Un nou virus infecta ordinadors de tot el món i envia a portals pornogràfics\nUn nova variant d'un virus de tipus cuc, VBS_homepage, s'està estenent amb molta rapidesa per Internet. Aquest virus es replica a través de les adreces que té l'usuari al seu correu electrònic i intenta obrir pàgines pornogràfiques, però no causa cap mal al sistema informàtic.\nEl virus de la Portada\n10/05/2001 - 00.00 Actualitzat 10/05/2001 - 11.23\nUn nou virus informàtic ha infectat ordinadors de tot el món i envia automàticament els usuaris a portals pornogràfics d'Internet, segons va informar ahir la BBC, que va indicar que el virus de la Portada, com se l'ha denominat, va arribar ahir a Europa procedent d'Àsia i d'Austràlia, on va atacar amb fúria empreses de comunicació i firmes financeres en diverses capitals europees. Algunes empreses que ofereixen programes antivirus fins i tot temen que l'efecte d'aquest nou agent viral aconsegueixi proporcions catastròfiques als Estats Units. Diversos experts van examinar el virus i els portals als quals remet i han arribat a la conclusió que el que podria haver-hi al darrere és un intent de fomentar les visites als llocs pornogràfics i no el desig de danyar realment els sistemes. No obstant -prossegueix la BBC-, a Austràlia, l'efecte del virus de la portada ha resultat devastador per al Parlament i per a prop d'un centenar d'empreses, que podrien haver enviat més de 100.000 correus electrònics infectats. El nou virus utilitza els mateixos "trucs" que els seus dos antecessors més coneguts -el virus de l'Amor i el Kournikova-, i deixa anar la seva càrrega indesitjada quan s'obren missatges aparentment innocus. Amb una "salutació" expressiva ("Hola! Mira aquesta pàgina. És meravellosa!") i un arxiu adjunt, anomenat homepage.html.vbs, el virus de la Portada atrau l'atenció de l'usuari. El perill no és la pèrdua d'arxius, sinó que el nombre de missatges de correu electrònic que genera de forma automàtica pot paralitzar els sistemes informàtics, fins i tot els de gran capacitat, segons la BBC, que precisa que el virus només afecta usuaris del correu electrònic Outlook de Microsoft. Segons la companyia de seguretat informàtica Trend Micro, el virus anomenat VBS_Homepage.A, també conegut com a VBS.VBSWG2.D@mm, ha estat classificat d'alt risc. El cuc es propaga només a través del gestor de correu electrònic Microsoft Outlook, ja que es reenvia a si mateix tota la llista del llibre d'adreces de l'usuari infectat en un arxiu adjunt del correu electrònic. Després, el cuc tracta d'obrir certes pàgines web pornogràfiques utilitzant Internet Explorer. Aquest cuc ha estat creat utilitzant una eina de creació de virus coneguda com a Worm Generator (generador de cucs). L'antídot contra aquest virus ha estat inclòs en la pàgina web de Trend Micro. La companyia espanyola Panda Software també ofereix un antídot genèric contra aquest tipus de virus i afirma que, en les últimes hores, segueixen registrant-se casos d'infecció per aquest cuc i de diverses variants que han anat apareixent. Panda Software qualifica el virus de risc 3 en una escala de 5, i un nivell de propagació 4 també sobre una escala de 5.\nBolsonaro decreta que els brasilers poden tenir armes a casa o al negoci\nPujol, Montilla, Mas i Puigdemont demanen alliberar els presos durant el judici de l'1-O\nEurodiputats reben Pedro Sánchez amb cartells de "llibertat presos polítics i exiliats"\nEl periodista Carles Palacio, en el moment de sortir de la comissaria (ACN)\nCinc detinguts més pel tall de les vies de l'AVE a Girona l'aniversari de l'1-O


Catalunya decreta "mesures excepcionals" durant 10 dies\nS’establirà un confinament municipal i només podran obrir entre setmana els comerços de fins a 400 metres quadrats\nEl Govern de la Generalitat ha anunciat la implantació de “mesures excepcionals” de 10 dies a partir del dijous 7 per a intentar frenar l’auge de la pandèmia a Catalunya. S’establirà un confinament municipal i només podran obrir entre setmana els comerços de fins a 400 metres quadrats, quedant tancats els centres comercials.\nEls caps de setmana només podran estar oberts els comerços essencials, com a supermercats o farmàcies.\nLes escoles, com estava previst, obriran el dilluns 11, encara que les activitats extraescolars quedaran prohibides i només es podran dur a terme aquelles que estiguin conformades pel mateix grup de convivència escolar i que es realitzin en el mateix centre educatiu.\nLes activitats físiques queden reduïdes només a l’exterior. Les altres, les d’interior, queden prohibides, amb els gimnasos tancats (no així les piscines), en aquest període de 10 dies que començarà el dijous dia 7. Les restriccions per al sector cultural i de la restauració són les que actualment estan vigents.