Барбара Делински — Шепот в здрача (14) — Моята библиотека\nШепот в здрача (14)\nШепот в здрача\nМегаселър, № 28\nTwilight Whispers, 1987 (Пълни авторски права)\nБлаговеста Дончева, 1996 (Пълни авторски права)\n1965 година се оказа тежка година за Каси не само заради внезапната смърт на Хенри. Ескалираше войната във Виетнам и по време на вечерните новини стомахът й се свиваше на топка, а когато преглеждаше сутрешните вестници, дланите й овлажняваха… Пак изплуваха на повърхността дълбоко потиснатите детски спомени: виждаше как се измъква от дома си под прикритието на нощта и как се влачи от едно скривалище до друго със стегнато от ужас сърце и за останалите зад нея, и пред неизвестното бъдеще… Съчувстваше, много на семействата, понесли тежестта на войната.\nРазбира се, между тях не бяха нито Уорънови, нито Уайтови. Гил използва политическото си влияние и уреди нещата с местния шеф на бюрото за набиране на войници. Нито едно от момчетата на Уайтови и Уорънови не бе извикано в армията дори след изтичане на удължения срок за завършване на образованието им.\nНатали беше истински щастлива. Ник посещаваше бизнес колеж с намерението да се присъедини към „Уайт Естейт“, след като завърши. Марк (на двайсет и три години вече) имаше степен от Хавърфорд, но все още не беше решил с какво да се заеме и засега прелиташе от една бохемска група към друга. Разбира се, начинът му на живот и липсата на ориентировка тревожеха Натали, но тя бе благодарна, че поне не беше във Виетнам. Колкото до Джордан, той бе второкурсник в Дюк и тя нямаше нищо против живота му в общежитието на студентското му братство — стигаше й, че не беше в някой долнопробен бар в Сайгон.\nЛенор живееше в постоянна тревога за Питър. Уверението на Гил, че той никога няма да бъде прибран в армията, явно не тежеше пред нея. Тя се тревожеше. На двайсет и една години, той все още бе студент, но тя се самонавиваше, че когато завърши училище, ще й го отнемат. Гъстата му кестенява коса ще бъде ниско подстригана. Той — нейният син! — ще бъде принуден да се облича и държи като всеки друг новобранец! А накрая — също като Бен — ще умре, а тя ще бъде само безпомощен зрител!\nСтраховете й се усилиха, когато един от деканите на Дартмът се обади в края на първия семестър от последната му година, за да й съобщи, че Питър е бил хванат в преписване на един от изпитите. Тя веднага си наля още едно уиски — вече третото за деня — но какво от това, след като имаше нужда от него? После се обади на Гил във Вашингтон, за да съобщи новината. И накрая се оттегли в леглото си.\nГил се справи с проблема по характерния за него експедитивен и умел начин. Прекара остатъка от деня на телефона, говори първо с декана, който се беше обадил на Ленор, после с още няколко декани, с отговарящия за курса преподавател и накрая — с Питър. Ефектно разигра сценката на възмутен родител, който държи детето му да бъде съответно наказано за направената пакост. И Питър беше наказан с повторно явяване на същия изпит и получаване на по-ниска степен в курса. Разрешението на проблема бе подпечатано с тлъста сума, преведена от Гил на фонда за дарения на факултета. После се обади на Ленор, за да й съобщи, че е разчистил нещата.\nКаси, която естествено не можеше да бъде обективна, когато ставаше въпрос за Гил, го оправда напълно. Питър беше млад, сигурно беше осъзнал грешката си и никога повече нямаше да я повтори. Надяваше се, че в училище Кени ще се прояви или като умно момче, или поне ще бъде късметлия.\nБезпокоеше се за Кени, който сега учеше в гимназията. Беше се променил след смъртта на баща си. Не разговаряше с нея, както преди, отчужди се. Натали я уверяваше, че това е обикновено и дори задължително явление за юноши на неговата възраст, но Каси се притесняваше.\nСинът й преживя истински шок, когато разбра, че майка му е еврейка. Като малък я беше питал за детството й и Каси му бе разказвала за ранните си дни във Франция, но без да споменава националност и религия или причината за бягството й оттам. После беше заявила, че е дошла в Америка поради икономически причини. Каза им истината едва след смъртта на Хенри. Опита се да им обясни защо го е направила — просто не е искала да живеят в страх, че същото може да се случи един ден и на тях. Те са американци и са свободни граждани на свободна страна!\nКени беше учил за ужасите на Третия райх в училище. Каси не се впусна в подробности за съдбата на семейството си, но усещаше, че Кени бе извлякъл точно толкова много от замълчаването й, колкото и от нещата, които все пак му каза. Знаеше, че майка му ненавижда войната; знаеше още, че — независимо от протестите й — тя живее в параноичен страх с корени в разрушеното й детство. Каси изпитваше истински ужас при мисълта, че Кени ще отиде в армията веднага щом завърши гимназия.\nЗа да го предотврати, тя заговори за колеж с него много по-рано от родителите на приятелчетата му. Но докато му говореше, усещаше, че той я слуша само привидно. Седеше пред нея, гледаше я в очите, но мисълта му беше другаде. Нямаше представа къде и това я подлудяваше. Мечтаеше да види сина си адвокат — като Гил, или бизнесмен — като Джак, известен лекар или учен… Искаше да има стабилна професия и да направи име в нея, да извоюва независимост.\nВъздъхна с облекчение, когато Кени подаде молби до Обърлин, Лихай, Американския университет и Бранди през зимата на последната си година в гимназията.\nНо Ленор не можа да се похвали със същото — Дебора заяви, че не желае да отива в колеж. Искаше само да е с Марк, който по това време живееше в някаква общност на север от Сан Франциско. Ленор беше ужасена. Тя натискаше Гил да говори с дъщеря им, но двамата никога не се заварваха вкъщи. И както винаги, Ленор се обърна за помощ към Натали. Но Натали не беше в състояние да се намеси ефикасно, защото самата тя имаше нужда от морална подкрепа във връзка с Марк. Опитваше се отчаяно да си внуши, че Марк има нужда от време, „за да открие себе си“ и че люшканията му сега са важна част от узряването му като личност. Безпомощна и изпаднала в отчаяние, Ленор се обърна към Каси: знаеше отношението й към нуждата от образование в колеж. Но и Каси удари на кухо. По своя специфичен кротък начин Дебора им даде да разберат, че няма да я отклонят от намерението й.\nКени излезе извън контрол почти по същия начин. През юни 1967 година, само няколко дни след като навърши гимназия, той се обади на Каси от летището, за да й съобщи, че заминава за Израел. „Няма да ме пуснат на предна линия — обясни той със съжаление, — но ще помагам в тила…“ Заяви още, че като гражданин на Израел по рождение той се чувства задължен към тази страна и че ако Израел е толкова добър, колкото се говори, ще може да се върне навреме, за да се запише в Лихай през есента. Преди Каси да успее да възстанови дишането си, телефонният апарат изключи.\nВ този ден тя чу за последен път гласа му.\nЕдна ясна слънчева сутрин две седмици по-късно Каси получи телеграма, която й съобщаваше, че синът й е бил убит, докато е пренасял запаси за войските на Голанските възвишения. Този ден бе така красив и изпълнен с живот, че по-късно Каси често се питаше дали Господ не й се бе надсмивал тогава.\nТя стоеше с телеграмата в ръка на стъпалата на величествената къща на Уорънови в Доувър и изпращаше с мъртъв поглед пощенската кола. Стоеше неподвижно. Не плачеше. Просто стоеше така, мъртва за живота наоколо и за минутите, които се навъртяваха с познатия си ритъм една след друга… Там я намери Ленор.\n— Каси? — тя слизаше от горния етаж, където беше спалнята й, все още позамаяна от вчерашното пиене. Усети все пак нещо необичайно във въздуха и се спря озадачено на стъпалата. — Донесоха ли нещо?\nКаси кимна, но не се помръдна.\nНаложи се Ленор да се приближи до нея, за да разбере каква е доставката. Очакваше пуловер, който бе поръчала от „Бонуит“, но наоколо нямаше и следа от пуловер или от какъвто и да било друг пакет. После погледът й попадна на жълтия лист хартия в ръцете на Каси. Взе го без усилие от изтръпналите пребледнели пръсти на другата жена. Прочете го и замаяният й мозък веднага се проясни, но изминаха минути, преди да проговори.\n— О, Каси… — прошепна тя съчувствено. — О, Каси, искрено съжалявам — всичките й оплаквания срещу Каси бяха моментално забравени. Ленор бе жена с въображение: не й беше трудно да види Питър на мястото на Кени и да си представи чувствата на Каси. В този момент у нея дори се изпари желанието да се бори с Дебора и да оспорва избора й да живее с Марк в някаква общност на север.\nОбгърна с ръка кръста на вцепенената жена и я поведе внимателно към входа. За пръв път от толкова години Ленор я докосваше физически, но Каси бе прекалено смазана душевно, за да оцени жеста й.\nЛенор внимателно я преведе през къщата към задната врата, а после по настланата с чакъл пътека — към дома й. На два пъти постави предупредително пръст на устни: веднъж — пред готвачката, която печеше кифли в кухнята, втория път — пред перачката, която опъваше току-що изпрани одеяла на простора в задния двор.\nКаси целенасочено прогонваше всяка мисъл от главата си, преднамерено отказваше да приеме прочетеното в оня къс жълта хартия, като че ли така то можеше да бъде изтрито или обезсилено. Следваше без съпротива и напълно механично водещата ръка на Ленор, мина по коридора към спалнята, отиде до леглото, седна на него: изпълняваше всяко от внушенията на другата жена и дори легна и затвори очи, както тя й нареди.\nНо ако леглото помагаше така добре на Ленор да преплува през бурното море на житейските кризи, действителни или само въображаеми, то явно нямаше същата власт над Каси. Още щом затвори очи, умът й се отвори към голите факти на действителността и тя бързо седна. Ленор стоеше до вратата и кършеше ръце.\n— Има ли нещо… мога ли да направя нещо? — запита я тя нервно. Имаше главоболие. Искаше да си налее чаша алкохол и да я изпие. Да потърси пак утехата на леглото… Каси поклати глава. Стана безмълвно и се върна в малката всекидневна, където се отпусна вдървено в един от фотьойлите там, и отново се смръзна. Ленор постави телеграмата върху скрина на Каси и я последва във всекидневната. — Не се тревожи за работата вкъщи — добави тя бързо. — Другите ще поемат нещата в ръцете си. Ти си почивай тук — Каси кимна. Ленор я изгледа тревожно: обезкървено лице, широко разтворени очи, невиждащ поглед, забит в пода. — Катя скоро ще се върне — Каси кимна. — Искаш ли да се обадиш на някого? — Каси поклати глава. — Приятелка или… — канеше се да каже „свещеник“, но се сети, че в този случай свещеникът трябва да е равин, а в следващия миг осъзна, че в специфичния случай с Каси ще е никой. — Може би трябва да се обадя на Гил и… — Каси вдигна така рязко глава, че Ленор трепна и едва не се задави. Но сега поне знаеше какво трябва да стори. — Да. Веднага ще се обадя на Гил — заяви тя и почти изтича навън. Запрепъва се в къщата и се отправи веднага към кабинета на Гил, за да използва телефона там.\nГил не беше в офиса си. Развълнувано съобщи, че вкъщи се е случило нещо непредвидено и „… моля, кажете му да се обади веднага! Веднага! Благодаря ви!“. Наля си пиене от бара във всекидневната и се върна в кабинета, за да чака до телефона.\nИзтече почти час, преди острият му звън да наруши тишината.\n— Гил — започна тя напрегнато, когато чу гласа му. — О, слава богу!