WF-1000XM4 | Безжични шумопотискащи слушалки | Sony BG\nВашият звук. Нищо друго.\nИзключително слушателско изживяване, пригодено за вас. Наистина безжичните слушалки WF-1000XM4 извеждат водещото шумопотискане и аудио качеството на друго ниво. Създадени да пасват на всяко ухо, те предлагат персонализирано изживяване, което се адаптира към всяка ситуация.\nБезжични шумопотискащи слушалки WF-1000XM4\n(144144 отзива от клиенти)\n"Казано по-просто, това е нов критерий за първокласните напълно безжични слушалки."\n"Няма друг модел, който да предлага такова отлично качество във всички аспекти"\nРегистрирайте се сега, за да получавате най-новите ни актуализации и оферти за ограничен период от време. Щракнете върху връзката по-долу, за да не пропуснете.\nВижте как слушалките WF-1000XM4 комбинират най-усъвършенстваното шумопотискане с изключителни работни показатели на аудиото и персонализирани интелигентни функции, които се регулират според местоположението ви.\nПревъзходно качество на звука при обаждания\nВодоустойчивост и живот на батерията\nВодещото в отрасъла шумопотискане сега е още по-добро\nВсичко в слушалките WF-1000XM4 е преосмислено изоснови. Пример за това са нашият нов вграден процесор V1, специално разработен от Sony и потискащ повече шум от всякога, новият говорител с още по-добри работни показатели, шумозасичащите микрофони и иновативните накрайници за шумоизолиращи вложки за уши, които осигуряват по-стабилно прилягане.\nОткрийте слушалките WF-1000XM4\nНасладете се на шумопотискането сами\nСпециално разработен от Sony, нашият нов вграден процесор V1 използва шумопотискането на нашия прочут чип QN1e и го прави още по-добро. Подобреното шумопотискане и Bluetooth технологията System on Chip осигуряват най-доброто шумопотискане в отрасъла, което същевременно консумира по-малко енергия.\nМикрофони с изключителни работни показатели и двоен сензор за шум\nДва шумозасичащи микрофона за всяко ухо – един с подаване напред, а друг назад – на повърхността на слушалките улавят повече звуци от заобикалящата среда – шум по време на полет, трафика на града или говоренето в офиса.\nНов 6-милиметров говорител\nС новия дизайн на говорителя 6 мм – с 20% увеличение на силата на магнитния звук и диафрагмата с голяма разтегливост – звукът при ниските честоти е по-добър. Също така подобрява шумопотискането чрез генериране на високопрецизен шумопотискащ сигнал в нискочестотния обхват.\nНакрайници за шумоизолиращи вложки за уши\nНоворазработените накрайници за шумоизолиращи вложки за уши са от уникален материал от полиуретанова пяна. Тъй като е мек и еластичен, този материал увеличава максимално контактната площ между накрайника на вложката и ушния канал и елиминира пролуките, за да изолира и потиска шума. Също така подобрява прилепването на вложката към ушния канал за по-стабилно прилягане, което прави слушалките WF-1000XM4 много удобни за носене.\nМинимален шум от вятър\nНяма да усетите разлика в аудиото дори през ветровити дни. Функцията за автоматично шумопотискане на вятър засича, когато е ветровито, и автоматично потиска шума от вятър.\nЧувайте повече от обкръжаващата среда\nВ режим "Обкръжаващ звук" слушалките WF-1000XM4 улавят още повече от звука от околната среда, за да имате по-естествено слушателско изживяване, без да губите представа какво се случва около вас.\nWF-1000XM4 вече поддържа High-Resolution Audio Wireless.Със специално проектираните 6-милиметрови говорители се възпроизвежда динамичен звук въпреки малкия размер, а диафрагмата възпроизвежда богат диапазон на баса. Освен това вграденият процесор V1 подобрява качеството на звука, намалява изкривяването и позволява обработка на кодека LDAC и DSEE Extreme.\nНасладете се на High-Resolution аудио без кабели\nWF-1000XM4 вече поддържат High-Resolution Audio Wireless благодарение на LDAC, технологията за аудио кодиране, приета в бранша. LDAC предава около три пъти повече данни (при максимална скорост на пренос от 990 kbps) от традиционното аудио през Bluetooth®, предоставяйки ви съдържание с High-Resolution аудио с изключително качество, възможно най-близко до това на специализирана кабелна връзка.\nС Edge-AI DSEE Extreme™ (система за цифрово подобрение на звука) повишава мащаба на компресираните цифрови музикални файлове в реално време. Динамично разпознава инструментали, музикални жанрове и отделни елементи на всяка песен, като вокали или интерлюдии, и възстановява звук от голям диапазон, загубен при компресиране, за по-богато слушателско изживяване.\nИнтелигентно слушателско изживяване\nПри започване на разговор Speak-to-Chat автоматично паузира музиката и допуска околния звук, за да проведете разговор – удобно, ако не искате да сваляте слушалките или ръцете ви са заети. След като разговорът ви приключи, музиката ви започва да се възпроизвежда отново автоматично. Speak-to-Chat разпознава и реагира на гласа ви. Базирано е на технология за прецизно разпознаване на глас, комбинираща четири микрофона и сензори с по-добра обработка на аудио сигнали.\nПотопете се в пътуването си без фонов шум, който да прекъсва любимите ви песни.\nЧувайте важни съобщения, докато чакате, без да забелязвате друг фонов шум.\nСлушалки, които ви познават\nМожете да изберете да използвате адаптивен контрол на звука, функция, която се учи да разпознава местата, които посещавате често, например офиса, фитнеса или любимото ви кафене, и нагажда звука според ситуацията.\nТехнологията за прецизно улавяне на гласове използва микрофони с биймформинг и сензор за костна проводимост, така че слушалките WF-1000XM4 ясно и точно улавят гласа ви за обаждания със свободни ръце – у дома, в кафенето, където и да се намирате. А шумопотискането ви позволява да чувате човека от другата страна на линията много по-ясно дори когато е шумно наоколо.\nВижте засичане на глас\nПроектиран, за да улавя всяка дума\nМикрофоните с т.нар. "биймформинг" (формиране на лъчи) са калибрирани да разпознават само звуци, излизащи от вашата уста. Благодарение на подобреното съотношение сигнал-шум, те ще уловят всяка ваша дума, дори да е много шумно около вас.\nЗасича вибрации на говор за подобряване на яснотата\nСензорът за костна проводимост разпознава единствено вибрациите от гласа ви – той не засича звук от околната среда – за да се радвате на още по-ясен говор по време на обаждане.\nПотърсете помощ със свободни ръце. Кажете "Hey Google" или "Alexa", за да активирате предпочитания асистент. Наслаждавайте се на развлечение, музика, говорете с приятели, получавайте информация, известия, настройвайте напомняния.\nНамерете слушалките си с функцията за бързо сдвояване Fast Pair\nСлушалките WF-1000XM4 поддържат удобната нова функция за бързо сдвояване на Google – Fast Pair. С едно-единствено докосване WF-1000XM4 позволяват бързо и безпроблемно Bluetooth сдвояване с вашите устройства с Android. Можете лесно да проверите къде сте оставили слушалките, като ги накарате да иззвънят или като проверите последното им известно местоположение на вашия смартфон. Дори ще получите известие, когато батерията на слушалките е почти изтощена, за да знаете кога е време да ги заредите.\nЛесно сдвояване с компютър\nС помощта на функцията за бързо сдвояване Swift Pair можете бързо и лесно да сдвоите слушалките WF-1000XM4 с вашия лаптоп, настолен персонален компютър или таблет с Windows 10. При избран режим на сдвояване се появяват изскачащи насоки за сдвояване на намиращите се наблизо устройства с Windows 10.\nЕргономична конструкция на повърхността за по-добро прилягане\nОткакто представихме първите в света слушалки за поставяне в ушите през 1982 г. (MDR-E252), се занимаваме с проучване на големи количества данни относно различните форми на ухото по цял свят. Слушалките WF-1000XM4 са плод на тези проучвания – те комбинират форма, която пасва на ушния канал, и нова, ергономична конструкция на повърхността за още по-стабилно прилягане.\nИдеални за телевизионни предавания, филми и други\nГледате видео съдържание на вашия смартфон или таблет? Усъвършенстваната безжична връзка на WF-1000XM4 синхронизира прецизно това, което виждате на екрана, с това, което чувате през слушалките, за да се насладите на гледането.\nПо-ясен, по-стабилен Bluetooth сигнал\nОптимизацията на алгоритъма на предаване с вградения процесор V1 прави връзката по-стабилна и по-малко склонна към пропускане на звук дори в среда със смущения. Тя позволява звукът да се предава към двете уши едновременно с много малко закъснение и с по-голяма сила на сигнала от всякога.\nЛесно безжично зареждане с технологията Qi\nНе са нужни кабели, тъй като WF-1000XM4 включват технологията Qi за безжично зареждане. Може да използвате смартфон с Qi технология, като най-новата Xperia със споделяне на батерия, за да зареждате слушалките си и калъфа за зареждане.\nВсичко е на върха на пръстите ви\nWF-1000XM4 включват настройки със сензорен контрол – докоснете лявата вложка за ухо, за да смените от шумопотискане на околен звук, натиснете за дълго за режим за бързо внимание или докоснете двукратно дясната, за да пропуснете към следващата песен. Може да задавате собствени функции на всяка вложка за ухо със Свързване на слушалки.\nМоментна пауза. Моментно възпроизвеждане.\nПросто извадете слушалките от ушите си и музиката ще спре – сензорът за близост знае кога носите една от слушалките или и двете. Ако си сложите слушалките отново, възпроизвеждането на музиката се възобновява.\nСтава за момент\nКак предпочитате да слушате?\nС приложението Sony | Свързване на слушалки контролът на обкръжаващия звук ви позволява да настройвате силата на звука на фоновия звук и ви дава възможност да разрешите да се чуват само гласове. Междувременно еквалайзерът ви позволява да персонализирате нивата на звука, за да пасват на вашата музика.\nПовече за Sony | Свързване на слушалки\nСлушалките WF-1000XM4 се предлагат в черно или сребристо по ваш избор.\nКомпактен размер без компромис с качеството\nПроменихме вътрешната конструкция, за да направим слушалките WF-1000XM4 с 10% по-малки от предходното поколение, без да правим компромиси с качеството на звука или живота на батерията. С тегло едва 7,3 г, те са достатъчно леки за целодневна употреба. Размерът на калъфа за зареждане също е намален с 40%, но все още осигурява 16 часа зареждане в движение.\nОпаковката на WF-1000XM4 не съдържа пластмаса и е проектирана от нискотоксични материали и философията за социална отговорност "Създадена за преработване". 99% от хартиените опаковки, с изключение на етикетите, се произвеждат от рециклирани и устойчиви материали, специално разработени за Sony.\nАко отворите опаковката със слушалките WF-1000XM4, ще намерите 3 размера накрайници за шумоизолиращи вложки за уши, както и USB-C кабел за зареждане.\nПробвайте примерна музика на демоплейъра с приложението Artist Connection\nИзпровайте го безплатно\nИстински безжичните слушалки WF-1000XM4 съчетават водещо в отрасъла шумопотискане с висококачествен звук, интелигентни функции за слушане, водоустойчивост, целодневен живот на батерията и комфорт при продължително слушане.\nПодобрено цифрово шумопотискане с вграден процесор V1\nКачествен звук с безжично High-Resolution аудио\nИнтелигентно слушане и ясно качество на обажданията\nЕргономична конструкция на повърхността за по-стабилно прилягане\nВодоустойчивост и дълъг живот на батерията за ежедневна употреба\n4.4 въз основа на 144 отзива от клиенти\n1Този продукт е известен още като WF1000XM4B.CE7, WF1000XM4S.CE7


Reputation from Mdrya1953 - Порталът към съзнателен живот\nMdrya1953 got a reaction from Ани in Защо разсъждаваме различно върху една мисъл от Учителя Май 6, 2013\nMdrya1953 got a reaction from АлександърТ.А. in Лунна диета Ноември 24, 2015\nMdrya1953 got a reaction from Кон Круз in Търся своята половинка Юли 19, 2014\nMdrya1953 got a reaction from Inseparabile in Кабала - Тайното Познание Май 22, 2012\nMdrya1953 got a reaction from slance111111 in Весела Коледа! Декември 29, 2011\nMdrya1953 got a reaction from smehy in Осиновяването Март 1, 2011\nMdrya1953 got a reaction from Ани in Петровден Юни 29, 2010\nДа не забравяме, че това е името, което е носил Учителя, Петър Дънов.\nMdrya1953 got a reaction from Иво in Всеки ли може да играе Паневритмия? Независимо от националност, професия или вяра? Май 12, 2010