\nEs permeten els actes religiosos amb un aforament del 30% amb un màxim de 500 persones, o 1.000 si la ventilació és òptima.\nNotícies relacionades10 diesCatalunyacomerços essencialsconfinament municipalmesures excepcionals\nA Mallorca: La cota de neu baixarà als 600 metres\nUna regidora d’Eivissa denuncia un cas de discriminació en una comissaria de policia\nPluges torrencials provoquen greus inundacions a Catalunya\nCatalunya decreta el toc de queda a 158 municipis a partir d’aquest cap de setmana\n“La velocitat de contagis que hi ha a Catalunya no s’ha vist ni al Regne Unit”\nCatalunya investiga un brot multitudinari de la covid-19 entre estudiants a Menorca


Distinció als més de 150 anys d'història de Cal Mosso - Forn Cal Mosso\nPublicat per Forn Cal Mosso el 10/09/2018 10/09/2018\nDistinció de la Generalitat pels nostres 150 anys d'història\nEl passat dimarts al vespre es va celebrar l’acte de lliurament dels Premis Nacionals a la Iniciativa Comercial i als Establiments Centenaris de Catalunya. Els Premis, enguany en la seva 18a edició, són el reconeixement del Govern a les iniciatives més innovadores en comerç urbà.\nLa Generalitat també ha reconegut la trajectòria de 23 establiments comercials centenaris i de 12 comerços amb més de 150 anys d’història. Entre aquests darrers, es va reconèixer la nostra trajectòria que des del 1838 elaborem pa al municipi de Vilassar de Dalt. El president de la Generalitat, Quim Torra, acompanyat de la consellera d’Empresa i Coneixement, Àngels Chacón, van presidir l’acte i van fer el lliurament dels guardons.\nNotícia completa en La Vanguardia\nEtiquetes: Blog PostGalleryWeb Design


PREMIS | 01/12/2021 Ruralcat\nCandidatures dels premis PITA 2021 en la modalitat de Jove Emprenedor/a Innovador/a\nEn aquesta vintena edició s’han presentat sis candidatures de la modalitat de Jove Emprenedor/a Innovador/a, del total de les iniciatives innovadores rebudes.\nGroots Hydroponics utilitza el sistema d'hidroponia\nGuanyador modalitat Jove Emprenedor/a Innovador/a\nCarlos Gómez, Groots Hydroponics\nPer l’emprenedoria d’una empresa que aposta per l’agricultura vertical com a model de futur. Aquesta tecnologia es basa en el cultiu de vegetals a prestatgeries situades a torres modulars, que optimitza l’ús de l’espai i maximitza la qualitat de les plantes mitjançant un sistema d’hidroponia, que consisteix a recircular una solució d’aigua i nutrients en un circuit tancat que permet un estalvi del 90% d’aigua respecte de l’agricultura tradicional.\nNominada modalitat Jove Emprenedor/a Innovador/a\nEmma Viñas, el Turó de les Nou Cabres\nPer l’emprenedoria i creació d’una formatgeria mòbil i la gestió d’un ramat de cabres que fa tasques de prevenció forestal al Vallès Occidental. El bestiar fa tasques de silvopastura, que nodreix els animals mentre efectuen tasques de manteniment de franges perimetrals contra incendis forestals, i alhora produeix aliments com la seva carn o llet i derivats com el formatge, que es venen directament al consumidor de proximitat.\nCandidatures modalitat Jove Emprenedor/a Innovador/a\nFrancesc Bonilla Pons, Tenebio, per la creació d’una granja d’insectes que processen residu i generen nutrients per alimentar el bestiar. Aquesta iniciativa pretén fer viable una alternativa que substitueixi la gestió tradicional de la fracció orgànica i permeti obtenir un nou producte útil per a l’alimentació en ramaderia.\nBrotalic per la producció i venda de microbrots, un aliment amb moltes propietats, al detall i al món de la restauració. Aquests vegetals són plantes joves collides al cap d’uns 10 o 15 dies de creixement que tenen un sabor intens i un alt contingut nutricional. Brotalic pretén donar noves sortides als microbrots i afavorir-ne la popularització entre els consumidors.\nGreen in blue per la creació de la granja aquapònica més gran de Catalunya. Es tracta d’un sistema mixt de cria de peixos i cultiu de plantes. Actualment, s’està construint a un hivernacle reformat de 1.250 m² a Vilassar de Mar, i serà l’explotació més gran d’aquestes característiques de tot Catalunya.\nSòl Ben Moll per dissenyar un nou sistema de subscripció virtual de cistelles tancades de vegetals de temporada que presenta molts avantatges tant per als productors com per als consumidors. Aquesta eina permet a l’usuari programar la seva comanda en un calendari virtual i facilita els agricultors poder planificar les collites satisfactòriament.