Debat: Byrådsmedlem efterlyser konsekvens – Kommunalt teater postkort | AVISEN\n18:38 - 9. august 2020\nHermed mit postkort, som svar på Demokrati- og Borgerudvalgets undersøgelse.\nEt torden vejr renser luften siges der. Først vind, så vand, torden og lynild, så stilhed og det hele en gang til, og freden breder sig. Med Fredericia Teater nåede vi aldrig 2. akt af teatrets undergang, som vi nu mangler, for at vi som by og samfund, kan komme videre. Der er udtalt kraftig kritik af teaterchefen og bestyrelsen, hvilket er berettiget. Og hvad så? Hvor er den politiske konsekvens? De folkevalgtes bestyrelsesmedlemmers totale tavshed er slående. Som folkets vogtere i bestyrelsen mod slendrian og dårlig forretningsførelse bærer de – ifølge teatrets vedtægter – det økonomiske ansvar for teatrets budget og regnskab.\nI løbet af 2019 var bestyrelsen optaget af, at drøfte placeringen af et nyt teater i kanalbyen, hvilket er lige så virkelighedsfjernt som at bestille en tre-retters niveau i en restaurant der brænder.\nAllerede 5. oktober 2018 bad jeg som medlem af byens Kultur- og idrætsudvalg (KIU) forvaltningen om ”en orientering om Fredericia Teater, set i lyset af teatrets økonomi med fokus på bl.a. ledelse, den nære fremtid (5 år), drift versus risiko og endelig Fredericia kommunes ansvar”. Svaret fra Kommunens økonomi- og personalechef var, at ansvaret for teatret er flyttet fra KIU til økonomiudvalget og at foråret 2018 gav et større underskud end budgetteret. 2019 gik ikke bedre og allerede om sommeren måtte bestyrelsen ud at låne fem millioner kroner til driften. En ansøgning som blev gentaget i september hvor der atter måtte fem millioner skattekroner på bordet.\nEn kendsgerning der atter fik mig til tasterne i efteråret 2019 hvor jeg udtrykte min bekymring i såvel byråd som i dagspressen.\nTeatret var på daværende tidspunkt så presset, at kun en rettidig indgriben fra bestyrelsen kunne have reddet teatret. Alle alarmklokker og lamper på ”kommandobroen” ringede altså fra medio 2019. De havde chancen for at styre skuden sikkert i havn, men svigtede. Kendsgerningerne om teatrets katastrofekurs blev ignoreret.\nNyt teater! Ja tak, men først skal der ryddes op og ud. Jeg glæder mig i øvrigt over den store opbakning som borgere fra nær og fjern tilkendegiver på bl.a. Facebooksiden ”For alle os som vil have Fredericia Teater tilbage”.\nVenlig postkorthilsen fra sommerlandet. Karsten Byrgesen\nDer skal vist en politianmeldelse til, så tingene kan blive undersøgt af uvildige.\nSå vidt jeg kan se, så er det ulovligt at tilbageholde oplysninger for byrådsmedlemmer, der kan drages til ansvar for det tilbageholdte.\nJeg har således ret i mine antagelser. Borgmesteren er på tynd is. Politianmeldelse!\nØhhhh sidder Byrgesen ikke i Byrådet, der på sidste Byrådsmøde inden sommerferien frikendte sig selv for ethvert ansvar… enstemmigt ergo med Byrgesens stemme…..\nByrgesen frikender sig selv, men skal vi ikke have andre til at gennemgå det ansvar han selv havde som byrådsmedlem\nHej Søren. Jeg tror du henviser til bobestyrerens udredning om konkursboet, som byrådet minus de to byrådsmedlemmer som var medlem af teatrets bestyrelse, tog til efterretning. Byrådet (-) tog bobestyrerens juridiske udredning til efterretning og udtalte herefter en stærk kritik af teatrets ledelse. Mit postkort er en politisk tilgang. Vh Karsten\nEnstemmigt i Fredericias kommunalbestyrelse betyder åbenbart borgmesterens stemme, da det viser sig, at flere andre enten ikke er orienteret og/eller har stemt imod.\nJa, det drejer sig om Karsten Byrgersen, men det drejer sig i høj grad om kommunalbestyrelsen/byrådet, der offentlig kommer med forkerte oplysninger. Et enigt byråd viser sig at være notorisk forkert. Nu melder problemet sig: Er det sådan altid? Kan man ikke stole på udsagn fra borgmesteren/byrådet?


- Løkke kopierer Foghs oppositionslinje\nLøkke kopierer Foghs oppositionslinje\nIndlægsdato 19. november 2011\n11 kommentarer til Løkke kopierer Foghs oppositionslinje\nFor første gang i Herrens mange år er denne blogger draget til Fyns land for at deltage i Venstres Landsmøde i Odense. Nogle vil nok bemærke, at der er “møde i taberklubben”, men sådan ser venstrefolkene ikke på det. De synes selv, at de kom godt ud af valgkampen, når de nu ikke længere kunne fastholde hjørnekontoret i Prins Jørgens Gaard. Lars Løkke Rasmussen har fået et nyt hjørnekontor i den modsatte fløj af Christiansborg, hvor Venstre har holdt til siden nogen kan huske. Der er ligesom i Statsministerens kontor også en ganske fin udsigt til Christiansborgs Ridebane, men livet leves selvsagt knapt så hektisk som i Statsministerens kontor og de tjenende ånder er færre.\nTil gengæld bliver der mere tid til at fundere over livet, skrive landsmødetaler og lægge en strategi for det nyslåede oppositionsparti, der siden valget i september har fået så megen medvind i meningsmålingerne.\nMen hvad vil Venstre? Ja det er det store spørgsmål, som vi næppe får svaret på i morgen under Løkkes store tale.\nPartiet truede, indtil at de blev smidt ud af finanslovsforhandlingerne, med at stemme gult til finanslovsforhandlingerne og lod forstå, at de nægtede at medvirke til at stemme ja til flere skatter og afgifter. Alt det har Løkke og Co. nu droppet. Nu vil Venstre '“ når det nu ikke kan være anderledes '“ pludselig gerne være med i fx en ny skattereform. Skattestoppet er droppet. For en tid.\nAlt tyder på, at analysen i V-toppen er, at Venstre skal forsøge at erobre '“ eller henset til meningsmålingerne fastholde '“ midten. Fører V visnepolitik eller forsøger at 'skyde sig igennem' med en liberal dagsorden, så vil et flertal af vælgerne ende med at belønne 'de ansvarlige' regeringspartier frem for at eksperimentere med Venstre.\nDermed lægger Venstre sig tilsyneladende på præcis den politiske linje, som Anders Fogh Rasmussen med stor succes lagde for partiet i årene frem mod valget i 2001, hvor VKO-blokkens – og Venstres – stemmetal stod i zenith. I perioden 1999-2001 anlagde Fogh en strategi, hvor man deltog i alt det daglige arbejde på Christiansborg og forlig, men holdt sig uden for nogle få afgørende og upopulære områder, som man siden kunne mobilisere vælgere. Og så ventede man ellers på, at regeringen sled sig ned i internt ævl og kævl og at vælgerne blev trætte af skatte- og afgiftsstigninger foruden at udnytte alle regeringens fejlskud. Skattestoppet kan man til den tid genoplive, hvis det skønnes nødvendigt.\nI 2001 blev de utilfredse liberale i Venstre, men i 2011 kan de som ønsker en mere liberal linje gå til alternativet Liberal Alliance. Men da LA også bakker op om Løkke som statsminister, så der er intet tabt ved at føre en politisk moderat linje som Foghs. Tværtimod. Bortset fra, at profilen risikerer at blegne.\nLøkkes store landsmødetale skal – annoncerede han selv – handle om 'fem punkter' (for et par landsmøder siden var det 10'¦) som skulle udgøre Venstres nye politiske mål. I krogene spekulerer man over, hvor konkret det mon bliver. Vi får se.\nHer på landsmødet tuller jeg ellers rundt som den vist nok første uafhængige blogger, der er presseakkrediteret landmødet med licens til kaffekanderne og frokost i presserummet. Jeg vil gå og hyggesnakke med folk, lytte til den seneste sladder (Sohn, Sass, Peter Loft, Troels Lund er de navne der lyder hyppigst) og i aften går det løs med Venstres legendariske aftenfest, der i pressekredse går for at være den bedste i branchen.\nVi ender nok i baren, hvor det mest uforudset interessante finder sted eller kan komme en for øre.\nP.s. Flere morgenaviser disker i morgen op med “solointerviews” med Løkke, hvor han skulle forklare sig mht. hvad Venstre vil og hvem Venstre vil være parti for i fremtiden.\n← Regeringens “gode start” → Venstre skal have ny partisekretær\n11 kommentarer til “Løkke kopierer Foghs oppositionslinje”\n“…den vist nok første uafhængige blogger…”\nMen til gengæld er du nok ikke den første skattebetalte radiovært der tuller rundt derude 🙂\n“første uafhængige blogger, der er presseakkrediteret landmødet ”\nTillykke. Fuldt fortjent at den bedste politiske blog anerkendes. Har du været krediteret til andres partiers landsmøder?\n19. november 2011 kl. 13:51\n1. Næh bortset fra at jeg ikke kan videresende regningen for mit ophold til den skattebetalte radio… 😉\n2. Nopes. (Jeg har nu heller ikke forsøgt)\n21. november 2011 kl. 08:43\nApropos Løkkes store landsmødetale, som du er inde på, så var det for en retoriker med politisk kommunikation som speciale vældig interessant at se, hvor nemt Løkke lavede spin på sine egne partimedlemmer.\nJeg har på http://www.trinenebel.dk påvist hvordan han gjorde det: http://trinenebel.dk/2011/11/lars-lokke-lavede-spin-pa-sine-egne-i-sin-landsmodetale/\n21. november 2011 kl. 10:39\n“Alt tyder på, at analysen i V-toppen er, at Venstre skal forsøge at erobre '“ eller henset til meningsmålingerne fastholde '“ midten. Fører V visnepolitik eller forsøger at 'skyde sig igennem' med en liberal dagsorden, så vil et flertal af vælgerne ende med at belønne 'de ansvarlige' regeringspartier frem for at eksperimentere med Venstre. ”\nHvis du har ret i det har V vel lagt den forkerte taktik.\nMeget tyder vel på at Venstre ikke går mod midten men derimod mod højre med ønsket/løftet/hensigtserklæringen om at skatten skal markant ned som var hovedbudskabet ved landsmødet og at der skal være tale om “rigtige” skattelettelser dvs ikke finansieret med en skatteomlægning.\nDu har sikkert ret i at Venstre ikke vil blive belønnet i at ville gå i en mere liberal retning..\n21. november 2011 kl. 15:28\n5. Jeg havde ikke set at “skattelettelser” pludselig blev det store budskab. Men det ændrer ikke ved at V vil føre en moderat linje.\nNår V spiller ud med “skattelettelser” så er det vel fordi partiet, partiets medlemmer og mange borgerlige vælgere helt grundlæggende er enige i budskabet. Det er en markør for at V er “rigtig borgerlige”. Men omvendt så er det ud fra en saglig betragtning svært at se, hvordan de vil gøre det, når krisen vil frembringe færre skatteindtægter og flere offentlige udgifter.\nDet er nok her, at man skal lægge mærke til ordet “sigtelinje”. Der er tale om fremtidsmusik med andre ord. Det er vist heller ingen hemmelighed, at V arbejder for skattelettelser. Det har partiet altid gjort.\nOg spørgsmålet er nok om nogen forud for valgkampen i 2014 eller 2015 kan huske hvad V mente på landsmødet i 2011.\nJeg tror stadig på, at V vil søge indflydelse i et samarbejde med regeringen, deltage i forlig mv. der også indebærer afgiftsstigninger, som partiet tidligere meldte i sidste uge.\nOg første test af det bliver energiforhandlingerne, der starter i dag.\nSå hvorfor meldte Venstre som man gjorde? Et svar kunne også være, at partiet skulle besvare spørgsmålet på et ellet andet tidspunkt frem mod valget, så hvorfor ikke gøre det nu? Spørgsmålet er om det så er troværdigt henset til den økonomiske situation og partiets performance på dette område de sidste 10 år.\n21. november 2011 kl. 16:34\nSpørgsmålet er om ikke skattelettelser skal ses i sammenhæng med kritikken af den nuværende regerings skatte- og afgiftsforhøjelser opsummeret i det imo ret effektive slogan “det skal ikke være dyrere at være dansker”.\nI den kritik må der implicit ligge et ønske om at rulle forhøjelserne tilbage, hvilket jo er skattelettelser. Det har samtidigt den fordel, at det også rammer de vælgergrupper, som ikke betaler topskat (og som derfor ikke er til falds for de Radikales skatteomfordelingsreform), men som er sure over, at skatter- pg afgifter stiger.\nOg i relation til de Radikales forsøg på at anfægte den økonomiske ansvarlig i at give nettoskattelettelser, så kan man jo pege på, at de jo åbenbart selv mener, at der er råd til at øge de offentlige udgifter med et beløb svarende til de højere afgifter. så hvis man ruller deres udgiftskrævende tiltag tilbage, ja så er der et råderum på i hverfald 5 mia. kr. til at sætte skatterne ned.\n21. november 2011 kl. 20:16\nStor medieoffensiv fra Ole Sohn her til aften, formentlig efter direkte ordre fra statsministeren før hendes Tirsdagspressemøde i morgen: TV2-Nyhederne kl. 19, TV2 News efterfølgende, kl. 21 TV-Avisen og kl. 22.30 Deadline. Hvad er så hans budskab: Jo, han har været en smule upræcis, men i øvrigt gør han, som han altid har gjort: Taler sort eller udenom ved hele tiden at dreje samtalerne hen på overbetalingerne til Terpo Tryk, som han aldrig har lagt skjul på. Derimod vil han ikke tale om, hvorfor han ville have Land & Folks korrespondent i Moskva til at ringe til et tlf-nr. i Sovjetunionen i marts eller april 1990 for at få de flinke russere til at overføre et beløb direkte til DKP’s konto. Det her foregik altså næsten et halvt år efter Murens Fald og også efter, Sohns fløj havde overtaget magten i partiet. Måske var Sohn altså alligevel ikke DKP’s svar på Mikhail Gorbatjov (!), som Hans Engell sagde for nylig på TV2 News.\n21. november 2011 kl. 23:10\nMan kunne dog godt nok ønske sig at Løkke havde spillet ud mere konkret. Er det små skattelettelser eller snakker vi 2 eller 3 cifret milliard beløb? Han kan jo give skattelettelser for fx 1 milliard og sige han har levet op til sit ønske, men det vil næsten være en gratis omgang. Det bliver i hvert fald interessant at følge om det forsvinder lidt med tiden eller om han bliver mere konkret og også foreslår en konkret financiering af det.\n21. november 2011 kl. 23:52\n9. Ja det kan du som sosse, så drømme hede drømme om de næste tre år 😉 Du får næppe noget mere konkret svar.\n27. november 2011 kl. 00:24\n5. Man kunne anføre at venstre bevægede sig mod midten hvis de bevægede sig mod højre