\n— Какво има? — запита той студено. Отдавна беше свикнал с внезапните истерични обаждания на Ленор, които в много случаи се оказваха неоправдани: често го беше безпокоила или заради някой нахален репортер, или заради неочакван проблем с колата. От него се очакваше да я успокоява или да я насочва към най-удобния сервиз. Вярно, някои случаи изискваха повече усилия от негова страна: и досега си спомняше с неприятно чувство какъв зор видя, докато измъкне Лора и Доналд от Европа миналото лято, където бяха отишли да прекарат медения си месец. Двамата имаха лошия късмет да бъдат блокирани там от внезапна стачка, засегнала самолетните линии. Гил и Джак се изпотиха и под езика, докато най-сетне успяха да им осигурят билети, за да се върнат навреме за тържественото откриване на новия медицински кабинет на Доналд.\n— Този път е Каси — забърза Ленор. — Току-що получи съобщение, че Кени е убит…\n— Убит? В Израел? Невъзможно! Кой ще го допусне на фронта?\n— Не е бил на фронта — продължи да препуска напред Ленор. — Помагал е в прекарването на запаси до частите… Не знам какво да правя, Гил. Каси е у дома си, седи, втренчена в пода… Не плаче… Не говори…\n— Катя на училище ли е?\n— Добре. Слушай, Ленор, тръгвам веднага. Може да не успея да изпреваря връщането на Катя от училище. Моля те, задръж я, не искам да вижда Каси в това състояние, без да е подготвена… Съобщи й го внимателно. Моля те — умолявам те — да…\n— Не съм чудовище, Гил.\n— Знам и съм ти много благодарен, че се обади.\n— Каси не ме е молила да го…\n— Знам, че няма да го направи. Натали вкъщи ли е?\n— Отишла е да пазарува в града.\n— Извикай я веднага щом се върне. Пусни Катя при майка й, когато й кажеш за Кени, но искам ти или Натали да стоите с тях, докато дойда. Моля те… Ще го направиш ли? — във въздуха увисна необлечено в думи обещание за съответно възнаграждение.\n— Разбира се, че ще го направя! — за пръв път от доста време Ленор се дразнеше от строго меркантилния характер на отношенията им („Какво ще ми дадеш, ако го направя?“). В този момент искрено желаеше да се държи човешки, да се издигне над дребнавите разправии от миналото.\n— Много ти благодаря. Пристигам след два часа.\nВерен на думата си, той пристигна в Доувър в ранния следобед, за да поеме нещата в свои ръце. Говори ласкаво с обърканата и много разстроена Катя, тогава едва единайсетгодишна, говори с представител на израелския консулът, който дойде, за да потвърди смъртта на Кени, уреди връщането на тялото му в САЩ, помоли Натали да поеме грижата за Катя и едва тогава клекна до Каси и нежно пое студената й ръка в своята.\nКаси продължаваше да седи в безмълвна неподвижност и доста дълго време Гил също мълча, не съвсем сигурен дали тя осъзнава присъствието му.\n— Кажи нещо, Каси — прошепна той накрая. За пръв път в живота си изпитваше такова парализиращо чувство на пълна безпомощност. — Не трябва да се затваряш така в себе си.\n— За какво да говоря? — запита тя с дрезгав шепот. — Той си отиде от мен — завинаги… — пое разтреперано дъх. — Също като родителите ми и Мишел.\n— Те загинаха в името на една достойна кауза. Както и Кени.\n— Не е вярно! Загуба е — огромна, невъзвратима загуба! Не трябваше да отива там, не трябваше! Той е гражданин на тази страна!\n— Но той се чувстваше морално обвързан и с Израел…\nТя поклати буйно глава.\n— Обикновен детски бунт. Сърдеше ми се. Смяташе, че е трябвало да им кажа истината за себе си по-рано…\n— Не си права. Той се чувстваше призован да отиде там. Той беше вече мъж…\n— Нямаше дори осемнайсет години! Сигурно е лъгал, за да го приемат!\n— Но действията му бяха достойни за мъж с характер, убеден в правотата си.\n— Прекалено млад беше, за да знае кое е право и кое не — изсмя се дрезгаво, някакво мъчително подобие на смях, през който ясно прозираше горчив сарказъм. — А аз се измъчвах заради Виетнам…\n— Каси, Каси… Моля те, намери сили, съвземи се… Ти отгледа прекрасно момче, смело, морално и почтено. Трябва да се гордееш, че загина в името на една кауза, в която вярваше от все сърце.\n— Той беше само едно малко момче в търсене на приключения! — извика Каси, но ледената й обвивка като че ли бе започнала да се пропуква. — За него участието в една война сигурно е било нещо много вълнуващо…\n— Той отиде там, защото беше убеден, че моментът изисква от него точно тази реакция. Каси, опитай се да разбереш… Нашето мнение — твоето, моето или на когото и да било друг — няма никакво значение. От значение е само неговата вяра в правилността на решението му — дори и преценката му да е преценка на малко момче!\nКаси пое дъх и отпусна глава със затворени очи на облегалката на фотьойла. Тъй като не каза нищо повече, Гил се надяваше, че прави усилие да обмисли току-що казаното.\n— Мога ли да направя нещо за теб? — прошепна той безпомощно след няколко минути.\nКаси не отвори очи.\n— Катя. Къде е?\n— С Натали.\n— Искам я — гласът й се пречупи. — Ще я доведете ли тук?\n— Веднага — трябваше да се обсъдят подробности по погребението, но съзнаваше, че е още прекалено рано: тялото вероятно щеше да пристигне едва след няколко дни… Имаха достатъчно време. — Ще остана тук до края на седмицата.\n— Ще имат нужда от вас във Вашингтон.\n— Имам помощници, които ще се погрижат за нещата там. Трябва да остана тук, важно е.\n— Но Ленор…\n— Ленор ми се обади по телефона. Сега тя те разбира и би желала да помогне според силите си — изправи се и постоя безмълвно за миг пред нея. — Ти беше много, много добра и към двама ни през изтеклите години, Каси. Поискай нещо, кажи ни какво да направим за теб сега…\nИ за пръв път през дванайсетте години от смъртта на Бен Каси протегна ръка на Гил. Малък жест наистина, но единственият, с който можеше да му благодари, че е при нея в тези тежки минути. Задържа за миг ръката му, вгледана в очите му.\n— Катя — прошепна тя. — Моля ви.\nГил отиде за Катя и я придружи до вкъщи. После остави майката и дъщерята на скръбта им, но се връщаше периодично, за да провери как са. Обади се на малкото приятелки на Каси и се погрижи да им отнесат храна. А когато по някое време Каси заспа измъчен сън, отведе Катя на дълга разходка в гората.\nВърна се в дома си късно през нощта. Ленор го чакаше.\n— Добре ли е?\nГил сви рамене, с ръце в джобовете.\n— Най-сетне заплака — в ушите му още звучаха тихите, отчаяни ридания на Каси, виждаше я, навела лице над главата на Катя, която бе притиснала към гърдите си. Знаеше, че никога няма да забрави тази разкъсваща сърцето картина. — Имаше нужда.\n— Катя спи ли?\n— Да — идваше направо от спалнята на детето. Стоял беше дълго време до леглото му, вгледан в заспалото му личице.\n— А Каси?\n— Лежи, но не спи.\nЛенор впери поглед за миг в колана от гладко кадифе на пеньоара си и го заусуква с пръсти.\n— Върви при нея — прошепна тя. — Има нужда от теб.\n— Не, Ленор — отвърна тихо Гил. — Каси няма нужда от мен, поне не и в този смисъл — беше се предложил вече в отчаяното си желание да я утеши, но тя му бе отказала с тъжна усмивка. — Тя е силна жена. Намира всичко, от което има нужда, вътре в себе си. Искам да помогна при организирането на погребението, но вероятно тя ще се справи с всичко сама — пое дълбоко дъх. — Ленор, искам да разбереш нещата правилно. Тя е много морален човек, вярвай ми. Случилото се между нас след смъртта на Бен бе просто жест от нейна страна за мен. Знам, че дори и да се бях върнал при нея след онази единствена нощ, тя сигурно щеше да ме отхвърли. Може и да ме обича, но признава факта, че ти си моята съпруга и се съобразява с него. Никога не е имала намерение да застане между нас.\nВ дъното на душата си Ленор знаеше, че е прав. Онази нощ и конкретният резултат от нея в лицето на Катя й бяха предоставили нужното оръжие, за да постигне личните си цели, но тя бе далеко от мисълта да обвинява Каси за отчуждеността между нея и Гил. В никакъв случай, не. Но другите жени… Непоносимата му арогантност… нетърпимата самоувереност… А неукротимата страст към властта — патологичната отдаденост на личната му кариера?\nИ — ако държеше да бъде честна докрай — към този дълъг списък трябваше да прибави и собствената си несигурност, вечния страх да не изгуби вече полученото… Той се бе поуталожил малко през последните години: сега тя се чувстваше икономически сигурна. Но оставаше страхът от евентуален позор — от лепването на някое срамно петно върху Уорънови, което да стане причина за сгромолясването им… Веднъж вече бе преживяла този ужас: не беше сигурна, че ще намери сили у себе си да го преживее пак.\nПогребаха Кени и на следващия ден Каси се върна на работа, независимо от протестите на Гил и Ленор. Тя направи опит да се държи така, като че ли нищо не се бе случило, но не успя напълно. Както и по-рано, поддържаше къщата в безукорен ред, но от този ден нататък нещо невидимо се пречупи у нея и сега на лицето й много рядко се появяваше обичайната усмивка. Скоро всички се приспособиха към промяната в нея и животът затече повече или по-малко в старото си русло.\nОтминаха шейсетте години и започнаха седемдесетте. Гил се изкачваше стабилно нагоре по политическата стълбица и постепенно стана изтъкната фигура в Конгреса на Съединените щати: получаваше назначения в престижни комитети и комисии, привличаше все повече и повече вниманието на пресата. Ленор дочуваше слухове за евентуално участие в президентска кампания, но Гил почти не говореше с нея по този въпрос. Понякога се питаше защо ли проявява такова безразличие — на вид поне — когато досега не пропускаше и най-малкия шанс да се впие като кърлеж във всяка възможност за издигане. Но предпочете да не задава излишни въпроси, за да не насочи сама вниманието му в нежелана за нея посока. Научила се беше да спестява коментарите си за себе си, когато Гил упорито защитаваше мястото си на всеки две години. Външно беше доволна от стабилното местенце, което той успя да извоюва в Камарата на представителите.\nМеждувременно и Джак изграждаше подобна удобна ниша за себе си във „Форчън 500“. „Уайт Естейт“ сега беше огромна и мощна корпорация. Хотелската верига нарастваше със стабилно темпо и се разпростираше вече из цялата страна — обхвана и бреговете на Карибско море! Единственият завод за производство на телевизори вече беше само част от мрежа заводи за микроелектроника и компютри. А благодарение на хитрата реклама и доброто обслужване въздушната линия се нареди на едно от първите места по реализация на печалби.\nКогато Натали изпрати и последното от децата си в колеж, изведнъж установи, че разполага с повече време, отколкото й се харесваше. Джак рядко имаше нужда от нея. Той беше затънал до уши в света на бизнеса си и не прекарваше вкъщи повече от два, най-много три дни на седмица. Ник вече работеше с него, но неговото участие не освободи баща му от самоналожени ангажименти, така че ако тя бе живяла с надежди в това отношение, трябваше да се откаже от тях: Джак като че ли имаше все по-малко и по-малко време за дома и жена си…\nИ все пак Натали трябваше да му признае някои неща: той не пропусна нито един мач на Джордан, присъства на абитуриентския прием на Ан, а по-късно — и на абсолвентския, когато тя завърши колежа „Смит“. Към присъствието му на тези събития, свързани с децата, се прибавяше само случайна вечеря в клуба, посещение на театър или прием. Той имаше наистина много малко време за Натали…\nИ тя намери спасение и частична реализация в социални ангажименти. Отдаде част от времето си на цветарския магазин в Дийконис, помагаше при планиране на кампанията за събиране на средства за домове за сираци, участваше енергично в управителния съвет на Музея на изкуствата. Когато Джак подхвърляше някоя и друга подигравателна забележка за безсмислието на всички тези дейности, погледнато в перспектива, тя предпочиташе да не му обръща внимание. Едва сега бе установила, че имането и социалната позиция не достигат. Човек имаше нужда да се усеща необходим, да знае, че някъде е нужен на някого.