\nAquesta vintena edició ha rebut 32 propostes de tot Catalunya d’iniciatives innovadores d’empreses i d’emprenedors en el camp de l’agroalimentació. Els tres premis guanyadors dotats amb la quantitat de 6.000 euros cadascun, i els tres finalistes amb 2.000 euros.\nAquesta convocatòria del PITA 2021 té un caràcter especial en la història del premi, donat que celebra la seva vintena edició. El premi va ser creat l’any 2001 i al llarg d’aquests anys s’han presentat 455 candidatures repartides per tot Catalunya i el DACC ha distingit i premiat 104 candidatures innovadores d’empreses agràries, agroindústries i persones joves emprenedores.\nAmb aquesta convocatòria, el DACC pretén incentivar i posar en relleu les bones pràctiques d’innovació del sector primari català que fomenten el desenvolupament del territori.\nUn sistema pioner de processament de colza, la implantació de robòtica avícola i l’aposta per l’agricultura vertical, guanyadores del premi PITA 2021


Premis al Compromís amb les Persones Refugiades - Notícies - Coordinadora d'ONG Solidàries\nLa Comissió Catalana d'Ajuda al Refugiat (CCAR) compleix enguany 10 anys. Entre les activitats organitzades per celebrar l'aniversari, hi ha els Premis al Compromís amb les Persones Refugiades, amb els quals l'entitat vol reconèixer la tasca que fan institucions públiques i privades, empreses i mitjans de comunicació en favor del col·lectiu de persones refugiades.\nEls premis de la CCAR inclouen tres categories: per a institucions, per a empreses i per a mitjans de comunicació. Qualsevol persona física o jurídica que desenvolupi la seva activitat a Catalunya podrà\npresentar propostes a les tres candidatures premiades degudament raonades al Premi al\nCompromís amb les Persones Refugiades 2014. El termini de presentació de propostes finalitza el 30 d'abril.\nrealitzades en favor de les persones refugiades.\nFITXA INSCRIPCIÓ >>


“Sort en tenim dels avis! “ – menorca al día\n“Sort en tenim dels avis! “\nSom a menys de 10 dies perquè la mainada torni a escola, Mentrestant, el “presi” de la Generalitat treu pit perjurant que, passat Nadal, l´alumnat tornarà a clavar colzes. Té autoritat moral per a pontificar sobre qüestions d´ordre sanitari com la COVID ? Aquesta valoració la faig extensiva al president espanyol i als altres 16 de les comunitats autonòmiques de l´estat. Volent ésser condescendent, em vénen ganes de taral·lejar la dita dels “setze jutges d´un jutjat”.\nSovint, penso que potser hauríem de parlar de “vagances” que no pas de vacances. Malgrat la crisi, el mercat laboral segueix el seu curs. Allunyat, com sempre, del rum-rum educatiu. No hi ha sintonia entre els dos horaris. Em refereixo als qui tenen la clau per enfocar el tema. Arribats ací, emergeix la figura dels avis. Amb una potència forta i mai no prou ben ponderada. Resulta evident que tenim un problema greu. Qui ha de posar el fil a l’agulla, però, mira cap a una altra banda. Això sí, fixa una data anual per celebrar la diada dels avis. En lloc d’aquest invent, els hauríem de fer un monument ! El paper dels avis com a “cangurs” s’ha revelat imprescindible en molts casos…\n…Sobretot arran la creixent incorporació femenina al mercat laboral. Tampoc no negarem que el nucli de família tradicional, aquests darrers anys, ha evolucionat. Paral·lelament, la presència dels néts rejoveneix i il·lusiona la figura dels avis. Que m´ho diguin a mi, que acabo d´ésser\nho fa 8 dies. Oblidem-nos, però, de l’excusa de la pressió mediàtica de la moral. En molts casos se’n fa un abús. Ja no es tracta només de dur-los a col·legi i d’anar-los a recollir. Les àvies es veuen obligades a preparar la carta del menú. Com que els pares encara gruen, toca fer hores extres. Només pretenc obrir un mini.debat. Que cadascú faci el seu examen de consciència. En tot cas, el meu reconeixement a tots els qui s’hi hagin sentit identificats. Que per molts anys puguin fer semblants obres ! Malgrat que, algun cop, no els hi reconeguin prou.\nBalearsJosep Ballbè i UrritMenorca\n… qui te avis te un trésor… qui no en te, te un problema…\nFerreries cancela los conciertos de su banda de música\nConfirman que el CN Ciutadella organizará el Europeo de ILCA 6 e ILCA 7 sub 21