Monasterio de Yuso (San Millan de la Cogolla, Spanien) - anmeldelser\nMonasterio de Yuso anmeldelser, San Millan de la Cogolla\nFerie San Millan de la Cogolla\nBed and Breakfasts i San Millan de la Cogolla\nFlyrejser til San Millan de la Cogolla\nForslag til aktiviteter i San Millan de la Cogolla\nBilleder af San Millan de la Cogolla\nKort over San Millan de la Cogolla\nAlle hoteller i San Millan de la Cogolla Tilbud på hoteller i San Millan de la Cogolla Efter hotelklasse\n5-stjernede hoteller i San Millan de la Cogolla\n4-stjernede hoteller i San Millan de la Cogolla\n3-stjernede hoteller i San Millan de la Cogolla\nHoteller i nærheden af Monasterio de Yuso\nHoteller i nærheden af San Millan Suso Monastery\nAlle restauranter i San Millan de la Cogolla Restauranter i nærheden af Monasterio de Yuso\nAlle aktiviteter i San Millan de la Cogolla Aktiviteter i nærheden af Monasterio de Yuso\nSøg Europa›Spanien›La Rioja›San Millan de la Cogolla›Forslag til aktiviteter i San Millan de la Cogolla›Monasterio de Yuso\n426 anmeldelser Nr. 1 af 2 aktiviteter i San Millan de la Cogolla Udmærkelsescertifikatet Hellige og religiøse steder, Historiske steder, Seværdigheder og vartegn Skriv en anmeldelse\nVis også KortSatellit Kortopdateringer er sat på pause. Zoom ind for at se opdaterede oplysninger. Nulstil zoom Opdaterer kortet... Tilbage til kortet Få rutevejledning Adresse: San Millan de la Cogolla, Spanien Telefonnummer:\n+34 941 37 30 49 Websted Forbedr denne registrering\nTak for din vurdering. Anmeldt 5 februar 2017 Carolina B\nLignende aktiviteter i San Millan de la Cogolla\nSe alle Seværdigheder og vartegn i San Millan de la Cogolla\n244 anmeldelser 0.7 km\n426 anmeldelser fra TripAdvisors fællesskab Hvilke hoteller i San Millan de la Cogolla er der tilbud på?\nRyd alle Begynd din anmeldelse af Monasterio de Yuso Klik her for at vurdere\nOpdaterer listen... Rejsende, der kiggede på Monasterio de Yuso, kiggede også på\nSan Millan de la Cogolla, La Rioja Calle del Laurel\nLogroño, La Rioja Vivanco\nBriones, La Rioja Monasterio de Santa Maria La Real\nNajera, La Rioja Alle aktiviteter i San Millan de la Cogolla (2)\nHar du været i Monasterio de Yuso? Fortæl om dine oplevelser! Skriv en anmeldelse\nHer er de spørgsmål, som tidligere besøgende har stillet, med svar fra repræsentanter fra Monasterio de Yuso og andre besøgende\n1 spørgsmål Stil et spørgsmål Har du nogen spørgsmål? Få svar fra ansatte på Monasterio de Yuso og tidligere besøgende.\nRetningslinjer for indlæg Få meddelelser om nye svar på dine spørgsmål. Spørg Ofte stillede spørgsmål: Skal jeg købe billet til mit spædban? Hvordan kommer jeg dertil med offentlige transportmidler? Er der en restaurant eller café på stedet? I nærheden af Monasterio de Yuso Bedst bedømte seværdigheder i nærheden 214 anmeldelser Bodegas David Moreno\n34 anmeldelser Monasterio de Santa Maria de San Salvador\n244 anmeldelser San Millan Suso Monastery\nGennemse alle seværdigheder Bedst bedømte restauranter i nærheden 103 anmeldelser Asador San Millan\n40 anmeldelser In Vino Veritas\n109 anmeldelser Asador Serrano


Falconara Sicilien ferie | Book hotel / feriebolig her\nFerieboliger og hoteller i Falconara\nFerie på Siciliens sydkyst\nDette lille bysamfund består hovedsageligt af den flotte borg, som blev opført af normannerne som værn mod saracenernes angreb.\nI dag er borgen stadig beboet, men er desværre ikke åben for besøg. Stranden under borgen er privat og tilhører det nærliggende hotel Fattoria di Falconara.\nHer findes en lille bar og en togstation, som borgens ejerfamilie lod etablere tilbage i 1800-tallet, men som desværre ikke betjenes af mere end to / tre tog om dagen.\nKort over Falconara\nEr du på udkig efter en god feriebolig i Falconara? I søgemaskinen her på siden finder du vores udvalg af håndplukkede hoteller, villaer og ferielejligheder i og omkring den lille by.\nDer er generelt et bredt udvalg af hoteller på Sicilien, og du kan for eksempel vælge at bo på flere forskellige for at opleve mere af øen, som er større end man måske lige tror.\nVil du rejse med fly til Sicilien, er Catania Lufthavn den nærmeste til Falconara. Lufthavnen er den mest benyttede på øen og byder på en bred vifte af ruter til resten af Europa - herunder Danmark.\nDe få forbindelser fra byens lille togstation er for de fleste ikke tilstrækkeligt. Derfor vælger de fleste af vores rejsende da også at bestille billeje sammen med ferien. En bil giver langt flere muligheder for at komme omkring til øens seværdigheder og er en hjælp når der for eksempel skal handles ind i nabobyerne.\nDe færreste vælger at køre hele vejen fra Danmark til Sicilien i egen bil på grund af afstanden. Vil du tage den omkring 3.000 km lange tur, er det dog muligt at få bilen med over til øen fra Reggio Calabria eller Villa San Giovanni.\nBorset fra den enlige bar-restaurant må du udenbys for at finde et større udvalg af spisesteder. Du bor heldigvis omtrent midtvejs mellem Licata og Gela, som begge er byer med et bredt udvalg af restauranter, caféer og pizzaria.\nDet er ligeledes her du finder de nærmeste butikker og supermarkeder til at dække de daglige behov og havdle ind, hvis du ønsker at tilberede egne måltider i ferien. Får du chancen kan vi også anbefale at besøge lokale markeder i området. Her har du udover gode råvarer også chancen for at opleve en charmerende del af det sicilianske hverdagsliv.\nLæs mere om Falconara\nUdflugter fra Falconara\nMens de interessante seværdigheder i seve byen er til at overse, er der gode muligheder for at tage på korte eller længere udflugter herfra.\nI middelalderbyen Piazza Armerina kan du for eksempel blandt andet se en imponerende romerske villa, som er kendt for dens velbevarede og flotte mosaikker.\nNutidig keramik kan du opleve til overflod i Caltagirone, som også ligger inden for forholdvis kort afstand af Falconara. Den levende by indbyder til spadserture for eksempel op ad den fantastisk dekorerede trappe, der fører op til kirken Santa Maria del Monte.\nDet kan også varmt anbefales at besøge Ragusa, som er en af Siciliens klassiske barokbyer. Byen med den smukke beliggenhed på en klippetop har udover de arkitektoniske perler en varm atmosfære, som giver en lyst til at slå sig ned med en kop kaffe for bare at nyde omgivelserne.\nLæs mere om udflugter på Sicilien


Hvem fortjener Blangsted-prisen i år? – Dansk Skøjte Union\nDet er nu muligt at indstille kandidater til Blangsted-prisen.\nBlangsted-prisen blev indstiftet i 2018 som en anerkendelse til Ingelise Blangsted for sit årelange arbejde i skøjteverdenen. Prisen gives til en person, der særligt har udmærket sig – fx i form af en mangeårig indsats som frivillig i DSU, en ekstraordinær frivillig indsats, et fremtrædende arbejde af idrætslig eller organisatorisk art eller en særlig indsats for klubbens eller unionens sociale liv. Læs mere her\nSå synes I som klubbestyrelsesmedlem, udvalgsmedlem eller official under DSU, at en person har gjort en særlig indsats i sit frivillige arbejde, så kom til tasterne nu. Indstilling af kandidater indsendes sammen med en begrundelse til DSU’s kontor på office@danskate.dk (mrk. Blangsted-prisen) senest mandag den 30. maj 2022.\nBlangsted-prisen vil blive uddelt ved unionens årlige repræsentantskabsmøde, som i år finder sted lørdag den 18. juli i Århus. Karenmai Dalgaard Pedersen var sidste års modtager af prisen.


Combigrabbe – HEMA\nHEMA Combigrabben er et stykke universalværktøj med mange anvendelsesmuligheder.\nMonteret med aftagelige sideplader fungerer grabben som standardgrab.\nUden sideplader er grabben velegnet til håndtering af brosten, grene, affald og andre ukurante produkter.\nDen vandret liggende og godt beskyttede cylinder giver ekstra lav konstruktionshøjde, stor lukkekraft og hurtig åbningstid af grabben.Cylinderen er justerbar som kompensation for slid på skærene.\nSkærenes placering gør det også muligt, let at flytte køreplader.\nCombigrabben leveres i forskellige størrelser fra 2 serier og kan monteres med rotator og tilpasses ophæng efter kundespecifikationer.\nS-serien er HEMA’s nye grab til vognmænd og entreprenører, konstrueret til anvendelse hvor der stilles store krav til grabbens styrke med hensyn til grave- og brydeevne.\nGrabserien leveres med aftagelige gavle, individuel tilpasning af ophæng og som standard med centreret krogophæng under toppen.\nHEMA grabben åbner op så skærene står helt lodrette og derved gør det muligt at grabbe af helt ud til bilens sider.\nS-serien er med meget kraftige bolte og bøsninger i alle bevægelige punkter, der bevirker stor slidstyrke og længere levetid.\nHovedboltene er udlagt med stor indbyrdes afstand, for at opnå en god stabilitet mellem grabskallerne.\nS-serien leveres med trykreduktion forindstillet til 200 bar og cylinder der er justérbar som på tidligere modeller, med mulighed for at kompensere for evt. senere slidtage på skærene.\nCombigrabben er beregnet til et arbejdstryk på 170 – 200 bar, hvilket gør den anvendelig på næsten alle typer autokraner.\nHEMA Combigrab er monteret på en service- og vedligeholdelsesvenlig hydrauliktop, med mulighed for let omskiftning af værktøj.\nDen vandret liggende og godt beskyttede cylinder giver ekstra lav konstruktionshøjde, stor lukkekraft og hurtig åbningstid af grabben.\nCylinderen er justerbar som kompensation for slid på skærene.\nCombigrabben er et stykke universalværktøj med mange anvendelsesmuligheder.\nMonteret med sideplader fungerer grabben som standardgrab.\nMed klemmelister kan ligeledes håndteres fliser, kantsten, rør og lignende produkter der behøver skånsom behandling.\nMinigrabbene er beregnet til et arbejdstryk på 180 – 200 bar, hvilket gør dem anvendelige på næsten alle autokraner og minigravemaskiner.\nMinigrabbens lille egenvægt og lave byggehøjde gør den meget attraktiv for montering på mindre kraner og minigravemaskiner.\nMinigrabben kan med sin lave byggehøjde anvendes med fordel som laste/losse grab på minigravemaskiner der ofte har en forholdsvis lav løftehøjde.\nMinigrabbe er forberedt for montering af ophæng eller rotator med monteringsflange 140x140xø17, der gør det let at montere ophæng og rotatorer med standard adaptere.\nMinigrabben er et supplement til HEMA´s standardprogram, der hovedsageligt henvender sig til den tungere sektor i transport- og entreprenørbranchen, for at imødekomme en større efterspørgsel på mindre og lettere værktøj til de mindre kraner.\nHEMA kan levere yderlige modeller end de her viste i forskellige størrelser og udformninger.\nRekvirer brochuremateriale for de øvrige modeller ved henvendelse til HEMA Kranudstyr.\nGrabben leveres med individuel tilpasning af boltmonteret ophæng for rotator med aksel.\nKontakt HEMA for yderligere info og bestilling af reservedele.\nEkstraudstyr for CGS\nKØREPLADESKINNER OG ASFALTSIDER FOR COMBIGRAB S-SERIE CGS90-500 OG CGS90-700\nHEMA´s Combigrab i S-serien kan monteres med Kørepladeskinner til håndtering af køreplader.\nSammen med kørepladeskinnerne monteres lastholdeventil for at opnå sikker håndtering.\nHEMA´s Kørepladeskinner kan let monteres på Combigrab med 4 bolter i endeforstærkningen og kan medbringes i lastbilens værktøjskasse.\nMed Kørepladerskinnerne sker håndtering af køreplader pludselig lettere og mere sikkert, end blot ved at tage dem med grabbens skær.\nS-serien kan leveres med let aftagelige Asfaltsider der giver lettere adgang til at skovle, både i og fra grabben.


