Цитати суеверия - Твоя кръстопът на надеждите\nНачало » Цитати » Цитати суеверия\n- Нищо не прави хората по-суеверни, от порокът... - Или невежеството. - Оскар Уайлд\n...истинската вяра е между суеверието и свободното мислене. - Хулио Кортасар\nNulla scabies scabiosior superstitione - Няма по-лоша привичка от суеверието. - Латински сентенции - N\nАз не съм суеверен. И знаете ли защо? Понеже суеверието... носи нещастие. - Бернар Вербер\nБогохулството е епитет, даден от суеверие върху здравия разум. - Робърт Ингерсол\nБогът при човек е само един - разумът. Всичко останало е суеверие. - Борис Акунин\nБях суеверна. Днес беше понеделник; Родена съм в понеделник. Беше добър ден за пристигане в Ню Йорк. Никой не ме очакваше. Всичко ме очакваше. - Пати Смит\nВ крайна сметка рекламата почива на факта, че потребителите са непостоянна и суеверна тълпа, неспособна да вземе реална преценка какво иска или как е да получи това, което смята, че харесва. - Уолтър Липман\nВ свят, в който Бог едва оцелял, демонът се счита за суеверие. - Жан-Кристоф Гранже\nВеликият човек е факла в мрака, маяк в суеверна нощ, вдъхновение и пророчество. - Робърт Ингерсол\nВестниците са човешката природа, преминала през печатарската преса. А човешката природа сега е такава - непрекъсната жестокост и суеверие. - Том Стопард\nВинаги е имало наблюдение в основата на суеверие. - Рошани Чокши\nВойната ясно размива границата между логика и суеверие. - Маркъс Зюсак\nВсеки има своите суеверия. Едно от моите винаги е било, когато започнах да ходя навсякъде или да правя каквото и да било, никога да не се обръщам назад или да спра, докато не се осъществи съответното нещо. - Юлисис Грант\nВсеки културен човек смята, че той е важна част от световния ред. Това е същата заблуда като суеверността в неграмотните хора. - Умберто Еко\nВсички имаме право на нашите суеверия. - Теа Обрехт\nВсяко суеверие е обосновано. - Тамара Крюкова\nВъв всеки човек, колкото и образован да е той, живеят зачатъци на суеверия. - Хърбърт Уелс\nГлад и бедност - прекрасна почва за култивиране на суеверия. А за суеверният човек са нужни прости отговори на всякакви въпроси. - Сара Дж. Маас\nДа избягваш суеверията е суеверие. - Франсис Бейкън\nДа се счита, че нищо не може да се оправи с нова технология, е нелепо суеверие. - Алистър Рейнолдс\nДаже най-суеверният не се отказва от тринайста заплата. - Янина Ипохорская\nДори и вие сами да не сте суеверни и не се страхувате, че черна котка е пресякла пътя, никога няма да знаете със сигурност дали самата черна котка е суеверна. - Милорад Павич\nЕдинственото лекарство против суеверия е знанието, нищо друго не може да премахне това чумно петно от човешкият ум. - Хенри Бъкл\nЕстествената склонност на всички хора е да поставят сила, дух извън нас. Тази тенденция към суеверно магическо мислене е просто вградена в нашата природа. - Майкъл Шърмър\nЖестокостта винаги съпътства суеверието. - Сузана Кларк\nЗапочваш с просто суеверие и после се озоваваш в Божиите ръце. - Жан Жене\nИ ето още едно определение за странстване: състояние, при което емоциите са толкова силни, че трябва да сте суеверни, за да ги обясните. - Андрю Пайпър\nИнтелектуалният напредък на човека зависи от това колко често той може да размени старо суеверие за нова истина. - Робърт Ингерсол\nКазват, че писателите имат свои суеверия и малки ритуали. Също както и при читателите. - Иън Макюън\nКакто и да е със суеверията, псалтирът говори много ясно: Никой не трябва да знае истината. Тук имате приемлива лъжа. - Рейчъл Хартман\nКогато се занимавате с диваци, трябва да познавате техните суеверия. - Артър Кларк\nКогато си атеист е нужно да бъдеш суеверен! Иначе какво ти остава? - Жан-Пол Сартр\nКолкото и дълбоки да са заплахите, с които се сблъскваме днес, те са разрешими, ако признаем основния проблем, ако слушаме наука, а не суеверие. - Стивън Джонсън\nЛевицата не вижда нищо друго освен фанатизъм и суеверие в популярната защита на семейството или в популярните нагласи по отношение на абортите, престъпленията, автобусите и училищната програма. - Кристофър Лаш\nМагия: изкуството да се превръща суеверието в звънтящи монети. - Амброуз Биърс\nМнозинството са по-суеверни от вярващите. - Георгий Иванов\nНай-разпространеното в света суеверие е вярата в хороскопи. И има название за хората, вярващи в хороскопи, наричат ги самотни жени. - Джими Кар\nНас ни разрешават да минаваме за невежи, мистици, суеверни глупаци. Но едно не ни се разрешава: да недооценяваме опастността. - Аркадий и Борис Стругацки\nНауката е най-големият антидод на отровата на фанатизма и суеверието. - Адам Смит\nСвързани с Цитати суеверия области: Чудо | Съдба | Шанс | Късмет\nЦитати алгоритъм Цитати новина Цитати мълчание Цитати ресурс Цитати познание


Речник на детските болести - Zdravo Dete\nРечник на детските болести\nАкушерската парализа е родова травма, която се дължи на прекалено силно издърпване на ръчичката на детето при раждането. Обикновено се наблюдава увреждане на раменния нервен ствол, при което могат да бъдат засегнати различни нерви и съответно да се парализират различни мускули на ръката – на мишницата, предмишницата или на цялата ръка.\nВ продължение на няколко дни след раждането се наблюдава парализа на цялата ръка и детето не може да я движи. С времето много от парализите изчезват. Най-трудно е възстановяването на функцията на мускулите около раменната става. Поради преобладаване на тонуса на здравите мускули над парализираните, ръката заема принудително положение – най-често тя е завъртяна навътре и притисната към тялото. Засегнатата ръка като цяло изостава в развитието си.\nПри кърмачетата лечението се състои в раздвижване и масаж. Прогнозата при подходящи лечебни мерки е благоприятна.\nАлергията представлява свръхреакция на естествените защитни сили на организма (имунната система) към определена субстанция.\nЧовешката имунна система се е развивала хилядолетия наред, за да ни предпази от различни бактерии, вируси, гъби и паразити. Понякога обаче тя се „обърква“ и реагира спрямо иначе безопасни вещества (полени, животински продукти и др.) като към заплаха. Тези вещества, предизвикващи остра реакция на имунната система, се наричат алергени. Когато податливите на алергии хора влязат в контакт с алергени, имунната им система произвежда по-голямо количество специфични вещества, наречени антитела, които освобождават хистамин и други субстанции. Тези субстанции възпаляват дихателните пътища, стомаха, червата, кожата и предизвикват различни по тежест симптоми – от леко дразнене до животозастрашаващи реакции, известни като анафилаксия.\nВъпреки, че алергиите не могат да се лекуват, съществуват редица терапии, които могат да облекчат симптомите, които те причиняват.\nАлергичният ринит се среща у 10-25 % от населението в развитите страни. Представлява алергично възпаление на носната кухина и в частност – лигавицата на носа. Това се случва, когато алергени (например поленови частици или прах) се вдишат от човек, чувствителен към тях, което предизвиква бурна реакция от страна на имунната система.\nВъздушнопреносимите алергени са най-честата причина за алергичните ринити. Най-общо има 2 вида алергени:\nОсновни симптоми на алергичния ринит:\nзапушване на носа – доминиращо при целогодишния алергичен ринит;\nсекреция – водниста при сезонния и слузна и непостоянна при целогодишния алергичен ринит, при който се среща и т.нар. “задна хрема”.\nнарушено обоняние, характерно за целогодишния алергичен ринит;\nконюнктивит – чест при сезонния и рядък при целогодишния алергичен ринит;\nхроничен синуит – чест при целогодишния алергичен ринит.\nПричина за появата на алергичен конюнктивит е дразнещото въздействие на различни видове алергени.\nАлергичната проява на конюнктивита се характеризира със сърбеж, наличие на фоликули и папили.\nОстрият алергичен конюнктивит обикновено протича с обилно сълзотечение, сърбеж, зачервяване, светлобоязън, оток на конюнктивата. Едновременно с конюнктивита често възниква и ринит с кихане и кашляне.\nС помощта на тестове за алергия може да се уточни кое вещество предизвиква алергичната реакция.\nОсновните причинители на ангина са инфекциозните агенти – вируси и бактерии. Като правило бактериалните ангини протичат по-тежко. При кърмачетата и малките деца под 3 години ангините са най-често вирусни.\nВ зависимост от протичането си, ангините се разделят на остри и хронични.\nОстра ангина (остър тонзилит):\nОстър катарален тонзилит – повърхността е зачервена и оточна. Сливиците са с увеличен размер. Гърлото е болезнено или със субективно усещане за „драскане“. Най-често се причинява от вируси;\nГнойни ангини. Остър фоликуларен тонзилит – лакуните се запълват с гной и мъртви епителни клетки. По повърхността на сливиците се появява точковидни гнойни налепи. При остра лакунарна ангина гнойните налепи се сливат и могат да образуват бледо-жълта лъжлива мембрана. Обикновено гнойните ангини протичат по-тежко от катаралните, като лакунарната ангина е по-сериозно състояние от фоликуларната.\nХронична ангина (хроничен тонзилит):\nОбикновено последва острия тонзилит. Сливиците са увеличени постоянно, възможни са чести обостряния, наблюдават се зачервено гърло и суха кашлица, нерядко е налична гной в криптите. След време сливиците намаляват обема си вследствие атрофия на функционалната тъкан, което се последва от заместването й със съединителна тъкан.\nАнемия е състояние, при което червените кръвни клетки, еритроцитите или количеството на хемоглобина намаляват, поради което тъканите и органите страдат от липса на достатъчно кислород, тоест наблюдава се нарушение в кислородопренасящата функция на кръвта.\nАнемията по-скоро е признак на заболяване, отколкото самостоятелна болест. Нейното възникване често е резултат от болестни прояви в различни органи – например гастро-интестинален тракт, бъбреци, костен мозък и др., или пък се дължи на нерационално и нездравословно хранене.\nАнемията се диагностицира само след кръвно изследване.\nПризнаци на анемията при децата: бледа, сивкава кожа, нокти и клепачи. Наблюдава се слабост, бърза уморяемост и по-висока чувствителност на организма му. При по-сериозна анемия при детето се забелязва учестено дишане, задъхване, ускорен пулс.\nАпендиксът е сляпо завършващ, извит израстък, прикрепен за началната част на дебелото черво. По вътрешната си повърхност е покрит с клетки, отделящи оскъдно количество слузест секрет. Стената на апендикса съдържа най-вече мускулна и лимфна тъкан.\nАпендицитът представлява възпаление на апендикса, което настъпва в резултат на блокиране по различни причини на оттока на апендикса. При това се създават условия бактериите, които нормално живеят и се развиват в апендикса, да проникнат в стената му и да провокират развитието на възпалителен процес.\nКърмачетата и малките деца боледуват по-рядко, но заболяването протича по-усложнено. Това се обуславя от редица анатомични и физиологични фактори.\nПри децата симптоматиката на възпаление на апендикса е разнообразна и в много случаи е нетипична:\n– болката е дифузна без точна локализация;\n– повръщането се появява рано – то е многократно и води до бърза дехидратация;\n– често се наблюдава диария или учестено уриниране поради близостта на апендикса до органите в малкия таз;\nДиагнозата се поставя трудно, защото малките деца не могат обективно да опишат оплакванията си й.