Nom: CEMENTIRI D'ARBÚCIES\nAdreça: Carretera GI-550\nLocalització: Arbúcies - Torre de Pujals. (Selva)\nMartí Sureda Deulovol Arquitecte.\nLa majoria dels cementiris creats al llarg del segle XIX i XX segueixen una mateixa estructura. És el cas també del cementiri d’Arbúcies, situat en l’extrem nord-est del nucli, als afores, en direcció Sant Hilari Sacalm.\nLa porta principal es troba a ran de carretera, situada en un mur revestit de pedres irregulars ajuntades amb ciment. Està emmarcada en blanc i presenta un arc rebaixat, la gran portalada és de ferro amb la decoració de dues creus en relleu a la part inferior. El mur no és recta sinó que fa ondulacions i els angles són arrebossats i pintats de blanc. Damunt de l’entrada, hi ha una part triangular on es disposen les lletres de ferro de “CEMENTIRI MUNICIPAL”. Per la part del darrera, a l’esquerra hi ha una altra entrada i un espai per als cotxes.\nA l’interior, hi ha una escalinata central que va fent replans, des d’on es distribueixen els diferents carrers a banda i banda, esglaonats també a diferents nivells. Són cossos rectangulars plens de nínxols i coberts amb teula àrab. El parament és arrebossat i pintat de blanc. A la part de dalt, hi ha panteons de diferents estils que es troben arrenglarats en un dels passadissos.\nTambé hi trobem la capella, amb entrada d’arc apuntat protegida amb reixa de ferro forjat.\nCom a tots els cementiris, els xiprers són els arbres que envolten els diferents carrers. La majoria dels cementiris creats al llarg del segle XIX i XX segueixen una mateixa estructura. És el cas també del cementiri d’Arbúcies, situat en l’extrem nord-est del nucli, als afores, en direcció Sant Hilari Sacalm.\nLa porta principal es troba a ran de carretera, situada en un mur revestit de pedres irregulars ajuntades amb ciment. Està emmarcada en blanc i presenta un arc rebaixat, la gran portalada és de ferro amb la decoració de dues creus en relleu a la part inferior. El mur no és recta sinó que fa ondulacions i els angles són arrebossats i pintats de blanc. Damunt de l’entrada, h...\nCom molts dels cementiris municipals cal cercar el seu orígen en la disposició reial de Carles III que a finals del segle XVIII ordenava la construcció dels cementiris fora de les poblacions adduint raons higièniques i sanitàries. Però tot i aquesta disposició, la creació dels nous cementiris no es va generalitzar fins a la segona meitat del segle XIX, i en algunes poblacions el segle XX.\nEra comu en els cementiris de l’època tenir una mateixa estructura: un espai destinat a l’administració, una plaça per als carruatges/cotxes, un edifici destinat a dipòsit de cadàvers, una fossa comuna (per a les persones que no tenien nínxols ni panteó), parcel·les i nínxols particulars, una capella, un espai per a nonats, etc. La zona dels nínxols i els panteons sovint es resolia en un clos amb jardí.\nLa inauguració d’aquest cemnetiri es va fer l’any 1909. Com molts dels cementiris municipals cal cercar el seu orígen en la disposició reial de Carles III que a finals del segle XVIII ordenava la construcció dels cementiris fora de les poblacions adduint raons higièniques i sanitàries. Però tot i aquesta disposició, la creació dels nous cementiris no es va generalitzar fins a la segona meitat del segle XIX, i en algunes poblacions el segle XX.\nEra comu en els cementiris de l’època tenir una mateixa estructura: un espai destinat a l’administració, una plaça per als carruatges/cotxes, un edifici destinat a dipòsit de cadàvers, una fossa comuna (pe...\nCOAC Girona núm. 5044\nGRAU, D. 2002 Revista de Girona.


La Rua de la 69ena, una desfilada satírica en honor a una verge exuberant i eròtica, i la Rua de Disfresses, una anàrquica mostra de disfresses i comparses, són els dos actes estrella del Carnaval de Sallent, la festa més multitudinària i popular de la vila.\nSi Vilafranca del Penedès no gaudeix encara, en aquests moments, d’un Carnaval que, fruit de la tradició, hagi esdevingut una manifestació popular com pot ser-ho a d’altres poblacions properes com Sitges o Vilanova, sí és cert que, des de fa uns anys, això ha començat a canviar.\nBerga celebra un Carnaval que s’estructura al voltant de l’Arribada i Enterrament del Rei de la Disbauxa, per una multitudinària Guerra de Farina entre carlins i liberals i per una lluïda Rua de disfresses. Berga es converteix, durant cinc dies, en Verga, paradís dels vicis, dels pecats carnals i del colesterol, i també de la sàtira política més punyent.\nDe totes les celebracions de Carnaval a Andorra, la d’Encamp, amb el Judici dels Contrabandistes, l'operació d'en Carnestoltes i el Ball de l´Óssa, és una de les més populars i la que compta amb un pes identitari més fort.\nCarnestoltes a Tàrrega (l'Urgell) - web oficial del Carnaval de la ciutat de Tàrrega.\nCarnaval a Prats de Molló - web que explica la manera peculiar com tenen de celebrar el Carnaval en aquesta localitat: amb Balls, Charivaris, la cobla, la Plaça del Firal... En francès\nCarnaval de Solsona (el Solsonès) - web oficial del Carnaval de Solsona realitzada per l'Associació de Festes del Carnaval. Inclou, a més a més del programa de l'any en curs, tots els cartells de les edicions anteriors, un llistat de totes les comparses del Carnaval de Solsona que tenen web i fotografies del Carnaval des de l'edició de 1997.