Æblecrumblekage - Sund æblekage med crumble topping\nDette er den lækreste æblekage med et sundere twist.\nKagen er et miks mellem en skærekage og en æblecrumble og består af en saftig sandkagebund, et lag af karamel-søde bagte æbler og en sprød crumble på toppen.\nPå grund af de tre lag er ingredienslisten en smule lang, men lad dig ikke afskrække, for æblecrumblekagen er utrolig nem og simpel at lave.\n1 dl mælk ( jeg bruger mandelmælk)\n50 g Sukrin Gold eller kokossukker\nTænd ovnen på 175 grader, og beklæd en rugbrødsform med bagepapir.\nBland mandelmælken og æblecidereddiken i et glas, og stil det til side.\nLav først crumblen. Bland havregryn, boghvedemel, kokossukker, vaniljepulver og salt en skål. Tilsæt koldt smør i mindre tern, og smuldr det ud i dejen, indtil klumperne ikke er større end havregryn, og du får en smuldrende crumble. Stil skålen til side i køleskabet.\nKlargør nu æblefyldet. Skær æblerne ud i små tern, og steg dem på en pande i smørret, indtil de begynder at blive bløde. Tilsæt da kanel og kokossukker, og rør rundt, indtil det smelter og fordeler sig på æblerne. Tag panden af varmen, og stil den til side, så æblefyldet kan køle lidt af.\nLav kagebunden ved at piske smør, kokossukker og sukrin sammen. Tilsæt æggene et efter et, imens du pisker, indtil du får en luftig, lysebrun masse. Tilsæt havremel, boghvedemel, bagepulver, kanel, kardemomme, salt og mandelmælksblandingen, og pisk, indtil du får en glat kagedej. Fordel kagedejen i den beklædte rugbrødsform, og top med æblefyldet, så det fordeler sig over hele overfladen. Tag derefter crumblen ud af køleskabet, og smuldr det over kagen. Bag kagen i ovnen i 45 minutter, indtil en tandstik kommer ren ud, når den stikkes i midten af kagen, og overfladen af crumblen er flot gylden. Lad æblecrumblekagen køle lidt af, og servér den med en fast yoghurt. Kagen smager dejligt både lun og kold.\nBagværk, Dessert & søde sager, Efterår\nSund æblekage til efteråret\nEn sund æblekage er den bedste forkælelse på kolde efterårsdage.\nJeg elsker efterår! Den sprøde luft, lune tæpper, gyldne blade, krydret hjemmebag og bløde stiktrøjer.\nNår årstiden skrifter får jeg altid ekstra lyst til at gå i køkkenet for at eksperimentere med sæsonens råvarer, der pludselig dukker op på supermarkedshylderne og torvemarkedet. Butternut, hokkaido, figner, svampe, brombær, rodfrugter og sprøde æbler ryger der derfor en del ned af herhjemme i øjeblikket, og jeg har lyst til at lave simremad, varm kakao og kager med efterårsfrugter og masser af kanel.\nHvert efterår må jeg bare lave denne kage. Min æblecrumblekage er en af mine favoritopskrifter fra min kogebog Fabelagtige fristelser. Den smager vidunderligt, og har elementer af sødt, sprødt og syrligt, der balanceres på bedste vis.\nEmma Martiny 19. september 2017\n19. september 2017 kl. 18:53\nÅh ja – denne kage er så lækker. Det var den første jeg lavede fra din dessertbog, og jeg lavede den med havens rabarber, men det var så sandelig også et hit!\n20. september 2017 kl. 6:31\nMmmhhhmmm. Det lyder toplækkert 😀\n29. oktober 2017 kl. 22:12\nVirkelig lækker efterårskage! 🙂\n30. oktober 2017 kl. 5:43\nDejligt at høre, Alexandra :-*


Feriehus - Fur, Danmark - B51042 | Novasol\nForside / Europa / Danmark / Nordjylland / B51042\nSommerhuset er beliggende på en stor naturgrund i et naturskønt område på nordsiden af Fur. Fra husets store terrasse, der er beliggende på en højde, på den kuperede grund, har I fjordudsigt. Oplev Fur fra et af de første sommerhuse, der blev bygget på øen, og som i dag står gennemmoderniseret, men stadig som et gammeldags, autentisk sommerhus. Når I lejer dette dejlige hus, så får I bl.a. fjordudsigt, kæmpehave, rejenet, grill og masser af hygge med i prisen. Der er altid mulighed for at finde læ udenfor, og der er mange muligheder for vandreture i de smukke omgivelser.\nSommerhuset beliggenhed på det nordlige Fur er et oplagt udgangspunkt for fiskeferie ved Limfjorden. Huset ligger bare 300 m fra kysten, og indenfor få minutter kommer I til flere gode havørredpladser. Uanset vind og vejr er det altid muligt at finde en kyststrækning, der passer til forholdene.\nHuset er certificeret overnatningssted for lystfiskere - se mere info på Havørred Limfjordens hjemmeside.\nNærmeste by: 35 km (Skive)


Chuck Berry - nekrolog: Farvel til rockens grundfjeld | Information\nFarvel til rockens grundfjeld\nEn kæmpe, en genrebygger, en grænseoverskrider har forladt os. Chuck Berry er død, 90 år gammel. Han inkarnerede rock’n’roll i hver en frase, hvert et hoftestød og ræveblik.\nRock’n’roll eller rock er ikke længere oprørsk, men Chuck Berry flyttede grænserne med et brag, og det er en af genrens allerstørste, der lørdag døde, 90 år gammel.\nChuck Berry har forladt denne verden. Men han forlod vores solsystem for flere år siden.\nRumsonden Voyager 1 (og tvillingen Voyager 2) fragtede ved sin opsendelse i 1977 en guldplade i den hensigt at formidle til udenjordiske arter, hvad pokker menneskeheden egentlig er for en størrelse. Udover 115 billeder, lyde og hilsner på 55 sprog, er der 90 minutters musik. Herunder Chuck Berrys sang »Johnny B. Goode«.\nBeslutningen om at inkludere sangen mødte modstand fra den ærværdige folklorist Alan Lomax, der mente, at rockmusik var umoden, »adolescent.« Hvortil projektleder Carl Sagan, så brillant svarede: »There are a lot of adolescents on the planet«.\nChuck Berry var ikke selv videre ung, da han sang de unges sang. Men ikke desto mindre ramte han den amerikanske – ikke mindst den hvide – ungdom som en damphammer. Han voksede op i et racesegregeret St. Louis, Missouri, i den sorte bydel The Ville.\nHans musikhistorie og mesterskab i rock’n’roll startede med indspilningen af »Maybellene« i 1955, da han var 28 år gammel. En sang inspireret af en western swing-sang ved navn »Ida Red.« Det var hans første single og første hit, og allerede fra start krydsede Berry smart racebarrieren ved at inkludere country-musik i sit mix af blues, rhythm and blues og gospel.\nDerfra fulgte hit på hit, især i storhedsperioden 1955-58, der placerede ham forrest i den nye hakkeorden af vilde, afroamerikanske musikere i færd med at formulere rock’n’roll for et bredere publikum.\nMåske var det Fats Dominos »The Fat Man,« Ike Turners (under pseudonymet Jackie Brenston) »Rocket 88« eller Sister Rosetta Sharpes elektriske guitar-gospel, der udstak retningslinjerne. Men det var mestre som Little Richard, Bo Diddley og Chuck Berry, der bragte rock’n’roll i ren form ud til et bredere publikum.\nRock’n’roll kom ikke ud af en lineær strømning, men fra en række kringlede jordveje. Rhythm and blues, country, jazz, blues, gospel, boogie woogie, landlige og urbane genrer i forskellige blandingsforhold begyndte at forbinde sig i en ny form karakteriseret ved en hårdt offensiv sanger og solist – i starten primært på klaver, snart elguitar – og drevet af et kropsnært, tungt inciterende backbeat, typisk på lilletromme.\nMusik til de hvide\nOmkring midten af 50’erne løb alle blandingerne endelig sammen i en asfalteret vej, hvorpå en ny købestærk, hvid ungdom kunne udleve deres frihedsfantasier.\nChuck Berry var ikke den første, men en af de allervigtigste i realiseringen af rock’n’rolls potentiale og i formidlingen af dens løfter. I hans transgressive musikalitet, kontante sangstil, hans offensive sangskrivning, fremragende kreative tekster og ublu kropssprog inkarneredes en ny tids drømme om en friere seksualitet, et mere autentisk liv, en vildere nerve.\nIkke kun i et klokkeklart forældregenerationsopgør som »Roll Over Beethoven«: »I got the rockin' pneumonia/I need a shot of rhythm and blues.« Men også i forsagelsen af hverdagslivets prøvelser på »Too Much Monkey Business.« Og i de motoriserede friheds- og seksualmetaforer på »Maybellene«: »As I was motorvatin' over the hill / I saw Maybellene in a Coup de Ville/ A Cadillac arollin' on the open road/ Nothin' will outrun my V8 Ford/ The Cadillac doin' about ninety-five/ She's bumper to bumper, rollin' side by side.«\nChuck Berrys kropssprog var også centralt i rock’n’rolls oprør mod amerikansk borgerskab og i dens ambitioner om at overskride grænser – ikke mindst den syd for bæltestedet. I eksende positurer, med spredte ben og stødende hofter, nede på knæ, altid med erigeret elguitar.\nOg hans insinuerende mimik – de løftede øjenbryn, den lummert forvrængede mund og ræveblikket – gjorde det bestemt ikke bedre. Gjorde bare den så sødt kløende kløe værre. En sexmaskine før James Brown.\nDet virkede også naturligt, at Elvis Presley lavede flere coverversioner – på plade og til koncerter – af Berrys sange. »Rock and roll was black music that let whites play it, and (not incidentally) vice versa«, som den tidligere bassist i The Rolling Stones Bill Wyman skriver i sin nekrolog på Vulture.com.\n»It was spiritual music that went carnal, regional music that went national (and then international), and rural music that went urban.«\nHans tekster var også racepolitiske i en tid, hvor der blev lynchet en del afroamerikanere i de amerikanske sydstater. På »Brown Eyed Handsome Man« (en smart omskrivning af afroamerikansk mand), ifølge ophavsmanden inspireret af hans oplevelse efter en koncert, hvor en mand af spansk afstamning var blevet arresteret af politiet og en kvinde skrigende kæmpede for at få ham løsladt.\nOg i den erklæret (omend langt fra en-til-en) selvbiografiske historie om en »country boy« (endnu en smart omskrivning af en afroamerikansk mand), der realiserer den amerikanske drøm gennem rock’n’roll.\nIronisk nok er arven fra Chuck Berry blevet hvid. Rocken blev som bekendt en bleg affære. Allerede i 60’erne var det The Beatles og The Rolling Stones, der lavede coverversioner af Berrys sange.\nJa, det gik endda så vidt, at Beach Boys blev sagsøgt for at have kopieret »Sweet Little Sixteen« i deres hit »Surfin’ U.S.A«. Berry vandt retten til at blive krediteret som medsangskriver på sangen.\nMindre heldige møder med loven havde Chuck Berry så også. I 1959 blev han idømt 20 måneders fængsel for at have kørt en teenagepige over grænsen mellem to stater. Han blev dømt skyldig to gange, men den første retssag blev dømt ugyldig, eftersom dommeren havde ytret sig racistisk. Han sad inde fra 1962-1964.\nI 1979 blev han idømt 120 dages fængsel for skatteunddragelse. Og i 1990 fik han betinget fængsel for besiddelse af 62 gram marihuana og videobånd med optagelser fra et skjult kamera på dametoilettet på hans restaurant.\nIkke længere oprørsk\nMen lad os holde fast i mandens betydning for en over 60 år gammel genre. Og lad os være ærlige: Rock er ikke længere umoden. Sådan går det med ethvert ungdommeligt udbrud. Før eller siden bliver det forvandlet til en forældregenerations forsvar for en svunden tids æstetik.\nRock’n’roll eller rock er ikke længere oprørsk. Ikke desto mindre svirper Chuck Berrys musik stadig med en rå elegance, den strutter fortsat af kæk energi og stolt grænseoverskridelse. Lyt til hans forvrængede vokaler og klare fraseringer. Hvordan elguitarens melodier plukkes, som gjaldt det den smukkeste pige i byen. Hør hvordan han finder sin egen karakteristiske twang ved at vride to strenge ad gangen.\nDet er ikke Electronic Dance Music, men den appellerer til den samme kropslige utidighed, den samme utilpassede energi. Hans sange og optrædener var en afgørende spejling og ventil for 50’ernes og 60’ernes ungdom, akkurat som hiphop og EDM er det for nutidens.\nHer næsten 62 år efter hans debut i 1955 rejser alverdens musikalske kæmper sig i respekt for Chuck Berry og hans afgang fra det jordiske. Bruce Springsteen, The Rolling Stones, Bill Clinton, hiphop-musikeren Questlove fra The Roots.\nReaktionerne på hans død er ikke måben eller chok, han blev trods alt 90. I stedet er det en rent tonende respekt for et grundfjeld, hvorpå en vigtig matrikel i musikhistorien hviler tungt og sikkert.\nChuck Berry forlod denne verden i går, lørdag den 18. marts, hvor politiet fandt ham død i hans hjem i Wentzville, cirka kilometer 70 vest for fødebyen St. Loius. Men han forlod vores solsystem allerede for fire år siden.\nDen 12. august 2012 gled Voyager 1 som det første menneskabte objekt ud i det interstellare rum. Med sig har den blandt andet Bach, Mozart, blues, folkemusik fra Azerbaijan, balinesisk gamelan, Najavo-indianeres sang. Og Beethoven. Samt en mere eller mindre selvbiografisk sang fra en rock’n’roll-grundforsker hvis gennemslagskraft og betydning for moderne populærmusik er svær at overvurdere.\nI april 1978, året efter Voyager 1's opsendelse, lavede det amerikanske live-tv-show Saturday Night Live en sketch, hvor komikeren Steve Martin spillede en clairvoyant, der forudså, at aliens ville modtage og afspille guldpladen. Og at de efterfølgende ville sende en ganske kort besked til jorden. Den ville i al sin enkelhed lyde: »Send more Chuck Berry.« Roll over Beethoven. Og: R.I.P. Berry.\nChuck Berrys vigtigste sange:\n»Too Much Monkey Business« (1956)\n»Brown Eyed Handsome Man« (1956)\n»Roll Over Beethoven« (1956)\n»Havana Moon« (1956)\n»School Day« (1957)\n»Rock and Roll Music« (1957)\n»Sweet Little Sixteen« (1958)\n»Johnny B. Goode« (1958)\n»Back In The USA« (1959)\n»Route 66« (1960)\n»You Never Can Tell‹ (1964)\n19. marts, 2017 - 21:46\nGod nekrolog, men Chuck Berry skrev ikke "Route 66", det var en sangskriver der hed Bobby Troup og Nat King Cole, der indspillede originalen. Beklager.\n19. marts, 2017 - 23:30\nHer er nogle store drenge, der jammer:\n20. marts, 2017 - 14:05\nHan burde have haft Nobelprisen i rock'n'roll.\nTrond Meiring og Ivan Breinholt Leth anbefalede denne kommentar\n20. marts, 2017 - 17:01\nFuldstændig rigtigt, men han var jo sort, så Nobelkommitéen valgte i stedet Bon Dylan. Det er ikke alene i Amerika, at racismen trives i bedste velgående. Den hvide "elite" har stadig svært ved at erkende, at den sorte amerikanske musik er USAs betydeligste bidrag til verdenskulturen: Gospel, blues, jazz, rhythm-and-blues, soul... et sandt overflødighedshorn af pragtfuld musik med skokkevis af store udøvere. Men fortrinsvis sorte, og så tæller de lissom mindre hos "eliten".\nFlemming Berger og Ivan Breinholt Leth anbefalede denne kommentar\n20. marts, 2017 - 17:05\nOops! Jeg fik lige tildelt Dylan et nyt fornavn. Bob, natch!\n20. marts, 2017 - 18:30\nJeg vil gå et skridt videre og sige Afrikas bidrag til verdenskulturen, som er dybt undervurderet og ikke bevidst for de fleste af os, selvom vi er dybt nedsunket i det. Rock'n'roll musikkens rødder i blues er uomtvistelig, men blues musikkens rødder i nordvestafrikansk gnawa musik er ukendt for de fleste. Den maliske blues virtuos Ali Farka Touré var meget bevidst om blues musikkens afrikanske rødder, da han sagde til sine amerikanske kollegaer: "I am the root, you are the branches." Et interessant kuriosum er, at gnawa musikken har rødder i islamisk sufi lyrik. Så uden islam ingen Chuck Berry!\n20. marts, 2017 - 18:39\nDylan fik ikke Nobelprisen for sin musik, det var teksterne. CB producerede altså ikke nær så meget, men han har faktisk fået det, der sommetider bliver kaldt musikkens Nobel: Polar Music Award i\n20. marts, 2017 - 20:27\nDylan opfatter vist mere sig selv som en rock-and-roller end som en poet, han havde i hvert fald ikke lyst til at møde op i Sth. og udfolde sine digteriske evner, men sendte en stedfortræder for at hente pengene. Han viste sig mere tilgængelig, da han blev inviteret indenfor i Rock and Roll Hall of Fame.\nJa, bluesmusikken har afrikanske rødder, og sort musik er en blandingsmusik. Da de sorte slaver kom til Amerika, blev de tvangskristnede, for at gøre dem mere medgørlige. Den hvide kirkemusik har haft stor betydning for den sorte musik. I det hele taget kan man med en bogtitel fra forrige århundrede betegne sort musik som: A People's Music! (Men den sociale placering af Black Music i denne titel øger næppe heller respekten eller interessen hos "eliten").\n21. marts, 2017 - 00:11\nNu var det jo ikke Nobelprisen i litteratur jeg skrev. Så det har ikke noget med Dylans pris at gøre. Eller racisme.\nJeg har det fint med at Dylan fik sin pris. Han er forøvrigt jøde, og de har da også smagt deres del af racismen, også i USA.\n21. marts, 2017 - 02:54\nChuck Berry havde sin storhedstid sidst i 1950'erne, samtidig med stjerner som Elvis Presley, Bill Haley, Jerry Lee Lewis, Bo Diddley, Little Richard, Tommy Steele, Everly Brothers, Cliff Richard, o.s.v.\nEn tid kendetegnet ved sammensmeltning af en række genrer, som afro-amerikansk gospel og blues, og country og folk med europæisk baggrund, mens jazz og latin allerede forlængst havde overskredet alle musikalske og racemæssige barrierer.\nChuck Berry snedkererede en håndfuld gode sange, men som mange af datidens stjerner blev han i 1960'erne mindre produktiv og levede af at repetere det show, som han i sin tid blev berømt på, til langt udover sidste salgsdag:\nEftertidens rock og beat musik står naturligvis på skuldrene af Chuck Berry og andre af 1950'ernes pionerer, men deres rolle bliver måske ofte lidt overbetonet, både fordi de historisk var første generation, som via medierne nåede et stort teenage-publikum, og fordi deres aldrende fans endnu er i live og elsker deres idoler.\n1960'erne blev præget af andre eksperimenter, hvor bl.a. klassisk og indisk musik øvede indflydelse, samt stoffer og meditation, og skabte nye musikalske genrer, som ganske vist ofte betegnes som rockmusik, men har meget lidt til fælles med den stil, som vandt frem i 1950'erne. The Beatles gennemgik således en uhyre musikalsk udvikling sidst i 1960'erne, mens et af 1970'ernes populæreste bands er psykedeliske Pink Floyd.\nI nyere tid er vi nået endnu længere i retning af genrernes sammensmeltning, og jeg finder det helt hen i vejret at påstå, at musikalsk racisme fortsat gør sig gældende. Musikken har netop formået at forene, hvor meget andet er slået fejl. Check fx. her, hvor Beyonce fyrer op under en komposition af John Fogerty, til ære for Tina Turner, George Bush og en i øvrigt meget blandet forsamling:\n21. marts, 2017 - 21:46\nTrond Meiring, dit indlæg er åbenbart slettet, jeg forstår ikke hvorfor. måske "too much berry-picking" ifølge webmaster? You never can tell...