\nОбаче Ленор не искаше някой да се нуждае от нея — искаше някой да я обича. Тя прилежно се появяваше във Вашингтон, когато Гил имаше нужда от присъствието й, но не само за да спази своята част от споразумението между тях. Някаква упорита частичка вътре в нея все още копнееше да му се хареса. Искаше й се да се харесва и на децата си, но нервите й не издържаха. Когато малките на Лора се разболяха от дребна шарка, тя се мотаеше около тях като подплашена квачка, убедена, че ще останат белязани за цял живот, и Лора с въздишка побърза да я отпрати вкъщи. Когато Питър я помоли да обясни на вбесената му съпруга основните правила за съвместен живот със зает адвокат, тя не успя да й каже две думи на кръст и накрая просто отведе младата жена на обяд в „Риц“. На годежа на Дебора с Марк Ленор подари на младата двойка скъп кристал и изпадна в истерия, когато те го смениха за два никона и каравана. Ан не остана назад и сериозно й стъжни живота, когато се върна един ден от училище с потресаващото съобщение, че е лудо влюбена в учителя си по математика, известен плейбой на двайсет и четири години, и при това семеен! Ленор се оттегли, поразена и съсипана, в леглото си.\nКаси бе мълчалив свидетел на този водовъртеж от събития, оценявайки забележителната ирония на положението. Обществеността възприемаше Ленор Уорън и Натали Уайт като пример на успели и щастливи жени. А и двете не бяха щастливи в истинския смисъл на думата. Всяка една се бе разминала някак, в по-голяма или в по-малка степен, с юношеските си мечти.\nРазбира се, обществеността нямаше сведения за седмиците на напрежение, които натиснаха Уайтови през 1971 година, когато Джордан информира баща си, че ще прави самостоятелен бизнес.\n— Не желая да се мъкна в сянката ти! — крещеше младият Джордан, когато по-кротко изказаните аргументи се оказаха безполезни.\n— Ник е част от „Естейт“ и не се оплаква от сянката ми! — закрещя и Джак.\n— Но се мъкне в нея, по дяволите!\n— Не ругай пред майка си!\n— Защо не? Ти често го правиш…\n— Натали, няма ли да вразумиш сина си? — Ти наистина ругаеш, Джак…\n— Хиляди дяволи! Имам предвид присъединяването му към семейния бизнес!\nНатали се чувстваше като между чук и наковалня. Съчувстваше на Джак, чиято грандоманска идея за създаване на нещо като икономическа империя изискваше участието на синовете му, но същевременно я болеше и за Джордан и разбираше желанието му да опита сам силите си. Знаеше, че бе отказал да влезе в Йейлския университет и в „Колумбия“ само за да играе футбол в Дюк, където можеше да блести със собствена светлина. Разправията продължи и виковете им се блъскаха в нея като в боксова круша — нищо чудно, че дни наред след нея бедната жена се чувстваше като пребита.\nОбществеността не знаеше още, че през 1972 година на Гил се наложи да прави невероятни комбинации (дори и за него), за да измъкне Питър от схема за недвижими имоти, чиито организатори (които между другото така и не си показаха лицата на светло!) се оказаха свързани с мафията. За съжаление Ленор разбра и дни наред живя, смразена от ужас, в очакване на наемен убиец…\nОбществеността не разбра нищо за втория грандиозен скандал в дома на Уайтови на следващата година, когато Ник заяви, че е решил да преназначи най-привлекателната си секретарка на поста „административен отговорник“. Джак му оказа бясна съпротива, Натали заподозря, че вероятно е бил замесен по някакъв начин със същата млада жена или че я желае за себе си — не като административен отговорник, разбира се!\nПрез 1974 година Емили Уорън подлуди семейството си, като се лепна за главния келнер на ресторант с две звезди в Ню Йорк. Романтичната история остана тайна за обществеността, тъй като бе бързо потушена (за сметка на доста бели косми по главата на Гил). Въпросният Ромео с готовност прие предложената работа в ресторант с четири звезди в Далас и на Ленор се падна „удоволствието“ да обясни на Емили защо този ресторант се намираше в един от хотелите на Джак…\nНо нямаше човек, който да се разбра за трагичната самолетна катастрофа през 1975 година, отнела живота на сто шейсет и двама души. Комисията, която я разследва, хвърли вината на времето, а не на проявена небрежност от страна на трансконтиненталните въздушни линии, както се наричаха вече линиите на „Уайт Естейт“.\nШироко известно беше още, че Гил Уорън спечели изборите през 1976 година с голямо предимство — всъщност най-голямото досега; на следващата година участва в преговорите за подписване на нов договор за Панамския канал, а през 1979 година „Уайт Електроникс“ получи поръчка за компютърни части за въздушните сили на стойност триста милиона долара…\nНо никой — нито обществеността, нито Джак Уайт или Гил Уорън, а още по-малко децата им — разбраха какво се случи на тавана на къщата на Уорънови в Доувър през един облачен декемврийски ден през 1980 година. Каси преподреждаше шкафа за спално бельо на втория етаж, когато забеляза отворената врата към стълбата за тавана. Отиде да я затвори, но нещо като че ли я подтикна да изкачи предпазливо стъпалата. Прекрачи последното — и се смръзна.\nЛенор седеше на стар фотьойл, заобиколена от прашни кашони, бебешки дрешки и любими, но вече повредени мебели, вторачена в ръцете си.\nКаси не разбра дали е чула поскърцването на стъпалата.\n— Госпожо Уорън? — задържа дъх за миг, но не последва отговор и тя продължи: — Добре ли сте?\nОтначало не последва отговор, но после Ленор бавно повдигна глава:\n— Не съм… сигурна.\n— Лошо ли ви е?\nЛенор като че ли се замисли върху въпроса, после поклати глава.\n— Просто… дойдох тук — вдигна тъжен поглед към гредите над главата си. — Баща ми умря в един такъв таван — погледна Каси. — Обеси се. Знаеше ли го?\nКаси поклати глава, разтреперана отвътре. Ленор не държеше въже или нещо друго, което лесно можеше да се превърне в примка, но този факт не я успокои.\n— Защо не слезете долу, госпожо Уорън? Не е хубаво да се задълбавате така в мрачни мисли.\n— Почти разбирам защо го е сторил — говореше несвързано Ленор, без да обръща внимание на думите й. Пак се вгледа в гредите отгоре. — Усетил е, че няма сили да посрещне утрото на другия ден… При неговия случай нещата рухнаха внезапно. Играел е с огъня от години и е мислел, че никога няма да се опари. Но се опари и не можа да понесе болката…\n— Вие сте много по-силен човек от него, госпожо Уорън — успя да се намеси Каси. Стараеше се да говори спокойно, независимо от уплахата си. Смръзна се до мозъка на костите си при мисълта, че Ленор замисля самоубийство. — Вие живяхте с болката и я преодоляхте.\n— Преодолях ли я? Ти го казваш…\n— Моля ви, хайде да слезем долу. Тук има течение. Ще ви приготвя горещ чай и…\n— Искам да пия нещо.\n— Долу има богат избор.\n— Ще ми донесеш ли нещо тук? Ще ти бъда много благодарна…\nКаси бързо затърси изход от положението. Не искаше да оставя Ленор сама, но нямаше как да не изпълни желанието й. Обърна се и изтича надолу по стълбите. Извика веднага младата прислужница — знаеше, че би трябвало сега да бърше праха от тоалетката на Ленор (ако работеше, а не се правеше на разсеяна).\n— Изабел? Изабел!\nНа прага на спалнята се появи слабичко младо момиче.\n— Изабел — започна Каси тихо, но настоятелно, — искам да слезеш до кухнята и да се обадиш на госпожа Уайт! Съобщи й, че госпожа Уорън има нужда от нея веднага! Чу ли ме добре? Веднага! После приготви чаша чай с лимон и мед и ми я донеси.\n— Чай, момиче! Гореща вода и торбичка чай — не, по-добре кажи на готвачката да го приготви: чай с лимон и мед. Но първо се обади на госпожа Уайт. Номерът е най-горният от списъка с телефонни номера до телефона в кухнята. Изабел, погледни ме. В момента те моля да направиш нещо много важно. Ще се справиш ли?\n— Ще го направя — заяви тя тържествено и тръгна към стълбата.\n— Бързо! — изсъска зад нея Каси. — Тичай!\nЗабърза към тавана едва след като се увери, че момичето усили крачка. Изтръпваше от страх при мисълта какво би могло да се случи през тези кратки минути на отсъствието й. Но Ленор не се бе помръднала от фотьойла си и Каси въздъхна с облекчение.\n— Изабел ще приготви нещо за пиене. Ще дойде след малко.\nНо Ленор пак като че ли не я чу.\n— Имало ли е време в живота ти, когато не си искала да посрещнеш утрото на следващия ден?\nПри други обстоятелства Каси щеше да се опита да се измъкне с някакъв неясен отговор. Но сега разбираше, че трябва да ангажира вниманието на Ленор, да поддържа разговора и интереса й.\n— Когато Кени умря?\n— Да. И когато разбрах какво е станало с родителите ми и Мишел… Не смятах, че е честно да продължа да живея без тях. Бих разменила живота си с този на Кени за секунда.\n— Но не го стори.\nКаси се отпусна на ъгъла на някакъв кашон и сви рамо.\n— Той беше мъртъв… Щях ли да го върна?\n— Трябваше да живееш заради Катя — Ленор се вторачи в нея, но Каси не обърна внимание на остротата в погледа й.\n— Също като вас, госпожо Уорън — имате деца и внуци.\n— А… но те нямат нужда от мен. Всеки един от тях живее живота си. Само аз нарушавам ритъма… — тя се намръщи и запита рязко: — Къде е това питие?\nКаси се безпокоеше за Натали — кога ще дойде? Но вече не бе така напрегната — Ленор не бе загубила напълно контрол над себе си и не изглеждаше депресирана до такава степен, че да посегне на живота си. Но беше очевидно разстроена.\n— Изабел ще го донесе.\n— Това момиче е толкова бавно! Движи се като в мъгла, сякаш живее на друга планета.\n— В друга страна вероятно — поправи я внимателно Каси. — Но ще научи езика и ще се справи. Добро момиче е.\n— Винаги гледаш откъм светлата страна на нещата.\n— Имам ли друг избор? Нима, който и да е от нас го има? Ако гледаме само откъм тъмната страна, докъде ще стигнем?\n— Ако няма къде да се стига повече, какво значение има?\n— Не е възможно да имате предвид себе си, госпожо Уорън. Вашият живот е пълен — пътувания от време на време до Вашингтон, по-редовно — до Мейн, гостувания на Лора и Питър. Ленор много често беше в движение: отиваше някъде, връщаше се отнякъде. Но и често оставаше вкъщи.\nЛенор заклати глава.\n— Децата са самостоятелни. Имат свой собствен живот. Само им преча.\n— Не е вярно! Вие и господин Уорън сте стожерите на семейството! Денят на благодарността току-що отмина — признайте, че ако един от вас не беше на мястото си, щеше да има празнота. А идва и Коледа — същото ще бъде и тогава. Децата ви са вече самостоятелни жени и мъже, но сигурността, че винаги може да се върнат вкъщи, прави живота им по-пълен.\nЛенор като че ли се позамисли. После неочаквано се отплесна към нещо друго:\n— Липсва ли ти Катя?\nКаси се пренастрои бързо. Рядко говореше за дъщеря си с Ленор, но Катя беше любимата й тема.\n— Много. Но знам, че харесва работата си и е щастлива.\n— Господин Уорън настояваше да отиде при него във Вашингтон.\n— Тя желае да изгради сама живота си — обясни Каси, после се усмихна виновно. — Страхувам се, че я глезих прекалено дълго време.\n— След смъртта на Кени?\n— Трудно ми беше да… да се контролирам. Единствено тя ми беше останала… Тя страда много за Кени, макар и по-късно — замълча, навела глава. — Исках да й спестя скръбта и целенасочено омаловажавах трагедията, опитвах се да се държа, като че ли нищо не се е случило. Но не успях… Катя усещаше промяната у мен и се страхуваше дори да спомене името му, за да не ме разстрои. Изминаха цели две години, преди двете с нея да говорим истински за… за смъртта на Кени… Тя плака много тая нощ, плака така, както аз никога не бях плакала… — гласът й се пречупи. Пое дълбоко дъх и продължи: — След тая нощ се чувствах оправдана в опитите си да я закрилям — колкото мога — от всичко лошо и грозно в живота. Искам я усмихната и щастлива.