\nCarnaval de Barcelona (Barcelonès) - web oficial del Carnaval a Barcelona.\nCarnaval de Roses (Alt Empordà) - l'Associació de Carnaval de Roses, us presenta aquesta web que inclou fotografies i diferents aspectes del Carnaval a Roses i al món.\nCarnaval d'Olot (Garrotxa) - pàgina del centre d'Iniciatives Turístiques d'Olot en motiu dels 10 anys de Carnaval a Olot.\nCarnaval de Vinaròs (Baix Maestrat) - web oficial de la Comissió Organitzadora del Carnaval de Vinaròs, amb informació sobre el recorregut, el programa d'actes i amb abundants fotografies sobre carnavals d'anys anteriors.\nCarnaval de Platja d'Aro (Baix Empordà) - web d'un dels carnavals més coneguts de tota la Costa Brava.\nCarnaval de les Roquetes (Garraf) - web oficial d'aquest carnaval, amb informació de tots els seus elements: Ball de Mantons, Merengada, Cercavila Infantil, Cercavila de l'Arrivo, Sermó del Rei Carnestoltes, Ball de Disfresses, Ball Infantil, Enterrament de la Sardina.\nCarnaval a Bellver (Cerdanya)\nCarnaval de Perpinyà - Comitè de les festes Carnavalesques de Perpinyà.\nCarnaval de Cunit (el Baix Penedès) - web oficial del Carnaval de Cunit, el Carnaval amb mes participació del Baix Penedès. El Carnaval de Cunit, es va iniciar l'any 1.988, un grup d'amics i amigues passat l'estiu del 1.987 es van engrescar a celebrar i organitzar la festivitat d'en Carnestoltes. Telèfon: 677764507\nCarnaval a Cambrils (el Baix Camp) - amb l'arribada del Rei Carnestoltes, Rua de carnaval i solemne processó d'enterrament del Carnestoltes. Telèfon: 977 79 45 79\nCarnaval de Solsona (el Solsonès) - el Carnaval de Solsona va ser el primer en recuperar-se desprès de la guerra el 1971.


Vox ocuparà tres vicepresidències i una secretaria de Comissió al Congrés gràcies a un pacte amb el PP i Cs La República\nVox ocuparà tres vicepresidències i una secretaria de Comissió al Congrés gràcies a un pacte amb el PP i Cs\nEls ultradretans havien estat exclosos en un primer moment\nVox ocuparà una vicepresidència de les comissions de Treball, Agricultura i Indústria del Congrés dels Diputats i una secretaria de la Comissió de Sanitat gràcies a un pacte amb el PP i Ciudadanos. Així ho ha anunciat en roda de premsa la secretària general dels ultradretans a la Cambra baixa, Macarena Olona, que ha denunciat que aquesta representació és “discriminatòria” perquè no reflecteix la seva representació parlamentària com a cinquena força política.\nEl repartiment de llocs en les taules de les comissions, que es constituiran al llarg d’aquesta setmana, ha estat tancat en un pacte entre el PSOE, el PP, Cs i Unidas Podemos del qual Vox va quedar fora. “És injustificable, discriminatori i inconstitucional el cordó sanitari que s’ha imposat a la cinquena formació nacional al Congrés”, ha denunciat Olona i ha assenyalat el PSOE i Podemos. No obstant això, populars i Ciudadanos han arribat a un acord paral·lel amb el partit de Santiago Abascal per facilitar la seva presència en l’òrgan de control de quatre comissions. En concret, Vox tindrà una vicepresidència en les comissions de Treball, Agricultura i Indústria i una secretaria de la Comissió de Sanitat.\nOlona també ha censurat que els diputats comencin a percebre els complements retributius que comporten les seves responsabilitats en les taules de comissions malgrat que aquestes no començaran el seu treball real fins d’aquí a uns mesos. Ha dit que els representants de Vox en les taules de les comissions no cobraran cap suplement addicional, perquè seran els mateixos diputats que siguin portaveus del ram, un càrrec ja remunerat amb una dotació incompatible amb l’anterior.\nRecurs per les assemblees parlamentàries internacionals\nLa secretària general de Vox al Congrés ha aprofitat també per denunciar que la “discriminació” cap al seu partit s’ha estès a les delegacions espanyoles de les Assemblees Parlamentàries Internacionals, on únicament se’ls han assignat dos llocs com a suplents.\nLa representant d’extrema dreta ha denunciat aquesta situació perquè -segons ha dit- altres partits amb menor representació sí que tenen llocs en aquestes assemblees internacionals, com és el cas del PNB, “soci acaronat” del PSOE, o un partit “colpista” com ERC. Per aquest motiu, Vox ha presentat un recurs davant de la Taula del Congrés com a pas previ per posteriorment demanar empara davant del Tribunal Constitucional. “Vox defensarà la seva dignitat i la dels votants que representa amb la llei a la mà i a cop de recurs”, ha subratllat.


