsat i særlige ækvivalensbestemmelser i en række EU-retsakter om finansielle tjenesteydelser. Ækvivalensbestemmelserne er målrettet de enkelte specifikke retsakter, og de bør læses i lyset af de mål, der forfølges ved nævnte retsakt, særlig dens bidrag til det indre markeds oprettelse og funktion, markedets integritet, investorbeskyttelse og dens bidrag til finansiel stabilitet. I retsakterne fastsættes betingelserne og kriterierne for, og i hvilket omfang EU kan tage hensyn til et tredjelands regulerings- og tilsynsmæssige rammer i forbindelse med reguleringen af og tilsynet med EU's finansielle markeder i situationer med et grænseoverskridende element. Som følge heraf er der betydelige forskelle med hensyn til, hvordan ækvivalensmekanismerne er opbygget og inkluderet i EU's lovgivning om finansielle tjenesteydelser, hvad enten der er tale om den proces, der skal følges, indholdet af den krævede vurdering eller gennemførelsen af en konstatering af positiv ækvivalens 7 .\nI de seneste år har Kommissionen haft indgående drøftelser med Europa-Parlamentet, Rådet og andre interessenter om de nødvendige forbedringer af EU's tilgang til fastlæggelse og bibeholdelse af ækvivalens 8 . Kommissionens konklusion på disse drøftelser og fælles overvejelser er, at det nu er almindelig anerkendt, at det vil være yderst vanskeligt at gennemføre en ensartet vurderings- og beslutningsproces, der omfatter forskellige ækvivalensområder. Politiske beslutningstagere, lovgivere og andre interessenter anerkender nu behovet for heterogenitet i EU's tilgang til ækvivalens, så længe en række fælles principper overholdes for hver specifik ækvivalenstype: proportionalitet i vurderingerne, en risikobaseret tilgang til fastlæggelse af ækvivalente resultater og øget gennemsigtighed, både i forhold til det pågældende tredjeland og den brede offentlighed. Desuden er der generel enighed om, at der er behov for at indføre ordninger til overvågning af tredjelandenes løbende opfyldelse af de betingelser, der ligger til grund for enhver positiv ækvivalensafgørelse.\nKommissionen har allerede reageret aktivt på de opfordringer til forbedringer, der ikke krævede lovgivningsmæssige tiltag, navnlig med hensyn til offentlig gennemsigtighed, ansvarlighed og gennemsigtighed i de ikkeoffentlige dialoger med de enkelte tredjelande. I arbejdsdokumentet fra Kommissionens tjenestegrene om ækvivalens fra 2017 blev der redegjort indgående for processen forud for en ækvivalensafgørelse og de forskellige involverede overvejelser og begrænsninger. Kommissionen har også fremlagt en offentlig tilgængelig oversigt over eksisterende ækvivalensbeføjelser i EU-retten og de afgørelser, der er truffet indtil nu. Kommissionen har for nylig også tilpasset sine interne procedurer, og den sender nu generelt udkast til ækvivalensafgørelser, der påtænkes vedtaget, i offentlig høring (høringsperiode på 30 dage).\nKommissionen har desuden arbejdet sammen med Europa-Parlamentet og Rådet om en række lovgivningsforslag af relevans for EU's tilgang til ækvivalens. Som følge heraf er der for nylig blevet indført væsentlige ændringer i ækvivalensordningerne gennem en række lovgivningsmæssige ændringer vedrørende de europæiske tilsynsmyndigheder, de europæiske markedsinfrastrukturer og tilsynet med investeringsselskaber.\nÆndringen af forordningerne om de europæiske tilsynsmyndigheder styrker disse myndigheders rolle i overvågningen af ækvivalente tredjelande. De enkelte europæiske tilsynsmyndigheder skal overvåge ækvivalente tredjelande og hvert år forelægge Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen og de to andre europæiske tilsynsmyndigheder en fortrolig rapport med en sammenfatning af resultaterne af deres overvågningsaktiviteter. Desuden kan de europæiske tilsynsmyndigheder ikke indgå aftaler om administrative ordninger med tredjelande, der er opført på listen over højrisikolande, for så vidt angår bekæmpelse af hvidvask af penge og finansiering af terrorisme.\nÆndringen af forordningen om europæisk markedsinfrastruktur styrker den tilsynsmæssige ramme for centrale modparter, der leverer clearingydelser til EU-selskaber, navnlig ved at indføre en mere risikobaseret og forholdsmæssig tilgang til tredjelandsordningen. Centrale modparter i tredjelande, som er eller vil kunne blive systemisk vigtige og relevante for den finansielle stabilitet i EU, vil være omfattet af specifikke og forholdsmæssige krav, der afspejler den systemiske risiko, de udgør. Hvis disse krav ikke er tilstrækkelige til at afbøde de potentielle risici for stabiliteten i Unionen eller i medlemsstaterne, kan en central modpart i et tredjeland i sidste ende blive forpligtet til at levere tjenesteydelser til EU-selskaber via en enhed, der er meddelt tilladelse i EU.