Нова система ще следи за повреди при гумите Bridgestone\nот\tРобърт Христов\n30 юни 2020 16:40 308 прочитания\nЯпонският производител на автомобилни гуми Bridgestone разработи уникална система за мониторинг на повреди при гумите. Целта е да се повиши безопасността по пътищата и да намалят инцидентите, причинени от технически повреди.\nИзвестен факт е, че 30% от всички автомобилни инциденти, причинени от техническа неизправност, корелират директно със състоянието и положението на гумите. Проблемите, свързани с гумите на автомобила имат четири основни характеристики: неправилно налягане, захабяване, неравномерно износване и не на последно място - щети от бордюри, дупки или предмети на пътя. Повечето от тези проблеми вече могат да бъдат надеждно смекчени и избегнати. TPMS (системите за следене на налягането в гумите) са задължителни във всички автомобили, построени от 2012 г. и помагат на шофьорите да избегнат проблеми с ниско налягане. Редовният сервиз и навременната подмяна на гумите предпазва от тяхното захабяване и износване.\nИзключението - пропуските в безопасността, са повредите при гумите, които често не могат да бъдат открити без близък, обстоен ръчен преглед, и които могат да възникнат по всяко време. Именно подобни повредени гуми могат да доведат до фатални инциденти. Освен това, могат да повлияят неблагоприятно и на други компоненти на превозното средство, като например да причинят повреда на колелата и по този начин да създадат допълнителен източник на потенциална опасност за шофьорите.\nСега тези пропуски могат да бъдат решени. Bridgestone Tyre Damage Monitoring System (BTDMS) предоставя информация за повреди в реално време. Системата използва облачната архитектура на MCVP (платформа за превозни средства свързани с Microsoft), заедно със съществуващите данни на сензора от вече инсталирания хардуер, както и алгоритми за откриване на събития, засягащи повърхността на гумата и нейната вътрешна цялост. Вследствие на това, водачът може незабавно да бъде уведомен за опасността и да реагира своевременно за отстраняването ѝ. Понастоящем няма друга еквивалентна система за наблюдение на пазара, тъй като алтернативите изискват инсталиране на допълнителен хардуер.\nСистемата за мониторинг на повреди при гумите има и други ценни приложения. Тя не само установява кога е възникнала повреда, но и къде. По този начин BTDMS позволява по-широк поглед върху пътните условия и инфраструктурата, кaто данните могат да бъдат използвани за сигнализиране на пътните агенциите, отговорни за поддръжката на пътя, за наличието на дупки или други опасности на пътя на определена локация. Бъдещите автономни превозни средства също могат да бъдат бенефициенти на системата, тъй като превозните средства предават информация за опасности на други шофьори или автономни автомобили, които са в близост до тях, съхранявайки цялата информация в облачна услуга (Cloud service). Понастоящем BTDMS е достъпна за всички автомобилни паркове и производители на оригинално оборудване (ОЕМ), които използват MCVP.\nС развитието на тази технология и бъдещата и импликация, човечеството си осигурява по-малък брой пътни инциденти на годишна база и съответно предотвратява прираста на негативните статистики, като индиректно спасява човешки животи.\nВиртуален град от бъдещето показва Bridgestone на CES 2021\nПроект на Bosch вклюва уличното осветление в контрола на автономното движение


Как източноевропейците станаха хомофоби - Анализи - Дневник\n18:41, 14 фев 21 , 8645\nУчастници в "София прайд" 2017\nПо комунистическо време щяха да нарекат хомосексуалността "второстепенно противоречие". В първа разделителна линия между Изтока и Запада тя се превръща едва след промените. Оттогава насам най-вече политиците-националисти в източноевропейските страни, които иначе хвалят народите си като "толерантен" антипод на "натрапчивия", "мисионерски" Запад, са тези, които проявяват максимална нетърпимост към лесбийките и хомосексуалните.\n"Аз не съм толерантен, аз съм нормален", прочетохме на плакат на една дясноекстремистка партия в България. Но не всички противници на хомосексуалните са толкова брутални. Кой би искал сам да се определи като нетолерантен? Но тази партия уцели един нерв.\nПри това липсата на толерантност не е присъща на Източна Европа, нито пък хомофобията. Точно обратното - по отношение на сексуалната ориентация Източна Европа дълго време беше повече толерантна, отколкото например това беше в Германия или Великобритания. Достатъчно е да споменем аферите около Оскар Уайлд в Англия или около генерала от Бундесвера Гюнтер Кислинг в Германия.\nНапредничавостта на Изтока\nВ Източна Европа тази тема не е приемана като особено важна. От обявяването на независимостта през 1918-а година в Полша санкциите за секс между мъже са точно толкова малко, колкото и във Франция или Италия. В Съветския съюз темата разделя сталинистите и националболшевиките от реформаторите и революционерите: Ленин премахва наказанията, Сталин ги връща.\nЧехословашките комунисти искат да декриминализират хомосексуалността още през 1950-а година, но се подчиняват на ветото на Москва. В ГДР сексът между пълнолетни мъже не се преследва още от 1957 година, в Унгария - от 1961, а от 1962 - и в Чехословакия. Във Великобритания стигат дотам едва през 1967, в Западна Германия - през 1969, а в Австрия - през 1971 година.\nБорбата между културите\nВ началото на този век обаче от спора за равнопоставеността на гейовете и лесбийките, за еднополовите партньорства и бракове се поражда една източно-западна културна борба с висок мобилизационен потенциал - първата от 1989-а година насам. Колкото и да е парадоксално - именно политическите конотации направиха темата "секси". Докато попкултурата се отнесе към нея критично или иронично - в Русия дуетът "Тату" се прочу именно заради асоциациите с хомосексуализма, а в Сърбия певицата Мария Шерифович спечели благодарение на това конкурса "Евровизия" и се превърна в национална икона. Няколко години по-късно страната дори се сдоби с хомосексуална министър-председателка.\nНо напрежението се запази. Заведенията за хомосексуални трябваше да се прикриват. Из целия регион организации на хомосексуални и правозащитници се борят за възможността в колкото може повече градове да бъдат организирани гей-паради. И всеки състоял се бива честван като победа.\nТам, където е особено трудно или дори опасно да разкриеш хомосексуалността си, както е в някои балкански държави, току се появяват западни политици и дипломати начело на парадите - и така без да искат подкрепят твърдението, че хомосексуалността идва от Запад и е чужда на собственото население.\nСпоред берлинския сексолог Мартин Данекер, актуалната източна хомофобия има психологическо обяснение. Враждебността се дължи на дълбокото "съмнение в кохерентността на ценностите". Във времената на несигурност само "природата" е в състояние да ни даде известна опора - или поне така изглежда. За да се придаде авторитет на слабата, несигурна държава, тя и семейството се свеждат до едно.\nВсъщност обаче "естествената" норма, за която става дума, изглежда разклатена - щом се налага постоянното полагане на усилия за поддържането ѝ. Но защо да се полагат усилия, ако правилното естествено поведение се разбира от само себе си? Никой от тези, които се застъпват за традиционните роли на половете и срещу "неестествената" сексуалност, не може да избегне противоречието: щом природата е предопределила нещата така, както казват хомофобите, половата идентичност не би могла да се повлияе от никакви гей-паради или "хомосексуална пропаганда". И отношението към тях би могло да бъде по-спокойно.\nСексологът Мартин Данекер смята, че хомосексуалните са обект на омраза, защото са "свързвани с пасивността". Много от хората в Източна Европа са лично убедени, че са обречени на пасивност. Но и често цялата нация, с която се идентифицират, споделя тази болезнена съдба. Нея я поучават и ѝ нареждат, превръщат я в пасивна получателка на даваното и даряваното от Запада - с една дума: в жена.\nПлакати от контрапроявите на "София прайд"\nХомосексуалните се оставят "в ръцете на другите" и това възпламенява омразата. "Те влизат в ролята на предатели", обяснява Данекер. Той открива разлики между Изтока и Запада не само покрай хомофобската вълна след 2000-а година, но и в исторически план във връзка с отношението към хомосексуалността. На Запад, и по-конкретно в Англия и в Германия, след продължителна проблемна фаза е настъпил период на един вид "негативна просвета".\nОпити за сатанизиране\nВместо просто да продължи да бъде осъждана като грях, дълго време бяха правени опити хомосексуалността да бъде психопатологизирана - като душевно смущение или невроза. По характерния за Запада подход се търсеха причините за това, че някой е хомосексуален. "Но не се намери нищо", обобщава Данекер. И така единствен изход остана само приемането на обстоятелствата.\nДокато на Изток, особено в Русия, където ортодоксалната традиция има приоритет пред "вътрешната мотивация", не става дума за това какво чувства някой, а за това какво върши. Именно поради това голяма част от обществеността реагира агресивно на демонстративните, ексхибиционистки и поучителни елементи в движението за правата на ЛГБТ.\nНорберт Мапес-Нидек работи от 30 години като кореспондент на германски медии за Югоизточна Европа. Новата му книга "Разделена Европа. Защо Западът не разбира Изтока" на берлинското издателство Christoph Links Verlag излиза на 15 февруари на германския книжен пазар.\n10:06, 22 яну 22 / Анализи 113\natmanpg 19:02, 14 фев 21 / Неутрално\n[quote#5:"cgx03646116"]"И така единствен изход остана само приемането на обстоятелствата." - Ще свикнете и на...\nКостадин Иванов 19:01, 14 фев 21 / Неутрално\nАко не ни пълнехте главите периодично с хомосексуална пропаганда, нямаше изобщо да говорим за това. Знаем, че ...\nРейтинг: 2701 18:44, 14 фев 21 Неутрално\nАми хетерофобите ги направиха такива.\n18:48, 14 фев 21\nРейтинг: 748 18:50, 14 фев 21 Неутрално\nЗащо изкуствено се рекламира нещо, което е противоестествено?\nЗащото е много адвансд, евроатлантическа ценност.\nРейтинг: 1921 18:53, 14 фев 21 Неутрално\nИдеята за липсата на нормално и ненормално не е нова. Някои искат ако те смятат, че истината може да се променя, то тя да може да се променя. Т. е. те искат обективната реалност да не съществува, а реалността да е такава каквато някои друг казва (т. е. каквато те казват).\nРейтинг: 8 18:55, 14 фев 21 Неутрално\n"И така единствен изход остана само приемането на обстоятелствата." - Ще свикнете и на изток.\n18:56, 14 фев 21\nРейтинг: 1921 18:56, 14 фев 21 Неутрално\nЕ в статията пише, че комунистическите страни първи обявяват хомосексуализмът за нещо ненаказуемо. Т .е. е комунистическа ценност. Ленин е бил пасивен гей. Писмата му към определени дрогари вече са разсекретени и са пълни с всякакви гнусотии.\nРейтинг: 1183 18:58, 14 фев 21 Неутрално\nАз пък никога не съм попадал в българските социални мрежи на някаква активна прохомо агитация или налагане като нещо позитивно. Напротив- само отричане и демонизиране, което ме кара да съм напълно скептичен, че някой се опитва да ни налага хомо култура и джендаризъм . А сме 21-и век, никой нищо не може да пропагандира и налага, ако не ползва новите мрежи.\n18:59, 14 фев 21\nРейтинг: 2786 19:01, 14 фев 21 Неутрално\nЕх, Норберте, Норберте, тези "хомофоби" ще те опраскат с двеста. . . стига да не разберат съседите. . . Но докато вие дъните ЛГБТ+-?! пропаганда 25 часа в денонощието, а в същото време Путя дудне за некви негови си ценности, обикновените хора, които се чудят как да си нахранят децата и да се опазят от вируса, копнеят поне за малко да спре тази ненужна шумотевица. А накрая сигурно ще се окаже, че пак старият вещер Кисинджър, зает да обърква света още от войната във Виетнам, е измислил цялото "противопоставяне". Оборот да става.\nРейтинг: 3327 19:01, 14 фев 21 Неутрално\nАко не ни пълнехте главите периодично с хомосексуална пропаганда, нямаше изобщо да говорим за това. Знаем, че има такива хора, ако не ни пропищяват ушите, не ни пречат. Живи и здрави!\nРейтинг: 464 19:01, 14 фев 21 Неутрално\n—цитат от коментар 3 на amerikanbastard\nСтатията не рекламира хомосексуализма, а ни казва да опознаем собствената си история и самите себе си.\nВъпреки, че конкретно по отношение на България не си дава труд. 30 години следил Югоизточна Европа, а не се сеща кога е декриминализирана у нас – с новия Наказателен кодекс от 1968.\nРейтинг: 2701 19:02, 14 фев 21 Неутрално\n—цитат от коментар 5 на cgx03646116\nС какво? С хомосексуалните ли?