El CineClub La Seu projecta 'Jack goes boating', l'únic film dirigit per Philip Seymour Hoffman — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / El CineClub La Seu projecta 'Jack goes boating', l'únic film dirigit per Philip Seymour Hoffman\nEl CineClub La Seu projecta 'Jack goes boating', l'únic film dirigit per Philip Seymour Hoffman\nL'obra es va estrenar aquest estiu passat, poc després de la mort del premiat actor La pel·licula es podrà veure aquest dijous a les 10 de la nit a Cinemes Guiu\nEl CineClub La Seu presenta aquest dijous, a les 10 de la nit a Cinemes Guiu, la pel·lícula 'Jack goes boating', l'única obra que va dirigir l'actor nord-americà Philip Seymour Hoffman, mort el mes de febrer passat als 46 anys. El film s'emetrà en versió original subtitulada.\nPhilip Seymour Hoffman, nascut a Fairport (Nova York) el 1967, ha estat considerat un dels millors actors de la seva generació. L'any 2005 va guanyar l'Oscar per la seva interpretació de Truman Capote, per la qual també va guanyar d'altres premis com ara el Globus d'Or, el BAFTA i i el SAG.\nPoc després de la seva mort, aquest estiu passat es va estrenar la seva òpera prima (i única) com a director, una petita pel·lícula feta amb la mateixa meticulositat amb què Hoffman interpretava. El protagonista, en Jack, és un conductor de limusines a Nova York, introvertit i reclòs en si mateix. En Clyde, el seu company de feina, i la seva esposa, la Lucy, decideixen preparar-li una cita a cegues amb la Connie, una noia tan aïllada com ell. Mentre en Jack i la Connie van consolidant la seva relació, el matrimoni d’en Clyde i la Lucy, en canvi, comença a naufragar.\nUn film divertit i sincer, ple dels petits detalls que disseccionen l'ànima humana dels personatges i, sobretot, interpretada magistralment.


Nens receptes - myTaste\nde tardor per a nens\nde verdures per nens\npastís per nens\n"Això és per que no hi ha nens a casa" ,em diuen moltes dones quan surt el tema. Llavors els nens es solen classificar en quatre tipus diferents de reaccions\n000 nens que no tenen accés a aliments bàsics com la llet. Llegint els blogs de cuina pot semblar que al nostre país menjar només és una preocupació estètica, cultural o de gaudi, i que per a ningú representa un problema\nÉs un win total pels nens i a més a més és tope barato. Segur que això té un nom concret però no el se\nQuè és imprescindible per a l’èxit d’un taller de cuina amb nens. Els nens que van venir ho van passar molt i molt bé i, a més, els va encantar el que van elaborar, s’ho van menjar tot\nCuina amb nens. Plats refrescants. Visita de l’InfoK\nBusco, ara no recordo què, i hi trobo aquestes fotografies d’un dia l’InfoK va venir a fer un reportatge de cuina fresca amb fruita per a l’estiu\nAQUABRAVA amb amics/amigues i nens!!!\nEi el diumenge 26/07/2009 varem estar tot el dia a Aquabrava, primer cop que hi anava i us ho dic, ja ja m'ho vaig pasar pipaBe tots els grans i els petits aquí us deixo les uniques imatges que tinc\nJO. La setmana passada em van prohibir l'entrada a la botiga del Nostrum del carrer Tres Creus de Sabadell\nQuan la Maragda de La Quinta de Luculus ens va proposar preparar llaminadures com a repte d'aquest mes amb les Cooking challenge, de seguida vaig tenir clar que faria els Gâteaux des enfants que havia vist al llibre Encyclopédie des desserts\nJuntament amb la Fundació Aedificat estem preparant una activitat extraescolar de cuina per nens, amb moltes ganes i molta il·lusió, després de veure l'èxit aconseguit en els cursos de'estiu\nCuinar amb nens: pa de xapata i personatges de conte\nHi havia una vegada. una recepta com la que avui us presento i que té el seu origen en una de les receptes de pa del llibre dit 'Pan' del Xavier Barriga\nde cap nen sense bigoti. Campanya solidaria amb el Banc d'Aliments\nMalgrat tot, existeixen els problemes i un d'ells és que hi ha nens que no tenen una bona nutrició. #CapNenSenseBigoti\nSi teniu nens, els encantarà mesclar aquesta massa amb les