\nI forordningen om investeringsselskaber indføres nye vurderingskriterier og yderligere garantier og indberetningsforpligtelser for tredjelandsselskaber, der er etableret i ækvivalente jurisdiktioner, i den eksisterende ækvivalensramme for grænseoverskridende levering af investeringsservice til professionelle kunder i henhold til forordningen om markeder for finansielle instrumenter (MiFIR) 9 . Der er indført forskellige kategorier af tredjelandsjurisdiktioner i den nye ækvivalensordning. I jurisdiktioner, hvor omfanget og rækkevidden af de leverede tjenesteydelser vil kunne blive systemisk vigtige for Unionen, kan der kun indrømmes ækvivalens, når Kommissionen har foretaget en detaljeret vurdering. Desuden styrkes Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndigheds rolle i overvågningen af disse selskabers aktiviteter i Unionen.\nFor så vidt angår finansielle benchmarks, vil benchmarks, der forvaltes uden for EU, desuden blive undtaget indtil 2022 fra kravet om at skulle anses for at være ækvivalente, anerkendte eller godkendte, inden de kan anvendes i EU 10 . Desuden vil Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed have beføjelse til at anerkende benchmarkadministratorer fra tredjelande fra 2022.\n4.Vurderinger af og afgørelser om ækvivalens\nEn ækvivalensafgørelse er en ensidig og skønsmæssig EU-handling, der gennemføres af Kommissionen i overensstemmelse med Unionens prioriteter og interesserne på EU's finansielle markeder. Ækvivalensafgørelser udarbejdes og træffes ikke isoleret. Kommissionen vil principielt altid søge at etablere en effektiv teknisk dialog med de berørte parter for at sikre, at dens underliggende tekniske vurderinger er robuste og nøjagtige, og hvis det er relevant, inddrage de europæiske tilsynsmyndigheder. Tredjelandes myndigheder opfordres til at bidrage til undersøgelser af, hvordan deres regulerings- og tilsynsrammer kan levere de resultater, der er fastsat i den tilsvarende EU-ramme.\nKommissionen søger at etablere tekniske kontakter med det pågældende tredjeland for at få større indsigt i tredjelandets ramme og senere hen for at bekræfte sine konklusioner om ækvivalens. På et senere tidspunkt kan disse tekniske kontakter gøre det lettere at håndtere de potentielle mangler, der er identificeret i tredjelandets regulerings- og tilsynsrammer i forbindelse med en efterfølgende overvågning. I den forbindelse er EU's eksisterende reguleringsmæssige og regionale dialoger med en række tredjelande ikke kun en kilde til oplysninger, men også en mulighed for at finjustere de tekniske vurderinger i forbindelse med ækvivalensafgørelser, drøfte resultater af overvågningen af ækvivalens eller behovet for at tage en eksisterende afgørelse op til fornyet overvejelse, hvis der er konstateret væsentlige mangler.\nFastlæggelsen af ækvivalensen af en tredjelandsordning er baseret på en streng vurdering fra sag til sag af tredjelandets regler og Kommissionens overvågning heraf. En sådan vurdering er baseret på to vigtige aspekter: proportionalitetsprincippet og behovet for at styre risiciene forbundet med grænseoverskridende aktiviteter understøttet af ækvivalens.\nKommissionen lægger meget stor vægt på, at der tages rimeligt hensyn til de risici, der er forbundet med det pågældende tredjelands rammer. De undersøgte jurisdiktioner kan omfatte forskellige risikoeksponeringer for EU's finansielle markeder, der bl.a. afhænger af det vurderede markeds forbundethed med EU's finansielle markeder og dermed også af det pågældende tredjelands markedsandel. Fokuseringen på risici i denne proces indebærer, at tredjelande med stor indvirkning, for hvilke en ækvivalensafgørelse sandsynligvis vil blive anvendt intensivt af markedsdeltagerne, som regel vil indebære mere betydelig risici, som Kommissionen skal tage højde for i vurderingen af ækvivalenskriterierne og i udøvelsen af sine skønsbeføjelser. Hvis der er mangler eller huller i ækvivalensvurderingen af sådanne tredjelande, vil disse sandsynligvis have en negativ indvirkning på den finansielle stabilitet eller markedsintegriteten i EU.\nI forbindelse med denne tilgang identificerer Kommissionen de risici for EU's finansielle system, som kan være forbundet med en øget eksponering for et specifikt tredjelands rammer. Kommissionen har specifikt fokus på disse risici i forbindelse med kontrollen af tredjelandes overholdelse af ækvivalenskriterier, og kriterierne anvendes proportionalt med de identificerede risici. Den tekniske vurdering – som kan omfatte yderligere relevante kriterier, hvor det er nødvendigt – kan omfatte bidrag fra de europæiske tilsynsmyndigheder (ESA'er) – dvs. Den Europæiske Banktilsynsmyndighed (EBA), Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA) og Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger (EIOPA) eller, hvor det er relevant, andre organer på EU-plan såsom Udvalget af Europæiske Revisionstilsynsmyndigheder (CEAOB).