\nАми на огромното мнозинство от хората, хомосексуалните не им пречат.\nДразнят се единствено от показността и демонстрацията на хомосексуалност.\n19:03, 14 фев 21\nРейтинг: 834 19:04, 14 фев 21 Неутрално\nДа , виждам на снимката , че различните се сбрали пред МОЧА.......\n19:04, 14 фев 21\nРейтинг: 2153 19:08, 14 фев 21 Неутрално\nА точно на изток какво са правили, още от на Александър Македонски воините, които по двойки са си спяли, през римляни, византийци, та до Османската империя и небеизвестни български депутати. Само за пред чужденците се правят на ощипани\nРейтинг: 2784 19:08, 14 фев 21 Неутрално\nНе сме “станали хомофоби”, а сме останали нормални. Социализмът фалира, имаше репресии, НО имаше и положителни неща, това е едно от тях.\n19:09, 14 фев 21\nРейтинг: 2784 19:10, 14 фев 21 Неутрално\nСамо аз ли забелязвам, че всичките младежи-гейове, са с много тежко детство, дали са расли сами, дали е имало тормоз, дали родителите са им хвърляли само пари, без грам обич и разбиране.\nРейтинг: 8 19:11, 14 фев 21 Неутрално\nСъщо като събираниятаа на Копринка или маршовете на нацисти ли?\n19:11, 14 фев 21\nРейтинг: 927 19:12, 14 фев 21 Неутрално\nДа цениш нормалното семейство и да не харесваш противоестественото било хомофобия! После как да няма "език на омразата".\nДневник копае дъното с Дойче Зелевската пропаганда.\nРейтинг: 1921 19:13, 14 фев 21 Неутрално\nТ. е. според истанбулската конвенция "пол" като факт не съществува.\nРейтинг: 2686 19:14, 14 фев 21 Неутрално\nИзточна Европа още не е стигнала Западна по лицемерие :)\nСамоубийство е да бъдеш толерантен с нетолерантните.\nТака че сме нетолерантни към нетолерантните и толерантни към толерантните. :)\nРейтинг: 2701 19:15, 14 фев 21 Неутрално\nЛуковмарш ли визираш?\nКакво общо има с хомофобията?\nРейтинг: 2017 19:16, 14 фев 21 Неутрално\nМда, ако съдим по теб изавен човекомразец, да. Но повечето хора не мразят хората, както ти!\nРейтинг: 8 19:17, 14 фев 21 Неутрално\nМразим различните, другите?\n19:17, 14 фев 21\nРейтинг: 563 19:18, 14 фев 21 Неутрално\nБългарите ще станат толерантни, когато започнат да се къпят всеки ден. Т.е. няма да е скоро.\nРейтинг: 2701 19:19, 14 фев 21 Неутрално\n—цитат от коментар 31 на cgx03646116\nНосили ли са плакати, проповядващи омраза?\nРейтинг: 8 19:21, 14 фев 21 Неутрално\nМхм. Щото хомосексуалните са известни със своята нетолерантност...\nРейтинг: 297 19:22, 14 фев 21 Неутрално\nЗащото наглите чуждестранни организации с натиск се опитват да нормализират нещо, което не е нормално. А хората не обичат натиска.\nРейтинг: 8 19:22, 14 фев 21 Неутрално\nА, не, носят плюшени меченца сигурно. Не се изкарвайте нормален, след като толкова мразите една част от обществото и непрекъснато се опитвате да я окачествите като "друга, не от нашите, различна". Именно това е хомофобията.\n19:22, 14 фев 21\nРейтинг: 2701 19:23, 14 фев 21 Неутрално\nТи си живият пример.\nПрочети си коментарите под тази статия и ще видиш колко омраза има в тях.\n19:25, 14 фев 21\nРейтинг: 4186 19:25, 14 фев 21 Весело\nНе,бият онези дръзнали да излязат с фенерчета за 'сигналят' на самальотите на НАТО!\nРейтинг: 2701 19:25, 14 фев 21 Неутрално\nДо коментар [#36] от "cgx03646116":\nАз не съм бил на мероприятието, но в репортажите видях никакви призиви към насилие или нетолерантност.\nРейтинг: 8 19:25, 14 фев 21 Неутрално\nИ в Рим и в древна Гърция, не е имало проблем като хомофобия, напротив даже!\nХомофобията идва от юдаизма и християнството, там е основното заклеймяване!\nТази тема за мен е заглавичкване на природонаселението и на изток и на запад, да го ангажираме там с некви измислени каузи, че току виж , ако не е заето, прогледне и се заеме да си реши истинските проблеми!\nРейтинг: 8 19:27, 14 фев 21 Неутрално\nДо коментар [#36] от "cgx03646116":Дай факти.Аз не съм бил на мероприятието, но в репортажите видях никакви призиви към насилие или нетолерантност.\nОбаче сигурно ги видя в гей-парад?\n19:28, 14 фев 21\nРейтинг: 4186 19:29, 14 фев 21 Весело\nАко има нещо способно да сплоти българскии народ това са хомосексуалните,мигрантите и македонците! Нищо друго не е способно да пробуди заспалий балкански лев!\nРейтинг: 2321 19:29, 14 фев 21 Весело\n"В Източна Европа тази тема не е приемана като особено важна. "\nТова изчерпва цялата тема за хомосексуалността.\nПовечето от тези, които ги наричат хомофоби не се интересуват от темата, а по-скоро не желаят да се просвещават малки деца по отношение на видовете сексуалност, еднополовите двойки трансджендърството и т.н.\n19:31, 14 фев 21\nРейтинг: 2017 19:34, 14 фев 21 Неутрално\nТая глупост с къпането, кога ще спрете да я повтаряте. До средата на 18-ти век на католиците им е било забранено да се къпят. Забранено от църквата. За това са измислени пафюмите! В България поне са се къпели веднъж седмично!\nРейтинг: 2686 19:36, 14 фев 21 Неутрално\nПовечето са толерантни и всички сме ОК с тях. Ама има едни амбриажи, дето си мислят, че трябва да си демонстрират сексуалността пред всички, особено пред децата. А обществото за това трябва да им е благодарно и да им плаща даже. :)\nЩото то не е лесно да участваш в гей парад, след 2-3 участия трябва да те пишат активен борец против репресиите и да получаваш доживотна пенсия и розови балони. :)\nРейтинг: 426 19:37, 14 фев 21 Неутрално\nМного точно казано! Ако хомосексуални и лезбийки не правят пропаганда по улиците ни е все едно!\n19:38, 14 фев 21\nРейтинг: 8 19:40, 14 фев 21 Неутрално\nПовечето са толерантни и всички сме ОК с тях. Ама има едни амбриажи, дето си мислят, че трябва да си демонстрират сексуалността пред всички, особено пред децата.\nПърво, защо да не я демонстрират пред децата? Забранено ли е да си гей? Само това показва колко си "ОК с тях".\nРейтинг: 927 19:42, 14 фев 21 Неутрално\nАко има нещо способно да сплоти българскии народ това са хомосексуалните,мигрантите и македонците!\nАми то затова Ристю прави молебен за 4%, защото по тези позиции "по-умният" от умнокрасивият му електорат ще го сиктердоса.\nРейтинг: 2017 19:42, 14 фев 21 Неутрално\nНапротив! Не само че ги мразите, ами ги и презирате. Само ги използвате, за да прокарвате интересите на шефовете си!\n19:42, 14 фев 21\nРейтинг: 2686 19:42, 14 фев 21 Неутрално\nЕми дай да им пуснем порно направо на децата тогава. :)\nВъпросът е че пред децата не бива да бъде демонстрирана сексуалност. А не знам защо ЛГТБ-тата държат точно пред деца да си я демонстрират.\nРейтинг: 0 19:47, 14 фев 21 Неутрално\nМного преди източноевропейците имаше един западноевропеец с мустачки и един трети райх ... удобно пропуснати от Дойче веле.\nРейтинг: 2292 19:47, 14 фев 21 Любопитно\nЦенностна система , а......е , няма как да стоиш на два-три стола едновременно , нека си публикуват предизборните намерения-обещания и ще видите , че няма нито дума по темата !\nРейтинг: 416 19:49, 14 фев 21 Неутрално\nАко правилно съм разбрал определението, то съществува мъжка и женска работа.\nКакво стана?! Вековната борба за еманципация е у канала. Пе де ли те прецакват жените.\nНикога не съм сменял памперс, това прави ли ме подкрепящ обратните?\nРейтинг: 8 19:53, 14 фев 21 Неутрално\nДо коментар [#43] от "cgx03646116":Не! И при гей-парадите също не съм забелязал такива призиви.Но докато Луковмарш ми е безразличен, то гей-парада ми е неприятен.Луковмарш е демонстрация на почит към делото и възгледите на една историческа личност, докато гей-парада е демонстрация на психически отклонения.Има разлика.\nЯсно, че има разлика. Длъжни ли сме обаче да забраним всички неща, които са ни неприятни? ДА забраним тогава и футболните агитки, и носенето на дажапанки - много хора се дразнят от такива неща. Като искаме да забраним гей-парад (непризоваващ към насилие) - не ставаме ли непоискани цензори на обществото? Утре ти може да си в някаква група, която да бъде забранена от мнозинството.\nРейтинг: 1921 19:53, 14 фев 21 Неутрално\nРейтинг: 2321 19:54, 14 фев 21 Неутрално\nТочно. На децата трябва да се дава информация относно нещата от живота, която да е съобразена с възрастта им. Както не е редно да се запознават в подробности със секса, така и не е редно да им се дават познания за видовете сексуални ориентации, трансджендърство и т.н.\nКогато ми се наложи да обяснявам на дете в четвърти клас какво е това "педераст" се ограничих до определението: "Мъж, който харесва мъже, а не жени".\nРейтинг: 4186 19:54, 14 фев 21 Весело\nАх да! Децата!\nИначе ви е през шлифера за децата изоставени в домове живеещи в нечовешки условия,за онези които гледат мама и тате да лочат ракия,слушат чалга и търкат биилетчета, за децата на родители едва свързващи двата края?!\nВярно, тези ще ни изпорртят дечицата и сетне кво ще прайми?!\nРейтинг: 8 19:54, 14 фев 21 Неутрално\nИ ... по какъв начин я демонстрират тая сексуалност? И откъде реши, че "държат"?\n19:56, 14 фев 21\nРейтинг: 2196 19:56, 14 фев 21 Неутрално\nВсяка прекалено натрапвана тема в медиите не остава без последствия. В последните 2-3 десетилетия съм прочел за няколко убийства между гейове и едно или две от пубери решили да се правят на мъже.Ако българите бяхме хомофоби прайдовете щяха да са окървавени. Работя с няколко възпитани гейове и нямам никакъв проблем с тях.\nП.С . Те не ходят на парадите и не се крият какви са.\nРейтинг: 4186 19:57, 14 фев 21 Весело\nДа,да Ристю е виновен! Ристю ме интересува колкото ланшния сняг, нито повече нито по малко!\n20:01, 14 фев 21\nРейтинг: 87 20:03, 14 фев 21 Неутрално\n. Новата му книга "Разделена Европа. Защо Западът не разбира Изтока"\nСмятам че след 22.06. 1941 и тотланата разруха до която войната започна от Германия докара света, всички на Изток мнгоо добре разбраха Запада.\nРейтинг: 345 20:06, 14 фев 21 Неутрално\nПич по нашите земи бани е имало ако не на всяко, то през всяко село.\nПоне веднъж седмично хората са се къпали. И това още преди няколко хиляди години.\nПоинтересувай се в Западна Европа, особено Англия откога го правят.\nСа допреди 160 години, това им е било крайно неизвестно.\nРейтинг: 4186 20:07, 14 фев 21 Весело\n"Както не е редно да се запознават в подробности със секса"\nТи в кой век живееш? Сексуалният инстикт е един от основните драйвъри на човешкото поведение, все едно на какво ги учиш той си остава генетично вграден у всяко същество. като си заровиш главата в пясъка околният свят съвсем не изчезва\nРейтинг: 8 20:07, 14 фев 21 Неутрално\nАко българите бяхме хомофоби прайдовете щяха да са окървавени. .\n—цитат от коментар 67 на star bastun\nГлупости. Просто полицията ги пази, иначе по-показните представители на вашите ценности всяка година са фенове да ги окървавят пред одобрителният ви поглед.\nРейтинг: 87 20:08, 14 фев 21 Неутрално\nПреди известно време немски специалисти ни убеждаваха че евреите са унтерменши и евреин и болшевик са едно и също и че трябва да изтребим цяла Русия и половин Полша или обратно, за да може Запада да даде свобода на света. Пак останаха неарзбрани.\n20:09, 14 фев 21\nРейтинг: 426 20:09, 14 фев 21 Неутрално\nРаботя с няколко възпитани гейове и нямам никакъв проблем с тях. П.С . Те не ходят на парадите и не се крият какви са.\nНие българите не сме се променяли от 100 години по отношение на педерасите, гейовете и лезбийките! Не сме ги преследвали, но те не протестираха и си бяха мирни граждани!\nПромените станаха преди около 30 години, когато нашите под натск на западните станаха нахални и започнаха безсмислени демонстрации и опити да вербуват от подрастващото поколение! Това няма как да го толерираме!\nИ ние познаваме един от София, известен музикант! Интелегентен човек и не парадира със сексуалната си ориентация!\nРейтинг: 894 20:09, 14 фев 21 Весело\nКогато в България на обратните са им викали хюмнета но са били приети, квото такова и даже често уважавани чисто меритократично, на запад предците на тая грантаджийска улична превъзходна са пречукали Тюринг и подобни.\nАйде много резко улево такива с морализаторстването\nРейтинг: 2400 20:10, 14 фев 21 Неутрално\nСтатията показва елементарно непознаване на историята. Източна Европа и особено страните, влизащи в сферата на влияние на Византия, са възприели от нея Юстиниановия кодекс и неговия наследник Еклога. В които, освен в светите писания, са предвидени изключително строги наказания за мъжеложество. Дори след като турското робство е заличило държавността в тези райони, то не е променило законодателството, по което е живеела раята. Напротив - замразило я е за цели 5 века, допускайки изключения единствено към решения на база законите на шариата, които са още по-строги в това отношение. А култура, манталитет и обичай за нравственост, осигурили оцеляването в продължение на половин хилядолетни премеждия, не могат да се изтрият по вълшебното желание на няколко лумпена.