\n— И тя е — призна тихо Ленор. — У нея има нежност и доброта — вероятно мислеше за неизменното любезно и внимателно отношение на Катя към нея, въпреки че тя не я насърчаваше, напротив — преднамерено се държеше на разстояние. Но предпочете да премълчи: отношението й към Катя бе свързано с някои други неща, за предпочитане да останат заровени в мълчание, ако не в забрава.\n— Исках Катя да е внимателна, добра — и да успее! — продължаваше Каси. — Не съм сигурна дали тя оценява сега онези дълги вечери, когато й набивах в главата колко е важно да учи и едва тогава да започне работа. Сигурна съм, че много от тези вечери тя вероятно е предпочитала да е с другите деца, вместо да седи пред мен и да слуша лекциите ми.\n— Също като Емили.\n— Катя обожава Емили. Радва се, че сега и двете живеят и работят в Ню Йорк.\n— Безпокоя се за Емили. Тя е толкова… импулсивна.\n— Но тя е актриса. Не трябва ли да е точно такава?\n— Ленор! Горе ли си?\nИ Натали прибави все още стройната си фигура към другите две участнички в странната таванска сценка. Каси се опита да я предупреди с поглед, че Ленор не е съвсем наред, но Натали бързо схвана нещата и без излишни пояснения.\n— Защо си тук? — запита тя учудено, влизайки в ролята, отредена за нея, и й подаде чинийка с чаша чай.\n— Какво е това? — Ленор се втренчи с погнуса в невинната ароматна течност: човек би могъл да помисли, че й бяха дали чаша, пълна с отрова.\n— Чай. Изабел ми го даде.\n— Исках алкохол!\n— Не искаш алкохол, Ленор. Не си пила от две години, няма да пиеш и сега — Натали постави чинийката с чашата на скута й и Ленор бе принудена да я вземе.\n— Исках нещо съвсем малко, Нат — захленчи тя. — Нямаше да ми навреди.\n— Щеше да ти навреди — въздъхна Натали. — Днес малко, утре малко, после малкото става много и се връщаш в старото си състояние… О, хайде, Ленор — запридумва я тя, докато сядаше на близкия кашон от другата й страна, — шест тежки седмици се бори да преодолееш лошия си навик да се разхождаш наоколо с чаша в ръка с повод и без повод! Знаеш колко по-добре се почувства след това! Хайде, отговори си сама: наистина ли искаш чак толкова много да пиеш нещо и да разрушиш всичко, постигнато в това отношение досега?\nРазбира се, Каси знаеше за лечението, на което се подложи Ленор, за да се излекува от алкохолизма (нещо, известно само на Уорънови и Уайтови), и все пак сега се почувства неудобно. Освен това Натали вече бе тук, така че присъствието й не бе нужно повече. Понечи да стане, но Ленор я хвана за китката.\n— Каси, остани. Не съм сигурна дали ще мога да се справя сама с тази жена.\nПроява на чувство за хумор? Каси се почувства по-добре и веднага пое нишката:\n— Разбира се, че ще се справите — имитира тя строгост. — Вярно е, че невинаги сме съгласни с нея, но все пак нека да признаем доброто й сърце. Направете й удоволствието. Изпийте си чая — отново се опита да стане, но този път я задържа Натали.\n— Не тръгвай, Каси. Кажи ми за какво говорехте с госпожа Уорън, преди да дойда.\n— Говорехме за дъщеря ми Емили — започна смело Ленор — и нейната импулсивност. Но като се замисля, стигам до извода, че тя не е по-лоша от другите. Питър е непоносимо нагъл. Разведе се вече веднъж и ако не наведе поне малко глава, и втората му жена ще го изрита. А Дебора… Мили боже, тя не е наред с главата. Понякога се питам дали не са я подменили в болницата. Тя е толкова… странна! — Натали се засмя. — Къде е смешното? Не мислиш ли същото за Марк?\n— Права си — съгласи се Натали.\n— Не се ли тревожиш?\n— Тревожа се, разбира се! Но какво мога да сторя? Марк решава нещата самостоятелно, има свой собствен живот, в който аз съм някъде по периферията. Имам ли власт да го променя и няма ли само да го отдалеча още повече? Той и без това е достатъчно отчужден от нас.\n— Значи ли това, че си доволна от нещата такива, каквито са?\n— Не ставай глупава, Ленор. Разбира се, че не ги искам такива, искам ги други — поне по отношение на Марк…\n— А другите? — не спираше Ленор и в гласа й ясно барабанеше нападателна нотка. Рушаха се бариери, излизаха наяве скрити досега тревоги, разочарования, отчаяния. Каси реагира с облекчение: Ленор имаше нужда от разтоварване, трябваше да излее душата си навън, за да й олекне. — Доволна ли си, когато се замислиш за тях? — настъпваше Ленор.\nНатали се позамисли.\n— В общи линии, да.\n— Заради това ли си се заровила до шия в самоналожени обществени задължения?\n— Правя го, защото го искам. И аз бих могла да се нося като мрачен облак наоколо, потънала в самосъжаление, но…\n— Би могла, така ли? — прекъсна я Ленор. — Защо?\nНатали сви рамене.\n— Винаги има нещо, което не е съвсем така, както на теб ти се е искало. Животът не е съвършен. Например Никълъс. Прекрасен съпруг и баща. Но смяташ ли, че погледът му все още не се лепи по някой и друг чифт хубави крака?\n— Искаш да кажеш, че изневерява на Анджи? — запита Ленор тихо, но напрегнато. В гласа й звънна вълнение.\n— Не знам. Но се безпокоя. Бих се почувствала по-добре, ако започне да оплешивява или му се появи бирено коремче — пое бързо дъх. — А и Джордан не е по-добър. Вместо да създаде семейство и най-сетне да си седне на задника, играе направо налудничаво с бизнеса си. В един миг нещата изглеждат така, като че ще загуби всичко и аз виждам доволната физиономия на Джак и чувам гласа му: „Аха! Казах ли ти?“. Но в следващия миг той спасява нещата като по чудо. А междувременно аз си дъвча ноктите от напрежение!\nКаси неволно погледна добре оформените й нокти — също като тези на Ленор. Те говореха за редовни посещения при опитна маникюристка веднъж седмично.\n— Но Ан е истинска утеха и за теб, и за Джак — изтъкна Ленор.\n— Същото може да се каже за Лора.\n— Лора е като мен. Досадна до смърт.\n— Не е вярно! Ти не си такава. Ти си един добре образован и добре информиран човек. Очарователна си, представителна си — когато не се валяш в блатото на самосъжалението, то се знае!\n— Това ли върша сега?\nЛенор се обърна към Каси:\n— Валям ли се в блатото на самосъжалението?\nКаси се дръпна.\n— Аз… мястото ми наистина не е тук…\n— Не, тук е — сряза я Ленор. — Знаеш достатъчно много — може би дори повече от всеки друг! — за това семейство. Настоявам да отговориш честно на въпроса ми!\n— Е… вие имате някои оправдателни причини да…\n— Валям ли се в самосъжаление?\nКаси пое дъх:\n— Благодаря ти — отвърна с твърд глас Ленор, после изгледа Натали, изгледа и Каси. — А защо никоя от вас не го върши? Господ ми е свидетел, че и двете имате достатъчно причини да го правите!\n— Никой няма това право — обади се тихо Каси.\n— Не е продуктивно — съгласи се Натали.\n— В какъв смисъл? Нима има още нещо, което да зависи от теб, към което да се стремиш?\n— Човек трябва да върши нещо, Ленор — настояваше Натали. — И Каси, и аз имаме ангажименти, които ни крепят. Ако и ти намериш нещо, което да…\n— Какво точно предлагаш? Да започна работа? На моята възраст?\n— За бога, Ленор. Ти си само на шейсет години. Късно е да навлезеш в някаква професия, да, но трябва да има нещо, което да представлява интерес за тебе, което да…\n— Искам да бъда със съпруга си, това е нещото! — изтърси Ленор и продължи, без да я е грижа, че говори пред Каси: — Но той не ме иска. Никога не ме е искал. Чувства се прекрасно във Вашингтон, вика ме от време на време само когато присъствието ми на някой прием или среща е задължително, но той определено няма нужда от компанията ми. Години наред го подчертава ясно и недвусмислено.\n— Не виждам нещата така — обади се Каси спокойно, но твърдо. Двете жени обърнаха глави към нея. — Моето впечатление е, че той много държи да бъдете около него, но смята, че вие не го искате.\n— Каси е напълно права. Ти избра самотата пред него. Предпочиташ да се криеш в спалнята си, която си превърнала в нещо като крепост.\n— Отивам там, когато съм разстроена — заспори Ленор в своя защита.\n— Но ти си винаги разстроена! При това много често причините са въображаеми. Честна дума, Ленор, трябва да сложиш край на тези твои тревоги и за най-малкото нещо! Няма смисъл да продължаваш така. Може би ако прекарваш повече време във Вашингтон с Гил… имам предвид, че винаги би могла да вършиш нещо дребно в офиса му, дори и това дребно нещо да е подреждане на пликове.\n— Не харесвам Вашингтон. Чувствам се в по-голяма безопасност тук.\n— В безопасност? От какво?\n— От… от… о, не знам! Има толкова много ужасни неща, от които човек трябва да се пази!\n— Може би е време да се заловиш да ги анализираш едно след друго. И когато го сториш, обзалагам се, че крайният резултат ще те изненада. Изведнъж ще установиш, първо, че те не са чак толкова много, колкото ти се струва сега, и второ, че тези, които наистина съществуват, не са чак толкова заплашителни.\n— Ако отида там, ще бъда като трън в петата му.\n— Не и ако се представяш в най-добрата си светлина.\n— Но една жена не би трябвало да се представя в най-добрата си светлина непрекъснато, особено пред собствения си съпруг.\n— Тук е грешката ти, Ленор — изтъкна Натали. — Всеки мъж има нужда да усеща желанието на жената до него да му се хареса, стремежа й да получи одобрението му. Не стига, когато го правиш само пред публика.\n— Но как да се боря с всички онези хубави млади жени, които работят за него?\n— Аха. Ясно. Смяташ да се откажеш без борба.\n— Не е останало кой знае колко за отказване. И като те слуша човек, Натали Уайт, не знае да плаче ли или да се смее. Джак се явява от дъжд на вятър вкъщи, както и Гил. Какви смяташ, че ги върши при този богат избор на млади жени около него?\nНатали замълча, а Каси имаше желание да се стопи някак в кашона под нея. На тавана като че ли неочаквано стана по-студено, въздухът — по-тежък и застоял. Дори и Ленор сякаш се бе изчерпала.\nСтиснала устни, Натали се вгледа съсредоточено в един от съвършено оформените си нокти.\n— Знам за кръшканията на Джак от години. Аз… приемам ги.\n— И смяташ да се откажеш без борба? — отвърна Ленор със собствените й думи, но с по-мек тон.\nНатали вдигна глава.\n— Не се предавам напълно. Когато Джак е вкъщи, той е с мен.\n— Но това достатъчно ли е?\n— Не. Не и за мен. Но съм безсилна да го променя, Ленор. Единственият път, отворен за мен, е да променя себе си, за да мога да се приспособя към него.\n— Не е редно да го правиш. И аз не трябва да го правя.\nОтново се възцари мълчание. По някое време Натали вдигна глава с неописуем израз на тъга в очите.\n— В живота няма значение какво трябва или не трябва да вършим. Обстоятелствата ни диктуват какво да вършим и какво не.\nЛенор се замисли върху думите й, погледна я и прошепна:\n— Не ми харесва…\n— И на мен — въздъхна Натали. — Но това са правилата на живота…\nИ Каси изрази съгласието си с тъжно кимване.


Индустриални шевни машини\nChung Tien Enterprise Co., Ltd., е един от световните производители, доставчици и износители Индустриални шевни машини, С една фабрика в Taiwan. С дългогодишен опит в линията на вземане, ние сме известни за изключителна производителност в индустрията. Ние сме помогнали като един от водеща марка в Taiwan. Ние непрекъснато обновяваме нашите продукти да отговарят на международните стандарти. Ние държим на екип от професионалисти, които предоставя по срочните доставки с високо quality.Our, искреност и упорита работа ни помогна да съответства на нашето качество с международните стандарти.