\nI ækvivalensvurderingerne af tredjelandets rammer er der fokus på resultaterne af tredjelandes regulering og tilsyn, og der tages hensyn til de risici, der er forbundet med tredjelandets finansielle system. Ordninger i tredjelande behøver ikke at være identiske med EU-rammen, men de skal fuldt ud sikre de resultater, der er fastsat i denne ramme. I denne forbindelse kan den risikobaserede tilgang indebære, at Kommissionen overvejer specifikke problemstillinger i de pågældende tredjelande, f.eks. det forhold, at EU-selskaber i vidt omfang er afhængige af operatører, der er reguleret og underlagt tilsyn i et tredjeland, som er under vurdering. Proportionalitet i anvendelsen af kriterierne kan indebære, at EU forventer stærkere garantier fra lande med stor indvirkning for, at de kan levere det krævede resultat. Disse elementer bidrager tilsammen til en effektiv og sikker ækvivalensramme, der understøtter grænseoverskridende aktiviteter på de finansielle markeder i EU.\nKommissionen kan inden for rammerne af sine skønsbeføjelser vedtage, suspendere eller tilbagetrække en ækvivalensafgørelse formelt, hvis det er nødvendigt. Afhængigt af omstændighederne kan en sådan afgørelse træde i kraft efter en eventuel overgangsperiode, der gælder for hele afgørelsen eller dele heraf. Hvis ækvivalensen trækkes tilbage, kan den indrømmes på ny på et senere tidspunkt, hvis og når alle nødvendige betingelser er opfyldt. Kommissionen kan også indrømme en tidsbegrænset ækvivalens eller fastsætte betingelser eller begrænsninger for ækvivalensafgørelser. Den kan f.eks. indrømme delvis ækvivalens eller indrømme ækvivalens for hele tredjelandets ramme for specifikke omfattede enheder, produkter eller tjenesteydelser eller for kategorier heraf eller udelukkende for nogle kompetente myndigheder i tredjelandet. Kommissionen kan beslutte at gøre brug af denne fleksibilitet, navnlig når visse aspekter af ækvivalensvurderingen af et tredjeland ikke konsekvent giver et tilfredsstillende resultat, hvis der er behov for mere erfaring for at vurdere, hvordan samarbejdet mellem tilsynsmyndighederne i EU og tredjelandet udvikler sig, eller hvor en ny ordning i tredjelandet forventes at levere alle de krævede resultater. Ud over at vurdere, om ækvivalenskriterierne i EU's lovgivning om finansielle tjenesteydelser er opfyldt, vil Kommissionen tage hensyn til det effektive samarbejde med et tredjelands jurisdiktion på andre EU-politikområder som beskrevet i afsnit 2 ovenfor.\nTredjelande kan tilkendegive, at de ønsker at blive vurderet, hvilket Kommissionen vil tage behørigt hensyn til. Det skal bemærkes, at ækvivalensbeføjelserne ikke giver tredjelande ret til at få vurderet deres rammer eller til at modtage en ækvivalensafgørelse, selv om disse tredjelande kan påvise, at deres rammer opfylder de relevante kriterier. Selv om EU i mange tilfælde overholder internationale standarder, og et tredjelands overholdelse af internationale standarder vil være en vigtig faktor, betyder dette ligeledes heller ikke, at Kommissionen automatisk når frem til, at det pågældende land er EU-ækvivalent på et bestemt område.\n5.Ækvivalensafgørelser vedtaget siden januar 2018\nSiden januar 2018 har Kommissionen vedtaget ækvivalensafgørelser om marginkrav i henhold til forordningen om europæisk markedsinfrastruktur (Japan) 11 , om kapitalkravsforordningen (Argentina) 12 , om handelsforpligtelsen for derivater i henhold til forordningen om markeder for finansielle instrumenter (Singapore) 13 , om EU's benchmarkforordning (Singapore og Australien) 14 , om centrale modparter i henhold til forordningen om europæisk markedsinfrastruktur og om værdipapircentraler i henhold til forordningen om værdipapircentraler (begge for Det Forenede Kongerige i tilfælde af et Brexit uden en aftale) 15 . Kommissionen har også hørt offentligheden om en afgørelse om tilstrækkeligheden af beskyttelsesniveauet i henhold til direktivet om lovpligtig revision (Kina) 16 . En ækvivalensafgørelse om handelsforpligtelsen for aktier i henhold til forordningen om markeder for finansielle instrumenter 17 blev vedtaget i december 2018 og udløb den 30. juni 2019. Med hensyn til forordningen om kreditvurderingsbureauer 18 (ni tredjelande 19 ) udvidede Kommissionen endelig på den ene side en række af de eksisterende afgørelser for visse tredjelande og ophævede på den anden side for første gang eksisterende afgørelser for visse tredjelande. En række jurisdiktioner kunne i realiteten ikke længere opfylde de standarder, der er fastsat i forordningen om kreditvurderingsbureauer efter ændringen i 2013, og besluttede ikke at gennemføre de nødvendige lovgivningsmæssige justeringer i betragtning af omfanget af den aktivitet, der skulle dækkes. Kommissionen underrettede de berørte jurisdiktioner direkte om, at den havde til hensigt at ophæve deres ækvivalensordning, og gav de berørte tredjelandsmyndigheder mulighed for at vende tilbage. Dette viser, hvordan overvågning kan føre til, at afgørelser tages op til fornyet overvejelse, herunder at sådanne afgørelser ophæves, hvis det er berettiget (se bilag for yderligere oplysninger og de faktorer, der lå til grund for vedtagelsen af disse afgørelser).