\nРейтинг: 8 20:11, 14 фев 21 Неутрално\nКогато в България на обратните са им викали хюмнета но са били приети\n—цитат от коментар 77 на Hella Good\nДа, затва хора като Васил Найденов и Георги Парцалев никога открито не са признавали, за са гей, щото много са били "приети".\nРейтинг: 696 20:12, 14 фев 21 Весело\nИзточноевропейската хомофобия е само в главите на православните дойчовелевци и на обикновените идиоти.\nНо все пак и активистите трябва да ядат, затова периодично някоя плаха и по пионерски заклеймяваща статия се появява.\nРейтинг: 26 20:13, 14 фев 21 Неутрално\nХомосексуалтостта е широко разпространена в природата сред всички видове бозайници, а при другите класове животни - влечуги и земноводни още повече......това е научно докозан факт.......И съответно при Хомо сапиенс....не е заболяване, не е прищявка, не може да се придобие по желание и не може да изчезне по поръчка.....който/която е педал/лесбийка е такъв по рождение. и до живот......и не е наследствено.....и такова дете може да се роди във всяко семейство....\nА що се отнася до това какво е разбрал Ганьо по въпроса - по добре да не засягаме тази тема защото ще замирише на лошо....\nРейтинг: 696 20:13, 14 фев 21 Весело\nКак са нещата във вашето семейство не интересува никого.\nРейтинг: 8 20:14, 14 фев 21 Неутрално\nзапочнаха безсмислени демонстрации и опити да вербуват от подрастващото поколение! Това няма как да го толерираме!\nЯ ни разкажи за някакъв истински случай, в който някой гей се е опитвал да "вербува" подрастващото поколение.\nРейтинг: 2321 20:15, 14 фев 21 Неутрално\nПисах "в подробности със секса", а не въобще да не им се дават познания. Достатъчно е да се запознаят с това откъде идват децата и каква е ролата на двата пола. Освен това трябва да се каже на детето как да се пази от перверзници като му се обясни да не говори с непознати чичковци, а също и за опасностите, които го дебнат в нета.\nЗа дете в четвърти клас това е достатъчно.\nНе смятам, че е уместно да се занимават 10-годишни деца с трансджендърство и еднополова любов, както се опитват да правят това в разни книжки, предназначени за деца. В по-горните класове може.\n20:17, 14 фев 21\n20:19, 14 фев 21\nРейтинг: 12 20:19, 14 фев 21 Неутрално\nаз не съм хомофоб.\nНо наблюдавам как западняците създават някаква изкривена и пресилена загриженост за LGBT-тата и ми я навират толкова ребром, че просто почва да ми става задушаващо.\nТова е реалният проблем. Струва ми се, че истински важните теми на ежедневието винаги отскачат на заден план, когато се намесят правата на различните. На мен ми изглежда направо като някакъв световен заговор това да се слага в устите на хората, понеже като че ли най-много могат да откликнат. На тема секс и сексуална ориентация, явно, всеки човек се чувства капацитет, да се изкаже. Виж когато се говори за това как авиобизнеса ще понесе transition-а извън изкопаеми горива, как да спрем замърсяването на океаните, как да се справим с епидемията от затлъстяване и attention deficit disorder в училищата - повечето хора не се чувстват толкова уверени да действат и просто тези ключови теми се замитат под килима.\nТова е реалният проблем.\nСпрете да се правите на ощипани госпожици!\nРейтинг: 894 20:22, 14 фев 21 Весело\nИ двамата са успешни и почитани и до днес в 'хомофобска' България. ФАКТ.\nПрез 1952 г. Тюринг е съден за хомосексуалност. После се е самоубил. НА ЗАПАД.\nДнес си много удобен за ъперкъти, я пак ми зАстани :)\nРейтинг: 995 20:25, 14 фев 21 Неутрално\n“Още в първото си изречение авторът прави много грешно твърдение. Източноевропейците никога не са били по-толерантни към хомосексуалните. Поне ако се съди по ганьовците.”\nБай хей- сенсей, ганьовците не са обект на изследване на автора, щото ганьовците живеят в Южна Европа. Човекът е писал за Източна или е имал предвид Източният Блок.\nРейтинг: 8 20:26, 14 фев 21 Неутрално\nИ двамата са успешни и почитани и до днес в 'хомофобска' България. ФАКТ\n—цитат от коментар 88 на Hella Good\nКолко е факт е спорно, но айде, да го приемем. То е защото никога не са се признали за гей открито.\nРейтинг: 87 20:28, 14 фев 21 Неутрално\nи така без да искат подкрепят твърдението, че хомосексуалността идва от Запад и е чужда на собственото население.\nЩо без да искат, съвсем умишлено го правят, нали са морални лидери, това и демонстрират. Вярно , с много особен "морал".\nРейтинг: 731 20:32, 14 фев 21 Неутрално\nПърво те са много агресивни към нормалните хора.\nИ второ - във всяко общество си има норми на поведение.\nНапример един китаец може да клекне на открито и да си свърши работата ако наблизо няма тоалетна.\nИ никой няма да се възмути .\nВ Европа това не е прието.\nКакто арабите са длъжни да спазват християнските ценности в Европа и да не са агресивни\nтака и гейовете или както се наричат са длъжни да спазвагт приличие на улицата у нас.\nТова го изисква елементарното възпитание да се съобразяваш с обществото.\nА те правят точно обратното и после се оплакват.\nРейтинг: 1181 20:35, 14 фев 21 Неутрално\nЕми ония сами си го изпросиха нормалните хора да станат (пак неточното заклеймаващо определение) хомфоби!\nНавремето в махалата имаше двама педерастина, и си живееха съвсем кротко и тихо без да пречат на никого, а и никой на тах.\nВидеха се малко у демокрация и като развихриха едни паради, оргии, пропаганди и агитации, започнаха да навлизат в личното пространство на нормалното, и... каквото почукало, това се обадило...\nА съм обърнал внимание, че при извратеняците се наблюдава черта на мазохизъм. Мже би на тях им харесва да бъдат освирквани, оплювани и гонени?\nРейтинг: 8 20:39, 14 фев 21 Неутрално\nСтрува ми се, че истински важните теми на ежедневието винаги отскачат на заден план, когато се намесят правата на различните\n—цитат от коментар 87 на anrieff\nРазбира се. А интерес от това имат именно крайно-десните, които пълнят главите на хората с хомофобски бръмбари.\nАпропо, това, че се обявяваш за не-хомофоб не значи, че не си хомофоб, нали знаеш?\nРейтинг: 440 20:39, 14 фев 21 Весело\nДо коментар [#81] от "pkh07609293":То и канибализма е широко разпространен сред животните и влечугите. Нещо по въпроса и как Ганьо не бил разбрал?\nРейтинг: 2918 20:41, 14 фев 21 Неутрално\nЕдинственото хубаво в това , е че няма либералите няма да се плодят и размножават :)\nРейтинг: 995 20:42, 14 фев 21 Неутрално\nДо коментар [#81] от "pkh07609293":\n“Хомосексуалтостта е широко разпространена в природата сред всички видове бозайници, а при другите класове животни - влечуги и земноводни още повече......това е научно докозан факт......”\nДевиантните практики от животинския свят, не оправдават практикуването им в човешкия! Ако ще приемаме подобно поведение, то заащо и да не приемем канибализъм? При много животни майката изяжда малките след раждане или женския паяк изяжда мъжкия след любовния акт. Верно ли си вярвате на глупостите?\nРейтинг: 927 20:43, 14 фев 21 Неутрално\nНе се хаби. Той няма детеродни органи. Има само изход, който с гордост нарича вход и парадира (прайдира) с това.\nРейтинг: 1183 20:44, 14 фев 21 Неутрално\n...Не смятам, че е уместно да се занимават 10-годишни деца с трансджендърство и еднополова любов, както се опитват да правят това в разни книжки, предназначени за деца. В по-горните класове може...\nВие наистина ли си мислите, че наклон на детето и светоусещането му се дава с един час годишно или няколко часа за 12 години учене? А не с ежеседмичните, да не кажа ежедневни псувни на баща му, брат му, сестра му, приятелите му на тема пед....си? И да ми отговорите, че го мислите, подлагам на съмнение изцяло способността ви за мислене, в такъв случай...\n20:47, 14 фев 21


Порното е причина за много от сексуалните проблеми на двойките | LifeStyle Framar.bg\nНачало › Лайфстайл › Интимно › Порното е причина за много от сексуалните проблеми на двойките\nИнтернет порнографията е една бързо разпространяваща се и широко достъпна технология. Всяка година в САЩ тази индустрия печели по 13 милиарда долара. Девет от 10 момчета откриват порното, преди да са навършили 18 г., а потребителите от мъжки пол са с 54.3 % повече от жените. До 2017 г. повече от 1 милиард хора ще използват мобилни приложения за порно сайтове по целия свят.\nНе е правилно да се изказват обобщаващи твърдения, касаещи подобна огромна аудитория – като например дали порното е полезно или вредно за брака и отношенията между партньорите. Разбира се, това е въпрос на гледна точка. Някои проучвания свързват гледането на порно с положителни ефекти като увеличаване на сексуалните познания и по-либерални сексуални предпочитания. Но как влияе върху интимния ни живот?\nИстината е, че е установена връзка между гледането на порно и сексуалните проблеми при някои двойки (въпреки че информацията се отнася предимно за хетеросексуални моногамни връзки).\nГледането на порно се свързва с увеличено напрежение в семейството, риск от раздяла, намаляване на романтичната интимност между партньорите, сексуална незадоволеност, висок риск за изневяра и натрапчиво или пристрастено сексуално поведение. Но това не означава автоматично, че порното е причина за проблемите между всички двойки. Всъщност порното може да е следствие от тези проблеми.\nХарвардският професор по психология Деирдре Барет твърди, че интернет порнографията е разновидност на онова, което учените наричат „свръхестествен стимул”. Това е изкуствено преувеличаване на естествените фактори, които са причина за нашата сексуална възбуда.\nИнстинктивното поведение при редица видове може да бъде използвано от учените за създаване на свръхестествени версии на нормалните дразнители. Например, докато естественият инстинкт на женската птица е да топли малките си, пъстри яйца, тя би ги изоставила, ако й предоставят по-големи и по-шарени от нейните. С времето тя напълно ще изгуби интерес към своите яйца, тъй като инстинктът й към тях е бил надвит от по-големите и изкусителни яйца.\nПо подобен, но много по-сложен начин, интернет порнографията предлага на потребителите свръхестествено сексуално преживяване. От една страна те се възбуждат от свръхестествените тела, които правят свръхестествен секс. От друга, те се възбуждат и от възможността да избират измежду много свръхестествени виртуални преживявания и да гледат отново, спират на пауза, повтарят определени моменти, когато и където си поискат.\nГлавното опасение на учените е, че естествената възбуда на хората от нормалния секс може да намалее поради прекомерното гледане на виртуален секс. Причините за това може да са скованият отговор към еротичните стимули на партньора и непреодолимата жажда за „хитове” при най-запалените и пристрастени потребители.\nЧесто срещан проблем при омъжените двойки е еректилната дисфункция при мъжа. Тя се изразява в това, че вследствие от прекаленото гледане на порно партньорът спира да се възбужда от собствената си съпруга и, за да правят секс той има нужда от стимуланти – като да си пуснат малко от любимото му хардкор порно или да си представя сцени от него, докато е с жена си. Той остава незадоволен физически и емоционално, което го принуждава да гледа още повече порно, макар и с чувство на вина.\nНякои обсебени от порното партньори решават подобни проблеми, като пренесат някои от елементите на виртуалното порно в своята спалня, за да направят секса свръхестествен и достатъчно задоволителен. Това може да се изразява в пресъздаването на различни фантазии, играенето на „роли”, употребата на секс играчки или дори предложения за тройки или оргии, с които всъщност се опитват да манипулират действителността.\nПроучванията са фиксирали и друг проблем - намаляване на доверието и връзката между партньорите, тъй като някои жени възприемат порното като вид предателство и изневяра.\n„Ние сме създали тези технологии, но не е ясно как те еволюират и оформят нашата култура,” казва културният антрополог Мизуко Ито.\nПарадоксално, колкото и свързваща да е дадена технология, изключително важно е да разбираме и обсъждаме нейната роля при създаването и увеличаването на дистанцията между хората.\nДесет от най-горещите порнозвезди\nпреди 29 дни, 19 часа и 9 мин.