\nАстмата е хронично възпалително заболяване на белите дробове, характеризиращо се с чести проблеми с дишането. При нормално дишане, въздухът свободно навлиза и излиза от белите дробове. По време на астматичен пристъп обаче, епителът на въздухоносните пътища се подува, мускулатурата около тях се втвърдява и малките въздушни пътища се напълват със секрет, което затруднява дишането. Въздушните пътища стават свръхчувствителни към промените в околната среда, което води след себе си кашлица и свирене в белите дробове.\nСимптомите на астмата се променят различно във времето. По-често те са по-лоши през нощта или в ранните часове на сутринта. Тежестта на астмата варира от много лека до силно ограничаваща нормалната ежедневна дейност.\nМогат да се определят три основни типа астма:\nВ основата и е алергичната реакция на възпаление, възникваща под действието на специфични вещества (алергени) в околната среда. Най-честите алергени са:\nспори и полени;\nразлични химически вещества.\nВъзниква под влияние на различни неспецифични провокиращи фактори от външната или вътрешната среда. Това са най-често инфекции, химични дразнители, физическо усилие, психическо напрежение, рефлукс на стомашно съдържимо, хормонални изменения и т.н. Тези фактори предизвикват подобна на алергия реакция, без да са свързани със задължителен контакт с алерген.\nСмесени форми – комбинации от двата вида астма\nОсновна проява на астмата е астматичният пристъп. Той обикновено включва:\n„свирене” при дишане, наличие на сухи свиркащи хрипове, обикновено чувани и от разстояние;\nмъчителна „суха” кашлица;\nстягане и тежест в гърдите.\nAтопичният дерматит e заболяване на кожата, при което се наблюдава повишена реактивност към факторите на околната среда – козметични продукти, почистващи средства, замърсявания, а също вирусни, бактериални и гъбични инфекции. В много случаи в ранна възраст храните също могат да провокират поява на типичния обрив. При най-малките бебета е възможно да се получи реакция от храната, която консумира майката и детето приема чрез кърмата.\nТова е едно от най-често срещаните заболявания на кожата с неспецифична чувствителност в най-ранната детска възраст. Атопичният дерматит вече се разглежда не като самостоятелно заболяване, а като част от т. нар. атопична болест. Атопичната болест включва белодробна астма, сезонен ринит и атопичен дерматит. Това са трите заболявания, които се развиват в резултат на общата повишена реактивност на организма спрямо външните фактори.\nАутистичният спектър представлява група разстойства, характеризиращи се с качествени нарушения в социалните взаимоотношения и в начина на комуникация, както и с ограничен стереотипен повтарящ се репертоар от интереси и дейности.\nИндивидите с аутизъм срещат изключително големи затруднения при усвояването на речеви и социални умения, както и при взаимоотношенията си с останалите хора.\nАутистичният спектър включва следните заболявания:\nсиндром на Rett – неврологично разстройство, което е по-често срещано при момичетата; наред с останалите характерни симптоми за аутизма включва проблеми с движението и речта;\nдетско дезинтегриращо разстройство – най-тежката форма на заболяването, при която детето губи повече физически, езикови и социални умения отколкото при останалите форми;\nPDD-(NOS) (Not Otherwise Specified – неспецифицирано по друг начин ) – термин, използван да опише групата от деца, които не се вписват в останалите видове аутизъм.\nСимптомите на аутизма обикновено първо се проявяват при прохождащите деца, но само половината от тях биват диагностирани, преди да влязат в детска градина.\nБолезнената пронация е непълно изкълчване на главичката на лъчевата кост при деца от 3 месеца до 7–8 години, като пикът обикновено е около 2–3-годишна възраст. Болезнената пронация има характерен травматичен механизъм. Обикновено се получава, когато воденото за ръка дете бива дръпнато рязко от възрастния в ситуация, в която той се опитва да го предпази от падане или някаква опасност.\nМного важно е след такъв инциндет да се потърси специализирана помощ, за да се окаже адекватно лечение. Въпреки че луксацията е непълна, ако главата на лъчевата кост не се намести адекватно и своевременно, може да се стигне до трайни изменения в лакътната става.\nБронхиолитът е възпаление на най-малките въздухоносни пътища в белия дроб, наречени бронхиоли. В резултат те се стесняват, което на свой ред силно намалява достъпа на кислород до белодробните алвеоли – местата, където кислородът преминава от атмосферния въздух в кръвта.\nЗаболяването се среща предимно при деца до 2-годишна възраст (най-често във възрастта между 2 и 8 месеца).\nПричинители на бронхиолита могат да бъдат аденовируси, грипни вируси, риновируси и др., но най-често се причинява от респираторно-синцитиалния вирус. Причинители на заболяването могат да са и някои бактерии.\nЗаболяването се разпостранява по въздушно-капков път.\nБронхиолитът протича с висока телесна температура (до и над 39°С), със силен задух, учестено и повърхностно дишане, посиняване на носа, устните и пръстите. Кашлицата е мъчителна, болезнена, с трудно отделяне на жълтеникави пенести храчки.\nСкърцането със зъби (бруксизъм) е често срещано явление при малки и големи, но тъй като обикновено се проявява през нощта, може да остане незабелязано за дълъг период от време. Смята се, че около 20% от възрастните и 38% от децата скърцат със зъби, докато спят. Установено е, че при скърцането със зъби натискът между двете челюсти е огромен – около 150 кг, което е 6 пъти повече, отколкото при дъвчене на храната. Този огромен натиск може да доведе до изтъркване на зъбите и до тяхното разрушаване. В тежки случаи скърцането и стискането на зъбите може да причини дори болки в челюстите, шията и главата.\nПричини за бруксизъм в детска възраст\nС поникването на първото зъбче бебето трябва да свикне с чувството, че в устата му има нещо ново. При прорязването на зъбите бебетата понякога започват да хапят собствените си венци, за да облекчат чувството на дискомфорт. С времето хапенето може да продължи дори след като зъбите са напълно изникнали и болката е отминала. При смяна на млечните зъби с постоянни също може да се появи бруксизъм.\nКогато зъбите не са изникнали правилно или съществува някакъв проблем със захапката, детето може несъзнателно да трие върховете им един в друг.\nБезпокойството, невъзможността да се справят с напрежението и да преработят емоциите, натрупани през деня, са сочени като основна причина за нощното скърцане със зъби както при децата, така и при възрастните.\nАлергии и запушен нос\nНякои лекари смятат, че скърцането със зъби в детска възраст може да е свързано с дихателни проблеми, причинени от алергии или от запушване на носа. Предполага се, че когато му е трудно да си поеме въздух през носа, детето несъзнателно стиска челюстите си, преди да вдиша през устата.\nБруксизмът може да се появи при изразена свръхчувствителност на зъбите към топло и студено.\nКато предпоставка за нощното скърцане със зъби някои лекари считат и пониженото ниво на захар в кръвта (хипогликемия), свързано с понижена функция на надбъбречните жлези.\nКато единствен доказано ефективен метод за лечение на бруксизма лекарите препоръчват поставянето на специални шини по време на сън. Те са изработени от мек материал и предпазват зъбите от нараняване на повърхностите им. В същото време шините повишават т.нар. оклузална височина и променят тонуса на дъвкателните мускули, като така трайно решават проблема.\nНефролитиазата е хронично тежко заболяване, протичащо в пикочно-половата система. Характеризира се с образуване на конкременти (твърди частици) в бъбречното легенче или пикочния мехур. Те могат да бъдат единични, множествени, едностранни, двустранни или коралиформени. Имат различна големина. По химически състав най-често биват смесени или уратни, следвани от оксалатните и фосфатните. Коралиформените и множествените камъни при децата се срещат по-често, отколкото при възрастните.\nБъбречно-каменната болест се среща по-често при момчета, но в повечето случаи разпределението между двата пола е еднакво. Заболяването се наблюдава във всички възрастови групи, включително и кърмаческа възраст, но определено по-висока е честота между 4-6 години и 12-14 години.\nИ при възрастните, и при децата причините за образуване на камъни в бъбрека не са напълно известни. За разлика от възрастните при децата обаче има някои особености. Относителното съдържание на вода при децата е по-голямо, отколкото при възрастните. Децата губят по-голямо количество течности чрез кожата и дишането. Те се изпотяват по-обилно поради което концентрацията на урината се повишава. Концентрацията на урината се повишава и при висока температура, инфекциозни заболявания, пневмонии, дизинтерия, токсична диспепсия и пр. Намаленото количество на урината и повишената концентрация на солите създават благоприятни условия за изкристализирането на солите и образуването на камъни. За образуването на камъни при децата значение имат и някои заболявания като рахит, авитаминоза, неправилно хранене, злоупотреба с витамин D и др.\nЗаболяването се причинява от варицела зостер вирус. Протича с типичен мехурчест обрив, появяващ се на 3-4 вълни. Всяка обривна вълна е съпроводена с повишаване на температурата и общо неразположение. Обривните единици имат характерно развитие: червено петно – пъпка – мехурче – гнойно мехурче – коричка. Обривите задължително присъстват и по окосмената част на главата.\nПредаването става по въздушно-капков път, при директен контакт с болния. Това е едно от най-заразните заболявания, контагиозният индекс (заразяемост) е около 90%. Инкубационният период е до 21 дни. Болните са заразни 1-2 дни преди появата на обрива и до завяхването на всички мехурчета, обикновено 9-10 дни. След преболедуване остава траен доживотен имунитет. Възможните усложнения най-често са от страна на дихателната и нервната система – пневмонии и енцефалити.\nХерпес зостер е заболяване, което се причинява от варицела зостер вирус (същия вирус, който причинява и самата варицела). Когато човек се срещне за пръв път с него, боледува от варицела. При значителен процент от хората обаче вирусът остава в латентно състояние и понякога по недотам ясни причини се активира, като дава същия обрив както при варицелата, но ограничен до онази част на кожата, която се инервира от съответния нерв. При това заболяване няма инкубационен период. Основни симптоми са специфичният обрив и силната болка. Болните с херпес зостер са толкова заразни, колкото и тези с варицела. Лечението включва противовирусни препарати.\nПрофилактиката на варицелата е профилактика и на херпес зостер. За варицелата има ваксина, която се прави на деца над 1-годишна възраст в две дози през интервал от поне 2 месеца. Специално за профилактика на херпес зостер има ваксина, която се прилага на хора над 50-годишна възраст. И двете ваксини са налични в почти всички страни на ЕС, в САЩ, Канада, Австралия и други страни било като препоръчителни или като включени в националните имунизационни календари. У нас ги няма и не са регистрирани по чисто административни причини.