Котли за отопление на частна къща - как да изберем и инсталираме, правила за инсталиране\nКотли за отопление на частна къща – как да изберем и инсталираме, правила за инсталиране\nКотли за отопление на частна къща\nИзграждането на селска къща е трудоемък процес, състоящ се от много етапи. Всъщност, за да създадете свое собствено уютно гнездо, трябва да свършите огромна работа, като започнете с дизайна на бъдещите жилища и завършите с избора на мебели и завеси. Сред тези неприятности инсталирането на отоплителната система е едно от приоритетните места. Топлината в къщата е важен компонент на комфортна среда, а отоплителните котли за частна къща са надеждно средство за нейното създаване..\nНасоки за избор на бойлер за частна къща\nОборудване за газово отопление\nСпецифични разлики на електрически единици\nКотли с течно гориво\nКомбинирани отоплителни системи\nМонтаж на газов котел в частна къща\nЕтапи на подмяна на оборудване за газови котли\nМонтаж и свързване на нов газов котел\nСъвременният пазар предлага огромна гама отоплителни котли от чуждестранни и местни производители. Наличието на определен вид гориво е определящ фактор при избора. Помислете за основните видове котли за селска къща.\nТози тип котел за отопление е най-често срещаният. Популярността се дължи на наличието и относителната евтиност на горивото – фактори, които правят приложението газови котли най-добрият метод за подреждане на автономна отоплителна система. В зависимост от горелката, газовите котли за частна къща се разделят на атмосферни и с презареждане. В първия случай процесът на отстраняване на отработените газове се извършва поради тягата на комина. Във втория, преработените продукти се отстраняват през специална тръба с вентилатор. Котлите с вентилатор не изискват комин, но също така струват, разбира се, много по-скъпо от аналозите, оборудвани с атмосферна горелка.\nГазов котел – рационална опция, която преработва най-евтиния вид гориво\nПри избора трябва да се отбележи, че газовите котли за селска къща са разделени на под и стена. Искате ли да получите гореща вода в допълнение към топлината? Изберете котел за стена, в противен случай ще трябва да инсталирате бойлер за топла вода. Стенният газов котел за частна къща е икономичен, защото Цялото необходимо оборудване е включено в пакета (помпа, манометър, термометър, разширителен съд и т.н.)\nВажно е! Предимството на стенните газови котли е и възможността за извеждане на продукти от горенето директно на улицата (при избора на модел с принудително отстраняване на отпадъчни вещества).\nТрябва да се отбележи, че работата на котел на стена е възможна само при непрекъснато захранване. Ако това не се наблюдава, тогава къщата няма да има нито топла вода, нито топлина. Напреженията на мощността Редовно ли се среща в дома ви? Тогава е по-добре да обърнете внимание на стоящите котли, чието функциониране е напълно независимо от електричеството. Но тук е важно да се вземе предвид един малък нюанс: притеснявайте се предварително за добър комин, защото подов котел за отопление на селска къща ще работи ефективно само ако има чернова.\nПазарът включва котли от стомана и чугун за селска къща. Кой да изберете – преценете сами. Горивната камера (топлообменник) е направена от чугун или стомана. Чугунният топлообменник е тежък, но крехък, което изисква грижи при транспортиране. В противен случай върху калъфа могат да се появят пукнатини, които ще повлияят неблагоприятно на живота на оборудването..\nСтоманените топлообменници са издръжливи, тежат малко, но са подложени на корозия, следователно, когато купувате стоманен котел, трябва да контролирате температурата: тя не трябва да пада под точката на оросяване, защото това може да причини ръжда по стените на камерата.\nПри липса на главна тръба за газ е необходимо да се търсят алтернативи за автономно отопление. Електрически котел може да се превърне в такава опция. Той е компактен, лесен за инсталиране и работа, по-екологичен (не произвежда вредни отпадъци по време на работа).\nВажно е! Широкото използване на електрически котли е възпрепятствано от два фактора. За отопление на 150 кв.м от помещенията са необходими 15 kW мощност, което технически не винаги е възможно. И второ, това е доста скъпо удоволствие.\nЕлектрическият котел не изисква монтиране на комини, лесен е за работа, но не е икономичен поради високата цена на енергията, поради което най-често се използва като допълнително оборудване\nЕлектрическите котли често се използват като резервна опция в тандем със системи за твърдо гориво, което се прави единствено поради икономия. В този случай котелът с твърдо гориво носи основния товар, докато електрическият поддържа зададената температура.\nМоже би този тип котли могат да се нарекат най-старите, използвани в автономна отоплителна система в продължение на много години. Основното им предимство е наличието на гориво, за което могат да се използват дърва за огрев, торфени брикети, въглища, кокс. Сред недостатъците си струва да се отбележи невъзможността да се работи напълно офлайн.\nКонструкция и принцип на работа на котел за преработка на твърдо гориво\nПодобряването на технологията на системите за твърдо гориво допринесе за появата на нови котли – газогенериращи. В тези котли се използва пиролиза – процедура, при която под въздействието на високи температури се отделя газ от дървесината, която е основният източник на гориво. Такива отоплителни системи на частна къща имат ефективност 2 пъти повече. От минусите можете да видите висока цена, защото пиролизата е невъзможна без запечатана камера, която е скъпа за производство.\nКотлите с течно гориво използват дизелово гориво. Ако решите да инсталирате бойлер от този тип, тогава няма нужда от дърва за огрев, но има нужда от резервоар с дизелово гориво.\nОсновният недостатък е цената на горелката, сравнима с цената на газовите котли с атмосферни горелки. Но такова устройство има няколко нива на мощност, което помага да се консумира гориво икономично.\nКотел с течно гориво: повечето модели могат да преработват не само дизел или керосин, но и газ в топлинна енергия\nТрябва да знаеш! Има проби със сменяеми горелки за прехода от дизелово гориво към газ или с компоненти, работещи едновременно на газ и дизелово гориво.\nТози тип котелно оборудване позволява използването на всякакво гориво, от газ до електричество.\nМонтажът или подмяната на котела в частна къща (особено ако котелът е газов котел) е разрешен само след подготовката на съответната документация. Разрешение може да бъде получено, ако е изпълнен списък с условия.\nпомещението трябва да бъде най-малко 4 м2 с височина на тавана най-малко 2,5 метра. Ширината на вратата е 80 см;\nвентилацията е задължителна, както и осигуряването на естествено осветление за инсталирането на котела през прозореца;\nтрябва да инсталирате комин със сечение, съответстващо на мощността на котела (с мощност 30 кВт, диаметърът трябва да бъде 13 мм, а с мощност 40 кВт вече трябва да е 170);\nзахранването трябва да се извърши за сметка на специална машина, в която са конфигурирани токова и термична защита;\nв помещението, където се намира котелът, трябва да се монтира газов анализатор и електрически клапан, който служи за спиране на подаването на газ;\nинсталирането на газово оборудване в мазета не е разрешено;\nгазопроводът трябва да бъде направен от метални тръби. Тя може да бъде отворена или затворена;\nЗабранено е полагането на газопровод в пожароопасни зони;\nбойлерът трябва да бъде оборудван със сензор.\nВажно е! Не се препоръчва инсталирането на газово котелно оборудване без намесата на специални организации, които не само извършват монтаж, но и изготвят цялата необходима документация..\nСамо професионалист може да инсталира газов котел за частна къща, защото най-малката грешка може да доведе до експлозия. Най-общо казано, процесът изглежда така:\nМонтаж на отоплително оборудване\n1. Промиване на старата система. Успешната работа на новия котел зависи до голяма степен от състоянието на тръбната система. Операцията се извършва с помощта на компресор, който отстранява замърсителите под високо налягане.\n2. Демонтаж на старо оборудване.\n3. Инсталиране на нов бойлер. По време на монтажа трябва да се вземат предвид препоръките на производителя, посочени в инструкциите.\n4. Свързване на котела към коминната система. Това осигурява изхода на продуктите от горенето и осигурява кислород за изгаряне, ако камерата е от затворен тип. Важно е да се спазват изискванията за височината на комина, като ако тя е недостатъчна, горивните отпадъци неизбежно ще попаднат в помещението.\n5. Свързване на котела към газопровода. Процедурата е разрешена за организации с официално заверен подкрепящ документ.\n6. Поставете котела в PVA системата и отоплителната система.\n7. Пускането в експлоатация е най-важният етап, от който зависи ефективността на инсталираното оборудване.\nКакто вече споменахме, инсталирането на котелно оборудване е работа за специалисти, но минимум теоретични знания няма да навреди. Монтажът на газов котел се извършва в следната последователност:\nпроверка на пълния комплект на котела (тръбопроводи, монтажен шаблон, лента за свързване на газ и вода, бойлер);\nизбор на ниво за закрепване на шарнирната скоба и скобата за свързване към шаблона за монтаж;\nзакрепване на каишка;\nмонтаж на уплътнения на тръбопроводи за вода и газ;\nпремахване на защитни капачки;\nмонтаж на котела с помощта на летви;\nсвързване на водната верига и подаването на газ към оборудването;\nкомуникация на котела с коаксиална тръба или комин;\nсвързване на дренажни клапани.\nПроцесът на инсталиране на газов котел е завършен – можете да се насладите на комфортни условия и безгрижно забавление в скута на природата, без да изпитвате дискомфорт. В крайна сметка, вашата селска къща сега ще бъде много топла и удобна.\nКотли за отопление на частна къща: класификация, критерии за подбор\nНаправете самостоятелно отопление на частна къща: не е лесно, но е възможно\nСтенни газови котли за отопление: видове, правила за монтаж\nИзчисляване на радиатори (батерии) за отопление: изчислете...\nИзчисляване на радиатори (батерии) за отопление Радиатори – това е най-често срещаното...\nЕлектрическо подово отопление – монтаж и свързване...\n4 473 Views\nЕлектрическо подово отопление Модерните електрически отопляеми подове вече не са любопитство и...\nКакво е топъл плот: принцип на работа, цена на изданието\nТоплият плот е напълно нова технология за отопление на жилищни помещения, която се основава на...\nЕлектрически радиатори (батерии) за отопление: техните...\nХората винаги са изпитвали нужда от топлина, събирайки се от древни времена около огньовете...\nотопление Електрическо подово отопление – монтаж и...\nотопление Отоплителни радиатори (батерии) – как да...\nотопление Стоманени тръби за отопление и фитинги за стоманени...\nотопление Зидария на печки и камини – схема, подреждане...\nотопление Подово отопление под линолеум – какво да...\nотопление Направете сами пода за гореща вода: икономична...


Напрежението сред "Обединените патриоти" отново се покачва\nПубликувана: 16 окт 2018 | 19:02 От: Василена Василева\nНапрежението сред "Обединените патриоти" отново се покачва. Дали обаче то ще постави на изпитание управлението, все още не е ясно.\nКоалицията ГЕРБ - "Обединени патриоти" не са провеждали съвет вече повече от седмица. На този фон - телевизията на една от партиите-партньори спря.\nОт понеделник вечер телевизията на "Атака" не излъчва. От партията на Волен Сидеров не дадоха подробности, но на канала е изписано послание, което насочва зрителите да потърсят отговорност за спирането му от правителството.\nВицепремиерът Красимир Каракачнов обясни, че само Съвета за електронни медии има такива правомощия. А те от своя страна пък обясниха, че ще изпратят запитване до ръковдстото на медията и вероятно ще наложат санкции за това, че не изпълняват ангажиментите си по лиценз.\nНапрежението между трите формации в по-малкия партньор в управлението расте. Волен Сидеров настоя Каракачанов и Валери Симеонов да се включват в консервативно обединение с Николай Бареков за предстяощите евроизбори.\nОт друга страна лидерът на "Атака" настоява управляващата колиция да направи реформа в МВР, като дори предложи новият главен секретар да е доскорошният съветник в "Атака" и бивш опеативен ръководител на министерството Светлозар Лазаров.\nСидеров дори поиска оставката на вътрешния министър Младен Маринов. Причината - пътен инцидент със съпругата му и судански гражданин в София.\nЗасега по-големият партньор в управлението не коментира решението на Сидеров да спре канала си.


Триходерма - Page 4 - Препарати - Без мотика\nВ крайна сметка има ли видима полза от тази триходерма?Какви са ви наблюденията преди нея и след нея?\nНе знам на кое викаш видима Но че има полза науката е ясна.\nПроблем са по-скоро условията и това, че е невъзможно нещо лабораторно изучено да е 100% показателно за всички безброй контексти по света. Като цяло триходермата живее по-добре в по-натурални условия, с други думи по-малко смущения на почвата, по-малко препарати, по-богат микробиом и тн. В една "стерилизирана" оранжерия примерно бих казал, че не е идеалното място за целта.\nТрудно е да отговоря, Жожка. Не съм от наблюдателните. Радвам се, че нямам листна плесен в оранжерията. Може би триходермата помогна. Мене ме кефи да я размножавам. После ми идва в повече да пръскам и поливам. Основно организацията ми куца и поизоставих тази година. Не съм пръскала, но поливах разсадите и после няколко пъти в градината и в оранжерията. Ако успея да си завъдя, може да я ползвам след прибиране на реколтата и за бъдещите разсади. Трябва да се ползва, когато е готова, а не, когато на мене ми е кеф.\nпреди 24 минути, Боби Димитров написа:\nМен точно за оранжерията ме интересува, че и там нещата по това време вече стават зле.До някъде помага метода на жена ми, който приложи миналата година та се чудя дали и сега да не го направя.А именно да отрежа всичко на около метър височина, да останат само голи пръчки и да ги оставя да избият колтуци.\nЗа кога да избият колтуци?\nЖожката е лаком, не го гледай него ти, той иска да не почва разсад догодина, а директно тия домати да си растат и да ги подпука на шопска още преди да ми е станало на мен киселото зеле\nТриходермата в твоя случай не вярвам да спаси нещата, макар че не става ясно какво значи "стават зле". Ако искаш да направиш сравнение, догодина вземи малко и я размножи и третирай регуларно почва и растения в половината оранжерия и да говорим. Но мисли и в други посоки, мулч, да няма гола почва, да се намалят изпаренията, да се увеличат местата за заселване и тн.\nЛозето ме наби! 395\nКолко ви е весело!\nЕми като на 1.09 ги окастриш към средата на ноември е пълно със зелени домати.За оранжерия говоря.\nПод "стават зле" имам предвид това...... снимките са от вчера\nТова ако е зле, много си е оглезил ти, при нас е така целогодишно И после, имаш ли предишен опит с това за месец и половина да добиеш от нищо > едър зелен домат края на есента + че и да узрее тоя домат? Пишеш "до някъде помага" - какво ще рече до някъде и как помага? Миналата година жена ти като оряза доматите, кога брахте узрял домат? Ако орежеш всичко и изнесеш цялата биомаса и напръскаш с триходерма, няма да има според мен много условия за нея. Може би като тръгне новия растеж... макар че... тука като гледам в оранжерията на комшийката нищо не расте от доста време...\nЕто това съм набрал на 02.12.2019г. по този начин p.p. два месеца и половина са\nПри отрицателни температури навън, са оцелели в оранжерията? Аз махам всичко в края на октомври.\nДо минус 1 се държаха добре, но на минус 3 всичко замина...оранжерията е с поликарбонат 6мм\n120 г ориз - сварих го, но не съм засичала времето. Трябва да се свари без да се разварява. Изцеждаш много хубаво водата и към горещия ориз добавяш 1 равна супена лъжица захар и разбъркваш хубаво. Като се охлади, добавяш малко триходерма без да я размиваш във вода, такава, каквато си е закваската, примерно половин кафена лъжичка, Може и цяла равна. Разбъркваш хубаво. Завиваш с найлон и в средата му правиш отвор около 4 см дълъг и един сантиметър широк. Оставяш близо до прозореца и чакаш. Нищо не съм дезинфекцирала, само нещата са измити добре. В пластмасова кутийка сложих, като дебелината на пласта ориз, който се получи, е около сантиметър и половина до два сантиметра.\nЗа 4 денонощия се получи. (втората снимка)\nМоже и жито да се свари. Условието е да не се развари, а може и малко недоварено. Пак се добавя захар и се действа по същия начин, както с ориза.\nМалката кутийка е с жито. На снимката с двете кутии по-голямата е с ориз, който още не е готов, тоест още не е позеленял от спорите на триходермата.\nПоследната триходерма е на жито и сега отчупих, за да видя дали и в дълбочина е позеленяло. Още малко ще постои и ще го ползвам в близките дни.