64 oz rustfrit stål enkeltvæg vin tønde øl Growler. Lave priser 64 oz rustfrit stål enkeltvæg vin tønde øl Growler Indkøb.\n64 oz rustfrit stål enkeltvæg vin tønde øl Growler\n1. På farten: For ølbro mens du er på farten er Micro Bro 2L growler den bedste måde at nyde dit valg af øl væk fra bryggehuset. Denne grover holder ikke kun din øl kølig, men med dens træ-tønde-design ser den cool ud ved at gøre det!\n2.HJÆLP DET KALD: Forestil dig at drikke KALDET og KULDDYRET Øl på DAG to af en campingtur eller festival! Med denne dobbeltvæggede, isolerede growler kan du nu!\n3.BESTE VALG TIL ØL: Denne unikke form giver mulighed for en PERFEKT HUR hver gang.\n4. SWING-TOP LID holder din øl frisk og kulsyreholdig. Andre flip-top låg kan åbnes, når de er stødt, så vi har tilføjet en låsestrop til transport.\n1920 ml (64 ml)\nPolybag, indvendig kasse, ydre kasse (12stk / CTN)\n12 oz rustfrit stål mælkeflaske mælkekande mælkekande mælk skumkande\nrustfrit stål vin tønde 64oz Growler Rustfrit stål ølvækster 64 oz rustfrit stål growler


White Lies: To Lose My Life - Undertoner\nDa min farmor døde i 1999, gik der faktisk ikke engang fire måneder, før min farfar også gik bort. Jeg kan på mange måder godt lide at tænke på, at de havde levet sammen så længe, at de simpelthen ikke kunne leve uden hinanden. Tabet var for stort. Jeg tror også, at det er den tanke, Harry McVeigh har, når han på “To Lose My Life” synger: »Let’s grow old together / and die at the same time«”¦\nI det hele taget er tabet af en anden (og sig selv) et centralt tema på White Lies’ debutalbum, der faktisk er et album med relativt mørke undertoner. Der synges i udstrakt grad om døden og om selvmord, f.eks. i den fremragende “Unfinished Business”: »You’ve got blood on your hands / and I know it’s mine / I just need more time / so get off your low and let’s dance like we used to / but there’s a light in the distance / waiting for me / I will wait for you / so get off your low and let’s kiss like we used to.«\nMen som det nogle gange er i den slags upbeat-rockede indpakninger, som White Lies excellerer i, glemmer man lidt, hvad der foregår i det lyriske, og synger med, fordi det er så hamrende catchy, og fordi musikken simpelthen omfavner en. Det er musik, man trygt kan lade sig falde ind i. Lidt som den tillidsøvelse, man nogle gange lavede til spejder, hvor man skulle stille sig op på en stol og lade sig falde bagover, fordi man havde tillid til (håbede/krydsede fingre for), at de andre greb en.\nMed tindrende synth, skarptskårne basgange, ringlende guitarer og en fantastisk vokal bliver man faktisk grebet på White Lies’ debut. Både lyrisk og musisk er det stemningsmaleri af høj klasse, og pladen er faktisk fyldt godt op med potentielle hits. Men samtidig er det også en modig debut, for lyden er så melankolsk og pompøs – flere gange med strygere (og ikke kun violiner, men også celloer, violaer og kontrabasser) – og teksterne tilsvarende smertefulde og storladne, at det let kunne være blevet for meget. Men det bliver det på intet tidspunkt. I hvert fald ikke for mig. Måske er det, fordi det er så velkomponeret og bliver så overbevisende leveret.\nDet store spørgsmål er selvfølgelig, om White Lies holder mere end ét album. Lige nu lyder det første i hvert fald lovende, og mon ikke vi får dem at se på Roskilde Festival? Det burde vi næsten, for de er et oplagt bud på stadionrock i miniformat”¦\nSå når McVeighs stemme sammen med pulserende tamtammer og højtsvævende guitarer forhåbentlig hamrer af sted under teltdugen en sen aftentime på Roskilde denne sommer, er jeg sikker på, at næsten samtlige singler får lyst til at have en kæreste, de kunne løbe”¦ nej, ikke løbe”¦ spæne af sted mod. Med det ene formål at redde dem fra alverdens farer, så de kan blive gamle sammen og dø på samme tid.\nindierock melankolsk postpunk storladen White Lies\nMusikalske slægtninge: Stone Roses, Editors, Interpol, Alphaville, U2