\nТова е възпалително заболяване на стомаха и червата, което може да се предизвика от разнообразни причини. Основените причинители на вирусните гастро-ентерити са ротавирусите и Norwalk вирусите. Източник на инфекцията се явява болният човек, но и здравият заразоносител – тоест, човек може да пренася инфекцията, без да боледува. Дори и след овладяването на симптомите, болният може да бъде източник на зараза още няколко дни. Тежестта на състоянието варира от леко до тежко и дори животозастрашаващо.\nПрез устата вирусите попадат в стомашно-чревния тракт. Локализират се в дванадесетопръстника и тънкото черво, където потискат резорбцията на хранителните вещества.\nСимптомите на вирусния гастроентерит се проявяват за 4 до 48 часа след вирусното заразяване. Най-честите оплаквания са:\nЕдно от тежките усложнения на вирусния гастроентерит е развитието на дехидратация.\nКонюнктивитът е възпаление на конюнктивата – прозрачната мембрана, която покрива бялата част на окото и обгръща вътрешната повърхност на клепача. Той е много често срещано състояние и обикновено не представлява опасност за окото или за зрението на вашето дете. Възпалението може да има много причини, най-честите от които са инфекции, алергии и механично дразнене.\nВирусният конюнктивит се причинява най-често от аденовируси. Инкубационният период е 7-10 дни. Този тип конюнктивит е силно заразен, като заразяването обикновено става по механичен път – най-често при контакт на окото със замърсени ръце. Оплакванията се изразяват в силно зачервяване на окото, изразена чувствителност към светлина, обилна водниста секреция. Клепачите и конюнктивата са изразено оточни. Увеличават се регионалните лимфни възли. Най-често се засяга едното око, а по-късно и второто, като също така се засяга и роговицата. В редица случаи вирусният конюнктивит се придружава и от дихателно заболяване.\nМенингитът е потенциална животозастрашаваща инфекция на менингити – обвивките на главния и гръбначния мозък. Предизвиква се от разнообразни причинители – бактерии, вируси, гъби, реакции към медикаменти и токсини от околната среда.\nВирусният менингит е възпаление на мозъчните обвивки, причинено от вируси. Това е най-често срещаният вид менингит. Протича по-леко от бактериалния и има по-добра прогноза. Въпреки това, кърмачетата и хората с отслабена имунна система са изложени на риск от сериозни усложнения.\nНай-честите причинители на вирусния менингит са неполиомиелитните вируси, ентеровирусите, аденовирусите, херпесните вируси и др. Рискът от вирусен менингит е значително по-висок при децата под 5 години.\nМного често диагностицирането на вирусния менингит е трудно, туй като симптомите силно наподобяват тези на грип.\nНай-често срещаното вродено изкълчване е т.нар. вродена луксация (едностранна или двустранна) на тазобедрената става. Тя се среща при 2-3 от 1000 новородени и в 15-25% от децата, родени в седалищна позиция. Причините за вродената луксация не са изяснени, само в отделни случаи се установява наследствена обремененост.\nНаблюдават се три степени на луксация:\nнедоразвитие (дисплазия) на ставата;\nсублуксация (състояние, близко до луксация);\nНай-често детето се ражда само с недоразвитие на ставата, като ставната повърхност на главичката на бедрената кост се опира в ставната повърхност на тазовата кост (ацетабулума), но е изместена нагоре. Постепенно главичката на бедрената кост се измества още по-нагоре, а ставната й повърхност достига и опира до ръба на тазовата кост. По такъв начин се образува сублуксация.\nИстинската луксация настъпва в началото на мускулното натоварване на краката при прохождане на детето. Тогава главичката на бедрената кост излиза над и извън ставната повърхност. В много редки случаи детето се ражда с пълна луксация.\nЗаболяването се разпознава по редица признаци:\nЗасегнатото краче се разкрачва по-слабо от здравото.\nКожните гънки по вътрешната страна на засегнатото бедро са повече на брой, по-дълбоки и по-високо разположени, отколкото на здравото краче.\nЗасегнатото краче често е по-късо и е извъртяно навън.\nС течение на времето, когато се образува третата степен на луксация, заболяването се установява по-лесно. Походката е накуцваща или патешка, детето прохожда късно (след едногодишна възраст), част от признаците, установени още в кърмаческата възраст, се засилват (извъртане на крачето, скъсяването му, ограничаване на разкрачването).\nЛечението на дисплазията на тазобедрените стави започва рано – на 3-4 месец след раждането. Прилагат се различни средства за задържане на главичката на бедрената кост в ацетабулума, с продължително фиксиране до оформяне на ставата.\nВъзпалението на тъпанчевата мембрана е сравнително рядко заболяване поради факта, че тъпанчето се намира в дъното на затворен външен слухов проход.\nОбикновено възпалението възниква внезапно, с поява на шум в ухото, чукаща и силна болка. При благоприятен изход след 2-3 дни болката и другите признаци изчезват. При нагнояване от ухото изтича гноевидна течност. Понякога възпалението протича хронично. Тогава гнойният секрет от ухото има лоша миризма, а слухът е намален в различна степен.\nВъзпалението на тъпанчевата ципа може да бъде резултат от:\nвлизане на вода в ухото;\nневнимателно или неправилно почистване на ухото;\nразлагане на засъхнал церумен;\nВъзпалението на тъпанчевата мембрана се наблюдава при заболявания на съседни структури – възпаление на средното ухо или екзема на кожата на външния слухов проход.\nГастритът е възпаление на стомашната лигавица, причинено от различни фактори като консумация на много гореща или студена храна, напитки, пикантни храни, преяждане, продължителна употреба на някои лекарствени средства (кортикостероиди). Остър гастрит се развива и в хода на вирусни инфекции, когато често гастритът се комбинира с ентерит.\nЛечението е консервативно. През първите 3-4 дни на детето се назначава щадяща кашаво-течна диета. В следващите дни се приемат супи, пюрета, компоти. Не се позволява употребата на газирани напитки, пикантни храни. Прилагат се болкоуспокояващи средства, спазмолитици и лекарства, които намаляват стомашната секреция.\nТова заболяване се среща рядко при бебетата и малките деца. Хроничен гастрит се появява при по-големите деца.\nГЕР (ГАСТРОЕЗОФАГЕАЛЕН РЕФЛУКС)\nГастроезофагеалният рефлукс (ГЕР) представлява връщане на стомашно съдържимо към хранопровода, което в някои случаи е съпроводено от повръщане. Това е нормален процес, който възниква няколко пъти на ден при здрави деца под една година. Продължава по-малко от 3 минути. Проявява се в периода след нахранване и причинява много леки или е без оплаквания от страна на детето. Той не изисква специално внимание. В болшинството от случаите това състояние се преодолява до 12-14-месечна всъзраст.\nГрипът е остро вирусно заболяване, което се предизвиква от три типа грипни вируси – А, В и С, като най-голямо епидемиологично значение имат грипните вируси тип А, които се подразделят и на подтипове. Забележителна особеност на грипните вируси, особено на тези от тип А, е изключителната им изменчивост, на която се дължи ежегодната поява на нови щамове, към които населението няма имунитет, и това дава възможност на вируса да се разпространи масово, причинявайки поредната сезонна епидемия. Първичната локализация на инфекцията е в дихателните пътища, но освен това е обичайно едновременното засягане на редица други органи и системи. Характеризира се с лесен и много ефективен механизъм на предаване на заразата (по въздушно-капков път), кратък инкубационен период и епидемично разпространение с високи стойности на заболяемостта, значително превишаваща обичайното ниво на ОРЗ и съсредоточена в относително кратък период от време. В продължение само на няколко (най-често от 4 до 6) седмици е възможно да преболедува голяма част от населението, като заболяемостта варира от 5 до 30 на 100 души.\nИнкубационният период при грипа е от 1 до 4 дни, най-често около 2 дни.\nНеусложненият грип се характеризира с внезапно начало, повишена температура, силно неразположение, отпадналост и главоболие, болки в мускулите, суха и дразнеща кашлица, хрема. При децата тези симптоми често се съпровождат от гадене и повръщане и възпаление на средното ухо, в някои случаи се наблюдават температурни гърчове.\nЗа колко време протича грипът?\nВисоката температура и останалите клинични симптоми на грипа са с продължителност най-често 2-3 дни, рядко повече от 5 дни. Те могат да бъдат повлияни положително от своевременно започнало лечение с антивирусен препарат.\nНезависимо от това, че основните симптоми на грипа отзвучават за няколко дни, при повечето болни кашлицата и чувството на отпадналост могат да продължат и повече от две седмици.\nДиагнозата „грип” се поставя от лекар на базата на клиничните прояви и разбира се – във връзка с епидемичната обстановка. За да бъдем сигурни, че грипната епидемия в страната е започнала, много е важно първите случаи със заболяване да бъдат и лабораторно изследвани, което дава възможност да се докаже началото на циркулацията на грипни вируси в обществото. В разгара на грипната епидемия не е необходимо всеки заболял човек да бъде лабораторно изследван, защото в случая най-важно е незабавното започване на лечение с антивирусен препарат (по възможност в първите 24 часа на заболяването).\nТежестта на инфекцията и рискът от възникване на усложнения в голяма степен се определят от състоянието на човешкия организъм. Грипните вируси могат да предизвикат сериозно заболяване при лица от всички възрастови групи, включително и при напълно здрави преди това хора, но процентът на тежките случаи, както и смъртността са най-високи при хората над 65 години. Застрашени от по-тежко протичане, както и от възникване на усложнения вследствие на грипната инфекция, независимо от възрастта си, са и хората с хронични заболявания, при които грипът обикновено е причина и за обостряне и допълнително влошаване на основното заболяване.\nВ резултат на преболедуването от грип най-често възникват усложнения от страна на долните дихателни пътища – пневмонии, причинени от бактерии (обикновено пневмококи), вирусно-бактериални пневмонии и по-редките, но много тежки вирусни пневмонии, причинени от грипните вируси. Могат да се наблюдават и други усложнения, напр. от страна на сърдечно-съдовата система (исхемична болест на сърцето, ритъмни и проводни нарушения, сърдечна недостатъчност, миокардит, перикардит), на централната и периферната нервна система (енцефалит, менингит и менингоенцефалит, неврит, миелит). Други възможни усложнения са миозит, токсичен шок синдром, имунодефицитни състояния и т.н. Освен това при грип придружаващите хронични заболявания декомпенсират и се обострят до степен да застрашават живота на пациента. При голяма част от болните, особено при лицата от високорисковите групи, възникналите белодробни, сърдечно-съдови, неврологични, бъбречни и метаболитни усложнения налагат продължително лечение в болница.\nКакво трябва да знаят родителите за противогрипната ваксина при децата?\nВаксинацията срещу грип у нас е препоръчителна – т.е. родителите трябва да се посъветват със семейния лекар и сами да решат дали да ваксинират детето си, както и самите себе си. Ползата от грипната ваксина е, че ваксинираните не се разболяват от грип или пък ако се разболеят, изкарват много по-леко и без усложнения.