Хотел Регата Палас, Слънчев Бряг | Grupovo.bg\nХотел Регата Палас е разположен на 250 метра от морския бряг в югозападната част на Слънчев бряг, в близост до известния клуб Какао Бийч. Той предлага климатизирани стаи с балкони, плувен басейн и ресторант.\nAll inclusive light + басейн само за 46 лв. в хотел Регата Палас****, Слънчев Бряг\nТОП СЕЗОН в Слънчев бряг! Нощувка на база All inclusive light + басейн в хотел Регата палас****, до Какао бийч\nНощувка със закуска и вечеря + басейн само за 26.50 лв. в хотел Регата Палас****, Слънчев Бряг\n12.05.2017 - 07.06.2017\nАвгуст в Слънчев бряг! Нощувка на база All inclusive light + басейн в хотел Регата палас****, до Какао бийч\nAll inclusive light нощувка + басейн до 15 Юни в хотел Регата Палас****, Слънчев Бряг\nСПЕЦИАЛНА ОФЕРТА за нощувка на база All inclusive light + басейн в Слънчев бряг, хотел Регата палас****, до Какао бийч\n26.08.2018 - 09.10.2018\nAll inclusive light нощувка + басейн до 6 Юли в хотел Регата Палас****, Слънчев Бряг\nНощувка, закуска и вечеря + басейн само за 24 лв. в хотел Регата Палас****, Слънчев Бряг\n12.09.2016 - 10.10.2016\nAll inclusive light нощувка + басейн от 16 Юни до 6 Юли в хотел Регата Палас****, Слънчев Бряг\n12 - 25 Август в Слънчев Бряг! Нощувка със закуска + басейн само за 45 лв. в хотел Регата Палас****, Слънчев Бряг\nLast Minute! Нощувка със закуска + басейн само за 45 лв. до 27 Юли в хотел Регата Палас****, Слънчев Бряг\nНощувка със закуска и вечеря + басейн само за 54 лв. в хотел Регата Палас****, Слънчев Бряг\n28 Август - 7 Септември в Слънчев Бряг! Нощувка със закуска + басейн само за 38 лв. в хотел Регата Палас****, Слънчев Бряг\n31 Юли - 11 Август в Слънчев Бряг! Нощувка със закуска + басейн само за 45 лв. в хотел Регата Палас****, Слънчев Бряг\nНощувка със закуска + басейн само за 40 лв. в хотел Регата Палас****, Слънчев Бряг\nКъсно лято в Слънчев бряг! Нощувка на база All inclusive light + басейн в хотел Регата палас****, до Какао бийч


Home » Без категория » Милица Гладнишка: 9 килограма си отидоха точно за 2 седмици! По-добра диета не съм виждала!\nАктрисата Милица Гладнишка най-после победи в битката за отслабване с това „фантастично нещо“, както го нарича!\nЧаровната актриса Милица Гладнишка от известно време се радва на искрените комплименти на колегите си относно новата й фигура. Възпълничката от години талантливка най-сетне се пребори в битката за отслабване, което предизвика огромен интерес от страна на всичките й почитатели.\nНепринудена и естествена, Милица не пожела да скрие и запази само за себе си „тайната“, която е една наистина страхотна диета.Advertisement:\nНай-добрата, която актрисата е виждала, както тя самата твърди. Защото, благодарение на нея, се е простила с точно 9 килограма от теглото си, при това само за две седмици.\nСамата диета за отслабване се състои в тези строго определени правила и ежедневно меню, което е необходимо да се спазва стриктно.Advertisement:\nПрез първия ден от диетата за отслабване трябва да не се взима нищо друго, освен плодове, заедно с поне осем чаши вода. Подходящи са всички плодове, които човек иска, само без банани, защото съдържат много въглехидрати.\nВтория ден е ред на зеленчуците. Ядат се единствено те – варени или сурови, но без никакви подправки или овкусители. Пие се също много вода, от осем до десет чаши.\nНа третия ден идва комбинацията от зеленчуци и плодове, само без картофи и банани. Пак се приема много вода, защото тя помага много за отслабване.\nЧетвъртия ден е посветен на банани, от които може да се изядат дори осем броя, заедно с до три чаши кисело или прясно мляко пише doctorbg.net.\nПетия ден е денят на домати и ориз. Спокойно може да се приеме една купичка с ориз, но без подправки и олио, както до шест домата – отново не овкусени. Пие се много вода, което вече е излишно да споменаваме, но все пак.\nШестия ден идва ред на зеленчуци с ориз, пак без картофи. Може да ги ядете заедно или по отделно, а водата си е константна величина – пием по много.\nСедмия и последен ден от диетата се приема чаша варен ориз, плодови сокове и зеленчуци. Тези плодови сокове чистят токсините от тялото и са прекрасен завършек на 7-дневния период.\nПосле, преди да повторите за още една седмица, ако желаете, си оставяте два дни почивка, в които се храните с каквото си поискате, но в малки количества. И задължително, без да намесвате в менюто си вредни храни като тестени, пържени или сладки неща. Всичко друго е позволено и после правите новите седем дни.\n„Тази диета за отслабване се води диета на Дженерал Мотърс , но ако ще и диета на баба Пена от Куртово Конаре да е, важното е, че наистина действа. По време на нея ако можете, приемайте и допълнително витамини, защото се издържа по-лесно с тях. А ефектът го виждате върху мен“, хвали се пред колегите си Милица Гладнишка.\nИстинското лице на Азис излезе наяве чак сега! (Вижте неподозираната истина за певеца)ШОКОВО ЗАСТУДЯВАНЕ ДНЕС! ДЪЖД И СНЯГ!Драмата е пълна: Отношенията между Маданска и Венелин Петков претърпяха спонтанен обрат!ЗАМРЪЗНАХМЕ! БИВШ МИНИСТЪР ХВЪРЛИ СТРАШНАТА БОМБА ЗА ВОДАТА В БЪЛГАРИЯ! ВСИЧКО, КОЕТО СЕ ИЗГОВОРИ Е ЛЪЖА!Майка направи СНИМКА на сина си. Когато се вгледа по-внимателно, забеляза нещо много необичайноДнес ще ви запознаем с дъщерите на най- обичаните БГ звезди. Вижте колко са пораснали и какви красавици са станали (Снимки)Край на здравните книжки! Страхотна новина за всички българи!Днес в Твоят мой живот: Дениз и Джансу разбират, че ще си имат бебе, Йозкан звъни на Джихан и катастрофираМомиче си направи селфи с официална рокля, но всички се интересуваха повече от спалнята й (СНИМКИ)УТРЕ В БЪЛГАРИЯ ЩЕ Е МНОГО ОПАСНО! ВЗЕМЕТЕ МЕРКИ! ПРОЧЕТЕТЕ ТУКВсеки би пожелал да има до себе си тази златна зодия! Добри и честни колеги, добродушни приятели и добри хораМария за Гущеров: Той става друг човек, като се напие! Ето на какво била подложена певицата!Advertisement:


Предишна оферта (-10,100 EUR)\nДвустаен, 49m2 (продажба)\nСледваща оферта (+1,438 EUR)\nДвустаен, 56m2 (продажба)\nЕдностаен, 71m2 (продажба)\n50,000 EUR\t(704\tEUR/m2)\nЗа повече информация свържете се с нас и цитирайте референтния номер на имота. Моля, кажете, че сте видeли обявата в homes.bg.Референтен номер: SVZ 58507Тел: 0882 817 471, 052 69 54 54Отговорен брокер: Светозар ДимитровПредлагаме на вашето внимание просторни жилища, разположен в квартал „Бриз“. Атрактивната локация предлага отлични комуникации и всичко необходимо в непосредствена близост.\nМожем да организираме оглед на имота в удобно за вас време. За целта, свържете се с отговорния за офертата брокер и му кажете кога бихте искали да направите оглед. Резервация на имота


АРГУМЕНТИ » Каква ни е Македония? | Борислав Л. Георгиев/Borislav L. Gueorguiev\n← 24 МАЙ\nВърви, народе възродени! →\nАРГУМЕНТИ » Каква ни е Македония?\nPosted on 23.05.2009\tby Borislav Gueorguiev\nСъвременната психология говори за комплексно интелигентен човек, когато индивидът притежава над средно ниво развита както когнитивна, така и емоционална, но също и духовна и дори сексуална интелигентност. Това го поставя в позицията на обективен наблюдател на неговия собствен живот и на живота на обществото – не само в социалната среда, в която живее, но и в глобалното село, в което днешният свят обитава.\nАко ние сме хора, които само получаваме и съхраняваме информации – конкретно говорим за македонската история – няма да има никакъв проблем да говорим каква е била реалността на територията на днешна Република Македония или в географска Македония до 1944 г. Но има някои неща, за които\nакадемичното образование не дава достатъчно ясен отговор.\nИ доказателство за това е, че нашият свят още не е такъв, какъвто трябва да бъде. Размислете за умонагласата на хората от днешна Република Македония, които от малки са възпитавани в обществото, че думата “българин”, понятието за думите “българин” и “България” е равняващо се на нещо най-мръсно. На заплаха, на нещо, което иска да открадне тяхната история, тяхната идентичност; на нещо, което е най-голям враг на тяхната страна, на тяхната родина, на техните животи. След като от малки са убедени в това, в по-възрастните им години – и когато има някакви информации, защото, въпреки всичките й недъзи, в началната демокрация в Македония започва да се пише за историческата истина – става много трудно за един човек да си признае грешния светоглед, оформян с десетилетия.\nВ България по същото време\nпрекалено еднозначно и с еднозначни думи се говори,\nче “това е наша територия и наше пространство, и наше културно-историческо наследство” – аз знам, че това е верно – но с тези думи, с тези в кавички или без кавички крайности не се създават условия дори само да започне един диалог с обикновения днешен македонист. Тук отново се позовавам на психологията. Например, преводачите на белетристика никога не могат от един език на друг език да преведат изречението по същия начин, както е написано от автора. Например, ако съществува думата “маса” в едно изречение, преводачът го превежда в смисъла на понятието “маса”, както го е научил от първия път, когато се е запознал с тази дума. Това сравнение може би изглежда малко абстрактно, но мисля, че както лошият преводач не може да направи тази връзка между две реалности и не успява да свърже един контекст в две разноезикови форми, така и в България липсва това отношение към Македония, което да преведе на съответния език реалността, така че тя да се разбере. Ще се опитам да дам един пример – в България днес живеят три милиона души, които са по произход от Македония или с корени от Македония – ако нашата благородна цел е днешното население в Република Македония да разбере, ако не еднаквата ни национална принадлежност в миналото, то поне близките ни исторически и народностни корени, близките отношения в миналото,\nтрябва да постигнем това стъпка след стъпка, опознавайки обикновения днешен македонист, опознавайки неговата реалност и – превеждайки на неговия език,\nсвеждайки внимателно до неговия светоглед онова, което искаме да кажем – т. е. да го преведем така, че да го разбере.\nИ тук трябва да се постави въпрос към София,\nзащо България не инвестира в пробългарски медии в Македония?\nВъпросът, който стои сериозно в настоящия дебат, е, защо българското общество, българските граждани са толкова изплашени от този македонизъм, а са толкова незаинтересовани за тези брутални, бих казал, фалшификации на историята и защо не помагат на онези българи, които живеят там, да публикуват едно поне месечно нормално списание? С голите квалификации “изкуствена държава”, “Република Скопие” днешният обикновен македонец и македонист просто няма да бъде привлечен за диалог. Българите в Македония пледират за разбиране, за дипломатичност в тона и за едно нормално отношение – оценявайки реалността. Защото след такива изказвания в България, не са репресирани живеещите в България, а са репресирани българите отвъд границата. Когато се правят патриотарски изказвания в България, нека носителите им имат предвид, че след това идва реакцията на македонистите върху българите в Македония и тя е жестока. Младите интелектуалци от български произход в Македония са изоставени от България напълно. Вместо да инвестира в тях – подкрепяйки ги, мотивирайки ги и поддържайки ги финансово с работа за български вестници и пробългарски македонски медии на място – българското общество гледа на тях като на екзотици, ако изобщо е чуло за тях.\nЧисто обективно, страхът от ОМО “Илинден” е несъстоятелен – организацията няма никакъв шанс да увеличава своето влияние в съвременна България. Просто българската комунистическа държавна политика е била такава до 1963 година – насилствено е налагала македонизма – и не може да очакваме след това от тези всички, които са били облъчени с този македонизъм, да не се чувстват така. Но ясно е, че повечето хора от Пиринска Македония се чувстват като българи. Страхът не трябва да бъде в посока ОМО “Илинден”, а в посока\nинвестира ли държавата България днес в Македония, за да се увеличава числото просветени там и как подкрепя тя – морално, политически и финансово – българочувстващите се хора в Република Македония?