секс с галена | logotypek.cz\nГалена: С Галин нямаме график за секс 4 ноември 2013 07 44. Певицата гостува на Николета Лозанова и дори се разплака. Галена, Снимка: Поверително от nl. Специален гост на петото издание на „Поверително от nl“ бе фолк звездата\nПорно клип с Галена. Порно клип с певицата Галена който заля интернет пространството. И този на адреналинката Яна, и на мис България Славена Вътова. Едни други Снимки на Галена и не само тя. Реакции: 468 коментара\nСекс с един и същи мъж скарал жестоко Галена и …\nСлед клипа във ваната, избухна нов секс-скандал с Галена! Всички фенове на певицата говорят, ситуацията е изключително деликатна. Вижте подробности. Топ певицата на Пайнер-Галена е пред раздяла със съпруга си Галин\n5 бона на минута за секс с Галена\nГалена призна, че нищо в секса не й е чуждо. Фолкпевицата призна, че е стигала до крайности с жена, пише hotarena.net . По време на участие в Пловдив, Галена не спряла да говори за секс подвизи по микрофона пред всички\nСлед клипа във ваната! Нов секс-скандал с …\nОт няколко години Галена и Преслава са в люта война. Според слуховете мъжът на Галена - Галин Вафлата е преспал с Преслава преди няколко години, докато любимата му жена е била на турне в странство.\nСпоред мълвата ново секс клипче, в което главна героиня е отново Галена, е на път да изскочи всеки момент. Алчни зложелатели на певицата искали сумата от 20 000 лв., за да предоставят горещото видео на жълтите издания\nПорното С Галена! - Vbox7\nОт няколо години Галена и Преслава са в люта война. Според слуховете мъжът на Галена - Галин Вафлата е преспал с Преслава преди няколко години, …\nГалена: Пробвала съм групов секс - Lifestyle.bg\nГалена Истинското име на Галена е Галина Вичева Генчева. Родена е в гр. Смядово. Има по-големи брат и е заснета как прави секс с бившо гадже. Изнудвачите предлагали на …\nЕто на това му се казва елит! 5000 лева за 1 минута секс с Галена! Точно толкова иска бившият любовник на певицата, за да разпространи втория порно..\nГалена: С Галин нямаме график за секс - Tialoto\nШокиращ компромат за Галена и Галин се появи в нета. Според столични бръмчалки, „търновската царица“ и вафленият бос никак не са от скромните, стане ли дума за забавления в спалнята. Нещо повече – двойката редовно си\nсекс във водаseks onlineдърти курви сексsex,bgkurvi veliko tarnovoпутки путкиsex and the city season 2 episode 7 bg audioporno mokri putkisnimki na varnenski kurviстари курви филм


Реал Бетис приемат Барселона - прогноза / 21.01.2018\nБарселона с възможност да увеличат аванса си на върха с победа над Бетис\nКакто Атлетико Мадрид, така и Валенсия не успяха да спечелят своите мачове, което дава страхотна възможност на Барселона да увеличат аванса си на върха, като за целта им е необходима победа над Реал Бетис. Каталунците са спечелили осем от последните си девет мача срещу този съперник във всички турнири, включително и първият им двубой през този сезон, което ги прави твърд фаворит и в предстоящата среща.\nБетис спечелиха убедително последните си два мача\nБетис е опасен съперник, като не случайно намира място в първата половина на класирането в Испания. Те спечелиха последните си два мача в шампионата, при това отбелязвайки общо осем гола в тях. Това е отбор, който вкарва много голове, но и допуска много. В последните си пет домакинства обаче Бетис имат само една победа, а когато ти гостува Барселона, това определено не е добра статистика.\nБарселона все още нямат загуба в Примера дивисион в изиграни вече 19 кръга. Те също така са в серия от пет поредни победи, като в четири от тях дори не са позволили на опонента им да им отбележи попадение. Гостуванията също явно не са проблем, тъй като в последните си 13 визити Каталунците имат 11 победи и две равенства. Лошата новина за тима е отсъствието на Коутиньо и Дембеле, които са с травми. Под въпрос пък са Иниеста и Паулиньо.\nКоефициент: 1.30 Коефициент: 1.29 Коефициент: 1.25\n0 мнения за Барселона с възможност да увеличат аванса си на върха с победа над Бетис


Литературен свят » Българска литература Проза брой 94 април 2017 » ФРАГМЕНТИ\n- Какви дъждове? - питам. - Денят е чист, слънчев.\n- Е, да - отговаря. - Но аз рано тази сутрин завърших едно стихотворение, в което заваля дълъг, дълъг дъжд…\nНа стола е приседнала умора с очите на майка ми, която току-що е омесила хляба.\nНа балкона кацна гълъб - съвсем близо до мен, на сантиметри недоверие.\nПоетът винаги е поет. Само истински поет, след като е чул тревожната новина за варварски бомбардировки над мирни жители, може да напише: „Кратката новина болеше като кост, заседнала на гърлото на времето”.\nСилен вятър събори саксията на балкона и прекърши телцето на пламтящото мушкато. Така става и с думите, които отглеждаме с внимание, докато някакъв душевен трус не ги събори от саксията на сърцето и ги прекърши може би завинаги.\nГолемият актьор имаше малка роля в една пиеса - на глухоням човек. Колегите му викаха, смееха се, обясняваха се в любов, плачеха на сцената, но аз незнам защо чувах само неговото мълчание. То ми говореше достатъчно ясно и въздействащо.\nСамо човек с чисто сърце и неопетнена съвест може да пише стихове за деца.\nНай-трудно е да изградиш някого по свой образ и подобие. И доста неприятно при това, защото можеш да останеш разочарован, ако успееш.\nПисателят няма почивни дни, понякога - и почивни нощи.\nМожеш да си навредиш и когато мълчиш.\nКолко много сложни и претенциозни думи затлачват понякога най-обикновената и простичка мисъл. Сякаш се срамуваме да назовем нещата с истинските им имена. Но нали, въпреки всичко, дървото си е дърво, потокът - поток, а мравката, която пълзи по тънката тревица, все още е мравка.\nИ лавровите листа повяхват.\nНай-силна е мълчаливата клетва.\nСелото, което запомних: пареща трева и тежък бивол, който лениво преживя нажежения зной.\nСлънцето се провря между листата на асмата и падна на масата. Значи и то се подчинява на закона за земното привличане.\nПрез отворения прозорец неочаквано в стаята връхлетя бял красив гълъб. Той кацна върху библиотеката, огледа всичко около себе си и после притихна върху масления портрет на мама, починала наскоро. Опитах се да му помогна да излезе, но гълъбът не пожела. Дълго, дълго стоя върху портрета. Бях сигурен, че това не бе гълъб, а мама, дошла да ме види. Късно вечерта гълъбът доближи до прозореца, кацна отвън на перваза и ако не беше завалял дъжд, сигурно нямаше да отлети. Дали този дъжд, тези сълзи на Бога, не бяха дошли да го подсетят, че небето го чака, че небето иска мама да се прибере там? Може би някога ще разбера това.\nДетето се увлече по една пеперуда. Протягаше ръчици да я хване, тичаше след нея, на няколко пъти пада върху тревата и все не успяваше да я улови. Тя трепкаше току до него с красивите си крилца - прозрачни, с невероятни шарени точки в жълто, червено и синьо, минаваше над русата му главица, един-два пъти прилепна върху рамото му, сякаш й беше забавно да си играе с малкия човек и въпреки всичко да остава недостижимо свободна. По едно време детето се изгуби от погледа ми. Наоколо имаше остри храсталаци и то сигурно се беше провряло сред тях, гонейки отново красивата пеперуда. Да, така беше. След минута-две то се появи с издраскана бузка. Тънка струйка кръв се стичаше към врата му, а в очите проблясваха сълзи. Пеперудата излетя отново и спокойно се отдалечи. А човекът беше заплатил с болка стремежа си да достигне красотата.\nРодната ми къща отдавна я няма. Там, където беше, сега има празно място, обрасло с трева и между нея тук-таме надничат някакви бели цветчета, сякаш сълзички от разплаканите очи на изгубеното ми детство.\nГнездата на дните ни стават все по-празни, все по-самотни. Колко рядко вече от тях зазвънява смях или се чува песен. Колко рядко някой човешки глас търси друг, без да успее да го намери.\nКогато чета вестници, печатарското мастило почерня пръстите ми. Лесно ще ги измия. Но черното, причинено от грозните думи, от лъжите и оплюванията, от настървената омраза, от простотията в поместените материали няма как да се изтрие от душата ми. И денят ми почернява.\nПочина мой добър приятел, известен интелектуалец. По пътя за гробищата ме настигна наш общ познат, който не се посвени да ми каже колко голям мръсник е бил починалият. Но на гроба му точно той произнесе грижливо подготвено слово, в което изтъкваше каква голяма загуба за всички ни е, че си е отишъл един умен, честен, великодушен и полезен за обществото ни човек. След погребението побързах да взема трамвая, като предварително се огледах да не би и говорилият на гроба да се случи отново до мен.\nСмъртта - естественото продължение на живота.\nИмам навика всяка сутрин, когато е възможно, да чета поезия, все едно дали от наши или от чужди автори. С поезия да започва денят ми. Наскоро пак разтворих книгите на скъпия ми приятел и чудесен поет Иван Давидков. Този път посегнах към неговата „Полетът на стрелата” - есета и наблюдения, озарени от светлината на поетическия му талант. Книгата ме върна години назад, когато бях преживял загубата на скъп човек. Иван знаеше това и ми поднесе току-що излязлата книга с надпис: „На Драгомир Шопов - с най-сърдечно приятелство, да преодолее болката и да обърне душата си към надеждата”. Какъв добър съвет - да обърна душата си към надеждата. Оттогава изтекоха цели 31 години и аз все се опитвам - кога успешно, кога не - да съхраня надеждата за нещо добро в себе си. Много е трудно. И става все по-трудно. Имам усещането, че моята възрастна вече надежда все повече избелява и изтънява… Дали пък няма да изчезне съвсем? За това писах в едно свое стихотворение за надеждата, което завършва така:\nОцелявай, каквото да става!\nТрябва пример със теб да дадем!\nА надеждата с мен побелява\nи дано не изчезне съвсем.\nНие, човеците, сме изтъкани от надежда.\nВсеки поет е пленник на красиви заблуди.\nСамо народ като българския, чиято душа е открита за красивото, за естественото, за чистото, може да нарече селата си с такива имена като Славейно, Белгун, Писаница, Бистрец, Проглед, Божурец, Подвис, Снежа, Греевци, Габрица…\nВ календара на нашата духовност съществува празник на поезията. Нека да го има, но аз предпочитам нейния делник - безфанфарен, неогласен, труден, когато тя се ражда.\nНито закони, нито постове, нито награди , нито пари могат да направят от някого творец.\nКато студент по литература проявявах голям интерес към живота и творчеството на Христо Ясенов. Подготвях курсова работа за него и се обърнах към Чудомир с молба да ми разкаже нещо повече за поета. Чудомир бе добър приятел на моето семейство, а баща ми, съвестен адвокат, се беше заел с неговите съдебни дела. С дата 4 април 1963 година Чудомир ми пише: „Драги Драгомир Шопов, закъснях с отговора по склеротични причини, та ще прощаваш. С Христо П. Туджаров се запознах през 1906 година, когато постъпвахме в Рисувалното училище. Беше слабо, свито, наивно и крайно добросърдечно момче, което не проявяваше особени дарби в живописта. В Художествената академия продължихме заедно и доста време аз, той и К. Щъркелов бяхме неразделна тройка. „Пан” даже беше посветен на Щъркелов и аз съм от тези, които никога няма да повярват това, което му приписват, относно арестуването на Христо. Нашата дружба беше тъй чиста, че никога не мога да допусна лоша мисъл ни у един от нас. През последните години той се увлече в литературата и често ходеше у А. Страшимиров заедно с мене. И аз тогава пишех весели стихчета, та имахме едно тефтерче с колективно творчество от този род. То остана у Христо. До завършване Академията, където аз и Щъркелов му помогнахме, като му дадохме и наши етюди да изложи, Христо не беше се оформил политически. Беше весел, духовит, закачлив и все тъй чист и добросърдечен. Като закъсвахме, често се хранехме в гостилница „Етрополе” на ул. „Веслец”, където той имаше кредит. Като комунист се оформи в първите години на учителстването си. Аз тогава бях също учител в Казанлък и един ден получих писмо от него и Кюлявков, с което ме молят да сътруднича в „Червен смях”. Аз им пратих едно стихотворение, но понеже ми махнаха един куплет, обидих се и повече не им пратих. След това не се видяхме, не си пишехме и връзките ни се прекъснаха. Както виждаш, твърде малко мога да ти бъда полезен. Много здраве на татко ти и всички у вас. Чудомир”.\nНезнам по чия поръка от централното фоайе на Българското национално радио бе демонтирано оригиналното пано с образа на великия Ботев. Скверни хора са го свалили, потулили са го, изплашени и стреснати от неговия остър поглед, от който не убягва нищо - ни подлостта, ни злобата, ни завистта, ни предателството, ни преклонената пред продажни властници главица…\nУ един автор, не помня вече кой, бях прочел следното: „Властта е камбана. Който я бие, не чува нищо друго.”