\n6.Overvågning og revision af ækvivalensafgørelser\nOvervågning af ækvivalensafgørelser\nDen stadige udvikling af regulerings- og tilsynsrammerne for førende finanscentre og en dynamisk markedskontekst kan indebære, at de faktiske forhold og antagelser, der i første omgang dannede grundlag for nogle ækvivalensafgørelser, muligvis ikke længere er korrekte. Tillid til en forældet konstatering af ækvivalens kan indebære nye risici for EU's finansielle system.\nKommissionen og de europæiske tilsynsmyndigheder skal i overensstemmelse med deres respektive mandater samarbejde om at sikre en tilstrækkelig overvågning af ækvivalens. Som afspejlet i de seneste ændringer af ækvivalensordningerne har de europæiske tilsynsmyndigheder gode forudsætninger for at deltage i og lede specifikke overvågningsopgaver (følge den reguleringsmæssige udvikling og tilsynsregistreringerne i tredjelande, samarbejdet mellem tilsynsmyndighederne i EU og i tredjelande). Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger har f.eks. foretaget en vurdering på stedet af situationen i Bermuda for at overvåge gennemførelsen af ækvivalensafgørelsen om forsikring. En effektiv overvågning er kun mulig, hvis der er etableret gode samarbejdsordninger mellem Kommissionen og de europæiske tilsynsmyndigheder på den ene side og myndigheder og tilsynsmyndigheder i tredjelande på den anden side 20 . Reguleringsdialoger og -fora med tredjelande er afgørende i denne forbindelse.\nOvervågningen af ækvivalens består i en teknisk undersøgelse af virkningerne af en eksisterende ækvivalensafgørelse. Kommissionen skal bl.a. kontrollere, om en ækvivalensafgørelse:\n·fortsat opfylder de EU-mål, der dannede grundlag for vedtagelsen, som f.eks. kan afhænge af ændringer i tredjelandets lovgivningsrammer\n·kan skabe nye risici for den finansielle stabilitet, markedsintegriteten eller investorbeskyttelsen, og om de selskabsaktiviteter eller tjenesteydelser, der er omfattet af afgørelsen, respekterer integriteten på EU's indre marked for finansielle tjenesteydelser og fortsat sikrer lige vilkår i EU\n·i påkommende tilfælde er berørt af opførelsen af tredjelandet på EU's lister over ikkesamarbejdsvillige skattejurisdiktioner 21 eller af højrisikotredjelande med strategiske mangler i deres ordninger for bekæmpelse af hvidvask af penge og bekæmpelse af finansiering af terrorisme 22 .\nOvervågning bidrager til at få indsigt i markedsudviklingen og den lovgivningsmæssige udvikling ved at vurdere, hvordan finansielle institutioner i tredjelande eller EU anvender en ækvivalensafgørelse, og undersøge tilsynspraksis i tredjelande. Som følge heraf vil overvågningsresultater indgå i en eventuel revision af en ækvivalensafgørelse. Der kan navnlig foretages en revision på baggrund af en væsentlig konstatering i forbindelse med overvågningen. I denne forbindelse gør en effektiv overvågning det muligt at identificere og håndtere potentielt alvorlige uoverensstemmelser i en tidlig fase og således minimere risikoen for en mulig tilbagetrækning på et senere tidspunkt. Overvågning skal således betragtes som et nyttigt redskab til at sikre stabilitet i ækvivalensordninger og ikke som en kilde til usikkerhed i disse ordninger.\nRevision af ækvivalensafgørelser\nEn ækvivalensrevision indebærer en mere struktureret og mere strengt defineret analyse. En sådan revision er knyttet til Kommissionens relevante ækvivalensbeføjelser i henhold til EU-retten eller et specifikt mandat til Kommissionen i en ækvivalensafgørelse. Ved en revision er der primært fokus på alle ækvivalenskriterier og specifikke betingelser i en ækvivalensafgørelse for at vurdere, om de fortsat overholdes (f.eks. når EU-rammen i en given sektor er blevet ændret). Den kan gennemføres ad hoc eller regelmæssigt og kan munde ud i, at Kommissionen ensidigt trækker ækvivalensen tilbage. Den omfatter en indgående dialog med de berørte tredjelandsmyndigheder, som stadig har mulighed for at påvise, at deres ordning leverer de resultater, der er fastsat i den tilsvarende EU-ramme.