Maj 2019 - Tænd lys i Nordkorea by Open Doors Danmark - Issuu\nÅbne Døre Tjener verdens forfulgte kristne\nTænd lys i\nN ordko r e a MAJ 2019\nOpen Doors' blad Ansvh. redaktør: René B. Ottesen Redaktør: Golriz Ghozati Journalist: M.G., J.L. Design/Layout: N.K. Oplag: 8.600 Næste blad udkommer ca. 1.8.2019\nTema: Solgt som slave\nInterview: Vi kunne ikke få øjenkontakt\nTema: Mirakuløst helbredt\nTema: 7 ting du ikke vidste om Nordkorea\nGi' Håb: Anders Michael Hansen\n“No b or d e r s a n d n o p ri son d oor s a r e c l o s e d to us w he n we p r a y ” - B ro d er Andre as -\nVores Gud glemmer ikke vores lidelser, og han glemmer ikke de undertrykte og forfulgte. Det er vigtigt, at vi husker på, at ondskab, uretfærdighed, undertrykkelse og løgn aldrig får det sidste ord. Hele skabelsen venter forventningsfuldt på at blive forvandlet og frigjort fra sin trældom, at få del i den frihed, som Gud har tiltænkt (rom 8:18-23). Alt og alle, som er bundet, venter på at blive sat fri. Fri til at leve, fri til at elske og fri til at tro. Den frihed er Guds kærlighed over os. På vores kontor modtager vi dagligt bedeemner fra forfulgte kristne i hele verden, og når klokken bliver 10, lukker vi for telefoner og computere for at bede for vores trosfæller ud over verden. Når vi vælger at bede, så er det med troen på, at Gud er for os, han er med os, han elsker os. Og mere end det, så elsker han også vores fjender, modstandere, de som undertrykker. Bønnen på vores kontor er med til at bevæge os væk fra vores idé om, at vi selv kan løse alle problemerne. Bønnen hjælper os til at indse, at vi er afhængige af Guds hjælp, hans vej og hans kraft.\nEn stor fordel ved bøn er, at den ingen begrænsninger har. I vores bøn kan vi udråbe frigivelse for fanger og lægedom til dem, hvis hjerte er knust. Det er med denne overbevisning, at vi inviterer dig til at bede for Nordkoreas forfulgte kristne. Tænd et lys for de forfulgte og lad ikke din bøn være begrænset, men lad den trænge ind i ethvert hjerte og hjem, ind i enhver koncentrationslejr og regeringsbygning, og ja, helt ind i hjertet på Kim Jong-un. Bed om Guds riges komme og hans vilje ske. Vi ved, at der i Nordkorea er brug for åndeligt stærke kristne til at modstå presset, og her kan du hjælpe helt konkret. Vi kan få forsyninger ind i landet, både mad, tæpper, tøj, medicin, radioer og ikke mindst bibler og sangbøger. Det er alt sammen noget, som hjælper de hemmeligt troende til at holde ud. Med din hjælp kan vi fortsætte med at støtte kristne i Nordkorea. Jeg håber, at du vil medvirke aktivt til, at Guds drøm for Nordkorea må blive til en realitet.\nVagterne signalerede, at kvinderne kunne krydse Tumenfloden. Arm i arm gik de alle tre igennem floden. Da de ankom til Kina, troede Nari og Ki, at de var i sikkerhed, men det skulle hurtigt vise sig at være en falsk tryghed. Den nordkoreanske kvinde havde solgt Nari og Ki til to kinesiske landmænd. “Hun havde ingen intention om at hjælpe os. Hun ønskede bare at tjene penge. De to mænd, som købte os, gav os aldrig lov til at gå rundt alene,” fortæller Nari. Selv hvis Nari skulle på toilettet, som lå adskilt fra huset, fulgte mændene med.\naris flugt fra Nordkorea Da livet blev for hårdt i Nordkorea, forsøgte Nari at flygte til Kina, hvor hun blev solgt ind i slaveri, men et minde om hendes bedstemor ændrede Naris liv. Skrevet af M.G. Nari og hendes søster Ki forlod deres hjem en regnfuld aften. De var spændte og bange for, hvad der kunne ske, hvis de blev anholdt. Nordkorea var ikke længere et sted de kunne bo. Landet var præget af hungersnød, og nogle gange kunne der gå op til ti dage, inden de fik mad. Naris far havde familie i Kina og bedt dem om at hjælpe dem.\n16 timers dagligt arbejde En nordkoreansk smugler, en ældre dame, havde tilbudt at hjælpe dem til Kina, hvor Nari og Ki skulle mødes med nogle slægtninge. Den ældre dame havde en aftale med grænsevagterne, og der var sørget for en sikker passage. Grænsevagterne kom ud. Det regnede så voldsomt, at Nari ikke engang kunne se, hvordan de så ud.\nKi blev behandlet godt af sin ‘mand’, mens Naris ‘mand’ tvang hende til at arbejde op til 16 timer dagligt og slog hende om aftenen. “Vi blev også tvunget til at gå i seng med vores mænd, og jeg endte også med at blive gravid,” fortæller Nari. Da Nari blev gravid, sneg hun sig hen til sin søster, som boede et par kilometer væk. Den dag kom Naris ’mand’ tidligt hjem og troede, at hun var flygtet. Da han fandt hende hos Ki, slog han hende og slæbte hende tilbage til huset.\nMindet om bedstemoren Under sin graviditet blev Nari anholdt og smidt i fængsel af de kinesiske myndigheder, da hun ikke havde et ID-kort. "Jeg vidste, at hvis kineserne sendte mig tilbage til Nordkorea, ville jeg blive tvunget til at få en abort. Den nat i fængslet huskede jeg pludselig, hvordan min bedstemor engang havde bedt: “Herre! Herre!”” I Nordkorea er det ulovligt at være kristen, men Naris bedstemor bad åbent i sit hjem, da hun levede. Hun ville iføre sig sin hanbok - et traditionelt koreansk kostume - og sætte sig på knæ og bede. Som barn havde Nari set sin bedstemor bede i sit hjem, og i fængslet kom hun til at tænke på ordene: “Herre! Herre!” Dagen efter blev hun placeret i en ny celle, mens de resterende nordkoreanere, der var fængslet med hende, blev sendt tilbage til Nordkorea. “De blev repatrieret, men jeg blev slettet fra papirerne. Det var et mirakel.” Efter hendes søn var blevet født, blev Nari fortsat udsat for sult, misbrug og vold. Det hårde liv kvalte langsomt håbet ud af hende. Døden føltes som den eneste udvej. Hun tømte en flaske piller\nud i hånden og stod parat til at sluge dem, da hendes søn på fire år kom stormende ind og kaldte “mor!” “Jeg så på min søn, og det slog mig, at hvis jeg døde, havde han mistet sin mor. Jeg var ikke en perfekt mor, men jeg kunne ikke efterlade ham alene.”\n”Den usynlige Gud vil hjælpe mig” Naris forældre og to andre søskende var også kommet til Kina og boede tæt på Nari. Naris mor havde opdaget troen og tog for første gang Nari med i en koreansktalende kirke. “Jeg lyttede til salmerne, og de gav mig fred, og da jeg lyttede til evangeliet, græd jeg. Jeg vil overleve, tænkte jeg. Den usynlige Gud vil hjælpe mig. Jeg følte mig omgivet af fred i kirken og ønskede at gå i kirke hver søndag.” I tide og utide ville politiet dukke uanmeldt op og tjekke kirkegængernes ID-kort. Nari havde intet kort, og der var altid en risiko for, at hun kunne blive sendt tilbage til Nordkorea. Hun fortalte sin mand, at siden han ikke kunne skaffe hende et ID-kort, ville hun flygte til Sydkorea. Naris mand protesterede, men hun sagde: “Nu har jeg boet i dit land i 13 år. Jeg har udholdt alle de gange, jeg er blevet truet af de offentlige sikkerhedsansvarlige. Selv under de frygteligste forhold er jeg blevet hos dig på grund af vores barn. Alligevel har du indtil nu ikke givet mig et ID-kort. Derfor er jeg nødt til at tage til Sydkorea.” Nari begav sig ud på sit andet flugtforsøg. Denne gang fra Kina.\nVagttårn ved grænsen mellem Nordkorea og Kina\nNogle gange på sin flugt blev hun forhørt af myndighederne, men da hun talte godt kinesisk, lod de hende gå. Da de ankom til Laos, kørte mæglerne Nari og syv andre flygtninge over glatte bjerge med dybe kløfter. “Faldt vi ned, ville vi dø. Derfor var jeg i konstant bøn." Gud svarede på alle hendes bønner, og Nari ankom sikkert til Sydkorea. Resten af hendes nordkoreanske familie - også hendes søn ankom senere. I dag bor hun og resten af hendes familie sikkert i Sydkorea. Nari er overbevist om, at bønnerne helt tilbage fra hendes bedstemor har hjulpet hende frem til, hvor hun er i dag: “Jeg er overbevist om, at min bedstemors bønner frelste mig.”\nSkrevet af J.L. Som at være en del af et skuespil. Sådan følte Else Christensen det, da hun i 2012 besøgte Nordkorea. Alt, hvad hun og hendes rejsefæller så, var nøje udvalgt af deres nordkoreanske guider. - Jeg var godt klar over, at regimet styrede med hård hånd, men det var meget mere forfærdeligt, end jeg havde forestillet mig, erklærer hun. Og når vi besøgte kirker og skoler, var det tydeligt, at der var tale om udstillinger til ære for os. Ingen af børnene i skolen kiggede op på os – det var umuligt at få øjenkontakt med dem. Det er nok det minde, der sidder stærkest i mig, siger hun.\nBedeglød blev tændt Rejsen tændte en glød for Nordkorea i Else Christensen, og siden dengang har landet haft en fast plads på hendes bedeliste. - Jeg følte en magtesløshed over for et regime, der var så frygteligt. Det bedste, jeg følte, jeg kunne gøre, var at bede. Tidligere havde jeg bedt for nordkoreanerne en gang imellem, men at se forholdene ved selvsyn motiverede mig stærkt til at være trofast i at bede for dem, forklarer hun.\nGud kan gøre alt Ikke mindst de nordkoreanske fangelejre, hvor titusinder af kristne udsættes for sult, tortur og slavearbejde, er genstand for Else Christensens bønner. - Det, som jeg beder om, er, at de kristne i lejrene må blive bevaret i deres tro, og at nye må komme til tro. Jeg har læst en del bøger, hvor tidligere\nfanger beskriver livet i lejrene. Det er forfærdeligt. Men Gud kan gøre alt – også i Nordkorea. Så forandringer kan hurtigt komme, fastslår hun. Kim Jong-un beder Else Christensen også for. Ikke at han skal falde død om eller blive udsat for et kupforsøg. Men: Jeg beder om, at han møder Gud og bliver en kristen.\nt in g , du i k ke vi dste o m Nordkorea Nordkorea skræmmer og fascinerer alene i kraf t af sin utilgængelighed. Vi har her samlet syv ting, som måske giver dig et lidt bredere billede af verdens mest lukkede land.\nDu befinder dig nu i år 108\nKrydser du grænsen til Nordkorea, befinder du dig ikke længere i år 2019, men i år - eller rettere – i Juche 108. I 1997 ændrede Nordkorea nemlig landets kalender, så år 1 er landsfaderen Kim Il-sungs fødselsår i 1912. Indtil 2018 havde landet også sin egen tidszone – men den blev ændret, så den nu matcher Sydkoreas. Dette skete som et led i den aktuelle tilnærmelse mellem de to lande.\nKlodens mørkeste land Det er velkendt, at Nordkorea er en af de mørkeste pletter på verdenskortet, når det kommer til menneskerettigheder – herunder religionsfrihed. Men landet er også helt bogstaveligt det mørkeste land i verden. Hvor Seoul i Sydkorea og kinesiske byer lyser kraftigt op på natlige satellitbilleder, er Nordkorea stort set mørklagt – undtagelsen er Pyongyang, der lyser en lille smule op som en ø i et mørkt hav. Årsagen til mørklægningen er, at Nordkorea har en endog meget dårlig økonomi – så man sparer på strømmen.\nPyongyang var et kristent kraftcenter\nKim Il-sungs lig er den største attraktion\nFra 1895 til 1942 var Nordkoreas nuværende hovedstad, Pyongyang, et decideret kraftcenter for kristentro og blev kaldt Østens Jerusalem. Der var kristent hospital, præsteseminarium og universitet i byen – sidstnævnte med den første fireårige universitetsuddannelse i Korea. I 1907 brød der tilmed en vækkelse løs i Pyongyang, og det næste år omvendte 50.000 personer sig til den kristne tro. Det er siden blevet kendt som ”Den store vækkelse i Pyongyang” (1907-1910). Tilmed landsfaderen Kim Il-sungs far var kristen.\nKumsusan-paladset er hjemsted for landsfaderen Kim Il-sungs balsamerede lig, som ligger offentligt til skue. Stedet er Nordkoreas største attraktion, som nordkoreanerne ynder at besøge for at vise deres respekt. Udlændinge har kun adgang torsdag og søndag. Der er i øvrigt også 34.000 statuer af Kim Il-sung i landet – det er en statue for hver 750 indbygger.\nFærre er indespærret i fangelejre Knap hver 20. indbygger er soldat En af verdens største stående hære med 1,2 millioner soldater. Det er, hvad Nordkorea kan mønstre. Dermed har landet verdens fjerdestørste hær. Faktisk er 4,25 procent af befolkningen ansat i hæren. Trækker man børn og ældre fra, er næsten hver tiende ansat i militæret. Så stort et militær koster naturligvis penge – USA anslår, at en fjerdedel af Nordkoreas BNP går til militæret.\n* Det officielle tal - stadionentusiaster anslår, at antallet af siddepladser er reduceret til 114.000 efter renovering i 2014 – hvilket stadig er verdens største.\nW O R L D WAT C H N Y Egypten: To år under Egyptens kirkelov 2016 oprettede den egyptiske regering en kirkelov med henblik på at gøre det lettere at registrere og lovliggøre kirker i Egypten, men i dag to år efter oprettelsen af loven er der meget lidt fremgang at spore for Egyptens kirker. Siden 2017 har 3800 kirker søgt om tilladelse til at blive registreret som en lovlig kirke, men kun 342 kirker har opnået en godkendelse. Med den hastighed vil det tage tolv år at fuldføre alle registreringer forudsat, at der ikke blev tilføjet nye ansøgninger.\nhvor kirker er blevet lukket, da de kristne blev angrebet af lokale muslimer.\nDer har været en omfattende kritik af loven i Egypten. Flere koptiske aktivister har sagt, at loven kun fokuserede på de kristne og sagde, at der var brug for en samlet lov om gudsdyrkelse, som gav kirkerne lige vilkår som moskeer, når det gjaldt opførelsen af nye bygninger. Opførsel af nye kirker er blevet afvist flere gange, da myndighederne har set kirkerne som en sikkerhedstrussel. World Watch Monitor har i øvrigt gentagne gange rapporteret om tilfælde,\nKirke i Egypten\nIran: Fortsat fysiske overgreb mod kristne i Irans fængsler indst syv iranske kristne konvertitter blev anholdt i Iran i februar. Heriblandt to søstre Shima Zanganeh (27) og hendes søster Shokoufeh Zanganeh (30), som begge angiveligt er blevet udsat for vold. Søstrene blev fremstillet i retten og fik bevilliget løsladelse mod en kaution på ca. 50.000 $ for hver. Det lykkedes familien at skaffe beløbet, men ved hvert retsmøde fik de at vide, at “dommeren ikke\ner på kontoret i dag,” beretter agenturet. Agenturet udtaler, at grunden til udsættelsen kunne være, at myndighederne ønsker, at sår og mærker efter slag skal forsvinde, inden kvinderne løslades. Fængselsmyndighederne havde informeret Zanganeh-familien om, at søstrene var blevet udsat for vold under en af afhøringerne, og det bekræftede søstrene også under en senere telefonsamtale.\nYHEDER Indonesien: Gravkors fjernet fra gravsted t kors er blevet fjernet fra en katoliks grav, før han kunne blive begravet på en offentlig indonesisk kirkegård. Det rapporterer det katolske nyhedsbureau, UCAN. Albertus Slamet Sugihardi døde i landsbyen Purbayan, i provinsen Central Java, og blev begravet den 17. december. Muslimske landsbyboere erklærede, at gravpladsen særligt var til begravelse af muslimer, og derfor blev den øverste del af korset, på Sugihardis grav, skåret af.\nLandsbybeboer Bejo Mulyono fortæller til The Jakarta Post, at det var en ’nødsituation’, at katolikkens begravelse fandt sted på en kirkegård, hvor flertallet, der begraves, er muslimer. Mulyono tilføjer, at ’han kunne begraves her, men kun uden et kristent symbol’. Ifølge UCAN fordømte bispedømmet i den indonesiske by Semarang hændelsen. I en erklæring angiver de, at det var ”en overtrædelse af forfatningen, som respekterer mangfoldighed”.\nNigeria: Leah Sharibu er fortsat taget til fange or over et år siden blev Leah Sharibu (16 år) og 104 andre piger bortført af Boko Haram. Pigerne gik alle på Dapchi Secondary School i Nigerias nordøstlige stat Yobe. En måned efter bortførelsen blev alle undtagen Leah frigivet. Leah blev tilbageholdt, fordi hun nægtede at opgive sin kristne tro. Leahs familie har fornyet deres appel til forbundsregeringen og bedt det internationale samfund om, at de ikke skal give op. Moderen, Rebecca, opfordrede præsident Buhari, USA og Storbritannien til at gøre alt for at redde hendes datter – heri også at få Nigerias præsident til at holde sit løfte, som han gav sidste år: "Præsidenten talte med mig i telefonen og opfordrede mig til ikke at bekymre mig, og han forsikrede mig, at min datter ville blive frigivet. Tre ministre besøgte mig også og gav mig forsikring om hendes frigivelse, men indtil i dag har jeg ikke hørt noget."\nOpen Doors har været i regelmæssig kontakt med Leahs familie og tilbyder dem både praktisk og følelsesmæssig støtte.\nMi ra kulĂ¸st hel b r e d t\nGu d Ă¸ n s kede at brug e mi g i Nor d kor ea Illustrationsbillede\nHun bliver kaldt 'Fru Tilflugt’, fordi hun styrer ét af Open Doors tilflugtssteder for nordkoreanske flygtninge. En tjeneste, der ikke er uden risiko. Skrevet af M.G. Gaden, hvor Open Doors’ tilflugtssted ligger, er meget passende skjult i et dybt mørke, hvor gadelysene ikke virker. Indvendigt ser tilflugtsstedet ud som de fleste andre kinesiske huse eller lejligheder. Hvide vægge, trange gange og små værelser. Det kan være svært at forestille sig, at det er her, at utallige nordkoreanere har søgt ly, efter de har krydset den flod, der adskiller Kina fra Nordkorea. Men det har de gjort takket været ’Fru Tilflugt’. ”For fem år siden var jeg døden nær,” indleder hun, ”En præst kom og besøgte mig og bad for mig. Jeg blev mirakuløst helbredt. Gud frelste mig, og jeg ved, hvorfor: Han ønskede at bruge mig i tjeneste for Nordkorea.” Fru Tilflugt bor tilfældigvis i en by, hvor 'folk fra den anden side' jævnligt viser sig:\ndet tilkaldte jeg en medarbejder fra Open Doors, som underviste den nye troende så meget i Bibelen, som tiden tillod. Kort efter forlod flygtningen tilflugtsstedet, men han sagde, han ville vende tilbage for at lære mere om Gud. Han havde også i sinde at evangelisere for sin familie ved at holde hemmelige tilbedelsesmøder sammen med dem.” Open Doors investerer stærkt i lokale kristne som 'Fru Tilflugt', så de kan møde andre med evangeliet. Vi træner, rådgiver, beder og giver finansiel støtte, så de kan udføre den tjeneste, Gud har kaldet dem til. Når det er muligt, tilbyder vi også mere dybtgående bibelstudiekurser for de nordkoreanske flygtninge. Et omfattende og risikofyldt arbejde. I det øjeblik ’Fru Tilflugt’ blev involveret i arbejdet blandt nordkoreanere, blev hun også et mål for den kinesiske myndighed og den nordkoreanske regering. Hun har haft spioner under taget, mennesker, der er trænet til at angive hende eller i værste tilfælde: Dræbe hende.\n”Gud giver mig en overnaturlig dømmekraft. Jeg kan se, om personen er oprigtig eller sendt ”De går hen ad gaden og ser efter steder, hvor for at spionere. Men det holder mig ikke fra at de kan sove. Jeg henvender mig til dem, tilbyder tjene dem. Jeg behandler spionerne med lige så megen kærlighed dem et sted, hvor de kan ” D e v i l g e rne v ide , som virkelige flygtninge. bo gratis, og jeg betjeDer var nogle, der ved ner dem, indtil de går h vo r fo r j e g g ø r de t afslutningen på deres tilbage eller bevæger sig videre. De vil gerne u d e n a t b e d e o m no ge t ophold sagde, at de var der for at skrive en kritisk vide, hvorfor jeg gør det ti l g e n g æ l d. Fø rst da rapport om mig, men de uden at bede om noget at de ville skrive til gengæld. Først da fo r tæ l l e r j e g de m o m lovede, fortæller jeg dem om en positiv rapport. 'Vi har ikke din tro’, siger de, Gud og Bibelen. Mange Gu d o g B i be le n.” 'men vi har set dit liv og vender tilbage som troende. Dette arbejde gør mig undertiden meget karakter, og vi ønsker at efterligne den.'” træt. Så knæler jeg ned og beder, og Gud giver Hvordan kan du støtte folk som ’Fru mig altid ny styrke.”\nKort før Open Doors besøgte hende, mødte hun en gruppe på tyve nordkoreanske flygtninge. Hun fandt et tilflugtssted til alle efter lidt tid. Fem af dem blev i hendes hus. ”Jeg betjente dem så godt, jeg kunne, og delte evangeliet med dem. Én af dem kom til tro. Efter\nOpen Doors distribuerer mad, bibler og medicin til pålidelige netværk i Nordkorea og til nordkoreanske flygtninge i Kina. Ligesom vi hjælper folk som ’Fru Tilflugt’ både i og uden for Nordkorea, så de kan fortsætte med at dele troen og tage sig af nordkoreanske flygtninge. Det arbejde kan du være med til at støtte ved at bede og give.\nHør e vores nyest\n, P O D C AS T om\nds hvordan Ma u g le d e S jæ ll a n d s m ag b ib le r in d b je r n t æ p p e t . S e m e re p å k o p e n d o o rs .d\nT jek os også ud p å\nI nsta gr a m\nAf D.H. Vi har sat valgmenighedspræst i Aarhus Valgmenighed Anders Michael stævne for at høre hans tanker om verdens forfulgte kristne. Anders Michael har i længere tid haft et særligt fokus og hjerte for de forfulgte kristne og gennem en årlig gudstjeneste og indsamling har han gjort denne tjeneste til en prioritering i Aarhus Valgmenighed. ”Open Doors og andre lignende organisationer har vagt mit hjerte for forfulgte kristne. Verden forsøger ofte at portrættere mennesker på flugt som terrorister, der forsøger at udnytte vores goder, men i virkeligheden er de jo ofte vores brødre og søstre,”\nPræst, Aarhus Valgmenighed\nOpen Doors har udgivet 8 forskellige gavekort under navnet ”Gi´Håb”. Disse gavekort er med til at give håb til verdens forfulgte kristne og hjælpe dem til at rejse sig. Vi præsenterede disse kort for Anders Michael og bad ham vælge det, som han ville sætte sine kobbermønter på. ”Jeg har valgt det kort, der støtter kristne, der lever som slaver. Jeg synes, at vi som kristne skal være med til at udråbe et nådens år for alle kristne som lever i fangenskab eller under slavelignende vilkår. Hvis alle kristne gjorde dette, så tror jeg på, at verden ville se helt anderledes ud. For vi er ikke kun kaldet til at støtte vores brødre og søstre åndeligt men også fysisk, økonomisk og socialt. Der står i Bibelen: ”Det, som I gør mod en af disse mine mindste, det gør i mod mig.” Hvis vi ser på kortet af den her lille dreng, der sidder i lænker, så er det faktisk Jesus, der sidder der i lænker og beder os om at sætte ham fri og give ham en fremtid.” Du kan finde vores gavekort ”Gi ´Håb” på www.forfulgt.dk/gi-haab\nS T Ø T N O R D KO R E AS F O R F U LG T E K R I S T N E MOBILEPAY 60387\nSkriv projekt ”5022” og giver-id eller din adresse, hvis du ønsker skattefradrag.\nSkriv projekt ”5022” som kommentar. Her kan du også give til et andet formål.\nGIRO BRUG OVENSTÅENDE KODE\nBrug din personlige betalingskode, som du finder under adressefeltet ovenfor, så registreres gaven automatisk på dit navn og til månedens formål. Koden kan kun bruges til dette formål. Brug venligst ikke gamle indbetalingskoder, der begynder med +75. ISSN: 2569-6545\nMaj 2019 - Tænd lys i Nordkorea