\nС всяка смърт на близък човек погребваме нещо от себе си.\nВ крайградската вила - зелените листа на тишината и сянката на птица върху мен.\nНе винаги пътят на най-лекото съпротивление е най-лекият.\nПокани ме в ателието си мой приятел-художник, един от най-изявените ни маринисти. Възхищавах се от новите му изящни платна, от които идеше шума на вълните, дочувах крясъка на гларусите и острите шеги на рибарите, изтеглящи тежките мрежи. Морското слънце позлатяваше прозорците на къщите, накацали на брега, току над водата. Художникът мълчеше до мен, сякаш да ме остави насаме със света, който беше сътворил. Накрая каза само това : „Цял живот не стига, за да се нарисува една вълна”.\nКогато създава нещо, човекът на изкуството, бил той писател, художник, композитор, освобождава огромна духовна енергия и победил себе си, се чувства като откривател на свободата.\nКолко трудно е понякога да се видиш такъв, какъвто би искал да бъдеш.\nНезавидното съвременно състояние на България все по-често ме връща към прочетеното у великия флорентинец Николо Макиавели. Той пише: „Главните основи на всички държави са добрите закони и силната войска”. Къде са те сега у нас? Няма ги.\nНа едно място Стоян Михайловски - поетът, естетът, философът, моралистът, сатирикът, борецът срещу продажните политици и монархическата институция, казва: „Българинът е освободен, но не е свободен”. Повече думи са излишни.\nНавремето, при царуването на цар Борис III, са звучали маршово думите „Боже, царя ни пази!” Сега, след като синът му Симеон, наричан от някои послушници цар, се завърна нежелан и отричан в България, се налага все по-често да звучат маршово думите „Боже, от царя ни пази!” Дано Бог да ги чуе.\nНякога, когато бях ученик, учителите ни накараха да залепим страниците в учебниците по история, където пишеше за революционната дейност на комунистическия водач Трайчо Костов. Той вече бе обвинен във всички възможни грехове, изфабрикувани от другарите му в ръководството на Комунистическата партия. Не можах да забравя тези залепени страници, които сякаш пречупиха нещо в мен, накараха ме да се съмнявам във всичко четено и чуто по радиото, по митингите с режисирания възторг на трудещите се, дефилиращи пред партийните и държавни величия. Залепените страници! - един затворен прозорец към познанието и към истината, от която толкова много се плашат всички тоталитарни режими.\nКакъв е този автор - четен или предпочетен?\nЧух старият поет - хваленият, отрупаният с награди и почести - да казва: „По-добре жив, отколкото безсмъртен!”\nСъдят за злоупотреба с пари. А за злоупотреба с доверието на читателя и слушателя? Медиите мълчат. И ръководителите им мълчат.\nВеднъж на морския бряг възрастен писател съзрял един малчуган, който изумено гледал морето, явно за първи път попаднал при него с мама и татко. „Момченце, какво е морето?” - го запитал писателят. „Морето е едно голямо наводнение, дядо” - отвърнало детето. Никой не би могъл да го измисли по-оригинално и по-неочаквано от самото дете. А когато съумееш да го разбереш, да вникнеш в душата му, да намериш най-пряката пътечка до неговия невероятен свят, значи си постигнал много.\nИстинският творец е длъжен да преодолява всички изпречили се пред него препятствия, без да се бои, че може да остане самотен в това преодоляване.\nКакво неоценимо богатство, какви скъпоценни залежи се крият в думата, дори в най-обикновената. Дълг на творците, които боравят с думите, е разкриването на тези богатства, на тези скъпоценни залежи, които никога, при никакви обществени катаклизми не бива да бъдат погубени.\nГолямото слово е като религията. Съпътства човеците, въпреки всички гонения, инквизиции, аутодафета, разпъвания на кръст и им помага да намерят себе си, без да очаква благодарности и похвали.\nБи ми било обидно, ако този критик ме похвали.\nПонякога препинателните знаци са по-изразителни от думите.\nСамотата може да роди голямо творчество.\nОтдавна, отдавна поетесата Мария Грубешлиева (и известна белетристка) ме беше поканила да й занеса свои стихове в списание „Пламък”. Бях млад, развълнувах се. Тя пое машинописните страници и започна да чете стихотворенията. В това време някой я приближи, опита се да я попита нещо, но, без да го погледне, Грубешлиева каза: „Тихо, чувам стихотворението”. Не - чета, а чувам! Надареният човек има повече сетива от другите хора, което сигурно е предимство, а може би и тегоба.\nГостуваме в драгалевската къща на поета Ламар. Говорим за някои писатели, един от които като нашия домакин е голям почитател на Бакхус. Усмихнат, с весели пламъчета в очите, чичо Лальо се протяга през масата, взима един молив и се опитва да го изправи, без да го крепи с ръка. Моливът, естествено веднага пада. „Е, тъй се бяхме напили с този човек, за когото ви думам, напихме се като моливи, не можехме прави да стоим”. Ха иди, че търси корените на ламаровия слог - единствен, неповторим. Като безкрайните му истории, като вкусните манджи, с които гощаваше гостите си, като хубавото му вино… И, разбира се, като неговата поезия. Казваше ми: „Драго, внимавай как пишеш, не гледай мен. Аз, каквото и да напиша, всичко ми печатат”.\nУбеден съм, че много от характерните черти на автора се проектират в художествените образи, които той създава.\nЕдин уважаван наш белетрист ми казваше каква темелна основа за всяка прозаична творба представлява майсторски поднесения диалог. Дотам, че диалогът спокойно може да се причисли към героите в книгата.\nНерядко нашият възторг се предизвиква от явления и личности, които недобре познаваме и недобре разбираме. Но които, по различни причини са на мода, макар тази мода да е чужда на националната ни същност.\nПапагалското подражаване на модното - какво свидетелство за интелектуална немощ и слепота.\nКолко е трудна и ненавиждана от някои т. нар. „модернисти” благословената килийка на класическия стих. И колко тя е непостижима за тяхната самовлюбеност.\nБезименният народен творец и създаденото от него през вековете - какво богатство за нацията. И какъв пример за всеки писател.\nВъзрастта на талантливото произведение не се измерва с преживените от неговия автор години.\nНай-трудно в изкуството се постига простотата.\nОбществените катаклизми могат да умъртвят творческия дух или, напротив, да го възвисят.\nПоддържах кореспонденция с възрастния поет Иван Мирчев от Стара Загора. Добър приятел на Николай Лилиев, Гео Милев, Иван Хаджихристов, той обичаше младите поети, дружеше с тях, съветваше ги. Понякога ми пишеше да го снабдя, ако е възможно, с някоя новоизлязла книга, която го интересува, но не е могъл да я намери в старозагорските книжарници. Веднъж ми заговори за големия руски поет Дмитрий Мережковски, един от най-видните декаденти в Русия. На младини Мирчев рецитирал с истинско вдъхновение баладата на руския поет „Сакия Муни” с ясно определен социален елемент - бунтарски по дух- което разгневило общинските власти. Бащата на младия Мирчев даже се опасявал, че може би синът му ще бъде арестуван за тази рецитация. Докато ми разказваше това по пътя към Аязмото, закъдето бяхме тръгнали, бай Иван неочаквано спря и сякаш поел назад през годините, с треперлив глас започна:\nТой замлъкна горд. И чудо стана!\nЗа да вземат камъка без страх,\nБуда коленичи с увенчана\nот красив брилянт глава пред тях.\nТъй, пред нищите, с душа смирена,\nцарят на безкрайната вселена,\nБог - великият, лежеше в прах.\nПосле, в неговия стил на възпитан и деликатен човек, попита дали ще ме затрудни, ако намеря цялата балада и му я изпратя, щом се прибера в София. Запомнил само тази малка част от нея, която току-що бях чул. Разбира се, с удоволствие удовлетворих молбата му. През 1982 година, когато поетът си беше отишъл от нас, излезе стихосбирката му „Розовият хляб”. Получих я от сина му д-р Владимир Мирчев. Стихосбирката поставя отново някои въпроси, които са валидни за цялото творчество на поета: на какво се дължи хармонията на света; каква е загадката и истината за живота; дали душата се превръща в „издухано от вятъра листо”; какъв е споменът, който човек носи цял живот в себе си, когато много мили хора са си отишли и не знае „где сърцето трябва да почука”; как самотният може да намери себе си в толкова много „тъмни нощи с грейнали кумири”… Поетът бе щастлив, защото и възрастен, можеше да сплете гергьовски люлки за децата, защото чуваше песента на шуртящата вода и кръвта му повтаряше сякаш властния ритъм на обновителния пролетен вятър…\nДобрият критик е длъжен да култивира любов към изкуството у онези, които представляват читателската или зрителската аудитория.\nПреди години непримиримият литературен критик и мой добър приятел Иван Спасов беше казал, че гладът е най-великият революционер.\nСамочувствие без покритие - каква трагедия за човека на изкуството!\nНай-добър учител на писателя е народът.\nПо произведението на автора можеш да си съставиш точна представа за това, какъв човек е той.\nПрез 1965 година се появи стихотворението „Към родината” от Атанас Далчев. За него големият поет признава, че го е носил дълго време в себе си и че идеята му е дошла много отдавна, когато преподавал българска история в една прогимназия и се е замислил за патриотичното възпитание на младите хора. Това забележително стихотворение е широко известно, аз няма да го цитирам, но се връщам към него, защото то ме подсети за една друга поетическа изповед, която според мен има предно място в поредицата от патриотични творби. Става дума за стихотворението на поета Йордан Стубел „Шуми Марица”. Днешните хора не знаят кой е Стубел. И откъде да знаят, след като нашата критика няма интерес към подобни сериозни автори и към създаденото от тях през годините. Осъдително поведение! Стубел не заслужава това. Съвсем накратко за него: роден е през 1897 година и умира през 1952. Възпява обикновените човешки преживявания, тревожи го липсата на хармония между личността и околния свят. При него е налице едно християнско смирение, което му помага по-добре да вникне в живота на бедните хора. Изпод перото му се раждат стихосбирките „Съдба”, „Сиротински песни”, „Богородична люлка”. Написал е и повече от 40 книги за деца. С основание се смята, че те са сред най-доброто в нашата детска литература. Ето стихотворението „Шуми Марица”, което цитирам изцяло:\nКажи коя си ти? - И бледна, и изпита.\nПодземен вик тръби, браздят над теб копита.\nИ ето - пак е нощ - и дъжд, и стръв, и врани.\nМинават знамена и бият барабани…\nКъде отиват те? - Последни или първи?\nПо нивите и днес димят реки от кърви.\nИ ний вървим, вървим по черните завои,\nза да израснем с теб и да умреме твои.\nО, майчице земя - пресвята - ти си наша,\nв поличби и любов гори пламтяща чаша.\nВървиш от векове - безсмъртна върволица.\nМинават знамена - шуми под нас Марица.\nПоезията е изкуство на образи, а не на сухи, умозрителни и лишени от емоции мисловни конструкции с претенции за оригиналност, в която е изгонено чувството.\nНаблюдавах дълго време как един виден наш математик постоянно, без прекъсване, решаваше задачи в своя бележник. Беше така вглъбен в това занимание, че ме принуди да го попитам с какво толкова го запленява математиката. „С това - отговори - с каквото тебе те привлича и занимава стихотворението, неговата форма, метафорите, образите… За мен математиката е това, което е за теб поезията”.\nНикога няма да забравя песента на родопските чанове. Колко отдавна беше, а сякаш вчера ги погалих с ръка, както бяха накачени в малката работилничка. Разля се вълшебна мелодия - сякаш река плисна, сякаш запя славей, притулен в здрача, сякаш женски глас позова милно някого… И не спират, не млъкват в душата ми чановете в Устово. Сигурно и Господ обича да ги чува…\nНай-искрената, неподкупна и емоционално напрегната публика в театъра е детската публика.\nСнегът просветля. Гората стана още по-бяла, по-приветлива. Сребърно трептяха клоните над мен и аз долавях с душата си опияняващата звучност на тяхната близост. По тях често подскачаха тънките крачета на врабци и други някакви пъстри птичета, които сякаш се стопяваха в пухкавите облаци от снежен прах, вдиган при всяко излитане. Всичко ми говореше, чувах гласовете на гората.\nДоста след полунощ. Четях нещо, когато телефонът иззвъня. В тишината този звън прозвуча много силно и тревожно. Вдигнах слушалката и чух гласа на един от най-близките ми приятели, поетът Димитър Светлин. Помислих, че нещо лошо се е случило с него и търси помощ. Гласът му се усмихна: „Четох до късно, увлякох се, без да видя колко е часът. И реших да те чуя ей тъй, без нищо. Нали приятелството е денонощно” - каза. Успокоих се. Та той, поетът, е почувствал необходимост да звънне в този късен час на един приятел ей тъй, без нищо. Нищо ли е това?