\nI de kommende måneder vil Kommissionen arbejde tæt sammen med de europæiske tilsynsmyndigheder for at styrke samarbejdet om overvågning i overensstemmelse med deres respektive mandater og de ændringer, der følger af ikrafttrædelsen af de seneste lovgivningsmæssige forbedringer, der er nævnt ovenfor.\n7.Oversigt over prioriteter for 2019-2020\nKommissionen er i gang med ækvivalensvurderinger og udarbejdelse af udkast til afgørelser på en række områder. De fleste fremskridt i denne forbindelse er det igangværende arbejde inden for lovpligtig revision (tilstrækkelighed) 23 og benchmarks. På sidstnævnte område er en række andre tredjelandsjurisdiktioner ved at udarbejde eller vedtage nye lovgivningsrammer for administration og brug af benchmarks, som i vid udstrækning er inspireret af EU's benchmarkforordning.\nEndvidere er der en række prioriteter, som overvågningen bør fokusere på:\n·Ændringer i EU-lovgivningsrammen: Områder, hvor den EU-lovgivningsramme, som tidligere ækvivalensvurderinger var baseret på, er blevet revideret – dette indebærer ophævelse af eksisterende afgørelser, hvis tredjelandets rammer ikke længere leverer de resultater, der er fastsat i den nye EU-ramme 24 .\n·Områder med stor indvirkning eller tredjelande: Områder og lande, der er omfattet af ækvivalensafgørelser, som har en stor indvirkning på den finansielle stabilitet, markedsaktiviteten og investorbeskyttelsen i EU 25 .\n·Forestående revision eller udløb af en ækvivalensafgørelse: Områder, hvor ækvivalensafgørelser indeholder en revisionsfrist eller en snarlig tidsfrist 26 .\n·Markedsudvikling: Markedssegmenter, der gennemgår dynamiske eller strukturelle ændringer, eller den øgede anvendelse blandt deltagerne på de finansielle markeder i EU af en ækvivalensafgørelse 27 .\nI de kommende måneder kan Kommissionen være nødsaget til at træffe foranstaltninger på andre ækvivalens- eller overvågningsområder, eventuelt i samarbejde med de relevante europæiske tilsynsmyndigheder.\nEU's ækvivalensstrategi er i dag et fleksibelt reguleringsinstrument, der kan bygge broer over skillelinjer mellem jurisdiktioner. EU's tilgang til ækvivalens, herunder både de indledende vurderingsmekanismer og den efterfølgende overvågning, vil fortsat skabe reel merværdi for regulerings- og tilsynsarkitekturen og for sikre og effektive finansielle markeder – både i EU og globalt.\nFor så vidt angår de bilaterale forbindelser, vil ækvivalens indebære håndgribelige fordele for jurisdiktioner i EU og tredjelande ved at mindske grænseoverskridende forskelle og uoverensstemmelser, og den vil bidrage til at mindske fragmenteringen af det globale marked. Det sker bedst ved, at ækvivalensafgørelser sikrer stærke standarder for finansiel stabilitet, markedsintegritet og investorbeskyttelse, støtter og styrker et meningsfuldt regulerings- og tilsynssamarbejde mellem myndighederne i EU og tredjelande og samtidig opretholder åbne og globalt integrerede finansielle markeder i EU.\n17 EU-retsakter indeholder "tredjelandsbestemmelser", som giver Kommissionen beføjelse til at træffe afgørelse om ækvivalensen af regler og tilsyn i tredjelande i EU-reguleringsøjemed. Der er indført forskellige former for ækvivalens i EU-lovgivningen med forskellige EU-beslutningsprocesser eller virkninger af en afgørelse (f.eks. "revisionstilstrækkelighed" (audit adequacy), "revisionsækvivalens" (audit equivalence)). Disse "tredjelandsbestemmelser" er opstillet her: https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/overview-table-equivalence-decisions_da.pdf .\nNogle af disse bestemmelser er endnu ikke blevet anvendt.\nCOM(2018) 0646. Europa-Parlamentets og Rådets aftale af 16. april 2019 om forslaget om europæiske tilsynsmyndigheder og finansielle markeder [2017/0230(COD)].\nCOM(2017) 0331. Europa-Parlamentets og Rådets aftale af 18. april 2019 om tilladelse til CCP'er og anerkendelse af tredjelands-CCP'er [2017/0136(COD)].\nCOM(2017) 0791. Europa-Parlamentets og Rådets aftale af 16. april 2019 om tilsyn med investeringsselskaber (direktiv) [2017/0358(COD)].\nArbejdsdokument fra Kommissionens tjenestegrene fra februar 2017 – "EU equivalence decisions in financial services policy: an assessment" (SWD(2017) 102 final).\nSe også arbejdsdokumentet fra Kommissionens tjenestegrene fra 2017 om ækvivalens, s. 10.\nSe betænkning af 18. juli 2018 om forholdet mellem EU og tredjelande med hensyn til regulering af og kontrol med finansielle tjenesteydelser (2017/2253(INI)), ordfører B. Hayes, Økonomi- og Valutaudvalget, Europa-Parlamentet.\nCOM(2018) 0355. Europa-Parlamentets og Rådets aftale af 26. marts 2019 om benchmarks for lille CO2-effekt og benchmarks for positiv CO2-effekt [2018/0180(COD)].\nKommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2019/684 af 25. april 2019 (EUT L 115 af 2.5.2019, s. 11).\nKommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2019/536 af 29. marts 2019 (EUT L 92 af 1.4.2019, s. 3).\nKommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2019/541 af 1. april 2019 (EUT L 93 af 2.4.2019, s. 18).\nTo gennemførelsesafgørelser vedtaget af Kommissionen sammen med denne meddelelse (Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2019)5476 og Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2019)5477). Udkast offentliggjort med henblik på feedback fra offentligheden i perioden 19. marts 2019 – 16. april 2019.\nKommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2018/2030 af 19. december 2018 (EUT L 325 af 20.12.2018, s. 47) med ændringer, Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2018/2031 af 19. december 2018\n(EUT L 325 af 20.12.2018, s. 50) med ændringer.\nUdkast offentliggjort med henblik på feedback fra offentligheden i perioden 4. juni 2019 – 2. juli 2019 – Ares(2019)3590761.\nKommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2018/2047 af 20. december 2018 (EUT L 327 af 21.12.2018, s. 77).\n(EUT L 146 af 31.5.2013, s. 1).\nNi gennemførelsesafgørelser vedtaget af Kommissionen sammen med denne meddelelse, herunder fire fornyelser: Hongkong (Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2019)5808), Japan (Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2019)5807), Mexico (Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2019)5804), USA (Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2019)5803), og fem appeller: Argentina (Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2019)5806), Australien (Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2019)5800), Brasilien (Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2019)5805), Canada (Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2019)5801), Singapore (Kommissionens gennemførelsesafgørelse C(2019)5802). Udkast offentliggjort med henblik på feedback fra offentligheden i perioden 11. juni 2019 – 9. juli 2019.\nManglende rettidigt samarbejde med myndigheder i tredjelande om udveksling af oplysninger om den lovgivningsmæssige udvikling, tilsynspraksis eller gennemførelsespolitikker kan danne grundlag for indledningen af en ad hoc-revision af en ækvivalensafgørelse.\nEU's liste over ikkesamarbejdsvillige skattejurisdiktioner som omhandlet i Rådets konklusioner af 5. december 2017 med senere ændringer.\nEuropa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/849 af 20. maj 2015 om forebyggende foranstaltninger mod anvendelse af det finansielle system til hvidvask af penge og finansiering af terrorisme (EUT L 141 af 5.6.2015, s. 73).\nI henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/43/EF af 17. maj 2006 om lovpligtig revision af årsregnskaber og konsoliderede regnskaber (EUT L 157 af 9.6.2006, s. 87).\nSe f.eks. fornyelserne eller ophævelserne af ækvivalensafgørelser efter den nye EU-ramme for kreditvurderingsbureauers ikrafttræden.\nSe f.eks. ækvivalensafgørelserne om centrale modparter (artikel 25 i forordning (EU) nr. 648/2012), hvor Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed skal overvåge udviklingen på regulerings- og tilsynsområdet i tredjelande.\nF.eks. blev den første ækvivalensafgørelse for en række jurisdiktioner vedtaget i december 2014 i henhold til forordning (EU) nr. 575/2013, og det blev fastsat, at listen over lande skulle revideres hvert femte år. På baggrund af en række efterfølgende afgørelser er der blevet tilføjet lande til listen over ækvivalente jurisdiktioner. Arbejdet skal fortsætte, herunder med overvågning af tredjelandene på listen.\nI henhold til forordning (EU) nr. 600/2014 – artikel 23 og 28 (handelsforpligtelsen for så vidt angår aktier og derivater) begrunder den dynamiske situation i segmentet af markedspladser f.eks. en løbende overvågning af den udvikling, der er relevant for EU-udstedere og -investorer, som anvender disse infrastrukturer, som EU har vurderet som ækvivalente. I forbindelse med overvågningen af derivater bør det også vurderes, om markedspladserne i EU behandles ens af tredjelandene.