09/04 2001 23:00\nPointdeling i Lyngby\nMandag aften var der topopgør på Lyngby Stadion, og over 7.000 tilskuere var mødt op og så en kamp der endte 0-0. F.C. København kan ærgre sig mest over ikke at tage alle tre point.\nFCK stillede op i samme opstilling som mod Brøndby i sidste uge og satte sig med det samme på kampen. Lyngby fik ikke meget plads og tabte bolden hurtigt, hvorefter FCK spillede bolden en del rundt. Som kampen skred frem, kom Lyngby dog mere med, og det blev til en del nærkampe på midten af banen.\nFørste halvleg var næsten chanceløs. FCK havde et par halve forsøg af Zuma og Fernandez, mens Lyngby havde en enkelt chance, som Thomas Myhre tog sig sikkert af.\nAnden halvleg startede meget livligt: FCK satte et hårdt pres på hjemmeholdet og burde være kommet foran på en af de mange chancer, de havde i starten, men både Fernandez og Thorninger brændte deres tilbud. Lyngby fik igen kæmpet sig ind i kampen uden dog at være dominerende.\nSet over 90 minutter var uafgjort et acceptabelt resultat, men vi burde have udnyttet en af vores store chancer i anden halvleg, og specielt i slutminutterne burde Thomas Thorninger have sparket bolden i kassen til en 1-0 føring. Men Lyngbys stærke svenske målmand, Per Fahlström, stod sikkert i hele kampen og derfor endte det med ét point til hvert hold.\nMonday 09/04 2001 at 19:00


Diabetes 1 og potensproblemer - Diabetes\nLæs her om de muligheder, du har for igen at kunne få rejsning.\n31 procent af mændene i Diabetesforeningens undersøgelse får behandling for deres rejsningsproblemer. Blandt de mænd bruger 61 procent potensmidler.\nPotensmidler er pillerne Viagra, Cialis og Levitra. Pillerne får muskelcellerne i penis til at slappe af, så blodet lettere kan løbe til penis og give rejsning. Pillerne virker kun, når manden er seksuelt opstemt.\nDu kan søge om at få dækket udgifterne til potensmidler via Servicelovens § 100, hvis dine rejsningsproblemer skyldes diabetes, og hvis du i øvrigt er berettiget til at modtage støtte.\nPillerne skal forsøges mellem fire til otte gange, før man kan se, hvordan de virker. Hvis pillerne ikke virker, kan man bede sin praktiserende læge om en henvisning til en urolog, der har speciale i bl.a. rejsningsproblemer.\nDu kan også få en henvisning til enten Sexologisk Klinik på Rigshospitalet i København eller til Sexologisk Center på Aalborg Universitetshospital.\nIllustration: Rasmus Bregnhøj\nIndsprøjtninger i penis\nTre mænd i Diabetesforeningens undersøgelse bruger injektioner i penis. Indsprøjtningerne får muskelcellerne i penis til at slappe af uden seksuel stimulation og giver dermed rejsning.\nNæsten alle mænd er i stand til at få rejsning, når de sprøjter medicin direkte i svulmelegemet i penis. Rejsningen varer i nogle timer, uanset om man har lyst til sex eller ej og uanset, og om man har fået orgasme og udløsning.\nÉn mand i Diabetesforeningens undersøgelse bruger vakuumpumpe. Pumpen virker ved, at penis indføres i et hulrum, som pumpes fri for luft. Undertrykket hiver blod ind i penis, som dermed vokser.\nNår rejsningen er tilstrækkelig, påføres pubisringen, som virker som en slags elastik, der forhindrer blodet i at løbe væk fra penis igen. Pubisringen må højst sidde på i en halv time.\nÉn mand i Diabetesforeningens undersøgelse har en penisprotese. Det er en oppustelig protese, der består af to rør, der opereres ind i hvert svulmelegeme. Begge rør er forbundne med tynde slanger til en ganske lille pumpe, der anbringes i den ene side af pungen over testiklen.\nPumpen er gennem endnu et tyndt rør forbundet til en væskebeholder, som anbringes i bugvæggen. Når manden ønsker en erektion, pumper han væske fra beholderen ind i rørene, og penis bliver stiv. Når rejsningen skal forsvinde, pumpes væsken tilbage til beholderen.\nEnkelte hospitaler, bl.a. Sexologisk Center på Aalborg Universitetshospital, Odense Universitetshospital og Sønderborg Sygehus, begynder at tilbyde behandling med såkaldte chokbølger (extracorporeal shock wave therapy/ESWT).\nBølgerne bruges normalt til at knuse nyresten, men en mere mild form kan give nogle mænd deres rejsning tilbage, fordi bølgerne bl.a. danner nye blodkar ved frigivelse af vækstfaktorer.\nEt samarbejde mellem Aalborg og Odense Universitetshospitaler skal vise, hvilken effekt chokbølger har på mænd med diabetes, der har rejsningsproblemer. Kun mænd, der har prøvet både potensmidler og indsprøjtninger i penis, vil blive tilbudt at deltage i forsøget.\nDiabetesforeningens undersøgelse om seksuelle problemer. Tallene bygger på 883 besvarelser fra Diabetespanelet i maj 2014. (Diabetespanelet er en gruppe af Diabetesforeningens medlemmer, der har sagt ja til løbende at give deres mening til kende om diabetesrelaterede emner).\nProfessor, overlæge, dr.med. Annamaria Giraldi, Sexologisk Klinik, Rigshospitalet.\nProfessor, overlæge, dr.med. Lars Lund, Odense Universitetshospital. Overlæge\nAstrid Højgaard, klinikchef på Sexologisk Center, Aalborg Universitetshospital