\nДалекогледството, наричано още хиперметропия, е състояние на намалена зрителна острота поради по-малката дължина на очната ябълка или поради по-малката пречупваща сила на очната леща. Хиперметропията е най-честата рефракционна аномалия и се среща при около 50% от хората. При това състояние фокусът на оптическата система не попада точно върху ретината, а лежи зад нея. Това води до характерни оплаквания и необходимост от консултация със специалист по офталмология.\nОсновните знаци на далекогледството са главоболие и трудности при фокусиране на обектите, които се намират наблизо; фотофобия; чувство за преплитане на очите; стесняване на зеницата. Проявява се болка в очите и челото, както и усещане за тежест и натиск. Когато далекогледството не е в много тежък стадий, очите могат да компенсират нарушенията и наблюдаваните обекти да бъдат с ясни очертания.\nДетската церебрална парализа (ДЦП) представлява съвкупност от непрогресиращи двигателни промени – парези, неволеви движения, координационни нарушения и промени в мускулния тонус, които са резултат от мозъчни увреждания в предродовия, родовия и следродовия период. Чести придружаващи симптоми са: зрителна и очедвигателна непълноценност – нарушена функция на очедвигателните нерви, епилептични пристъпи, говорни нарушения, изоставане в интелектуалното развитие.\nНай-честите причини са: вирусни инфекции (рубеола вирус, цитомегаловирус, херпес вирус и др.), прекарани по време на бременността; медикаменти (седативи, психотропни, антиконвулсанти), както и други психоактивни вещества (никотин, алкохол), които са употребявани по време на бременността. Рисков фактор са недоносените бебета, новородените, които не изплакват в първите 5 минути след раждането, децата с мозъчен кръвоизлив и тези, които се нуждаят от кувьоз повече от 4 седмици.\nСъстояние нза загуба на вода и електролити от организма (основно натрий, хлор и калий), необходими за живота на всяка отделна клетка на тялото.\nПри обезводняване детето е отпуснато и вяло. Устните са зачервени и сухи, кожата също е суха и с намалена еластичност, под очите има тъмни кръгове. Устата на детето започва да мирише на ацетон. Количеството на урината намалява. Притеснително е, ако детето не пишка повече от 12 часа, а бебето – повече от 6 часа.\nНай-честите причини за обезводняване са повръщането, разстройството, високата температура. Колкото по-малко е детето, толкова по-бързо се дехидратира.\nПри леките степени, когато детето е жизнено, са достатъчни диета, прием на повече течности и специални електролитни разтвори, които се продават в аптеката. При тежко обезводняване, особено при малките деца, се налага болнично лечение.\nБактериите, причинители на болестта, се отделят в околната среда чрез изпражненията и заразяват водата и хранителните продукти. След това (чрез мръсни ръце или мухи) бактериите навлизат в храносмилателния тракт, където претърпяват частично разрушение от стомашния сок и отделят токсичния ендотоксин. От своя страна, ендотоксинът навлиза в кръвта.\nПоразената чревна лигавица се покрива с гнойни налепи, а някъде се образуват и гнойни язви с голяма дълбочина и остри ръбове. Отделя се много чревна слуз и се засилва чревната перисталтика, в резултат на което често се появява чревен спазъм.\nДисфагия означава затруднено поглъщане на твърди храни и течности. Дисфагията се дължи най-често на болезнени възпалителни процеси в гърлото, фарингса и хранопровода или пък на мускулите, участващи в гълтането, а по-рядко на вродени аномалии.\nДисфагия може да се обуславя или придружава от попадане на храна в дихателните пътища.\nДифтерията е остра, животозастрашаваща инфекциозна болест. Заболяването е рядко, тъй като масово прилаганата имунизация почти напълно е изкоренила болестта.\nБолестта започва с висока температура и тежко общо състояние на детето. Сливиците и гърлото са зачервени и покрити със сиво-бели „псевдомембрани”. От устата на детето се разнася сладникава миризма на гнило, лимфните възли по шията са подути и болезнени. Ако дифтерията обхване и ларинкса, гласът става пресипнал, появява се лаеща кашлица. Дишането става тежко и болното дете започва да посинява, може да се стигне до задушаване. Ако процесът обхване носа, хремата става кървава.\nВ острата фаза се срещат зачервяване, подуване и пъпки – папули, мехурчета с белезникаво съдържимо, които се разкъсват и покриват с кори, т. нар. крусти.\nВъзпалителните промени постепенно стихват, зачервяванията и подуванията изчезват и процесът преминава в подостра или хронична фаза, когато кожата загрубява, започва да се залющва и напуква.\nЕкземата съществува в много различни варианти и може да се развие навсякъде по кожната повърхност.\nСъществуват различни видове екземи, които се причиняват от различни фактори поради което и лечението е различно.\nЕкземата засяга едно на всеки пет деца. Тя обикновено се появява за първи път, преди детето да е навършило 2 години. Повечето деца, които имат екзема, с годините я израстват.\nС подходящото лечение екземата може да се контролира.\nЕнцефалитът е възпалително заболяване на мозъка – главен, малък или гръбначен мозък.\nПричинителите на енцефалит могат да бъдат с инфекциозен или неинфекциозен характер. Най-честите инфекциозни причинители са бактерии, вируси, гъби или паразити.\nСимптоматиката на енцефалита може да бъде много дискретна (както е например при някои от вирусните енцефалити) и да включва само повишена телесна температура и общо неразположение и отпадналост. Най-често обаче енцефалитът протича с по-разгърната клинична картина, разкриваща нарушената мозъчна функция.\nПри развитие на енцефалит често се наблюдават нарушения в съзнанието – децата стават сънливи, мудни и неадекватни, имат нарушена координация, оплакват се от главоболие.\nЕнцефалитът е тежко заболяване, което изисква бърза диагностика и спешно лечение в болнични условия. Хоспитализацията се извършва по спешност в специализирани клиники по инфекциозни болести, неврология, интензивни клиники.\nЕпилепсията е хронично заболяване на главния мозък, което се характеризира с различни по характер пристъпи – двигателни, сетивни, от страна на вегетативната нервна система, психични, поведенчески, които имат съответна електрофизиологична компонента, регистрирана посредством електроенцефалография (ЕЕГ). Епилептичните пристъпи възникват на базата на свръхвъзбуда на група от неврони, която може да остане ограничена или да генерализира. За да е налице заболяването епилепсия, е необходимо да има повторяемост на пристъпите, а единичните такива, възникнали поради някакво дразнене или травма на мозъка, не се смятат за епилептично заболяване.\nЖълтеницата (иктер) не е заболяване, а по-скоро симптом, който се проявява при много и различни болести. Жълтеницата представлява жълто оцветяване на кожата и склерите (бялата част на окото), което се причинява от повишените нива в кръвта на жълтия пигмент билирубин. Пожълтяването на кожата и склерите е толкова по-изразено, колкото е по-висока концентрацията на билирубин в кръвта.\nФизиологична жълтеница. Характерна е за новородените и най-често причината е физиологична – след раждането част от еритроцитите (червените кръвни телца) на бебето се разрушават с помощта на черния дроб и отделеният билирубин се изхвърля от тялото чрез изпражненията. Поради незрялост на черния дроб и чернодробните ензими, част от билирубина не успява да бъде изхвърлен и остава да циркулира в кръвта, като причинява жълто оцветяване на тъканите и лигавиците. Физиологичната жълтеница се развива през първите дни след раждането и нормално отшумява в рамките на седмица.\nКърмаческа жълтеница. При някои кърмачета високите нива на билирубин се запазват през втората и следващите няколко седмици от живота. Това удължаване на физиологичната жълтеница при кърмени бебета се нарича кърмаческа жълтеница и се дължи на съставка в кърмата, която улеснява повторното абсорбиране на билирубин от чревната лигавица. Постепенно, в рамките на първите 2-3 месеца, нивата на билирубин падат и достигат нормални стойности, докато кърменето продължава.\nЖълтеница поради недохранване. Новородените са много чувствителни към количеството храна, което поемат в първите дни и седмици от живота си. Приемът на по-малко калории от оптималните за бебето има пряко отражение върху нивата на билирубин в кръвта – стойностите се повишават.\nЗаушката (паротит) е остро инфекциозно вирусно заболяване, което протича с висока темпаратура, подуване и болезненост на една или повече от слюнчените жлези. Най-често се засягат околоушните слюнчени жлези (паротидни жлези), които са разположени пред и под всяко ухо.\nПаротитът се причинява от вирус, който спада към рода парамиксовируси. Вирусът се пренася от човек на човек по въздушно-капков път.\nВъпреки че възрастните хора могат да пренасят заболяването, от заушка боледуват предимно деца на възраст между 4 и 15 години. Паротитът се среща по-рядко от другите обичайни за детството инфекциозни заболявания. Двата пола боледуват еднакво, но по-често усложнения възникват при момчетата.\nОрганизмът може да изработва естествен имунитет срещу заболяването. Обикновено след преболедуване от заушка се развива траен имунитет.\nИнкубационният период на заушката е средно 18-21 дни. При някои болни могат да се наблюдават продромални симптоми – субфебрилна температура, отпадналост, безапетитие, главоболие, мускулни болки в продържение на 2-3 дни. По-често заушката започва с повишаване на температурата и оток на едната околоушна жлеза, а след 2-3 дни отича и другата околоушна жлеза.\nЗахарният диабет e група от състояния, различаващи се според причината, протичането и лечението. Обединяващи за всички типове диабет са:\nПри децата и подрастващите чай-често се среща захарен диабет тип 1, който се дължи на недостиг или пълна липса на инсулин. Освен, че е най-чест, той се отличава със задължително инсулиново лечение чрез инсулинови инжекции и с голяма променливост в нивата на кръвната глюкоза, което налага нейното проследяване няколко пъти дневно със собствен глюкомер.\nВъв връзка с епидемията от наднормено тегло и затлъстяване през последните години в целия свят, включително в нашата страна, зачестяват случаите и на другия тип захарен диабет тип 2. Нарича се още „възрастов” или „неинсулинозависим” диабет. Характерен е за по-късната възраст – над 35 години, но определено зачестява и сред децата.\nПри тип 2 диабет организмът може да произвежда инсулин, но ефектът му е намален. Това състояние се нарича „инсулинова резистентност” или инсулинова нечувствителност. Целта на лечението е да се подобри чувствителността към инсулина, което става с намаляване на теглото или назначаване на лекарства, които имат за цел да подпомагат действието на произвеждания в организма инсулин.\nКоклюшът, или т.нар. магарешка кашлица, е силно заразно инфекциозно заболяване, засягащо дихателните пътища. В ерата преди ваксинациите, коклюшът е бил водеща причина за смърт в ранна детска възраст. След въвеждането на системната имунизация, случаите на това инфекциозно заболяване намаляват с повече от 99%.\nЗаболяването се причинява от пръчковидна бактерия (бордетеоа пертусис). Инфекцията се предава по въздушно-капков път.