\nПодобно неадекватно е отношението и към езика – днес съществува македонски книжовен език, има кодифициране и всичко се базира на някакви диалекти, но в не малко число със сръбски думи, които не съществуват в нито един македонски диалект. Честно е това да се каже, както и че е нарочно направено. Но освен това, македонският книжовен език е станал “архаичен” език. Често говоренето на македонски книжовен език в Скопие, например, се приема с подигравка или с учудване, особено от младото поколение – защото липсват сърбизмите от така наречения скопски жаргон. Македонският книжовен език е архаичен, може да се чува само в театър, когато се играят Шекспир или Чехов, но днешният съвременен театър вече ползва сърбизиран жаргон в самите постановки. Честно е също да се каже, че възрожденците от Македония – Кузман Шапкарев, Григор Пърличев и други – не са смятали, че това е отделен македонски език, ами са го наричали български. И смятам, че е задължение на България малко по-смело, по най-дипломатичен възможен начин да защити това езиково и културно наследство в името на тези три милиона български граждани, които са по потекло от Македония. Това ще бъде една достойна позиция.\nЩе споделя още нещо за македонския език. Майка ми е от Леринско. Като малки деца, с баща ми, от различни семейства, отиват в Унгария, в Будапеща, по късно там се запознават, там сключват брак и след това се връщат в Скопие. Майка ми разказва, че първите години тя изобщо не е могла да разбира хората в Македония, в Скопие, как говорят. А нейният диалект е леринският диалект, точно този, на който се позовава Кръсте Мисирков, а и който не е много далечен от прилепския, да кажем, който е основа на днешния македонски книжовен език. Трябва да имаме предвид, че нарочно в Македония по всякакъв начин този език се прави и представя за по-различен от българския, по много тенденциозен начин. Другият език е езикът на Драган Павлович Латас, например, който пише със сръбска лексика и сръбски синтаксис, въпреки че е обида за такъв човек да се каже, че изобщо ползва лексика или синтаксис. Скопският диалект отпреди 50 години или преди 100 години е много по-близък до българския език. Днешният скопски жаргон е нарочно сърбизиран говор, той няма нищо общо със стария скопски диалект. И нарочно хора като Латас, който е неофициален говорител на ВМРО-ДПМНЕ, на управляващите, го ползват – за да сърбизира още по-интензивно днес достатъчно сърбизираните македонци. Давам за пример Латас, по-долу засягам и проблема с днешното ВМРО-ДПМНЕ, защото той често ползва говора на омраза срещу България и българите.\nДефицитно в българо-македонските отношения\nне е само познаването на социалната реалност в днешна Македония и дипломатичното отношение спрямо нейните условия. Дефицитна е грижата за българите в Македония чрез държавни и частни инвестици, особено в медийния бранш, но и в културни и бизнес обмени. Дефицитно е познаването на политическите процеси и политически живот на партиите в Македония. Днес във ВМРО-ДПМНЕ няма нито едно лице, което да е било в ръководството на ВМРО-ДПМНЕ през 1990-те години. Днес към ВМРО-ДПМНЕ принадлежат стари структури от Социал-демократическия съюз, т.е. от бившите комунисти. Министърката на вътрешните работи, Гордана Янкулоска, родена 1975 година, е кадър от Демократичната алтернатива. Тази формация след промените в 1998 г. беше партията на бившите най-твърди комунисти, която беше коалиционен партньор на ВМРО-ДПМНЕ. И без тази партия ВМРО-ДПМНЕ през 1998 г. нямаше да бъде на власт. Вицепремиерът Зоран Ставрески, министърът на финансите Трайко Славески също произлизат от партийни среди наследници на югокомунистическата доктрина. Министърът на правосъдието Михайло Маневски беше последният македонски комунистически секретар (министър) на правосъдието до 1991 година. Те и много други са от листата на ВМРО-ДПМНЕ… Новият президент на Република Македония, избран като кандидат на ВМРО-ДПМНЕ, буцефалистът Георге Иванов, до 2004 година принадлежеше към Социал-демократическия съюз, не като формален член, но като симпатизант и “интелектуален” подържател. Той до началото на прехода беше младежки комунистически функционер. Това е истината за политическото настояще на тази организация. Да се говори в българските политически среди, че днешното ВМРО-ДПМНЕ не е просръбска партия, и че днес в Македония не се ползва шовинизъм срещу България, и на това да няма никакъв достоен отговор от България, е срамно, защото показва или пълно политическо невежество, или пълен политически нихилизъм, абдикация от грижата за историческата истина и абдикация от грижата за българското население извън държавните територии на България, в случая македонските българи, защото те са жертвите на тази пропаганда на място, беззащитни жертви, изоставени от България на произвола на съдбата.\nВ началото на ХІХ век по-голямото число от населението в днешна Южна Сърбия, Южно Косово и Поморавието се е чувствало като българско. Но днес процесът на сърбизация е приключил. Дали те наистина са били българи и тогава, не знам. Аз предполагам, че е така. Но днес процесът на сърбизация е приключен. И ние няма какво да търсим от тези хора. Книгата на Михаил Огнянов “Македония – преживяна съдба”, която е често цитирана, за мен е може би най-качествената книга, която дава точна картина как се развива македонизмът – и единствената, от тези, които съм прочел, която навлиза в субтилната нюансираност на детайлите на Македонския въпрос. А това нещо много липсва и в българската историография, и в българската публицистика, и дори и в този дебат. Защото много е лесно да поканим човек от Македония в една дискусия в България, който се чувства българин. Но защо не е поканен някакъв македонист? Аз разбирам, че ще има повече смях тогава, но честно е да се покани. Без значение, че в Македония има много по-голяма отрицателност върху тези, които имат българска позиция по македонския въпрос, отколкото в България върху тези, които имат македонистка позиция.. В книгата Михаил Огнянов описва една случка от 1945 година, когато със семейството си пътува (или бяга) с влак от Скопие през Ниш за София. Когато влакът минавал някъде през градове от Поморавието, двама-трима облечени в партизански дрехи влизат в спор с местни старци в купето. Едният партизанин в разгарата на спора пита най-възрастният старец: “Ти ща – да ниси бугарин?”, на което получава отговор: “Я нисам бугарин, са бугарима сам се био на Каймакчалану, али мой отац йе био бугарин” (Михаил Огнянов: “Македония преживяна съдба”, Работилница за книжнина “Васил Станилов”, София 2008 г., 232 стр.). Ето това е, което аз наричам “биологични българи”. И моята мисъл с този пример е, че не трябва толкова отрицателно отношение към македонизма, а разбиране за неговата трагичност и за реалността му. С македонизма, за разлика от положението в Поморавието, имаме за какво да спорим. Това е все пак една голяма разлика. Днес повечето хора в Македония чувстват, че са различни от българите и това трябва да се уважава. Но също така трябва да се уважава и мнението на тези хора, възрожденци, революционери, които са се чувствали българи, еднакви с българите от стара България. А това в Македония не се уважава. И днешното македонистко чувство в най-голяма част е резултат на тези погрешни понятия за миналото. Процесът на македонизация завърши през 1960-те години в Югославия. Тези, които се чувстват като българи в Република Македония днес, са по някаква случайност оцелели семейства, по някакви чудни обстоятелства. Те имат една обща черта – без значение образованието, професията и социалната им среда – това са хора, които повече се интересуват от история. Или както казва един мой приятел от Щип, “когато четеш история, историята на Македония, и магаре да е, ще разбере истината”. По такъв начин те се осъзнават в по-късни години като българи. Въпросът е как да дадем подходящ достъп, как да мотивираме да бъде четена и чута историята, как да успеем да информираме днешният македонски гражданин как са се чувствали братя Миладинови.\nРезонен въпрос е, защо в България се говори толкова за Македония, а не се говори например за (Беломорска) Гърция. Аз мисля, че това е много важен въпрос и съм учуден защо този въпрос няма отговор. Лично аз имам най-малкото една причина да бъда заинтересован. Защото аз съм роден в Скопие, но моите корени са от Егейска или Беломорска Македония. Баща ми и майка ми са родени в с. Сетина, Леринско, където се е намирала крепост на цар Самуил; сега няма нито един камък там от тази крепост. Личните ми наблюдения показват, че този въпрос не се задава от едно сервилно отношение на България към Гърция. Това е поведение на страхливост, една хипокризия и медиокритетство, защото много е лесно да се полемизира и да се атакува една държава, в която историографията е пълна с фалшификации, която абсолютно няма никаква сила. Но нека отидем докрай и да изискаме отговорността от българската държава и българското общество да заговори най-сетне и с Гърция за всички проблеми, исторически престъпления, несправедливости и до днес срещу хората с български произход, за етническото самосъзнание на българите в Беломорска Тракия и Егейска Македония.\n* Виктор Канзуров, роден през ноември 1971 г., е македонски български журналист. Следва философия в Скопския университет “Св. Кирил и Методий”. Oт 1999 г. работи като публицист за вестниците “Македонско дело”, “Вечер”, “Старт”, “Нова Македония”, “Трибуна” и др.\nПубликувано на Вечните за мене неща, История, Лични, Препечатки, политика. Запазване в отметки на връзката.


Червени Тениски Мъже\nLA MARTINAТениска с яка и цепка с копчета26999 лв.11499 лв.\nLA MARTINAТениска с яка и цветен блок22699 лв.9599 лв.\nEA7Тениска с яка и лого на гърдите15299 лв.9199 лв.\nEA7Тениска с шпиц и лого на гърдите12399 лв.7399 лв.\nadidas PerformanceТениска BB с овално деколте5599 лв.\nLA MARTINAВталена тениска с яка и бродерии22699 лв.9599 лв.\nTom TailorТениска с овално деколте и бродерии4399 лв.\nSelected HommeПамучна тениска с овално деколте4699 лв.3299 лв.\nBen ShermanТениска с лого8799 лв.\nSelected HommeТениска с джоб на гърдите5699 лв.3099 лв.\nSelected HommeТениска с бродерия на гърдите5699 лв.3099 лв.\nGUESS JEANSТениска с яка14799 лв.\nUnder ArmourТениска с овално деколте5699 лв.3799 лв.\nUnder ArmourТениска Threadbone Streaker SS със светлоотразително лого7099 лв.3599 лв.\nEA7Тениска с овално деколте и лого9999 лв.6199 лв.\nLA MARTINAТениска с надпис14599 лв.6199 лв.\nLA MARTINAТениска с яка и лого20699 лв.8799 лв.\nLacosteТениска по тялото с лого22299 лв.11599 лв.\nGUESS JEANSТениска с яка9599 лв.\nUnder ArmourФитнес тениска Mk-1 с ръкави тип реглан7599 лв.3799 лв.\nSelected HommeТениска Twisted с яка6599 лв.3999 лв.\nGUESS JEANSДънки по тялото с лого7599 лв.\nDieselТениска Diego с лого9999 лв.4999 лв.\nEA7Тениска с лого12399 лв.\nELLESSEТениска Lori с лого5699 лв.3699 лв.\nLA MARTINAТениска с овално деколте10199 лв.4299 лв.\nKenveloТениска на райе с яка5699 лв.\nLA MARTINAТениска с контрасти12799 лв.5399 лв.\nBLENDТениска с лого3999 лв.2799 лв.\nNikeТениска Jordan Air с фигурална щампа7699 лв.5199 лв.\nBig StarТениска от пике с яка5999 лв.2799 лв.\nNikeБаскетболен топ с Dri-Fit5299 лв.3599 лв.\nLA MARTINAТениска с лого10199 лв.5099 лв.\nConverseТениска Art Tee с овално деколте и гумирана щампа5299 лв.2599 лв.\nConverseТениска Chuck Patch с лого4099 лв.2799 лв.\nUnder ArmourВталена тениска Rush за бягане11399 лв.5999 лв.\nJack&JonesПамучна тениска с яка5699 лв.2999 лв.\nEmporio ArmaniТениска с гумирано лого23999 лв.10299 лв.\nEmporio ArmaniТениска с яка и контрасти22999 лв.9799 лв.\nEmporio ArmaniТениска с овално деколте и надпис18999 лв.7699 лв.\nUnder ArmourТениска MK1 по тялото с овално деколте7599 лв.3999 лв.\ns.OliverВталена тениска с лого3999 лв.2799 лв.\nJack&JonesТениска с лого3199 лв.2299 лв.\nEmporio ArmaniТениска с овално деколте и пришито лого на гърдите22999 лв.9799 лв.\nTrendyolТениска с яка3699 лв.2399 лв.\nLacosteТениска с овално деколте и дизайн с цветен блок12199 лв.7399 лв.\n2XUТениска за бягане Active7699 лв.2999 лв.\nReebokФитнес тениска с фигурална щампа5599 лв.2799 лв.\nTrendyolПамучна тениска с овално деколте2899 лв.1899 лв.\nAsicsTениска с лого4899 лв.2699 лв.\nPumaТениска Iconic T7 с овално деколте6799 лв.\nLevi'sТениска с шпиц деколте4999 лв.\nGantТениска с лого8999 лв.5599 лв.\nEmporio ArmaniПамучна тениска с лого на гърдите16999 лв.8099 лв.\nLevi'sТениска с лого4999 лв.3099 лв.\nGAPТениска с яка и малко лого6599 лв.3899 лв.\nJack&JonesРаирана тениска4699 лв.2699 лв.\nNapapijriПамучна тениска Elbas с яка и лого11799 лв.6299 лв.\nJack&JonesТениска с надписи4699 лв.2699 лв.\nJack&JonesТениска от органичен памук с релефен надпис3199 лв.2099 лв.\nUnder ArmourФитнес тениска Rush с компресираща кройка9999 лв.6099 лв.\nNapapijriТениска Sonthe с надписи9799 лв.4999 лв.\nJack&JonesТениска с овално деколте и фигурална щампа4699 лв.2699 лв.\nJack&JonesТениска Praiden с графича и текстова щампи3799 лв.2399 лв.\nJack&JonesТениска Collage по тялото2799 лв.1899 лв.\nJack&JonesТениска Frank с шпиц деколте4699 лв.2699 лв.\nUnder ArmourБезшевна фитнес тениска8699 лв.5199 лв.\nPumaТениска Big Shield с овално деколте9999 лв.4499 лв.\nMarks & SpencerТениска с яка и цветен блок10899 лв.4599 лв.\nPumaТениска Blank Base с лого4799 лв.\nPumaТениска Ferrari Life с памук10799 лв.4099 лв.\nEspritТениска с органичен памук с джоб на гърдите5199 лв.3199 лв.\ns.OliverТениска с овално деколте3199 лв.2299 лв.\nEmporio Armani UnderwearДомашни тениски, 2 броя12499 лв.6799 лв.\nJack&JonesТениска с яка и тропическа шарка7599 лв.3599 лв.\nJack&JonesТениска с яка с дънкова яка7599 лв.3799 лв.\nJack&JonesТениска с овално деколте и бродерии7599 лв.3799 лв.\nTom TailorПамучна тениска с яка7599 лв.3999 лв.\nTommy HilfigerТениска Iconic с яка и лого21000 лв.16799 лв.\nFundangoТениска Jaggy с овално деколте4199 лв.2599 лв.\nFundangoТениска с лого3299 лв.1999 лв.\nFundangoТоп Tank Swell с лого и надписи3299 лв.2099 лв.\nXS S M L XL 2XL XXL XXXL 3XL XXXXL 4XL