mans. Abans de posar la recepta d'avui, vull donar les gràcies a la Sandra, una blogera fantàstica, pel premi que m'ha atorgat\nJa sabeu que contenen molt ferro les llenties, i als nens els acostuma a agradar força. Fa no res vam veure com fer unes bones Llenties amb xoriço, que no deixàven de ser una variant d'aquesta recepta\nPer als nens es pot presentar tal com indico amb aquesta recepta o be en puré. Avui us presento una recepta ràpida, de les de tota la vida\ni els nens se les mengen de tres en tres. Aquestes són uns galetes que sempre havia volgut fer, pensava que serien més complicades d'elaborar però després de llegir el blog Les Postres de la Sort, no he pogut estar-me de córrer cap a la cuina a fer-les\nAquest nadal els reis els hi van portar els nens tot un kit de rebosteria, i feia dies que em deien. quan farem galetes\nals nens els va encantar, el meu nebot de dos anys en va devorar un munt gairebé sense respirar. ". això em recorda que la vida mai surt del tot com un espera i que res, res, se cenyeix als plans" (Coses que els néts haurien de saber\nEn aquest dia especial els nens diuen un vers i a canvi els pares i els padrins els donen alguns diners


Equipament oftalmic | Mecan mèdic\nCasa > Producte > Equipament oftalmic\nMecan Medical pot oferir molts tipus d'equips oftàlmics, com ara la màquina d'octubre, la llum de tall, la càmera de fons, el tonomet, el refractòmetre automàtic / queratòmetre, provador de visió, assassinador de visió, un projector de gràfics, ultrasons oftalmics, microscopi d'operació, altres equips oftalmètics. Diverses funcions, rendiment estable, resultats d'inspecció precisos i llarga vida útil, proporcionant dades precises per a l'examen i el tractament ocular.\nMillor proveïdor d'equip mèdic examen oftàlmic Unitat Silla\nMecan Mèdica millor equip d'examen mèdic de la Unitat Oftalmològica President Proveïdor, Mecan Centrar-se en equips mèdics de més de 15 anys des de 2006. braç Autornaiic Phoropter es pot unir amb el provador de la visió manual o informatitzat. Si vostè està interessat en la Unitat Oftalmològica, si us plau, poseu-vos en contacte amb nosaltres en qualsevol moment.\nMECAN MÈDIC EQUIPAMENT OFTALMIC EQUIPAMENT OFTALMIC PORTABLE Fabricants de Tonometre, Mecan Focus en equips mèdics durant 15 anys des de l'any 2006, estem en ell més de 15 anys, som molt professionals i us proporcionarem el millor servei.\nMecan Medical Professional Oftalmic Portable portàtil digital Eye Eye Exam Fundus Fabricants, més de 20000 clients Trieu Mecan, estem en ell més de 15 anys, som molt professionals i us proporcionarem el millor servei.\nProvador de refractòmetre integral de refractòmetre, fabricants d'equips oftalmològics manuals\nMecan Medical Professional Refractòmetre integral Veure provador, fabricants d'equips oftalmics manuals, més de 20000 clients Trieu Mecan, estem en ell més de 15 anys, som molt professionals i us proporcionarem el millor servei.\nProfessional Optometry Equipment Vision Tester Manual Fabricants de Foropter\nMecan Medical Optometry Optometry Equipment Tester Vision Manual Fabricants de Foropter, tots els equips de Mecan es van aprovar una estricta inspecció de qualitat, i el rendiment final aprovat és del 100%, estem en ell més de 15 anys, som molt professionals i oferirem el millor servei a vostè.\nEquipament de l'Optometria de la Xina Manual de provador de visions Fabricants de phoropter - Mecan Medical\nMecan Medical Xina Optometry Equipment Tester Vision Manual Fabricants de Phoropter - Mecan Medical, tots els equips de Mecan es van aprovar una inspecció estricta de qualitat, i el rendiment final aprovat és 100%, estem en ell més de 15 anys, som molt professionals i proporcionarem el millor servei.\nMecan Medical Millor MCE-YZ11D BARAT OFTALMOSCORTA DIRECCIÓ DIRECCIÓ Diagnòstic Set de diagnòstic Ophtalmoscope Preu - Mecan Medical, més de 20000 clients Trieu Mecan, estem en ell més de 15 anys, som molt professionals i us proporcionarem el millor servei.