\nПървите признаци на болестта се прявяват 1-2 седмици след инфектирането. Децата са отпаднали, стават раздразнителни, телесната температура се повишава. Налице е хрема и суха кашлица. Постепенно кашлицата придобива пристъпен характер, като през пристъпния период болното дете не може да поеме въздух. След прекратяване на кашличния пристъп то отново дълбоко вдишва (реприз) като отделя жилави светли храчки.\nПо-тежките пристъпи на кашлицата завършват с повръщане. Критерий за тежестта на заболяването са честотата и продължителността на кашличните пристъпи.\nПо време на кашличен пристъп болните деца имат характерен вид – езикът е изплезен, шийните вени са надути, лицето е синкаво. При по-продължителен пристъп болните деца изпадат в безсъзнание и гърч.\nЛечението се провежда в домашна обстановка и в изолация, а при усложнения – и в болнично инфекциозно заведение.\nЛекарите определят коликите като внезапни и възникващи пристъпи, епизоди на раздразнителност и плач при здрави и добре развиващи се бебета до 3-4-месечна възраст.\nКоликите не са болест, а физиологично състояние, етап от живота на всяко бебе, съвпадащ с адаптирането и израстването на неговата храносмилателна система.\nКоликите се срещат при 10-25% от всички новородени. Обикновено започват около 3-седмична възраст, най-често са към 6-седмична възраст, след което постепенно намаляват и към 3-4 месечна възраст обикновено изчезват напълно.\nРазличните типове конюнктивит предизвикват различни симптоми, но най-често срещаният от тях е дискомфортът, който се усеща като дразнене от пясък в окото. При много деца се наблюдава и зачервяване на окото и вътрешния клепач – синдром на червените очи. Клепачите на детето могат също да се подуят и очите да са чувствителни към ярка светлина. Сърбежът и сълзенето са типични за алергичния конюнктивит.\nКривогледството е зрително нарушение, при което едно от очите се отклонява от общата точка на фиксация и се нарушава двуочното зрение. Около 2% от децата имат кривогледство. При почти половината от тях е вродено състояние. Има и наследствен елемент.\nКривогледството може да съществува още при раждането или да се прояви в по-късна детска възраст. При бебетата до 3-4-месечна възраст съществуват некоординирани очни движения, т. нар. физиологично кривене. След тази възраст започват да фокусират малки предмети и очите се „изправят”. След 6-ти месец не съществува физиологично кривогледство.\nКривогледството, което се появява по-късно – между 2-3 години, се нарича акомодационно.\nСпоред изискванията на НЗОК- България всяко дете на 3 години подлежи на профилактичен преглед при офталмолог – само така се откриват ранните нарушения на зрението при децата, включително и страбизъм.\nВ зависимост от вида на кривогледството и причината довела до него, лечението може да бъде:\nочила – спомагат за по-ясното фокусиране на предметите и допринасят за изправянето на очите;\nоперация – постига се равновесие между по-силно и по-слабо действащите очни мускули.\nКрипторхизмът представлява задържане на тестиса при слизането му от коремната кухина към скротума. По време на ембрионалния период двата тестиса се насочват от коремната кухина към мъдната торбичка, така че към 7-ия лунарен месец да завършат своето пътешествие, т. нар. descensus. По пътя си към ингвиналния канал тестисът може да бъде задържан поради някоя от следните причини – механични, възпалителни, хормонални. По този начин могат да се развият абдоминален крипторхизъм (retentio testis abdominalis) или ингвинален крипторхизъм (retentio testis inguinalis).\nКъсогледството е найчестата рефрактерна аномалия на зрителния апарат. То се проявава с невъзможност за ясно фокусиране на предмети, разположени на голямо разстояние от окото, като същевременно близките обекти се визуализират ясно и точно. Медицинският термин за късогледство е миопия.\nОсновното оплакване на пациентите с късогледство е невъзможността да фокусират обекти, разположени на разстояние. Други симптоми и признаци, които могат да придружават изявата на заболяването, са лесна преумора на очите и чести главоболия.\nДецата в училище често могат да имат оплаквания от неспособност за ясно виждане на това, което е изписано на дъската. Малките деца обаче не могат да осъзнаят и обяснят проблемите с виждането на обекти на разстояние. Родителите могат да подозират късогледство, ако детето присвива очи при гледане надалеч, поставя книгите или предметите в непосредствена близост по време на четене, настоява да седи в предната част на класната стая или предпочита да гледа телевизия отблизо.\nЛечението на късогледството може да бъде осъществено чрез носене на коригиращи лещи, очила или рефрактивна хирургия. В зависимост от тежестта на миопията, носенето на очилата или лещите може да бъде постоянно или само в определени моменти – четене, гледане на телевизия и т.н.\nЗаболяването ларингит най-общо представлява възпаление на лигавицата на ларинкса (органа, където се намират гласните връзки) и най-честите му външни прояви са свързани с дрезгавината или загубването на гласа. Баналните и хроничните ларингити при възрастни пациенти нямат нищо общо с острата форма на обструктивен ларингит, която се среща най-вече при децата и може да бъде животозастрашаваща. Това се дължи на редица анатомични особености на детския ларинкс – тесен лумен (при кърмачетата е 6 мм в диаметър), крикоиден хрущял, който е най-тясното пространство на дихателния път и при децата позволява отокът да се развива само навътре, и субхордално пространство, склонно към оточни реакции. Освен това ларинксът представлява шокогенна зона, съдържаща много нервни рецептори, а поради незрялата нервна система на децата вероятността от ларингеален спазъм е доста голяма.\nОстрият обструктивен ларингит при децата включва три основни заболявания – субхордален ларингит, остър стенозиращ ларинготрахеобронхит и остър епиглотит. Всички те имат един определящ общ симптом – ларингеалният задух, но се различават като честота, клинична картина и протичане. И за трите вида са характерни остро начало и драматично прогресиране на диспнеята (задуха).\nНай-често срещаната форма на ларингит. Появява се в хода на различни други заболявания, като в 90% от случаите се отнася за вирусни инфекции. Други причинители могат да бъдат морбили, варицела, ECHO вируси, алергии и др. По време на болестта често инфекцията преминава в бактериална суперинфекция, което налага лечение с антибиотици. Характерното начало е с пристъпи през нощта. В рамките на няколко дни на фона на остро респираторно заболяване или остро в рамките на няколко часа се развиват симптоми като прогресиращ задух, груба лаеща кашлица в началото със слабо прегракнал глас, висока температура, сухи хрипове, включване на допълнителна дихателна мускулатура, бледост, посиняване на устните. В голяма част от случаите състоянието изисква спешна лекарска помощ. При опасност от бързо прогресиране на задуха ключово е ранното приемане в болница с възможност да се извърши трахеостомия или интубация за възвръщане на дихателната функция. При по-големи деца и по-лека форма на заболяването е възможно и домашно лечение след прилагане на урбазон за бързо успокояване на пристъпа.\nОстър стенозиращ ларинготрахеобронхит\nПо-опасната разновидност на заболяването, която може да настъпи като следваща фаза на субхордалния ларингит или в рамките на друга инфекция. Наблюдава се рядко, но за сметка на това фаталният изход е чест. Може да започне като банална инфекция на горните дихателни пътища или грип със същите симптоми като при псевдокруп – задух, лаеща кашлица, висока температура, стридор (сухи хрипове), спазъм на дихателната мускулатура. Характерно е динамично развитие на заболяването, което включва задълбочаваща се дихателна недостатъчност, сърдечно-съдова недостатъчност с учестен пулс, динамични промени в белите дробове – емфизем, бронхопневмонични огнища, интоксикация, гърчове и др. Лечението е задължително болнично. Медикаментозната терапия е с високи дози венозни антибиотици, кортикостероиди, сърдечно-съдови медикаменти, муколитици, алкализиращи средства, инхалации, кислород и др. За подсигуряване на свободен дихателен път и почистване на дихателните пътища може да се наложи трехеостомия или интубация.\nСреща се рядко, но се характеризира с много бързо прогресиране на дихателната недостатъчност и се смята за животозастрашаващо състояние. Той представлява възпаление с оток на епиглотиса – листовидния хрущял над ларинкса, който затваря входа на гръкляна при гълтане. Най-чест причинител е бактерията Hemophyllus influenzae тип B, по-рядко стрептококи или стафилококи. Характерно е острото начало с висока температура и силни болки в гърлото с невъзможност за преглъщане, дори на слюнка, по правило гласът е чист. Епиглотисът отича и придобива неколкократно по-големи размери, което е причина за бързо запушване на ларинкса и затрудняване на дихателните пътища. Възможен е ларингоспазъм, като рискът от задушаване може да бъде голям. Лечението е строго болнично с венозни антибиотици и урбазон, при прогресиране на задуха (диспнеята) се прави трахеостомия.\nКак да разпознаем от кой тип ларингит боледува детето?\nНай-характерната черта за всички типове обструктивен ларингит е ларингеалният задух, т.нар. диспнея, която може да прерасне в дихателна недостатъчност. В повечето случаи симптомите се развиват на фона на вирусна (най-често грипна) или бактериална инфекция. Типична е лаещата кашлица. При псевдокрупа и острия стенозиращ ларинготрахеобронхит гласът е силно прегракнал, като може изобщо да изчезне, има наличие на сухи хрипове при вдишване, често се стига до посиняване на устните от задуха и включване на цялата дихателна мускулатура при дишане. При епиглотита гласът е ясен, има невъзможност за преглъщане, много типична е и високата температура.\nМенингит е потенциална животозастрашаваща инфекция на менингити – обвивките на главния и гръбначния мозък. Предизвиква се от разнообразни причинители – бактерии, вируси, гъби, прием на медикаменти и токсини от околната среда.\nСимптомите при менингит се развиват за няколко часа до 2 дни.\nПри възрастните и децата над 2 години менингитът се проявява с висока температура, силно главоболие, схващане във врата, повръщане или гадене, обърканост и понижена концентрация, припадъци, сънливост и трудно събуждане, светобоязън, липса на апетит и жажда, кожен обрив (при някои типове).\nПри бебетата и децата до 2 години симптомите са висока температура, неутешим плач, повишена сънливост и раздразнителност, понижена активност, липса на желание за игра, лошо хранене, издуване на фонтанелата на главичката, понижена подвижност на врата, припадъци.\nХарактерен симптом за менингит е неутешимият плач при бебетата, който се засилва при вземане на ръце и люлеене поради механично дразнене на мозъчните обвивки (менингите).