\nЛитературата не е танцувална зала, но не е и плац, по който може да се гази с кални фелдфебелски ботуши.\nВсе повече се отдалечаваме от своя корен, без да съзнаваме, че се отдалечаваме от себе си.\nСъпротивата на думите е велико изпитание за твореца.\nКолкото писатели, толкова различни светове. Едни приемаме, други - не. Но те съществуват и това е добре.\nБеше толкова страхлив, че се боеше дори от сянката си, която го следваше по петите.\nКакво значи вдъхновение? Не е ли преди всичко желание за работа?\nИма случаи, когато героите в една белетристична творба влизат в противоречие с автора. Други пък са в съгласие с него. Във всички случаи талантливият писател предпочита да не се намесва в постъпките на героите си, да ги остави те сами да водят действието, а той само да записва върху листа всичко, което те вършат и говорят.\nНай-доброто и най-трудно постижимото нещо между писателя и читателя е доверието. То трудно се печели и много лесно може да се загуби.\nСтраданието повече от всичко друго е в основата на най-значимите литературни творби.\nСмущават ме, изпълват ме с недоверие патосните интонации, от които не е лишена поезията на някои поети. Имам усещането, че зад този патос се крие нещо, което поетите старателно прикриват - своето неможене, убогата си мисъл.\nКогато откровено кажеш на един бездарен автор, че не харесваш или не разбираш това, което е написал, очаквай той да ти отговори: „Щом не ти харесва, значи съм успял!”\nВинаги се измъчвам, когато не намирам време, за да кажа на жената до мен: „Обичам те!”\nЗлият човек никога не може да създаде красива поезия.\n„Съмнявай се в това, което си написал” - ми говореше навремето уважаваният поет от Дряново Атанас Смирнов. И добавяше, че само бездарниците винаги са доволни от всичко, което е създало тяхното бездарие.\nУ незаслужено забравения днес белетрист Георги Караиванов, с когото често се виждахме и разговаряхме надълго, ме впечатли стойностния му роман „Боримечката”, в който има такъв епизод: Клисура е опожарена от турците, а оцелелите българи, прокудени от родното си място, се запитват с тревога:\n- Стои ли нашето небе там?\n- Небето… стои - отговаря някой.\n- Щом небето стои, ще си изградим нова Клисура. Не бойте се!\nЕто го несломимият български дух, ето я жизнената сила на народа ни. Да бъде благословен.\nМного е важно писателят да умее да съкращава, да избягва разточителството на фразата. Тогава би постигнал по-добри резултати.\nКипарисът стърчеше в двора все такъв, откакто го помня. И зиме, и лете, и в пек, и в студ - еднакво зелен и еднакво смълчан. В съседния двор разцъфтяла бяла, весела, вишната се радваше на силното слънце. Отрупваха я птички, люлееха се по клоните, писукаха… Нито една птица не докосна острите и гъсти клони на кипариса, те не бяха удобни за бързи прелети и за кресливи гласове. Но вишната, макар и така щастлива и така шумна сега, щеше да прецъфти, да загуби очарованието си, а кипарисът пак щеше да бъде същият - извисен и смълчан, постоянен в своята строга зелена дреха, сигурен при най-големите студове и при най-яростните бури, които можеха да го връхлетят.\nЕмилиян Станев казваше: „Талантливият писател не се влияе от никакви школи и направления. Той, дареният от Бога, има силата и правото сам да бъде школа. Какво друго, ако не изключителна школа са гениите Толстой и Достоевски?”\nЧовек винаги изпитва носталгия по миналото, дори когато то не е по-добро от настоящето.\nСлавата понякога се оказва непосилно бреме за твореца.\nНужна е голяма сила, за да признаеш своята слабост.\nПоправките, които писателят е нанесъл върху своята творба, също могат да ни разкажат много за него.\nБезредието понякога е най-добрият ред. Моят приятел Георги Чавдаров, чудесен карикатурист, не даваше никой да припари до работната му маса и да сложи ред в разхвърляните по нея листове, моливи, мастила и тушове. Казваше, че така, както е оставил масата, така трябва да я намери, защото най-добре знаел какво му трябва в даден момент и как най-бързо да го открие. Какъв пример за ред в хаотичното безредие.\nАвторът обича своите герои, нерядко отрицателните повече от положителните.\nИнтересен факт - поетът Х има по-добри успехи, когато превежда чужди поети. Не така стои въпросът със собственото му творчество, където успехи почти не се забелязват.\nСъществува реална опасност собствената поезия на поета-преводач да е лошо подражание на голямата чужда поезия, която той превежда.\nКогато убиват Алеко Константинов, поетът Кирил Христов е в Неапол. Преди да отпътува, той поканил своя приятел да заминат заедно за Италия, но Алеко бил ангажиран като адвокат с някакви дела на близки роднини и отказал. Ако беше приел поканата, Алеко щеше да остане жив. Потресен от тъжната вест за Алековата смърт, неспокойният поет Кирил Христов писал с наранено сърце от „дивашките условия на българския живот”: „У нас хиляди идиоти остаряват щастливо - само за да дадат повече прах на ветровете. Защо за един Алеко да няма място в тая земя?”\nПрез 1959 година излезе „Романът на Яворов” от Михаил Кремен. Авторът помоли повече от 60 видни интелектуалци - поети, белетристи, артисти, музиканти, режисьори - да разкажат как са възприели книгата му. Ето мненията на някои от участниците в непубликуваната анкета, с която разполагам:\n„Михаил Кремен е написал интересна, жива, увличаща книга, при това на хубав език, който е едно голямо качество на писателя. В тая книга има картини и образи, които не се забравят, до нас достига ликът на епохата. Това говори за рядкото умение на романиста и мемоариста да възкреси едно отминало време”. Проф. Петър Динеков\n„Много нощи осъмвах с твоя роман. На нашата културна общественост ти направи достояние богат материал за живота на един забележителен син на нашия народ, на един поет, който вълнува и ще продължава да вълнува и любители, и специалисти - творци на духовни ценности. У тебе Яворов е разкрит внимателно, с деликатността, внушена от другарската симпатия, привързаността и уважението. Незная доколко ти съзнаваш значението на книгата си, но аз те уверявам, без каквото и да е преувеличение, че нейното появяване е едно от най-интересните събития в нашия културен живот през последните години.” Народен артист Владимир Трандафилов\n„Прочетох Вашата книга с жив интерес и останах възхитен от великолепните страници, които има в нея. Особено ме вълнуваха съвършено противоположните образи на Мина и Лора - тези две жени, към които Яворов е изпитвал различни чувства. Едната е имала кротката светлина на звезда, а другата е преминала като мълния в живота на поета. Голяма е Вашата заслуга, другарю Кремен, че разкривате пред нас толкова неизвестни и толкова ценни подробности, свързани с Яворов и обществото, в което той е живял и творил. Много бих се радвал във втората част на Вашата книга да видя образът на Яворов много по-плътно даден, в неговия живот и в неговата поезия.” Веселин Ханчев, поет\nЛятна вечер на Витоша. Небето над мен е съвсем близко, просто да го докоснеш с ръка. И пълно със звезди - едри, леко трепкащи, каквито никога не бях виждал в големия град. Само непресекващата песен на щурците ми напомняше, че съм на земята. Имах усещането, че звездите са толкова много, защото може би някой ангел или сам Господ им е разказал за чудните гласчета на невидимите земни певци и те са поискали да ги чуят сега, веднага, преди да е избеляло голямото небе.\nЕсен. Листата капят от дърветата като прокудени души и изчезват, без да успеят да помолят за милост разплаканата пръст.\nУмният винаги се съмнява в себе си. Глупакът - никога.\n23 май 2015 година. Никъде - нито по радиото, нито по телевизиите, нито в училищните дворове - никъде не звучи великият химн „Върви, народе възродени!”. А какво беше преди? Помните ли репетициите на училищните оркестри? Помните ли венците, с които кичехме образите на светите братя Кирил и Методий? Ако ги имаше сега тези венци, биха посърнали от сълзите на славянските първоучители, разбрали с велика скръб какво нечетящо, необразовано и продажно племе е населило територията на страдаща България.\nПоетът Петър Караангов беше писал, че градовете са големи със своите писатели. Веднъж запитах Чудомир, току що пристигнал в София, какво има в неговия Казанлък. „Нищо няма - отвърна ми. - Когато аз не съм там, няма нищо”.\nКакво бих правил, ако можех да се върна в началото на живота си? Дали бих имал сили и желание да го живея отново?\nКолкото повече напредват годините, толкова по-бързо се сменят дните и месеците на календара, докато накрая не остане нищо за смяна.\nЕдна птица прелитна в съня ми, а на заранта върху възглавницата си намерих птиче перо.\nПрез 1829 година Виктор Юго чел пред група приятели, сред които Балзак, Дюма, Мюсе, Сент-Бьов, своята пиеса „Един дуел по времето на Ришельо”. Пиесата възхитила слушателите. Последвали бурни похвали. След четенето силният физически Александър Дюма грабнал Юго, вдигнал го с двете си ръце и извикал: „Ще Ви носим към славата на ръце!” Какъв добър урок ни дава една цивилизована нация, която показва как трябва да се ценят хората на духа! Подобно нещо се е случило и в Москва през 1880 година при откриване паметника на Пушкин. Знаменитата реч на Достоевски била посрещната с неописуем възторг. Един мъж целунал ръка на големия писател и припаднал от вълнение. Очарованото мнозинство наградило Достоевски с лавров венец, който той положил с дълбок поклон в краката на гения Пушкин.\nВ живота всеки трябва да върши това, за което е способен. Обущарят да изработва обувки, шивачът да шие дрехи, учителят да учи децата… Лошото е, че хора, които не са способни да вършат нещо полезно и нямат качества да бъдат политици, стават такива и от тях, за съжаление, зависи съдбата на можещите.\nЕдно птиче, кацнало на най-високите клони на дървото, непрекъснато огласяше махалата със своето звънко гласче. Защо ли беше толкова радостно? Дали защото бе доволно, че там, на най-високото, е недостижимо за страшния шум на изнервения град и че няма кой да попречи на свободата му да пее и да се радва на високия и чист свят.\nЦяла нощ по улицата преминаваха тежко буботещи камиони. Наблизо бе започнал строеж и те пренасяха тухли, цимент, панели… Тези камиони отнесоха със себе си и моя сън и кой знае къде са го захвърлили. Оттогава всяка вечер очаквам той да се завърне при мен, защото ми се струва, че бе много хубав. А колко малко са хубавите неща в живота ни, пък дори само на сън.\nЗаписал съм в бележника си нещо от Чудомир: „Ако бяха живи солунските братя Кирил и Методий в наше време, щяхме да ги направим лауреати, щяха да бъдат накичени с ордени, да имат домове в столицата и вили край нея, щяха да се разхождат с волги и мерцедеси и по три пъти да се развеждат. А те избързали да се родят рано, те са били гонени и преследвани приживе, а след смъртта им ги накичили с нищо незначещото звание „светии”, което не носи ни слава, ни ренти.”\nВидях есента да се разхожда по тротоара с чадърче от жълти листа и с обувки от дъжд.\nКаруцата бавно преодолява острия баир, а още има път пред нея. Не се сърди на кончето, коларю, задето едва-едва изкачва високото. Аз на каруцата съм натоварил огромен товар от спомени, а те тежат, тежат…\nПрез 1876 година Виктор Юго пише пламенна защита за България: „Съвсем близо до нас - там, пред нашите очи - убиват, палят, грабят, трепят, колят бащите и майките, продават малките момичета и малките момчета, а съвсем малките деца, неудобни за продан, разсичат на две; изгарят семействата в къщите им; жителите на един град, например Батак, са били намалени в няколко часа от 9000 на 1300 души… Настанал е моментът да се издигне глас против тия зверства…” Пиша тези думи, изречени от гениалния французин и се сещам с погнуса за зловонните изявления на някои наши и чужди подкупни хора, че не е имало Батак. Не споменавам имената им. Пазя неопетнена чистотата на листа.\nСпирам молитвено в църквата „Светия кръст” на стара Варшава. Тук, до една колона, е погребано сърцето на Шопен. В един миг, незнайно как, у мен зазвучава онази Полонеза на гения, която един поляк-патриот пускал непрекъснато по варшавското радио, докато германските самолети бомбардирали полската столица през Втората световна война. Полонезата на Шопен воювала с омразния враг, отмъщавала за поваления черковен кръст, за изтерзания народ, отмъщавала за ранена Полша.