Hvilket abonnement skal du vælge? – TSR10.dk\nI dag er det nærmest umuligt at se TV uden at blive forstyrret af reklamer – og i blandt reklamerne kommer ofte en reklame for et teleselskab. Der findes et utal af forskellige teleselskaber, der alle tilbyder forskellige abonnementspakker, og som alle forsøger at udkonkurrere hinanden. Det kan være en jungle at finde rundt i, hvad man skal vælge, så derfor får du her en lille guide til nogle ting, der er gode at have in mente, når valget skal falde på mobilabonnement.\nEn af de vigtigste ting i et abonnement i dag er mængden af data. Der kan være stor forskel på, hvor mange GB data, der er inkluderet i et abonnement, og det er altså ikke underordnet, hvad du vælger – heller ikke selvom du altid er logget på wifi hjemme og på arbejde eller i skolen. Undersøg, hvor mange GB data du omtrent bruger om måneden, og vælg abonnement ud fra det.\nDer er efterhånden fri tale med i rigtig mange abonnementer, så dette er lidt mindre vigtigt. Dog er det værd at undersøge, om du kan få fri tale, eller om du har et maksimum antal timer, du må tale i telefon om måneden.\nBruger du ofte telefonen i udlandet?\nHvis du rejser meget, og ofte bruger telefonen i udlandet, bør du overveje et abonnement, hvor data i udlandet er inkluderet – ellers kan du hurtigt ende med en ret dyr mobilregning, da data i udlandet, der ikke er inkluderet i abonnementet, koster kassen. Selvfølgelig er der ofte wifi på hoteller og i ferielejligheder, men det giver en vis frihed at kunne bruge telefonen som man vil, når man eksempelvis er på sightseeing. Læs mere her, og undgå at få en ekstraregning til ferien.\nUdgivet iTeknologi Økonomi


Matematisk opmærksomhed | emu danmarks læringsportal\nIfølge den styrkede pædagogiske læreplan skal pædagogisk personale støtte barnet i begyndende matematisk opmærksomhed. Det skal ske med en legende tilgang. Dette temahæfte ser nærmere på begrebet og på, hvordan barnet kan udforske matematisk opmærksomhed i et pædagogisk læringsmiljø.\nForskning tyder på, at barnet bliver født med en særlig fornemmelse for matematik. Uden at kunne tælle, tegne eller gå kan barnet fornemme forskellen på fx få og mange, stor og lille. Barnet kan også fornemme et rum og sin egen tilstedeværelse i dette rum.\nForskning viser også, at barnets matematiske forståelse som 4-årig er afgørende for, hvordan barnet klarer sig som 12-årig.\nViden om matematisk opmærksomhed\nGuide til barnets matematiske opmærksomhed\nDialogkort til faglig refleksion\nTemahæftet Matematisk opmærksomhed er udarbejdet af Danmarks Evalueringsinstitut, 2018.\nTemahæfte: Matematisk opmærksomhed


Velkommen til Burger Catering - Privatlivspolitik\nHos Burger Catering anvender vi udelukkende de mest friske råvarer og bedste ingredienser i vores køkken\nDu har ret til at få oplyst, hvilke personoplysninger, vi behandler om dig. Du kan desuden til enhver tid gøre indsigelse mod, at oplysninger anvendes. Du kan også tilbagekalde dit samtykke til, at der bliver behandlet oplysninger om dig. Hvis de oplysninger, der behandles om dig, er forkerte har du ret til at de bliver rettet eller slettet. Henvendelse herom kan ske på: 75 10 10 24. Hvis du vil klage over vores behandling af dine personoplysninger, har du også mulighed for at tage kontakt til Datatilsynet .\nTelefon: 75 10 10 24


Euresian Paradise Resort i Pasacao til Bedste Pris-garanti | Agoda.com\nSe alle 2 ejendomme i Pasacao.\nOctagon - Gæsteværelse\nZone 2 Balogo Pasacao, Pasacao, Pasacao, Filippinerne - Se på kort\nVil du vide mere om Euresian Paradise Resort?\nNatvie Pentagon (Native Pentagon)\nNabolag Pasacao Pasacao\nMere om Euresian Paradise Resort\nEuresian Paradise Resort, der er bygget i 2006, er en særskilt tilføjelse til Pasacao og et klogt valg for rejsende. Herfra har gæster glæde af nem adgang til alt, hvad denne livlige by kan tilbyde. Med sin praktiske beliggenhed tilbyder dette hotel nem adgang til byens vigtigste seværdigheder.\nFaciliteterne og servicen på Euresian Paradise Resort sikrer gæster et behageligt ophold. På hotellet kan man nyde et udvalg af førsteklasses faciliteter, som parkering, roomservice, familieværelse, vaskeri.\nAlle hotellets værelser er indrettede med betænksomme bekvemmeligheder som garanti for uforlignelig komfort. Hotellets udendørs pool, børnepool, have giver dig idéelle muligheder for at slappe af efter en travl dag. Med sin idéelle beliggenhed og imponerende faciliteter så vil Euresian Paradise Resort opfylde dine behov på mange måder.


Nordisk og europæisk samarbejde forenes. Nordisk Råd og EU-parlamentet mødes. – Foreningen Norden\nNordisk og europæisk samarbejde forenes. Nordisk Råd og EU-parlamentet mødes.\n22-02-22 Esben Ørberg 0 comment\n– Det er vigtigt, at vi kan forene det nordiske samarbejde med det europæiske. Det kan vi, og det er endda muligt med afsæt i det nordiske at styrke vores indflydelse i EU.\nDet fastslår Foreningen Nordens formand, Lars Barfoed i en kommentar til det netop afsluttede møde i Helsingfors mellem repræsentanter for henholdsvis Nordisk Råd og Europa-Parlamentet.\n– Et styrket nordisk samarbejde kan være vejen til at fremme vores synspunkter og værdier endnu bedre i en europæisk sammenhæng. Derfor vil jeg opfordre regeringen til at inddrage det nordiske perspektiv i den nye udenrigs- og sikkerhedspolitiske strategi, hvor det nordiske samarbejde slet ikke er nævnt, siger Lars Barfoed.