\nОстро протичащо и силно заразно инфекциозно заболяване, причинявано от морбили вирус от групата парамиксовируси. Характеризира се с висока температура, хрема, кашлица, зачервяване на очите и разпространяващ се от главата към тялото и крайниците обрив по кожата. Заразяването става по въздушно-капков път. Инкубационният период е до 21 дни. Болните са заразни 3-4 дни преди появата на обрива и 4-5 дни след това. В типичните случаи заболяването започва с бързо повишаване на температурата и поява на възпаление на очите, носа, гърлото и ларинкса, съпроводени със суха, дрезгава кашлица. От носа се отделя обилен бистър секрет, който скоро става жълтеникав или кръвенист. Ноздрите и горната устна се разраняват и често отичат. Клепачите са подути и слепнали от гноевидни секрети. Малко преди появата на обрива по лигавицата на вътрешната страна на бузите се откриват характерните бели или белезникави петна върху зачервена основа (петна на Коплик). Обривът се появява от 3 до 5 дни след проявата на първите симптоми. Започва зад ушите и отстрани на врата и прогресира от главата надолу към раменете, туловището и крайниците. Съставен е от леко надигнати яркочервени петна, с различна големина (2-5 мм) и с кръгловата или неправилна форма. Петната често се сливат, като се получават значителни по големина зачервявания с неправилна форма. Обривът започва да избледнява след 3-4 дни, приблизително по реда на появата си – първо изчезва по лицето. На мястото на избледнелите петна остава жълтокафеникава пигментация, която се задържа до 2 седмици и позволява ретроспективна диагноза. След преболедуване остава траен имунитет. Усложненията са пневмония и менингоенцефалит.\nПредпазването у нас се осъществява с трикомпонентната ваксина за рубеола, морбили и заушка. Правилно проведената имунизация срещу морбили осигурява доживотен имунитет. Епидемията от морбили през 2009-2010 г. се дължеше на пропуски в имунизацията главно сред малцинствените групи. При нея имаше над 24 000 заболели и 24 починали.\nПЕТА БОЛЕСТ (еритема инфекциозум)\nПричинява се от човешкия парвовирус В19. Източник на инфекцията са безсимптомните носители на вируса и болните. Боледуват предимно деца от 5- до 15-годишна възраст. Протича с обрив, започващ по лицето, където се образуват леко надигнати еритемни плаки с характерна, подобна на пеперуда форма и блед триъгълник около устните и носа. След 2-3 дни обривът се разпространява по крайниците – отначало по екстензорните части, след това и по флексорните, по дланите и стъпалата, като еритемните петна се разширяват, избледнявайки в центъра и запазвайки яркочервения си цвят по периферията, като оформят характерните за заболяването гирляндовидни, пръстеновидни и мрежовидни обривни елементи, особено около коленните стави. Обрив по другите части на тялото не се наблюдава, но понякога се забелязват увеличение на шийните лимфни възли и ставни болки. Обривът продължава около 10-15 дни. През целия период състоянието на болните е леко увредено или непроменено. Температурата е нормална или субфебрилна за няколко дни. Лечението е симптоматично.\nПлоскостъпие (pes planus) – нормално състояние при кърмачетата и малките деца, защото нормално човек се ражда без свод на стъпалото. Той се образува по-късно, като при някои деца това може да се случи дори на възраст 7-10 години. В детска възраст образуването на свода при плоскостъпи деца може значително да се ускори чрез провеждането на лечебна гимнастика. При голяма част от възрастните (около 15-25%) арката така и не се образува.\nПри някои деца липсата на свод на стъпалото може да бъде вродено състояние, дължащо се на влияние на тератогени по време на вътреутробното развитие, или в резултат на травматично раждане. При други се дължи на наследствено състояние, свързано с обща отпуснатост на ставните връзки. Тези хора имат изключително гъвкави и мобилни стави (хипермобилитет) на цялото тяло, не само на краката.\nНай-голям риск от развитие на плоскостъпие и трайно увреждане на краката има при децата с наднормено тегло. Детските крачета не са напълно развити до навършване на 14-15 год. за момичетата и 15-17 год. за момчета, което означава, че през това време, костите на краката им са много пластични и лесно могат да се увредят.\nригидно плоско стъпало – среща се в много по-малко от случаите и се дължи на срастване на костите. Тогава ходилото е плоско и при стъпване, и в отпуснато състояние, арка не се образува.\nКласификацията на пневмониите е по много показатели. По тип на причинителя те биват инфекциозни и неинфекциозни. По начин на протичане – остри, протрахирани и хронични. По начин на разпространение – бронхогенни, хематогенни, лимфогенни и по съседство. По размер на обхванатия участък от белодробния паренхим – лобуларни (огнищни), сегментарни (засягат определен участък) и лобарни (обхващащи цял един лоб). По локализация на възпалителния процес – алвеоларни и интерстициални.\nВсяка пневмония протича с кашлица. Има по-леки и атипични клинични проявления, има и пневмонии с тежка интоксикация, значителни клинико-рентгенологични и лабораторни отклонения. Освен кашлица характерни още са интоксикационният синдром, астено-адинамията, гръдната болка, тахипнеята и диспнеята, цианозата, тахикардията, екстрапулмоналните симптоми – менингизъм, перитонизъм, перикардити, менингити, септични абсцеси…\nЛечението е според възрастта, епидемиологичната обстановка, клиничната картина и изследванията и включва избор на антибактериална терапия и симптоматични средства, инхалаторна терапия, лечебна гимнастика и физиотерапия. В случаите на доказана вирусна етиология се прилага противовирусна терапия. Прогнозата е добра.\nПолиомиелитът е заразно инфекциозно заболяване, което в най-тежкият си вариант причинява парализи и в някои случаи може да доведе до смърт. Заболяването се причинява от вирусът на полиомиелита. Боледуват предимно деца от 1 до 5 години.\nВирусът се пренася чрез замърсена вода и храна или чрез директен контакт с друг заразен човек. Различават се две болестни форми – паралитична и непаралитична.\nПрогнозата на непаралитичната форма е добра. Прогнозата на паралитичната форма е сериозна и неблагоприятна. В почти 65% от случаите парализите имат траен характер. Централно-мозъчната паралична форма протича много тежко, като смърт настъпва в следствие на парализа на дишането и гълтането.\nПрофилактиката се състои в задължителна ваксинация на подлежащите контингенти от населението с противополиомиелитна ваксина. Понастоящем в у нас изключително рядко се наблюдават малки епидемични взривове, предимно сред обхванати детски контингенти от цигански произход, които се отклоняват от профилактичната ваксинация. По показание се извършва реваксинация на застрашени групи от населението, особено при епидемична обстановка. Ваксината се понася добре и в повечето случаи създава продължителен и стабилен имунитет. Заболялите и съмнително-инфектираните лица подлежат на изолация, а на местопребиваването им преди изолацията се извършва грижлива дезинфекция.\nПри децата тя е вродена и се проявява веднага след раждане. Среща се при едно от всяко пет новородени. Предразполагащи фактори са ниското тегло и недоносеността.\nПъпната херния представлява малко торбовидно продължение на коремната ципа (перитонеум), което излиза извън пъпния отвор. Хернията се проявява при плач или напъване, защото повишеното коремно налягане избутва коремните органи.\nПовечето пъпни хернии са безсимптомни. Почти не се наблюдават усложнения на пъпната херния като заклещване на коремни органи, така както е при ингвиналната херния.\nГолемината на пъпната херния се определя не от размера на изпъкващата кожа, а от диаметъра на пъпния отвор.\nМалките хернии се третират консервативно чрез притискане със залепващ пластир, който не дразни кожата.\nПоказание за оперативно лечение има при чести прояви на неспокойство и липса на ефект от залепващите превръзки, както и при големи хернии с диаметър над 2 см.\nОперативното лечение обикновено се извършва след 1-годишна възраст, освен ако няма други индикации за по-ранна операция.\nРахитът е едно от най-честите заболявания, срещани в детска възраст. Дължи се на недостиг на витамин D, калций или фосфор и води до омекване и деформиране на костите на детето.\nВитамин D се образува в кожата при облъчване с ултравиолетови лъчи или се приема с храната. Той увеличава всмукването на калция и фосфора в червата и намалява елиминирането им от организма. Основната причина за недоимък на витамин D е недостатъчно излагане на децата на ултравиолетово облъчване и недостатъчен прием на витамина с храната.\nКърмата не набавя необходимите количества витамин D, така че кърмачетата, които се хранят изключително с кърма, са изложени на повишен риск от рахит в по-късна възраст.\nПризнаците и симптомите на рахит включват:\nболки в костите или чувствителност;\nзабавено формиране на зъбите;\nнамаляване на силата на мускулите;\nредица скелетни деформации, включително необичайни форми на черепа, аномалии на гръдния кош, гръдната кост и таза;\nРахитът първоначално се диагностицира клинично с пълен физически преглед от специалист.\nЛечението на рахита се извършва с високи дози витамин D, калциеви препарати и ултравиолетово облъчване. Назначава се подходяща диета с достатъчно съдържание на калций, фосфор, витамини (продукти от млечен произход, яйца, моркови, плодови и зеленчукови пюрета). Витамин D се прилага в инжекционна форма или в желатинови капсули, както и в течна форма, приемана през устата.\nРОЗЕОЛА ИНФАНТУМ (Шеста болест, внезапен екзантем)\nОстро инфекциозно заболяване на ранната детска възраст, което се причинява от 6-и човешки херпесен вирус. Източник са болните или здравите вирусоносители. Вирусът се отделя със секретите на горните дихателни пътища и слюнката. Предава се по въздушно-капков механизъм и чрез близък контакт. Боледуват деца от 6-месечна до 3-годишна възраст. Значителна част от случаите протичат субклинично. Инкубационният период е 3-7 дни. Заболяването се характеризира с остро, внезапно начало с повишаване на температурата до 40ºС при запазено общо състояние на детето. Възможни са поява на ринит, конюнктивит и лимфаденит. Фебрилитетът продължава 3 дни, след което се появява обрив – макули и единични папули с големина 2-4 мм, с червен цвят, разположени по трупа, понякога по крайниците и шията и много рядко по лицето. Обривът преминава за 3-4 дни без остатъчни явления. Редки усложнения са фебрилни гърчове и менингоенцефалит. Диагнозата се поставя въз основа на клинико-епидемиологичните данни – възраст и характерно протичане на заболяването. Лечението е симптоматично с добра прогноза.\nЗаболяването се причинява от РНК вирус. Предава се по въздушно-капков път, контагиозният индекс е около 65%. Инкубационният период е до 23 дни. Болните са заразни 3-4 дни преди и след появата на обрива. Първите признаци са като при която и да е остра вирусна инфекция. Характерно е увеличението на лимфните възли на шията и в тилната област. На втория ден от началото на заболяването се появява обрив по лицето, тялото и крайниците. Обривът се състои от дребни и средни по големина, леко надигнати червеникави петънца, които обикновено не се сливат. За няколко дни настъпва пълно спонтанно оздравяване. Лечението е симптоматично. Усложненията са крайно редки. След преболедуване се развива доживотен имунитет. Клиничната диагноза рубеола в извънепидемична обстановка е трудна и в повечето случаи погрешна. През последните няколко години в страната няма доказани случаи на рубеола въпреки многобройните изпратени за потвърждение проби.\nВ държавите с неимунизирано население рубеолата е предимно заболяване на детството, докато при добро имунизационно покритие случаите на рубеола са основно в зрялата възраст. Профилактиката у нас от 1992 г. досега се осъществява с трикомпонентната ваксина за рубеола, морбили и заушка, прилагана на 13-месечна и 10-11-годишна възраст.