JERNESALT - familien15singler\nARTIKEL FRA JERNESALT - 22.02.15.\nSingle-tendensen æstetiserer kønslivet og dermed tilværelsen som helhed\nNæppe nogen anden ændring i menneskers relationer til hinanden har ændret samfundet så meget som kvindefrigørelsen. Den begyndte så småt i midten af 1800-tallet i USA og England, men bredte sig hurtigt til de øvrige vestlige lande, herunder Danmark, hvor Dansk Kvindesamfund blev dannet i 1871. Stemmeret i Danmark fik kvinderne dog først i 1915, og og de store skred skete først efter 2. verdenskrig da også kvinder fra middelklassen kom ud på arbejdsmarkedet. For det var dette der gjorde udslaget, der dog både havde sine positive og sine negative sider.\nDet negative var - udover at den store indvandring af muslimer kom helt på tværs af udviklingen - at familierne fik dobbelt så lang arbejdstid pr. uge, hvad der igen betød at næsten alle børn kom i daginstitution. Det positive var at familierne fik flere penge mellem hænderne og større boliger (hvad der negativt betød boligprisernes stigning!). Samtidigt fik flere og flere kvinder længere og højere uddannelse. Og da kvinderne samtidig fik p-piller og ret til fri abort, blev seksuallivet for flertallet af etniske danskere definitivt løsrevet fra den snævre tilknytning til forplantningen.\nFamilierne blev børnefattige. Mange kvinder fravalgte helt børn, og hvis de valgte børn, skete det som hovedregel efter uddannelsen. Kernefamilien er fortsat den foretrukne familieform, men antallet af skilsmisser er vokset betydeligt de sidste årtier. Mange kvinder og mænd foretrækker i dag simpelthen single-livet. En frisk statistik fortæller, at hver femte mand på 50 år og hver syvende kvinde på 50 ikke har børn. Endnu færre hvis man ser på København. Og det er så store tal, at de peger på dalende befolkningstal fremover.\nAlt peger på at hovedårsagen for begge køns vedkommende er at det ikke alene er forbundet med en hel del besvær at have børn, nemlig mere arbejde i hjemmet, flere bekymringer og mindre tid til fri rådighed, men også at børn regnes for en stor hindring for et decideret karriereliv. Prioriteres karrieren over alt andet, hvad eliten og stræberne er tilbøjelige til, så betyder det i langt de fleste tilfælde fravalg af almindeligt familieliv med børn. For mændenes vedkommende er det ikke det store problem at få seksualdriften tilfredsstillet uden familieliv. Det er det principielt heller ikke for kvinder, men her synes tendensen dog i lige så høj grad at være grundet i et bevidst fravalg af selve seksuallivet. For mænd der har valgt og accepteret familielivet, synes problemet - efter den offentlige debat at dømme - at være centreret om at finde den rette manderolle, hvilket vil sige en status der ikke er præget af kvindens direkte eller indirekte dominans. Og lykkes denne identitetskamp ikke, er skilsmisse nærliggende. Men for kvinderne synes det at gælde, at de oftere ser skilsmissen som en relativ nem udvej af et seksualliv som de føler manden prøver at bestemme ud fra deres eget snævre behov og derfor er blevet trætte af.\nDa der de sidste halvandet hundrede år har været et stort antal skilsmisser der blot skyldes det simple forhold at parterne er blevet trætte af hinanden efter få år, i mange tilfælde blot fordi de har kastet sig hovedkuls ind i ægteskabet på grund af forelskelse eller graviditet uden at bekymre sig nærmere over hvad et bindende parforhold normalt indebærer på langt sigt - det er jo blot romantik at stå ved et alter og love hinanden troskab til døden - så synes der med de senere års stigning i antallet af skilsmisser at være sket en lidt dybere normændring der kunne tydes noget i retning af at alle følelser i et parforhold opfattes som romantik eller sentimentalitet der bør vige for prioriteringen af et seksualliv med primær fokus på variation og orgasme. Hvilket på jævnt dansk igen betyder at det generelt er dumt at tage hensyn til de gammeldags romantiske følelser, hvis sex er livets højeste værdi. Men her er det at folk kan forregne sig, fordi en eller anden form for overordnet hensyn kommer ind i billedet, hvad enten individerne vil det eller ej.\nDet er oplysende og ganske morsomt at følge debatten om kønslivet i det moderne samfund, hvor den såkaldte kreative klasse i storbyerne har formået at sætte sig på medierne med alle deres ideer, ønsker, tilhøjeligheder og normer. Debatten udfolder sig primært på de sociale medier, som jeg ikke følger med i, men bestemt også i et dagblad som Politiken som jeg er daglig læser af og som på 20-30 år har udviklet sig fra et radikalt kamp- og oplysningsorgan til en radikalt frisindet og multikulturel avis som næppe får grundlæggerne Hørup og Edvard Brandes til at rotere i deres grave (det gider de trods alt ikke længere), men nok til lidt hovedrysten over den dårskab og ensidighed hvormed organet for den højeste oplysning i landet skrives og redigeres og som præger både sprog og opsætning.\nKvindefrigørelsen gør sit til denne udvikling. Og den går naturligvis hånd i hånd med sprogfrigørelsen. Der er ingen grænser for den detaljerede udpensling af hvilke uanstændige overgreb selv fysisk store og psykisk stærke kvinder udsættes for i offentlige transportmidler fra små, lave og underlødige mandspersoner der ikke kan styre deres seksuallyst. - Og der er heller ingen større blufærdighed på færde når frustrerede kvinder efterlyser en definitiv løsning på kvinders rystende "kusseproblem" der synes at bestå i at de efter at have læst 'Kvinde, kend din krop' i laser, står tilbage med alle kønshårene i postkassen og med én stemme kan melde ud at deres ædlere dele ved nøjere eftersyn med spejle og kameraer simpelthen er 'ulækre'. Det er skam ikke drømmen om den perfekte krop der rider disse kvinders forfængelighed, men synet af kropsdele ingen andre end gynækologer strengt taget behøver at studere nærmere (og da kun hvis der er noget galt i fysiologisk henseende). De tjener normalt helt andre og ganske vigtigere funktioner som bedst udfoldes i det nære og private 'jeg-du-forhold' mellem kærester.\nDet nævnte problem eksisterer med andre ord kun for radikaliserede feminister og andre der fx heller ikke kan døje et ord som 'skamlæber', eftersom kvinder ikke har nogen som helst grund til at skamme sig over deres kønsdele. Hvilket er så sandt som det er skrevet. Feministerne glemmer bare at helt normal blufærdighed egentlig blot består i at man ikke bryder sig om at stille sine private legemsdele og -funktioner til åbent skue for andre (og denne blufærdighed rammer også tidligt børn). Så det er i virkeligheden privatlivet som sådant man fornægter eller vil til livs. Alternativet er at idealisere nudistlejrene, hvor grundreglen er at kvinder og mænd går splitternøgne rundt mellem hinanden uden at blive betragtet som kønsobjekter. Sådanne lejre er m.a.o. udtryk for ønsket om at vende tilbage til paradisets have, hvor Adam og Eva også gik nøgne rundt - lige indtil de kom i puberteten og gudhjælpemig fik interesse for den anden som andet end en legekammerat, nemlig som et kønsvæsen. Derfor blev de omgående smidt ud af uskyldigheden af den kønsfornægtende superautoritet der i sin naivitet havde forsøgt sig med et forbud mod pubertetserkendelsen.\nDer er heller ingen smalle steder når 'Fifty Shades of Grey' først som bog og nu senest som film omtales i positive vendinger af kvinder, fordi den i begge udgaver gør lystne kvinder våde mellem benene. Det vil sige at den udløser sekreter fra de bartholinske kirtler ved skedeåbningen, så eventuel kønsakt ville kunne forløbe uden større problemer. Det er altså et signal der opfordrer til seksuel tilfredsstillelse - med eller uden partner. Og det må igen være bagtanken med at lave filmen og med at gå ind og se den. - Omvendt bedømmes filmen af mænd som kedelig. Så det må da i det mindste kunne føre til en nøgtern erkendelse af, at der faktisk stadig er forskel på mænd og kvinder når det gælder kønshormonernes virkninger på krop og sind.\nInformation omtaler 14.2.15 filmen nedladende under rubrikken 'Ridderen på den hvide spankingbænk'. Filmen er, hedder det, en småborgerlig, seksualforskrækket, overhygiejnisk fantasi hentet ud af en kønslig stenalder og en umoden romantik. Men kulturforskeren Gunhild Zacher kan i Politiken 19.2. forklare os vankundige læsere noget andet og langt mere relevant. 'Fifty Shades of Grey' er "en magtfuld kvindes masochistiske fantasi, hvor manden bliver reduceret til et instrument for hendes totale begærsopfyldelse". Sexuniverset i 'Fifty Shades' er - ligesom teenageuniverset i forgængeren 'Twilight' - skabt af og for kvinder, og genren er romancens. "Forholdet mellem romancehelten og -heltinden skal ikke tænkes som manden der undertrykker kvinden. Romancegenren handler om en kvinde der får alle - altså alle - sine begær opfyldt og bringer helten på knæ." Og videre forklares at Mr. Grey er en klassisk romancehelt der er delt i modsætninger som begge fungerer belejligt for kvindens fantasi: "Han inkarnerer altid både truslen og belønningen, han er den hypermaskuline mand og den omsorgsfulde moderfigur"! - Ja, filmen kan således ses som en påvisning af den dynamiske komplementaritet mellem sadismens og masochismens uforenelige modsætninger - og altså ikke som mange tror som en sadomasochistisk film, hvor den ene part nyder at pine, mens den anden nyder at blive pint (begge dele på nærmere aftalt vis, forstås).\nFint at få det på plads - og dermed få et dybere indblik i kvindens seksualitet, når den frigøres fra både forplantning og gammeldags puritanisme og tager skridtet helt ind i en ny kodeks for en ny socialklasse.\nDen nye mediebeherskende socialklasse, som lever højt på denne frigørelse, blev navngivet og defineret af Richard Florida i 2001. Den består af folk inden for erhvervslivet, uddannelsessystemet, sundhedsvæsenet, retssystemet og andre erhverv og områder hvis kreativitet er en central faktor i deres arbejde, dvs videnskabsmænd, ingeniører, arkitekter, designere, forfattere, kunstnere eller musikere og lignende. Klassen er blevet samfundets dominerende klasse, fordi kreativitet forlængst er blevet den drivende kraft bag vækstsamfundenes økonomi (og stadig er det efter den store krise 2008-9). Øverst i den kreative klasse (der ved årtusindskiftet omfattede ca. 30 % af befolkningen i USA) findes en superkreativ elite på omkring 12 %. Nedenunder har vi serviceklassen på ca. 45 % (stadig USA der jo er lidt foran os andre). - Det der driver den nye økonomi er ifølge Florida forandringens forrang, behovet for fleksibilitet og vigtigheden af hastighed. Under det hele mærkes teknologiens ubønhørlige fremmarch. Nøglerne til forståelse af fænomenet hedder teknologi, talent og tolerance.\nFlorida slår fast at kreativitet ikke er det samme som intelligens. Den er bredere, og den er multidimensional og eksperimentel. Den omfatter både evnen til at opdage nye muligheder og syntetisere dem og evnen til at tage risici. Men central er også selve viljen til og tilfredsstillelsen ved at skabe kaos i eksisterende tankemønstre og livsformer, altså nedbryde stivnede mønstre. Kaos er jo i kaosteorierne netop ikke at forstå som total uorden, men som åbenhed over for begyndelsestilstande der medfører konsekvenser. Det åbne og dynamiske miljø kommer til at spille en central rolle.\nEn anden og bestemt ikke uvæsentlig følge er at båndene til andre mennesker bliver svagere. Mange gode og inspirende samt udskiftelige relationer er vigtigere end faste og kedelige. Der skal ganske vist helst være en kerne af stærke bånd (familien og nogle få venner), men det halvanonyme liv har mange fordele, ligesom det er en fordel at leve som single længst muligt. Boheme-kulturen er ikke afskrækkende. En forsker (David Brook) har ligefrem påvist at det giver mening at tale om 'borgerlige bohemer' (forkortet bobo'er) som noget karakteristisk for den unge kreative generation. De gør ikke oprør mod samfundsordenen som sådan. Outsidere må de gerne være, for disse har gode dage i disse år. Men Florida understreger at den kreative klasse i almindelighed ikke bryder sig om at blive betragtet som bohemer eller i det hele taget at blive opfattet som modkultur eller alternativ til den traditionelle kultur. De betragter sig som seriøs mainstream i den kultur der har økonomien og væksten som fast grund.\nFlorida afliver definitivt myten om arbejdets endeligt. Kreative mennesker har længere arbejdsdage end andre. De udvisker grænserne mellem arbejde og fritid/privatliv. Fritiden bliver også en slags arbejde, for så vidt man seriøst jager oplevelser og intensitet og iøvrigt bruger enorm megen tid og mange penge på uddannelse. Vi er med andre ord helt inde i et grundlæggende opgør med den puritanske, såkaldte protestantiske arbejdsetik, som har været dominerende fra den calvinske tid og satte flid, arbejdsomhed og sparsommelighed op som sande dyder for den kristne borger - og derigennem førte til kapitalismens særlige opblomstring i mange lande, herunder de fleste protestantiske lande.\nDen nye arbejdsetik samler Florida i begrebet 'den kreative etos', dvs den fundamentale kultur eller ånd der definerer den kreative klasse. Denne etos afspejler normer og værdier der fremmer kreativiteten i alle retninger, styrker dens rolle i økonomien og kræver eller forventer støtte i miljøet (virksomheden, universitetet, lokalsamfundet, byen). Selve motiveringen for at arbejde kræver mere end penge. Den er forbundet med arbejdets kreative indhold. Blandt de vigtigste jobfaktorer findes derfor udfordring, ansvar, fleksibilitet og anerkendelse samt stimulerende ledere og kolleger.\nDet er svært at komme uden om at Florida rammer noget centralt ved nutidens dominerende socialklasse og dermed også ved det eksisterende samfunds karakter og yderst problematiske sociale og økonomiske kløft mellem de laveste klasser og de øvrige. Ulykken er ikke en skæv fordeling af goder og formuer (det følger dybest set med selve friheden), men - som ikke mindst Lars Olsen gang på gang har påvist - at der er opstået en stor underklasse som er uden tilknytning til arbejdsmarkedet eller uddannelsessystemet og som føler sig som tabere uden håb om at blive andet. Den omfatter en hel del etniske unge, som ikke føler sig som medborgere i landet, men tværtimod som modborgere der ofte begår kriminalitet og i værste fald vold og terror (som vi netop har oplevet i København 14.2.).\nMen så vidt jeg kan se går en forsker som Florida uden om at forklare hvorfor han ligefrem bruger et så højtideligt ord som 'etos' i denne sammenhæng, og langt uden om at spørge hvordan denne 'kreative etos' hænger sammen med en generel - for alle gældende - etik, dvs en etik der omfatter et medansvar for alle mennesker man omgås, ja, til syvende og sidst for hele samfundet. Og dette burde han ellers have sporet sig ind på, når han selv kan konstatere det problematiske ved at den kreative klasse lider af stigende stress. For den kommer jo ikke af sig selv. Der er ofte tale om en udbrændthed i selve den måde man jager forandringer og nyskabelser på, som turde vise at der er noget fundamentalt galt fat i selve vækstfilosofien. Fejlen er at Florida og andre forskere fokuserer ensidigt på vækst og kreativitet og intet aner om det universelle etiske krav om indre konsistens. For gjorde de det, ville de vide, at mennesket altid - i alle faser af sin udvikling - skal sørge for overvægt af det gode i sit liv og derfor også altid sammen med sine medmennesker skal sørge for overvægt af det gode i såvel det nære, lokale miljø som det store samfundsmæssige fællesskab. Intet menneske lever i en isoleret enklave selvom der er en klar tendens til at folk helst vil leve blandt nogenlunde ligestillede (og selvom den allerrigeste overklasse boligmæssigt konsekvent sørger for at isolere sig i bestemte bydele). - Jf. artiklen etik og eksistens.\nIntet individ kan leve uafhængigt af andre mennesker, og derfor normalt heller ikke uafhængigt af en familie. Florida påpeger nok at den kreative klasse helst vil have en en kerne af stærke bånd til familie og venner, og ikke ønsker at blive stemplet som deciderede bohemer, men faktum er at 'den kreative etos' - som Florida selv påpeger - indebærer løsere og svagere bånd til andre. Det hårde og stressende arbejde i vækstens og kreativitetens tjeneste gør fritiden til et spørgsmål om variation og nydelse uden nævneværdig risiko for følelsesmæssige bindinger og forpigtelser.\nEt vigtigt trick i henseende til at modarbejde stress er Peter Druckers idé med at 'posteriotere' sine opgaver. Man laver med jævne mellemrum en liste over de opgaver man har foran sig, de vigtigste naturligvis øverst og de mindre vigtige nederst. Og derefter skal man kort og godt stryge de opgaver der står nederst, så de én gang for alle mister deres tyngende vægt i sindet eller samvittigheden med deres manglende løsning. Man skal simpelthen erkende at man aldrig når dem! - En helt anden, yderst vigtig forholdsregel er at sørge for daglig tid til hvile, stilhed og eftertanke. Man skal indse, at selve den vedvarende jagt på oplevelser, penge, karriere eller magt betyder målrettet brug af tiden døgnet rundt til målelige aktiviteter der altid kræver opmærksomhed, og det betyder meget ofte fravalg af stilhed og refleksion. Men intet ødelægger i højere grad kreativiteten og den mentale sundhed. - Jf. Er der en idé med at holde hviledag?.\nMen det allervigtigste for mennesker der nærmer sig de tredive og som ikke ser en decideret topkarriere som livets eneste sande mål er at have og pleje et normalt familieliv. Man kan roligt påstå at i 95 % af alle arbejdsmarkedstilfælde går skellet mellem almindelige mennesker med normalt arbejdsliv og karrieremennesker med særligt krævende og forpligtende arbejdsliv mellem de personer der har et normalt familieliv og dem der ikke har. Allerede for 40 år siden læste jeg i en kronik at rendyrkningen af tidsmålt effektivitet er typisk for det kapitalistiske produktionssystem. Tidspresset har nær sammenhæng med den vestlige industricivilisations ensidige ekspansions- og effektivitetsfilosofi. Den har ført til rovdrift ikke alene på naturressourcer og arbejde, men også på tid. Den har gjort det til normalt at leve i hastværk, og det at have døgnet tæt besat med tidspunkter er blevet tegn på høj status.\nI vore dage skal i denne sammenhæng helt specifikt tilføjes at det at fornægte familielivet fra man er 30 til man er 50 og altså foretrække tilværelsen som single er ensbetydende med at underkaste sig tidspresset og hastværket. Og selv om det giver høj status og placerer én i den kreative klasse med dens højtbesungne 'kreative etos', så må det regnes for en slags umenneskeliggørelse, i og med at det æstetiserer tilværelsen og dermed i høj grad gør det vanskeligere og vanskeligere at sørge for overvægten af det gode i livet og samfundet.\nKriteriet er i hvilken grad det enkelte menneske vælger det subjektiviserende og nærværsfremmende 'jeg-du-forhold' frem for det objektiviserende og fremmedgørende 'jeg-det-forhold'. Og dette vil for de fleste mennesker være let at gennemskue i forhold til småbørn - eller for dens sags hundehvalpe. De sidste er der nemlig rigtigt mange af i vore dage, og man møder dem i massevis hvis man går tur efter kl. 16 på sine lokale veje. Men for børnenes vedkommende er der på det seneste kommet fokus på det manglende nærvær - af den simple grund af det er sådanne gode fremskridt som mobiltelefoner og iPhones der gør forældre fraværende i højere grad end de er bevidste om. Også det kan man konstatere bare ved at gå en tur eller tage et S-tog.\nMen det sørgeligste er måske at se tendensen overført til kønslivet, fordi dette afslører et ret bevidst fravalg af nærkontakt eller følelseskontakt som ofte helt af sig selv vil føre til gensidige forpligtelser. Æstetiseringen synes her at komme alt for stærkt ind i billedet ved simpelthen at forstærke det objektiviserende 'jeg-det-forhold' gennem meget ensidig fokusering på den uforpligtende oplevelse, variation og spænding - eller om man vil - ensidig fokusering på den rene hedonistiske nydelse der gør lystfølelsen til alfa og omega. Men tager fejl hvis man tror variation og spænding ikke findes i jeg-du-forholdet. Det gør det allerede af den grund at nærvær kræver vågen opmærksomhed og derfor fører fra bevidstløs rutine til decideret engagement og fra funktion der blot gentager impulsivitetens vaner til grænseoverskridende proces.\nDet kan lyde abstrakt, men ud fra det tidligere refererede kan det konkretiseres med en skitsering af et varmt seksuelt samspil mellem mand og kvinde der uden at give afkald på leg eller variation koncentrerer sig om det essentielle nærvær. Dette er i kønssammenhæng et jeg-du-forhold, hvor sted, omgivelser og atmosfære er behagelige, hvor der er fred og ufortyrret ro, hvor tiden er uden betydning og kan glemmes, hvor blufærdigheden falder, hvor nøgenheden er en selvfølge, hvor hænderne føler varm hud og runde former, hvor læber kysser og tunger slikker, hvor partnerens erogene zoner erfares, og hvor kønssekreterne udskilles og favntaget til sidst udløser orgasmen. - Med disse få linjer er det helt upoetisk og uromantisk remset op - alene for at påpege hovedforskellene til et objektiviserende jeg-det-forhold, som fx gynækologerne skal holde sig til, og som engangsknald og uafladeligt skiftende partnere kun bekræfter, hvis de ikke fører videre. Prostitution som gaveudveksling kan være acceptabel og tilforladelig for at skaffe erfaringer, hvis man er nybegynder. Prostitution som vareudveksling mod betaling (købesex) bliver en nødvendighed hvis det normale frie forhold af den ene eller anden grund ikke fungerer tilfredsstillende. Mens voldtægt er den forkastelige, kriminelle bagside af seksualiteten, fordi den skaffer manden fysisk udløsning på en kvindes både legemlige og sjælelige bekostning.\nHelhedsrealistisk set er det frie, legende og dynamiske spil mellem ligestillede kønspartnere den mest karakteristiske forskel mellem dyr, der alene parrer sig på instinkternes påbud, og mennesker der har fået bevidsthedens nådegave til både at påskønne de dyriske impulsers drejning til noget varmere og højere og at se kønsforskellen som en af de vigtigste komplementære modsætninger i tilværelsen. Her kan kønsforholdet betyde at partnerne kommer til - med et godt gammelt bibelsk udtryk - virkeligt at "kende hinanden" og derfor også at blive knyttet til hinanden i et livsvarigt forhold der bringer dem begge fra den dyriske tilfredsstillelses overfladiske (til tider komiske) område og helt ind i tilværelsens tragiske område, hvor status og magt er underordnet, men mening, sammenhæng og helhed er afgørende. Her sker dagligt skabelsen af den subjektive virkelighed man har fuldt ansvar for. Dette perspektiv er imidlertid ikke gået op for alle, derfor er der fortsat uklarhed om både ligestillingens og familielivets betydning i det moderne samfund. Og derfor er der opstået tendens til en problematisk idealisering af single-livet.\nRelevante kapitler af Jernesalts 2009-filosofi:\n'Højsangen om den menneskelige eksistens' (nyt og afsluttende hovedværk af forfatteren, som udkom 22.11.). 358 sider, rigt illustreret. Pris fra 1.1.15. 100 kr.\nJeg/Du-forholdet (ifølg Martin Buber)\nEr der en idé med at holde hviledag? Ligestillingen og biologien (16.10.12.)\nKønskraften: Hvem siger kraften er mandlig? (27.2.12.)\nKærlighed på bitreste prøve over for aldring og død (film - 30.12.12.)