byen Mons fik stor symbolsk betydning under Den Store Krig. Hovedstaden i provinsen Hainaut, Mons havde omkring 27.500 indbyggere i begyndelsen af krigen. I 1914 var Mons et administrativt center, der var hjemsted for et stort antal juridiske og retslige myndigheder. Kun få industrier var blevet udviklet i byen i modsætning til den nærliggende region […]\nbyen Mons fik stor symbolsk betydning under Den Store Krig. Hovedstaden i provinsen Hainaut, Mons havde omkring 27.500 indbyggere i begyndelsen af krigen. I 1914 var Mons et administrativt center, der var hjemsted for et stort antal juridiske og retslige myndigheder. Kun få industrier var blevet udviklet i byen i modsætning til den nærliggende region Borinage, der havde oplevet en stor økonomisk udvikling, primært omkring udvinding af kul. Allerede et kulturelt og uddannelsescenter, byen Mons kom også til at være et knudepunkt for kulhandelen. I August 1914 og November 1918 var regionen stedet for sammenstød mellem Samveldet tropper og tyske soldater. I alt var Mons under besættelse i over fire år.\nSlaget ved Mons: 23. August 1914\nlegenden om Mons Engle\nbefrielse den 11.November 1918\nankomsten af tyske tropper til Belgien om morgenen den 4.August 1914 tvang Storbritannien til at deltage i krigen. De 70.000 professionelle soldater fra den britiske ekspeditionsstyrke (BEF) blev mobiliseret. Mange af dem havde aldrig oplevet den hårde virkelighed at kæmpe. Selvom reservister tegnede sig for næsten halvdelen af mændene i nogle enheder, var den britiske hær, som havde gennemgået en reform ved århundredskiftet, ikke desto mindre veluddannet og udstyret. I henhold til de aftaler, der blev indgået mellem de franske og britiske væbnede styrker, skulle BEF indtage en position på franskens venstre flanke. Den 21. August indtog de britiske soldater deres position på linjen langs Mons-Condor-kanalen og Mons-Beaumont-vejen. Den dag LED briterne deres første ulykke: privat John Parr (1897-1914) fra 4.bataljon. Men det var den 23.August, der startede klokken 8:00 om morgenen, at “Slaget ved Mons” fandt sted. Forankret bag kanalens uvæsentlige barriere kolliderede de britiske tropper for første gang med 160.000 tyske soldater under kommando af Aleksandr von Kluck (1846-1934). Kampene, der var startet i Obourg og Nimy, spredte sig vest langs hele kanalen. Efter hårde kampe, feltmarskal John French (1852-1925), der førte BEF, beordrede et tilbagetog for at forhindre, at hans tropper blev omgivet, mens franskmændene mod øst trak sig tilbage fra Charleroi. Efter to dages kamp (23. og 24. August) havde de britiske og tyske styrker lidt næsten lige store tab (ifølge de mest pålidelige tal: 4.200 for BEF mod omkring 4.900 for tyskerne). “Det store tilbagetog” til floden Marne varede tolv dage, hvor BEF, drevet tilbage af de fremrykkende tyske tropper, dækkede over 150 miles.\nden 29.September offentliggjorde den britiske forfatter Arthur Machen (1863-1947) en fiktiv artikel i London aftennyheder, der rapporterede, at en engelsk soldat under en kamp mod tyske soldater opfordrede Saint George. Med hjælp fra bueskyttere fra Slaget ved Agincourt siges den britiske hærs skytshelgen at have sat den tyske hær på flugt. Historien blev grebet af okkultister og spiritualister, der søgte at bevise, at der havde været overnaturlig indgriben under Slaget ved Mons. Machen insisterede på, at hans historie var fiktiv, men rygtet, der fangede religiøse samfunds fantasi og blev cirkuleret af mainstream-pressen, spredte sig hurtigt gennem Det Forenede Kongerige og derefter langs fronten. I løbet af de følgende måneder rapporterede adskillige artikler og bøger vidnesbyrd fra soldater, der deltog i tilbagetoget i Mons. Legenden tog mange former og inspirerede mange kunstnere.\nefter at have fået sine befæstninger demonteret i 1861 var Mons i starten af konflikten stadig en garnisonby. Da belgiske tropper blev mobiliseret, startende den 31.Juli 2014, forlod alle soldaterne i byen. Fra 23.August 1914 blev Mons-kasernen besat af tyske tropper. De liberale kommunalbestyrelser forblev i deres stillinger. De forsøgte at finde en balance mellem samarbejde (ved at videresende ordrer fra beboeren) og beskyttelse af borgernes interesser i hele konflikten. Som et skæringspunkt mellem større vej-og jernbaneruter var byen stedet for intens tysk aktivitet. Der var mange bevægelser af tropper, mens besættelsesstyrkerne rekvirerede alle administrative bygninger. Som et resultat af denne unikke strategiske position blev Mons et vigtigt knudepunkt i Carlot-Louis spionagenetværk såvel som Edith Cavells (1865-1915) flugtnetværk. Befolkningen i Mons led den samme skæbne som mange civile i Det besatte Belgien, såsom rekvisitioner, vanskeligheder med at skaffe forsyninger og begrænsede friheder. Arbejdsdeportationerne ramte den mandlige befolkning særligt hårdt fra slutningen af 1916. Omkring ni procent af befolkningen i Mons blev tvunget til at arbejde i Tyskland eller nær fronten under konflikten. Oprindeligt under administrationen af den offentlige regering blev regionen indarbejdet i etappengebiet den 1.januar 1917. Samme år tog Rupprecht, kronprins af Bayern (1869-1955), chef for den tyske hærs nordlige gruppe og hans hovedkvarter ophold i Mons, hvilket førte til gentagne allierede bombeangreb. Det var også i Mons, at den tyske generalstab i November udarbejdede sin strategi for 1918. I September og oktober 1918 oplevede Mons-regionen en massiv tilstrømning af franske flygtninge (især fra Douai) som et resultat af, at fronten skiftede nordpå.\nden 11. November blev byen befriet af den canadiske ekspeditionsstyrke under kommando af generalløjtnant Arthur Currie (1875-1933). Det canadiske infanteri blev ledsaget af det 5.Regiment af irske lancere. De irske Lancers havde allerede været i Mons til slaget i August 1914. 10: 58 blev den canadiske soldat George Laurence Price (1892-1918) dræbt. Han menes at have været den sidste soldat, der blev dræbt under den store krig.\nGuillaume Blondeau, Mons Memorial Museum\nPrevInfralyd knyttet til uhyggelige effekter