\nСалмонелозата е остро инфекциозно заболяване, което засяга храносмилателната система и по-специално тънкото черво. Виновник за нея е бактерията Салмонела. Заболяването е един от видовете хранителни натравяния, които са често срещан проблем през горещите месеци и по време на празници, когато на пазара има пренасищане от определени хранителни продукти.\nПри стомашно-чревната форма на салмонелоза, заболяването започва с прояви като обща слабост на организма, главоболие, повишаване на температурата, прилошаване и повръщане, болки в корема и диария, повече от 5-10 изхождания в денонощието.\nТова състояние може да продължи седмица. Обикновено води до загуба на тегло и дехидратация на организма. Първите симптоми на салмонелозата са на лице между 12 и 72 часа след натравянето.\nСинусите са кухини, разположени над очите и около носа. Обикновено тези кухини са пълни само с въздух. При простуда или при алергично заболяване епителът, който ги покрива, набъбва и започва да произвежда голямо количество слузни вещества и/или гной. При запушване на отвърстията, които свързват синусите и носната кухина, налягането в кухините се увеличава и това създава чувство за тежест и болка.\nСинузит (синуит, риносинузит) е възпаление на околоносните кухини (синуси). Причинява се най-често от вируси и бактерии, но може да бъде предизвикан от алергии и дори травми. Синузитът е инфекция на горните дихателни пътища, която най-често възниква като усложнение на остър ринит (хрема).\nСкарлатината е една от формите на стрептококовата болест. Протича с висока температура, болки в гърлото, повръщане, главоболие, обща отпадналост, характерен дребнопетнист обрив и признаци на капиляротоксикоза – подчертаване на кожните гънки и кръвонасядания при натиск. Причинява се от β-хемолитични стрептококи от група А. Тяхната клетъчна стена съдържа няколко типовоспецифични протеини с антигенни свойства, най-важен от които е т.нар. М-протеин. В този протеин се различават над 80 серотипа стрептококи. β-хемолитичните стрептококи от група А са част от т.нар. нормална флора и ги има в гърлото на 15-30% от хората. За да се развие скарлатина, тези микроорганизми трябва да произвеждат и поне един от няколкото вида екзотоксини, които причиняват обрива. Т.е. наличието на стрептококов антиген група А в гърлото означава само вероятно присъствие на стрептококи в гърлото, но по никакъв начин не може да се постави диагноза скарлатина.\nСкарлатината е сравнително слабо заразно заболяване – нужен е близък и продължителен контакт. След прекарана скарлатина се изработват антибактериални и антитоксични антитела. Повторна инфекция със същия серотип стрептокок е невъзможна, тъй като наличните специфични антибактериални антитела не позволяват това. При заразяване с друг серотип, произвеждащ екзотоксин стрептокок, с който организмът не се е срещал и срещу който няма съответните антибактериални антитела, може да се развие друго стрептококово заболяване (ангина, фарингит), но не и скарлатина, тъй като изработените при предишното заболяване антитоксични антитела блокират екзотоксина.\nРано започнатата антибиотична терапия може да доведе до твърде бързо унищожаване на бактериите и невъзможност за изграждане както на антибактериален, така и на антитоксичен имунитет. При липса на достатъчно висок титър на антитоксични антитела е възможно повторно заболяване от скарлатина. Важно е да се отбележи, че диагнозата скарлатина е основно клинична, а не микробиологична, т.е. наличието на стрептококи в гърлото не означава непременно скарлатина и не е основание за започване на антибактериално лечение. Терапията трябва да е с продължителност не по-малко от 10 дни с оглед на профилактиката на късните усложнения – остър постстрептококов гломерулонефрит, артрит и ревмокардит.\nВъзпалението на средното ухо, наричано още Otitis media, засяга пространството, разположено между тъпанчевата мембрана и вътрeшното ухо, включвайки евстахиевата тръба, свързваща кухината на средното ухо с носоглътката. Отитът на средното ухо, заедно с отитът на външния слухов проход са най-често срещаните причини за болка в ушите. Макар състоянието да е болезнено, то обикновено се самоизлекува за около 2-6 седмици.\nМалките деца (до 7-годишна възраст) са предразположени към възпаление на средното ухо. Това се дължи на анатомични особености и незрялост на имунната система. Тези фактори благоприятстват по-голямата честота на подобни инфекции и по-големия риск от развитие на усложнения.\nХарактерните симптоми на възпалението на средното ухо включват:\nповишена температура – до 38-39°С;\nизтичане на секрет и гной от ухото.\nПри кърмачетата се наблюдават и допълнителни симптоми като влошено общо състояние, неспокоен сън, немотивиран плач, обща възбуда и раздразнителност, липса на апетит, диария, загуба на тегло, повръщане, изтощение. Могат да преобладават явления от страна на храносмилателната система.\nЗа болката в ухото може да се съди по някои косвени белези – въртене на главата, докосване с ръчичка на болното ухо, стряскане по време на сън, посягане към болното ухо и дърпането му.\nБолестните промени се изразяват в оток и зачервяване на лигавицата на гърлото, в редки случаи могат да се наблюдават и налепи.


My Sweet Cooking Journey: 2012\nЗа четирите блата\n300 гр смлени орехи\n200 мл студено пр.мляко\n100 гр млечен шоколад(разтопен)\n40 гр млечен шоколад\n150 гр течна сметана(Heavy\n16 половинки от орехи\nсмлени ядки шам фъстък\n2 вида кокосови стърготини\n*Белтъците и захарта се разбиват на сняг с миксер.\n*Добавя се брашното и орехите,като се бърка с дървена лъжица внимателно.\n*От така получената смес се изпичат четири блата(на 350 F)\n*Oставят се да истинат и през това време се прави крема,като към сухата сметана се прибавя пр.мляко и се разбива с миксер.Добавяме и останалите съставки.\n*Следва сглобяване на тортата-ред блат,ред крем.\n*Готовата торта се намазва с крем отгоре и отстрани и се оставя да се стегне за 2-3 часа в хладилника.\n*Следва приготвянето на заливката.Течната сметана се загрява и отстранява от котлона(по-лесно става,ако имате melting pot na Wilton),прибавят се черния шоколад(нарязан на парчета) и 40 гр млечен шоколад.Бърка се непрекъснато до получаване на хомогенна смес.Оставя се да се охлади,но да е течен.\n*Тортата се залива с така проготвения шоколадов ганаш и декорира с орехови половинки,смлени ядки-шам фъстък и кокосови стърготини.\n*Най-вкусната торта,която някога съм правила!\nПубликувано от Mariana в 15:20 ч. 0 коментара\n(Oригиналната рецепта се приготвя с накълцано агнешко месо,без грах и гъби)\n1 500 гр картофи\n3 с.л. маскарпоне(може и сметана)\n7-8 печени червени чушки\n1 сурова червена чушка\n7-8 малки моркови\n1 кутия консерва грах\n1 кутия консерва гъби\n4 с.л.маслинено олио\n2 с.л.доматен сос от консерва\n*Сварете картофите и направете пюрето(с миксер), прибавете маскарпонето, маслото\nи прясното мляко.\n* Запържете лука,морковите,нарязаната сурова червена чушка и каймата.Задушете до готовност.\n* В намаслена тава разстелете пласт картофено пюре и върху него изсипете запържената смес.\n* Изсипете кутиите с грах и гъби ,и разстелете върху сместа от кайма.\n* Върху печурките изсипете нарязаните на ленти печени червени чушки.\n*Напълнете пюрето в пош и с накрайник за декориране на торти направете розички или каквито искате завъртулки.\n* Цялата повърхност е покрита.\n* Запечете на 200 С (375 F) за 30 мин или докато се зачерви отгоре.\nНарязаните парчета може да гарнирате по желание.\nАз използвах малки мариновани камби,които напалних със сирене( муцарела на малки топчета), настърган кашкавал за основа и магданоз.\nСервира се топъл.\nПубликувано от Mariana в 8:19 ч. 0 коментара\n( CHOCOLATE ECLAIR CAKE)\nза двата блата\n1ч.ч студено пр.мляко+1с.л.оцет\n(излизат около 22-24 бр.)\n500 мл пр.мляко\nшоколадово нишесте на Dr.Oetker\n2 пликчета Knox желатин\nстабилизатор за сметана на Dr.Oetker\n100гр.черен шоколад (Lindt)\n150мл.течна сметана(Heavy Whipping Cream)\n50 гр по-светъл шоколад (Lindt)\n2 кутии пурички\n1. Мекото масло се разбива със захарта и се добавят яйцата, едно по едно. Прибавя се и ванилията.\n2.Прясното мляко се смества с оцета и се оставя за 10 минути.\n3.В купа се смесват брашното, какаото, содата, бакпулвера.\n4. След това се редуват сухите съставки с прясното мляко на части. Получената смес се изсипва във форма за торта и се пече в предварително загрята фурна на 180 гр(350F).\n5.Еклерите е добре да се приготвят преди блатовете.\n(Виж начина -при еклери)\n6.Следва подреждането на тортата\n-първият блат се поставя в сервиращия съд и се сиропира със студено,неподсладено мляко.\n-прави се шоколадовия крем(използвала съм на Dr.Oetker)+прибавяне на разтворените 2 пликчета желатин на Knox в 100 лм топла вода и се намазва отгоре.\n-еклерите се редят един до друг плътно и се заливат с шоколадовия крем отгоре.\n-поставя се втория блат и се притиска.\n-тортата се поставя в хладилника за около 2 часа.\n7.Сухата сметана (използвала съм Гарни-гръцка)се изсипва в 200 мл. пр.мляко и се разбива с миксер за 2-3 минути.Добавя се стабилизатор за сметана на Dr.Oetker и се разбива още 1 минута.\n8.Тортата се намазва от всички страни със сметаната.\n9.Поставя се в хладилника за 2 часа.\n10.Следва приготвянето на шоколадовия ганаш.Сметаната( Heavy Whipping Cream)се загрява и се отстранява от котлона.Аз съм използвала melting pot na Wilton.Прибавя се към нея нарязания на парчета шоколад и се бърка непрекъснато до получаване на хомогенна смес.Оставя се да се охлади,но да е течен(важно условие за да се получи гладка заливката след това).\n11.Тортата се залива с ганаша,облепя се отстрани с пуричките и се декорира отгоре по избор.\nАз разтопих два вида шоколад Lindt и използвах формичките на Wilton за получаване на листа и други дребни фигурки.\nТортата е много вкусна,особенно на третия ден !\nА шести ден нямаше :)\nДа Ви е вкусна,ако решите да си я направите!:)\nЕто и същата торта,която направих за Boss's Day с малко по-различна декорация отгоре.\nПубликувано от Mariana в 10:46 ч. 0 коментара\nChocolate Lindt Cupcakes With Baby Decoration.\n(Tези кексчета,направих за Baby Shower на една колежка,която има три дъщери и очакваше четвърто бебе-момче.Всички много ги харесаха :).\n200 гр.масло на стайна температура\n6 с.л.кисело мляко(използвала съм Oikos Organic Plain Greek Yogurt)\n1ч.ч.силно сварено кафе(използвала съм Lavazza espresso)\n2 с.л. инстант кафе(използвала съм Mount Hagen Organic Cafe)\n1/2 ч.ч.какао(използвала съм Nesquik Nestle)\n2 1/2 ч.ч.брашно(използвала съм Оrganic King Arthur Flour unbleached all-purpose)\n1 бакпулвер(baking powder)\n24 бонбони Lindt\nпечени без сол бадеми-80бр.-по 4-5 в едно кексче\nорехови ядки на дребно натрошени-1/2ч.ч.\nфондан за декорация с различни цветове350 бял,220 розов,60-80 гр.зелен,син,жълт(използвала съм готов на Wilton)\nцветни бои на Wilton(от геловите)\nPedal Dust CINNAMON на Wilton -за косата на бебетата.Ако нямате,би могло да се опита с канела.\nбебешка формичка(baby mold)-най-важната, на Wilton.\n24 бр.хартиени кошнички(използвала съм от Wilton с форма на цвете)\n1.В купа се разбъркват с дървена лъжица(не използвайте миксер!) маслото и захарта, докато станат на пухкав крем. Добавят се яйцата и се бърка докато съставките се хомогенизират.