NH Jespersen A/S :: Brancheløsninger\nForskellige brancher stiller forskellige krav til deres installationer. Hos NH Jespersen A/S har vi stor erfaring med projektering, etablering og service indenfor både industri, håndværk, detail, kontor, institutioner og landbrug. Altid med fokus på kvalitet og service.\nKontor/ detail er et område, hvor den intelligente teknologi er blevet en del af hverdagen. Behovsstyret lys, ventilation og varme indgår naturligt som en del af løsningen. NH Jespersen A/S tilbyder endvidere effektive kommunikationsløsninger og hurtige forbindelser, der kan udbygges efter behov.\nLandbruget er afhængig af velfungerende ventilation, fodrings-, vandings- og varmeanlæg. Ofte stilles der tillige krav om at anlæggene kan køre problemfrit under langt mere variable temperatur- og fugtforhold, end de, som mange andre bygningsinstallationer udsættes for.\nOffentlige institutioner varetager kerneydelser over for borgerne gennem hele livet, og er samtidig landets største arbejdsplads. Alle offentlige investeringer tager i dag højde for energiforbrug, godt indeklima samt brugervenlige og fremtidssikrede kommunikationsløsninger. NH Jespersen A/S har ekspertisen og er den stabile servicepartner.\nNH JESPERSEN A/S · SØNDERVANG-3 · 6400 SØNDERBORG · TLF. 74 42 43 30 · INFO@NHJESPERSEN.DK