Новогодишен концерт на Виенската филхармония с диригент Андрис Нелсонс - Музика\nДиректно от Златната зала „Музикферайн“, Виена\nПрограма „Христо Ботев“ – начало 12.15 часа\nРепетиция на Виенската филхармония за Новогодишния концерт с диригента Андрис Нелсонс\nСнимка: Martin Kubik / ViennaPhilharmonic\nКое е най-чаканото, най-коментираното и в крайна сметка – най-любимо музикално събитие на всяка година? Разбира се – традиционният Новогодишен концерт на Виенската филхармония, без който всички ние просто не можем да си представим, че годината е започнала!\nВече повече от 80 години на 1 януари точно в 12.15 по обяд светът затаява дъх и се настройва на празнична вълна. Тревогите, напрежението, опасенията накъде върви светът и какво очаква човечеството от тук нататък – всичко това се размива сякаш за миг и остава някъде далеч, далеч... А в празнично украсената Златна зала на „Музикферайн“ е цветно, красиво и изпълнено с хармония и светлина. Тук Доброто винаги побеждава и оставя след себе си надеждата, че светът може и ще бъде по-съвършен и по-справедлив! И навярно именно в това се крият магията и непобедимото очарование на този концерт, започнал като локален порив за повдигане на патриотичния дух на един народ и неусетно превърнал се в световен символ на вечния стремеж на човечеството към единение, мир и любов!\nЗащото Новогодишният концерт на Виенската филхармония е именно това – постигнатата мечта на народите (макар и за кратко!) да се обединят в едно и да имат една обща цел – изкуството и красотата! Всяка година на 1 януари по обед милиони хора по света са заедно и се усмихват едновременно, радвайки се на щастието, с което може да ни дари единствено насладата от съпреживяната музика! Два часа и половина, в които всички ние забравяме различията си и гледаме напред ЗАЕДНО – с вярата, че Новата година може и трябва да ни донесе мир, разбирателство, сбъднати мечти и по-щастлив живот!\nТрадициите са за това, за да бъдат спазвани! И тази година в обичайния час всички ще се съберем, за да отбележим заедно с Виенските филхармоници музикалното начало на Новата година. На диригентския пулт за първи път ще застане 41-годишният латвиец Андрис Нелсонс, а в програмата на концерта, както винаги, покрай добре познатата музика на фамилия Щраус ще присъстват и някои малки изненади. Този път те са цели ДЕВЕТ – творби от Йозеф и Едуард Щраус, Карл Михаел Цирер, Йозеф Хелмесбергер и Ханс Кристиан Лумбю. Специален акцент ще бъдат шестте Контраданса на Бетовен, които за първи път ще звучат в Новогодишния концерт и заедно с документалния филм, посветен на 250-годишнината на големия немски композитор, ще бъдат своеобразна препратка към Международното му честване, което ще продължи през цялата 2020 година.\nПрограма „Христо Ботев“ също остава вярна на традицията и тази година за 33-ти път ще излъчва директно целия концерт от Златната зала на „Музикферайн“ във Виена. Бъдете наши гости и станете част от многомилионната празнична аудитория по света на най-слушаното и следено музикално събитие на годината!\nЗапочваме точно в 12.15 часа!\nПрограма Христо Ботев Музика Музикален момент Виенската филхармония Златната зала на „Музикферайн“ Новогодишен концерт


Направете резервно копие на ягоди от отпадъчни материали: 4 идеи\nАко ягодите ще бъде за дълго време да лежи на земята, те скоро ще започнат да се гниене. В допълнение, плодове са лесна плячка за охлюви. Ето защо, клонки с плодове е по-добре да се повдигане на разстояние от земята с помощта на прости опори.\nМагазините продават много различни устройства за архивиране ягоди. Но те са и парите и не винаги попада в ръката. Ето защо, често е необходимо да се направи подкрепата от отпадъчни материали.\nВ тази статия ще разгледаме най-практичните подпори за ягоди, които могат да направят това, което е почти всяка градина парцел.\n1. На пластмасови вилици\nПластмасова тапа от снимачната площадка на еднократна употреба кухненска посуда може лесно да се адаптира като резерва за ягоди клонки. Вилките остана писалка в земята, и се поставя между зъбите клон с плодове.\nВъпреки това, има една уговорка. Тъй като еднократна употреба кухненска посуда нещо е евтино, да го направи, обикновено небрежно. Следователно, между зъбите на вилица понякога се намира остър излишък от пластмаса, която може да повреди клоните. За това не се случи, аз вземе малка тресчица от нея и да прекарат известно време като файл, за да притъпи всички остри ръбове.\nВ действителност, дори и за еднократна употреба лъжички могат да бъдат използвани вместо вилици. Те трябва само да се направят някои съкращения на клонове. Edge в такъв случай, трябва внимателно да се притъпи.\nАко ръката не е за еднократна употреба вилици, можете да направите подкрепата на алуминиевия проводник. Най-простият вариант е да се върнете назад във опашка тел, оставяйки малък край на прашка.\nЗа такива цели, най-добре е точно за алуминиева тел. Лесно е да се огъват, перфектно запазва формата си и не се огънат под тежестта на зрели плодове.\nТова жицата не отиде дълбоко в земята с течение на времето, края му може да бъде огънат под формата на покер.\n3. от клонки\nВсеки градинар ще бъде винаги стари клони след резитба храсти или дървета. От тях също може да направи практически подпори за ягодови клонове.\nБих посъветвал да не се използват двойни и тройни прашка. Това ще позволи на клоновете не го правят куп нагоре и поддържа жизнено пространство за плодове.\nВинаги режат клони с резерв. По-добре по-дълбоко проп тяга, отколкото с времето, когато тя отива в земята или есента.\nИзползвайте само здрави клони без гъбички, мъх и водорасли. Отделете време да се направи за един храст 3-4 резервни копия на клон отново не куп нагоре.\n4. От бутилки и чаши\nДруг интересен вариант на употребата на пластмасови бутилки в градината - е да създадете резервно копие на ягоди.\nВземете за подкрепа на една пластмасова бутилка, а след това откъснати от врата й и на дъното. Освен това, в единия край направи няколко парчета и след получения завой листенца навън. Това се прави, така че клонове не се огъват, не влизат в контакт с остри ръбове.\nТакава подкрепа не само перфектно изпълнение на своите задължения, но са отличен защита срещу пълзящи вредители - охлюви.\nБих посъветвал да се използват прозрачни бутилки, които предават светлина добре. В крайна сметка, са необходими слънчевите лъчи около храста на ягоди.\n10 техники, които ще ви помогнат да се отървете от най-често срещаните петна\n10 техники, които ще ви помогнат да се отървете от най-често срещаните петна.Не искам никога да с...\nОсновни грешки по време на съхранение на зеленчуци. Защо производителите губят голяма част от реколтата\nЗа да се насладите своите природни зеленчуци през цялата зима, те трябва не само да растат, но и ...\nСъвети на баба за стайни растения\nЗа стайни растения растат и се развиват добре, се притекат на помощ на 5 съвета на баба ми за цве...


DJ George 032 » 2011 » June\nSpens , DJ George & Santra на живо в Хасково на 30 юни – клуб SHOCK\nЕдна неочаквано добра комбинация за всички фенове на хип-хоп-а в Хасково !!!\nСпенс, Сантра и DJ George пристигат във вашият град на 30 юни в клуб Shock. Заповядайте за едно размазващо BLACK PARTY !!!\nЗа резервации : 0886 111 333\nDJ George гостува в клуб GRAFFITI – Благоевград , всеки вторник\nЗаповядайте всеки вторник в клуб GRAFFITI, заедно с DJ GEORGE !!!\nНачало : 23:30\nЗа резервации : 0878 80 79 97\nОчаквайте и през месец юли DJ FED !!!\nTonight 22 June BLACKROOM R’N’B NIGHT with DJ George – Bedroom Sofia\nBirthday Party TROY is back , special guest : Maria Ilieva / 24 June – Plovdiv – EXIT\nТози петък Dance Room EXIT, Born2Hip-HopDj’s&Artist и Dirty Sound Records канят всички приятели на един истински рожден ден с една истинска сензация – WE LOVE HIP – HOP – BIRTHDAY PARTY TROY IS BACK!!! LIVE!!!\nНе пропускайте да бъдете наши гости в празничната вечер, когато на сцената във Водната палата след дълга пауза ще направи своето сензационно завръщане рапърът с най-красивия глас и най-красивите “черни” хитове, самия рожденик – ТРОЙ!!!\nЕксклузивно, петък вечер, очаквайте и голямата изненада – ПРЕДСТАВЯНЕ НА НОВИТЕ ПАРЧЕТА НА ТРОЙ!!!\nПетък вечер – парти вечер, мястото е Dance Room EXIT, часът е някъде около полунощ, а в клуба се очаква мощен взрив от най-големите хитове от световната и БГ “черна” сцена, миксирани от DJ Rouvar!!!\nSpecial Guests: Maria Ilieva, Dr. Pete, DEE a.k.a. D-FLOW\nWith support: Dirty Sound Records, DJ GEORGE!!!\nТелефон за резервации: 0896 80 80 30\nDJ George , гостува всеки четвъртък в Стара Загора клуб PASHA\nЛятото започва с добра новина за Старозагорци !!!\nВсеки четвъртък от началото на месец Юни в клуб “Pasha” , очаквайте едно свежо парти с най-доброто от Hip-Hop & R’n’B музиката с гост : DJ George (Пловдив). Бъдете готoви за неочаквано добра преливка от хора, настроение и само яки моменти. Клубът отваря врати в 23:00ч, а входа ще бъде свободен.\nЗа резервации : 088 58 282 19 / 088 58 282 46\nСкоро и с участия на БГ изпълнители


RealLan? :: BG-Mamma\n15 май 2009, 22:58 ч.\nНякой ползва ли доставчика RealLan? Нещо много съмнителни ми се струват...\n# 1 16 май 2009, 09:56 ч.\nХа, тези пък за първи път ги чувам, а пък живея в един от "покритите" им квартали...\nТук, в квартала, се активизираха доста НЕТ 1, но аз си чакам МЕГАЛАН. Признала съм ги за качествената услуга и качественото обслужване .... Но за жалост тук нямат покритие.\nПолзвам на ВиваТел устройството за интернет до като си намеря доставчик\n# 2 16 май 2009, 09:58 ч.\nАз ги харесах, защото предлагат IP телефон и IP телевизия... Ще видим какво ще стане. Свекърва ми ме наплаши, че имало някакви фантомни фирми, които идвали да ти огледат апартамента, за да те оберат...\n# 3 16 май 2009, 10:04 ч.\nЕ, за тази услуга даже не е необходимо да идват в апартамента, освен, когато идват да те включат ... Не се притеснявай от това.\nДруг момент има - има някой фирми, които едва издържат на пазара и не се знае до кога ще са, като например МаксТелеком... Те имаха подобна услуга - телефон, телевизия и интернет, но в момента услугата им едва "мъца" - имам личен опит от тях и вече се ослушвам преди да плащам.\nНищо не ти пречи да говориш с тях по телефона и да разбереш подробности, а и вярвам, че все някой от форума има личен опит с тях\n# 4 16 май 2009, 10:10 ч.\nЦитат на: autumnsphere в сб, 16 май 2009, 09:58\nПълни глупости. Ползвам ги от година и половина само за Интернет и съм доволна.\n# 5 16 май 2009, 10:19 ч.\nИ аз ползвам услугите им. Много съм доволна. Винаги се отзовават бързо за помощ или при някакъв проблем. Ако закъснееш с плащането или е неработен ден ти пускат нета с едно обаждане по телефона.\n# 6 16 май 2009, 10:23 ч.\nЕеее, момичета, много ви благодаря! Успокоихте ме!\n# 7 27 май 2009, 04:15 ч.\nВключиха ни и сме изключително доволни! Снабдиха ни с устройство за телефон безплатно и имаме 200 TV канала! Връзката и на двете е супер! Дано само някой не се подведе по тая тема глупава...