\n2.В друга купа се разбърква кафето(към готовата чаша прибавяте инстанта), киселто мляко с добажени 3-4 с.л.вода да стане като айрян и ванилията.\n3.В по-голяма купа се пресява брашното,добавя се какаото,бакпулвера и содата.\n4.Започнете да добавяте брашното на 2 части към първата купа като се редува с прибавяне на кафето с млякото и се разбърква до хомогенизиране.\n5.Пригответе хартиените кошнички и ги поставете в тавички за печене на cupcakes.\n6.Прибавя се от сместта по 1с. л. във всяка кошничка,следва 1 бонбона в средата,след това ядките и още 1с.л. от сместта да покрие планката.Ако искате да декорирате отгоре след това,както в моя случай-оставете 1 см,т.е не ги пълнете до горе.\n7.Пекат се в предварително загрята на 180 градуса(350 градуса по Фаренхайт) фурна около 30 минути или докато клечка за зъби забита в центъра излезе суха.\n8.Следва най-забавната част-моделирането на бебетата,за което ни е нужна бебешката формичка,отново на Wilton(baby mold).\n9.За получаване на бебешко розово смесих 300 гр.бял фондан,200 гр.розов и 30 гр.жълт-за 24 бебета.\n10.За получаване на жълт цвят на кожата-добавете малко оранжева боя към фондана с бебешко розово.\n11.За кафяв цвят на кожата,добавете малко кафява боя към фондана с жълт цвят на кожата.\nОт моят експеримент с догаждане трите цвята на кожата останах доволна,тъй като исках да направя international mix of babies.\n12.В матричката се поставя около 24 гр от фондана,хубаво се притиска с пръсти да се изпълни и се слага в хладилника за 15-20 минути,след което се разтваря внимателно и бебето изпада.\n13.Бебетата излизат голи от матричката и реших,че им триабват поне памперси.Всяко едно готово бебе започва да се декорира по желание.С четчица се оцветява косата.Пеленките добавих,за да покрият cupcakes,а и като идея,4е бебетата спят върху пеленка ми хареса.Фонданът се разточва с дебелина1-2 мм и се изрязват кръгове с чаша.По желание се слагат шарки на пеленките ,като за допълнителната им декорация съм използвала инструментите на картинката,отново на Wilton.\nДекорацията на бебетата отнема часове време,но толкова приятно забавление до сега не бях имала в кухнята:)\n14.Не е нужен в този случай да се приготвя масления крем за залепване на фондана,както при тортите.\n15.Следва поставянето на готовите пеленки с бебета върху cupcakes.\nCupcakes вече готови се съхраняват на стайна температура.\nМоже да ги приготвите1-2 дни преди тържеството.\nОбичам всичките си бебета,но това е любимото ми.\nПриятно забавление,ако решите да си напарвите бебоците!\nВкусът на кексчетата е невероятен с аромат на кафе,какао,бадеми, орехи ,обляни от разтопената бонбона Lindt.\nПубликувано от Mariana в 10:51 ч. 0 коментара\nHappy Birthday to me with 50 bright stars!!!:)\n(Една нежна и ефирна торта ,направена от мен за мен с много любов!:)\nПродуктите за направянето на тортата са същите ,като тортата на съпруга (не би било и възможно да са други:))\nЗа декорация отново съм използвала фондан,захарни перли,формички за звездите и буквите на Wilton.\nКремът за слепване на блатовете е розов,за да е в тон с цвета на тортата.\nИ със семейството.\nПубликувано от Mariana в 5:10 ч. 0 коментара\n250 г натрошени орехови ядки\n2 с.л течна ванилия\nсметана за декорация\n*Обелваме и нарязваме на малки парченца тиквата.\n*Сваряваме така приготвените парчета на пара в тенджера ,с поставена метална решетка на дъното(тиквата не трябва да се преварява-парченцата да запазят формата си).\n*Разбиваме яйцата със захарта и прибавяме прясното мляко,маслото и ванилията.\n*В тавичка за печене подреждаме сварените парчета тиква.\n*Поръсваме отгоре с ореховите ядки и канелата.\n*Заливаме с приготвената смес от яйцата,млякото,захарта и ванилията.\n*Печем на 375 F(180 С) за около 20 минути.\n*Десертът се сервира студен,декориран със сметана и цели орехови ядки.\nПубликувано от Mariana в 13:54 ч. 0 коментара\n(Happy birthday to my lovely husband)\n(There’s no other as wonderful as you! Love you lots!:)\nПродуктите са същите за четирите блата,както при шахматната торта,с тази разлика,че съм прибавила натрошени орехи в шоколадовия блат и блатовете са си цели.\nИ кремът ванилия е същия,за слепването им.Добавила съм настъргана кора от един лимон,което добавя невероятен аромат.\nРаботила съм с готов фондант на Wilton(бял,розов,черен и син).\nОстаналите цветове съм получила от използване на бял фондант, към който съм прибавяла от гел-боите,отново на Wilton,за получаване на желания цвят.\nБелите цветчета са направени с формичка от Wilton.\nБуквите са също с формичките за букви на Wilton.\nА ето го и щастливият рожденник-голям фен на P90X!!! :)\nПубликувано от Mariana в 9:01 ч. 0 коментара\nОМЛЕТ ''АРНОЛД БАНЕТ''\n175 г пушена риба филе(haddock-пикша)\n175 мл сметана\n40 г нарендено чедър сирене\n*Маха се кожата и костите внимателно от рибеното филе,което се накъсва на дребни парченца.\n*В малко, с незалепващо дъно тиганче се разтопява маслото с 60 мл (4 с.л.)сметана\n*Прибавя се рибата и се разбърква внимателно.\n*Покрива се след това с капак и се оставя да изстива.\n*Разбиват се само 4-те жълтъка с 15 мл сметана.Прибавя се черния пипер и сместта се изсипва върху задушената риба в тиганчето.\n*Отделно в дълбок съд се разбиват белтъците и се изсипват върху рибената смес.\n*В отделна паничка се смесват чедър сиренето и останалата сметана.\n*В тиган за омлет се разтопява останалото масло и се прибавя така получената смес от риба на три слоя.\n*Пържи се до получаване на кафява коричка отдолу.\n*Прибавя се чедар сиренето и омлета се слага във фурната до поява на мехурчета от разтапящото се сирене.\n*Гарнира се с листа от мента и се поднася топъл.\nТози омлет е специално създаден за автора Арнолд Банет,който често е вечерял в хотел Савой в Лондон.Сега омлетът се сервира навсякаде по света и носи неговото име.\nНай-вкусният омлет,който някога сам опитвала,найстина!\nПубликувано от Mariana в 8:21 ч. 0 коментара\nChocolate Lindt Cupcakes Wit...\nHappy Birthday to me with ...


Детският страх от тъмното - Блог MouseToys.Eu\nBy Християна Гълъбова 09.04.2021 1 Min Read\nВсеки човек има страхове. Страхът всъщност е една от основните човешки емоции. Важно е да знаем, че той никога не възниква случайно, винаги е обвързан с емоционалния ни свят. Ако детето ни се страхува от нещо, то няма защо да бъдем притеснени и да хукваме веднага на психолог.\nВсяко мъниче се страхува от нещо и това е напълно нормално. Много често, с времето, детската психика сама преодолява страха и първоначалните притеснения на родителите се оказват ненужни. Зад всеки страх стои нещо обективно, крие се някоя реална ситуация и при появата на какъвто и да е детски страх, първото, което трябва да направим е да се опитаме да разберем причината за него. След това родителите трябва да помислят за възможните варианти, с помощта на които проблемът може да бъде разрешен у дома, без намесата на професионалист в областта. Когато детето е малко всяко преживяване влияе на неговия душевен свят и никой малчуган не би се чувствал комфортно в своята крехка възраст да се среща с други хора, на които да се налага да споделя за своите притеснения. Затова, винаги първо опитвайте да решите проблема сами. Все пак детето ви има най-голямо доверие на вас, не го забравяйте.\nВ детското съзнание всяка мисъл може да стане реална, децата често хиперболизират всичко казано, приемат приказните герои за реални същества и напълно допускат до себе си факта, че те могат да ги наранят. Затова родителите трябва да бъдат внимателни с така популярните изрази за Баба Яга, Дядо Торбалан и други подобни.\nМоже би най-характерният детски страх е страхът от тъмното. Ако детето ви не обича да остава само в тъмна стая, не се притеснявайте да оставяте лампата запалена, докато мъничето заспи. Ако това го успокоява, то няма защо да не го правите. За да се чувства детенцето защитено е добре да има в стаята си, близо до себе си, нощна лампа, която да може с лекота да запали при нужда. Можете да изберете обикновена нощна лампа в интересна сладка форма – например зайче, катеричка, панда, коте, а защо не и симпатична круша. Миньоните също са много обичани от децата, затова нощната лампа миньон освен че ще осигури комфорт на детето при заспиване, е много вероятно да се превърне и в добър приятел на малчугана. Ако искате светлината да бъде по-интересна и атрактивна, ви съветваме да спрете вниманието си на детските лампи на Haba. Те освен че ще придадат светлина на тъмното помещение, също така ще прожектират различни картинки на стената в детската стая. Това със сигурност ще подейства успокояващо на мъника. Вероятно и детската нощна лампа на Varta ще ви се стори добро предложение.\nНощните лампи са само един от начините, по които можете да успокоите детския страх от тъмното. Различните приказни фенерчета също често са добри помощници. А понякога децата се нуждаят само от разбиране от ваша страна. Подкрепете ги в техния страх, бъдете до тях, говорете за техните притеснения, споделете и вашите страхове, покажете им, че да се страхуваш е нещо напълно нормално. Разговорите често са ключови за решаването на всякакви проблеми.\nДруг полезен начин е да обиколите заедно с детето неговата тъмна стая, да изследвате предметите в нея и да ги назовавате. Помнете, че детето ви се намира във фазата на опознаване на света, учи се да се доверява на своята представа за него и сега, повече от всякога, е важно да се съобразявате с мнението му.\nСигурни сме, че всеки родител има усет за решаването на проблемите, възникнали при детето му. Страхът от тъмното не е повод за притеснение, а само причина да бъдете по-близо до детето си, да говорите с него, да го опознаете още по-добре. Подходете с внимание към проблема, и съвсем скоро той ще бъде разрешен.


Бащата на Хасан и Ибрахим: Те не са дисквалифицирани - Развлечения | Vesti.bg\nБащата на Хасан и Ибрахим: Те не са дисквалифицирани\nВчера се появи информация, че пианистите са дисквалифицирани от престижното състезание “Американ протеже” в Карнеги хол заради изтекли видеозаписи. Бащата на момчетата отрече спекулациите\n16 юли 2015, 12:21\nБ ългарските надежди Хасан и Ибрахим не са дисквалифицирани от престижното състезание “Американ протеже” в Карнеги хол.\nТова заяви в студиото на БНТ бащата на малките музиканти – Дениз Игнатов.\nТой отрече да е публикувал в интернет клиповете от изявата им в Съединените щати, които предизвикаха скандал.\nСтрогите правила на “Карнеги хол” забраняват разпространението на снимки и видео от изпълнения по време на състезанието.\nБащата на близнаците изяви готовност да предостави пълен отчет на средствата, които държавата отпусна за концерта на момчетата в престижния конкурс.\nЕто и какво обясни Игнатов:\nБащата на момчетата обясни, че са търсили видеото, но така и не са успели да го открият, за да пишат лично на човека да го свали. Затова са публикували открита молба, в която молят от уважение клипът да бъде премахнат.\n"Това не означава, че като сме взели 20 хил. долара, аз трябва да ги изхарча всичките. Моята мисия е децата ми да участват в колкото се може повече конкурси и да забия българското знаме на колкото се може повече места", завършва мъжът.\nХасан и Ибрахим Карнеги хол състезание