\nНа първи юни 1975 година се срещнах с големия гръцки поет Янис Рицос, току-що пристигнал в София. Разговаряхме за някои от най-новите му стихотворения, в които той настоява човечеството да не разреши престъплението, наречено водородна бомба, да погуби всички ни. Янис е съветвал хората да открият един безкраен булевард на мира и да го извървят целия. Запомних думите му: „Утрешният ден е днес”. После, естествено, разговорът ни се прехвърли към ужасния гръцки лагер на смъртта „Макронисос”, където поетът-борец прекарва дълги години и създава много от своите стихотворения. Там е каменно леглото, на което се спи, твърд като камък е хлябът, който се яде, от камък е самото слънце… Но там, именно там, затворниците дълбаят в пръстта едно име, вечно и свято - името на свободата, за да продължат своя поход по булеварда на мира. Пред нас е, мисля си, този безкраен булевард и ние вървим…\nГолемият талант не търпи компромиси.\nВеликите произведения на великите писатели раждат отново света.\nИма автори, които не обичат да поправят и преработват написаното. Те или не са чели, или са забравили думите на Лев Толстой, който казва: „Не разбирам как може да се пише и да не се поправя всичко много пъти”.\nЗабележителен връх в богатото поетическо творчество на Емануил Попдимитров представляват неговите прочути женски портрети: Лаура, Ема, Ирен, Кристен, Ефросина… В любовните песни на поета усещаме нещо свято, някаква очистителна светлина струи от тях, някаква молитвена деликатност, изчистена от всичко земно. Човек чувства, че се намира в един приказен и красив храм, в чийто олтар са изографисани, потънали в лъчи, любимите женски образи, които излъчват божествено сияние. И разбираме защо за Гео Милев Попдимитров е „мечтателна натура”, за Теодор Траянов - „средновековен рапсод”, а за Людмил Стоянов - „най-нежният и задушевен лирик”.\nГабриел Гарсия Маркес към любимата жена: „Аз те обичам не за това, което си ти, а за това, което съм аз, когато съм с теб”.\nВ мълчанието на сърцата ни се побира вселена от чувства, от обич и преклонение, от болка и сила, от клетва и вярност. Това е така на всеки Втори юни в обедния час, когато сирените на българската признателност пронизват простора, пронизват мислите ни… За да останем насаме пред лобни места и паметни плочи, пред върхове и обелиски, и да стигнем пречистени и всеотдайни до онези, които с кръвта си запалиха слънцето на свободата и ни оставиха своя живот и своята смърт като свещен завет во веки веков.\nНякъде бях чел, че у писателя трябва да живеят двама душа - авторът и критикът. Справедливи думи. Критикът не винаги съумява по най-правилен начин да разчете и изтълкува сътвореното от писателя. Затова е от съществено значение самият писател да си бъде най-безпристрастен, отговорен и взискателен критик.\nНа едно литературно четене преди години били поканени някои от нашите най-известни и награждавани поети - народни и заслужили деятели на културата, лауреати на Димитровска награда, орденоносци, герои на социалистическия труд. Стихотворенията, които прочели, не направили кой знае какво впечатление на присъстващите. Съвсем друго се случило, когато накрая обявили името на един скромен, непопадал често в светлината на прожекторите поет, нито награждаван, нито хвален. Обявили името му и добавили „само поет”. Бил посрещнат твърде радушно от публиката, която харесала неговата поезия. Няма по-голяма награда за твореца от обичта и признанието на хората.\nЛансирането на пошлото години вече трови духовния ни живот. С много пари са купени някои обявени за писатели люде, които ни най-малко не се свенят от своята незначителност и бездарие, а напротив, излизат по медиите, самоуверено поучават, съветват, споделят творческите си планове. Техните богати благодетели съдействат писанията им да се превеждат на чужди езици и те, представете си, да представят българското слово по света! Срам за културна България. И понеже имената на постоянно лансираните по този начин се набиват в съзнанието на хората от безкритични медии, някои вече започват да мислят, че това са наистина писатели. Нахални и напористи, някои успяха да се докопат до преподавателски банки в университета; други сътвориха слаби сценарии за филми, които бързо след излъчването им бяха забравени; трети съчиняваха своите недоносчета на спокойствие в чужбина - България явно не им е удобна и не ги вдъхновява; четвърти занимаваха аудиторията с пиянските си изцепки…. Тъжна картина. Страшно е, опасно е организираното бездарие. Сигурен съм, че въпреки всичко ще дойде времето на чистото, здравото и национално значимото българско слово.\nМного черна нощ. В нея потъна дървото пред моята къща, скриха се отсрещните сгради, загубиха се стъпките на късните минувачи. Изведнъж яростна светкавица се заби като кама в тъмното небе, разкъса го, мракът просветля и си помислих, че понякога една светкавица стига, за да ни върне света.\nЧовек е най-истински в своя дом. Там е свободен и зависим само от близките си.\nПо-лесно е да говориш, отколкото да направиш.\nБуден в полунощ. Това значи безсъние, което неусетно се трансформира в особен род творческа енергия. Значи спокойна тишина, ненарушавана от нищо и никого, освен от нервното движение на молива върху листа. Значи и самота, в която могат да се усетят преплетени здраво и неотделимо чути и запомнени думи, лица на мъже и жени, постигнати срещи и неискани раздели, осъществени планове и упорито незахващане с нещо наистина сериозно… Сега няма никой. Сега си сам. Полунощно сам. И, едновременно с това, удивително несам, щом всичко е в теб. Това всичко е много тежко и трудно понякога, но без него би било още по-тежко и по-трудно. Така че не се оплаквай, не се самосъжалявай, не очаквай милостиня! Съблечи товара от дребнави предразсъдъци, хвърли върху някой стол в ъгъла дрехата на всекидневната умора, наплискай лицето си с нощния хлад - на балкона или до прозореца - и започвай. Сега си по-възрастен с един ден и с една вечност, защото вчерашният ден е минал във вечността и защото вече е нов ден. Всичко е било - някога и вчера. Всичко ти предстои - днес и утре. Нали си готов? Листът те чака. Ти ще му довериш своите мисли, ще го населиш с думите си и той ще стане най-добрият ти приятел. Няма да се плашиш, ако някой се разгневи от написаното върху него и пожелае да ти потърси сметка. Няма да хленчиш, ако друг пък запали клечка кибрит, за да изгори твоите думи. Длъжен си да бъдеш силен и мъдър. И да продължаваш напред. Продължавай!\nКритиката е тежък труд, особено съобразителната критика.\nКолкото повече се трупат годините, толкова по-трудно разбирам случващото се около мен.\nВече и у нас се появиха игрища за голф и аз все по-често се сещам за изразителната народна мъдрост „На гол тумбак - чифте пищови”.\nЕдна весела другарска закачка между двама забележителни писатели - белетристът Константин Петканов и поетът Асен Разцветников. Седнали в шумно кафене, те се сдърпали за нещо и Петканов казал, че стихове като тези на Асен той може да напише с краката си. Остроумният Разцветников веднага отвърнал: „Не можеш, защото с краката си ти пишеш своите романи”.\nПонякога ме обхваща силно желание да емигрирам от себе си.\nИскаш ли да се чувстваш истински свободен, стой по-далече от хората с власт.\nС големия художник Евгений Босяцки неведнъж сме разговаряли не толкова за живопис, колкото за литература. Той беше пристрастен към творбите на наши и чужди майстори на словото и бе илюстрирал много от техните книги. Домът му буквално бе книжен дом, със стотици томове, натрупани до тавана по стаите и в коридора. За мен един от върховете на художника Босяцки е ръчно изписаният от него текст на Паисиевата история с изключително богати илюстрации. Този невероятен труд обхваща близо 300 страници с около 1000 рисунки. За съжаление, това уникално творение досега не е издадено! Никоя институция, никой творчески съюз, никоя личност с възможности не направи необходимото, за да грейнат с нова сила безсмъртните слова на Отец Паисий. А много хора - дейци на изкуството, министри, депутати, президенти - са запознати с тази творба на Босяцки и справедливо са дали най-висока оценка за стореното от него. И толкова! Босяцки си отиде огорчен и обиден. Паисиевата история стои заключена при дъщерите му, които страдат от незачитането на едно голямо патриотично дело, сътворено от техния талантлив баща.\nКолкото един автор е по-значим, толкова той е по-скромен. Навремето художникът Йордан Керезиев, близък приятел на Вапцаров, го запознал със свои колеги художници. „Това е Никола Вапцаров, млад поет от моя край” - го представил той. Вапцаров се почувствал неловно и тихичко промълвил: „Абе, какъв поет съм аз?”\nПрекрасният художник проф. Дончо Вълчев се пресели в по-добрия свят, но живи в мен останаха думите, които сме споделяли в неговото ателие. Той беше убеден, че в света на художника основното е обичта към човека. Само когато носиш тази обич, можеш да усетиш болката на самотния скитник, да дадеш живот на една уличка в Южна Франция, по която са оставили следи стъпките на Сезан, да покажеш небето над родното си село, изпълнено с неща, видени и усетени само от тебе. Тази обич води ръката ти, когато рисуваш тънки кончета, завързани сякаш за синкавия мрак, чрез тази обич ще усетиш замайващата стръмнина, издигнала се до една родопска къща… Дончо ми казваше, че най-трудно се рисуват ръцете на човека. Ето ги у него - ръцете на красивата жена, наметната с шал; ръцете на момчето, което държи бисерна мида; ръцете на майката, закрила с тях устните си, вероятно чакаща някого - може би надеждата… Виждам те, Дончо, виждам те с широката холандска барета близо до Айфеловата кула, край синьото море на Созопол, на прозоречната рамка в твоята селска къща. И още нещо виждам - бялата козичка, която си сложил като светло петно върху тъмните бои на времето в своите картини. Виждам те…\nНиколай Бердяев пише: „Свободата е дух и духът е свобода”. Кой е Николай Бердяев? Голям руски философ, автор на повече от 40 книги. Сред тях се открояват „Смисълът на творчеството”, „Философия на неравенството”, „Новото средновековие”, „Философия на свободния дух” и др. В основата на творчеството му е темата за свободата, допълнена с темата за творчеството. Бердяев започва като марксист, но скоро става водеща фигура на движението от марксизъм към идеализъм. Не приема болшевишката власт и отрича социализма, определен от него като „принудителна добродетел и принудително братство”.\nДали, мисля си, някога ще се върне онова българско време, когато учениците ставаха прави и сваляха шапки, щом край тях минава учителят.\nКолко много въпроси у мен и колко душевни терзания, че не мога да намеря верните отговори.\nКоя еуфория е за предпочитане - политическата или религиозната? А може би нито една от двете.\nКолко трудно е да се научиш да живееш. Много по-трудно, отколкото да умреш.\nСмъртта има добра памет. Никога не забравя за нито един от нас.\nПространството на културата - безкрайно и вечно.\nИ сега често разгръщам стихосбирките на Дамян Дамянов. Спомням си многобройните ни срещи, интересните разговори, надеждите и разочарованията, които си споделяхме. И отново чувам думите, с огромни усилия изговорени от него. И сред тези думи - болката и огорчението на ранимия поет, в чиято основа, наред с всичко друго, се крие един камък. Няма да забравя - седяхме с моята съпруга в кабинета на Дамян, а до нас, на библиотеката, погледа ни привличаше този именно камък. Неизвестни нови „демократи” след промените от 1989 г. бяха счупили прозореца на дамяновото жилище, хвърляйки голям камък и изразявайки с дивашки крясъци своето отрицание към всичко, което бе постигнала България. И към голямата поезия на Дамян. Очите му се бяха насълзили, той обичаше хората, вярваше в доброто… Тези гамени, тези анонимни „герои” с хвърления камък удариха по себе си, по своя морал, по своята съвест. В трудните години на прехода болният Дамян се чувстваше „на дъното на пъкъла”, но пак не губеше самообладание. „Не загубвай себе си!” - си заповядваше той. И като истински хуманист и мъдър човек успяваше да се издигне над политическата мътилка и да остане при хората.\nНа Боян Пенев принадлежат тези редове: „Един писател, който се съвзема от една похвала и умира от едно непризнание, всъщност не може да има никакво значение за живота и развитието на литературата…”\nКогато в Испания убиват големия поет Федерико Гарсия Лорка, друг един голям поет, чилиецът Пабло Неруда, плаче за него, не може да се примири с тази смърт. На Неруда принадлежат теми думи: „Човешкото множество е било за мене извор на поука, урок на живота ми. Пристъпвам към него с присъщата плахост на поет, със страха на свенливия, но веднъж попаднал в неговата среда, чувствам се преобразен. Ставам част от истинското мнозинство, лист от голямото човешко дърво”. Има откровения, които не бива да се забравят.\nТърсачите на истината у нас са много по-малко от търсачите на скритите надълбоко в земята златни, сребърни и незнам още какви съкровища.\nКакво ли прикрива многоточието в едно изречение?\nСъмняваш ли се, значи си на прав път.