Aquesta setmana ens ha fet arribar l'Antonieta Cugat el seu primer conte editat. Ens ha fet un regal molt preciat, ens ha regalat a cadascun de nosaltres un exemplar d'aquesta meravellosa història. Per això, Antonieta, et donem les gràcies. No només pel teu present sinó per voler compartir la teua fantasia i imaginació amb nosaltres.\nCliqueu a l'enllaç i mireu la primera part del vídeo, és molt interessant. Us el recomanem totalment!!! http://www.rtve.es/television/20111114/videojuegos-curan/475300.shtml Quatre conclusions que extreiem del vídeo.... Jugar, no només és una activitat lúdica, sinó que el joc lliure és una activitat crucial pel desenvolupament social, emocional i cognitiu. Jugar estimula la intel·ligència de l'infant. Al joc hi podem trobar activitats que no es veuen, el nen pensa, crea, inventa, descobreix, experimenta, resolt... per si sol. Entra en conflicte amb si mateix i això l'ajuda a créixer i a desenvolupar-se. Els adults també hem de jugar per destensar-nos, per alliberar-nos, per gaudir, per compartir... Cal que deixem als nens, ser NENS. Pense-m'hi!!\nMoltes gràcies pel suport i ajuda durant aquests dies, moltes gràcies per la col·laboració que ens heu oferit: portant el material de la setmana dels disbarats, comprant material de carnaval, fent trucades i mails d'última hora per ultimar els preparatius. ara només ens queda desitjar-vos un feliç dia de carnaval (dissabte i/o diumenge) i recordar-vos que el dilluns els vostres fills i filles podran descansar ja que tenim festa. Així doncs, la llar dilluns romandrà tancada i dimarts a les 8h del matí ben puntuals estarem oberts. Bona gresca i bon carnaval 2013!!!!\nAquest mes de febrer estem treballant la Unitat Didàctica de: La Gresca del Carnaval. Treballarem moltíssimes coses relacionades amb aquesta temàtica. Tot seguit us les descrivim de manera general: Activitats matemàtiques: les primeres nocions matemàtiques amb els més grans: farem un repàs de les que ja hem treballat i també treballarem el traç vertical. Activitats creatives de descoberta de l'entorn: Experimentació amb iogurt, la festa del confetti, aprofitant que és Carnaval. Farem una petita sortida al parc de dalt de la llar d'infants i aprofitarem aquest bon temps que ens està fent últimament. A més també hem fet una altra sortida, ens hem passejat amunt i avall pels carrers del poble tot celebrant la festa del Carnaval. Quina rua més bonica hi havia cavallers, princeses, hansel i gretel.... bufffff i HAWAIANS I HAWAIANES!!! Activitats plàstiques: Farem el mural del Caranval, pintarem una súper màscara, farem un mural del traç vertical, tastarem les sensacions\nun any de vida compleix el nostre blog, al principi tots li teníem respecte però ara ja és com un més de la família. Ens ajuda a comunicar-nos, ha estar en contacte i a compartir moltes moments que vivim a la llar amb vosaltres. sense vosaltres res seria possible.... MOOOOOLTESSSSS....................... A més... estem de doble celebració ja que en un any de visites hem registrat quasi bé 10.000 visites al nostre blog, que heavy.... això vol dir que cada dia hi ha hagut unes 27 visites. UOOOOOO!!!!!!!!!!!\nA partir del dia 12 de febrer i fins el dia 22 d'aquest mateix mes es desenvoluparan les entrevistes de seguiment dels alumnes, així doncs, cal que demaneu hora a direcció. L'objectiu principal d'aquestes és compartir informacions sobre els progressos i evolucions dels vostres fills i filles. L'horari disponible per realitzar l'entrevista serà de 8h a 9h, tot i que com ja sabeu som flexibles i ens intentem adaptar-nos al màxim a vosaltres. Així doncs, durant aquesta setmana cal que demaneu hora a direcció per tal d'organitzar-nos el temps. La durada de cada reunió serà d'uns 30 minuts. Moltes gràcies.\nRecordeu que el dilluns dia 11 de febrer, la llar romandrà tancada. Aquest dia és festa de lliure disposició. Moltes gràcies!!\nTant és, petons o queixalades, són conseqüències de les emocions que sentim. Els primers els normalitzem i els segons els patologitzem. Si no és problema el fet que un infant digui " totxe " enlloc de " cotxe " quan encara no sap parlar... per què ho és que mossegui quan encara no sap expressar sentiments? si fos capaç de dir " és que no ho entenc !", " no et puc explicar el que vull ", " tinc ganes d'estar amb tu ", " em fan mal les dents "... si fos capaç de fer-ho, segurament ho faria i no mossegaria. Hi ha molts adults que no són capaços de dir "em sento malament amb el que has fet" i es passen tres dies fent morros amb un mutisme completament voluntari. Les emocions ens mouen per facilitar-nos la vida . La por ens fa fugir d'allò que temem o ens ajuda a preparar-nos i estar alerta davant una situació perillosa. L'enuig és l'emoció que tenim quan ens sentim frustrats, quan creiem que ens t\nDimecres celebrarem la festa del Carnaval, aquest any la temàtica és........ Disfressa de Hawaià/ana és una temàtica ben graciosa i bonica i a més, hem reciclat les disfresses pels adults ja que ens les han deixat. Per això totes les mares que us disfresseu cal que passeu per direcció a emprovar-vos la vostra disfressa, MOLT IMPORTANT!!!!! La roba que cal que portem és de color negre o roba fosca , el més fosca possible. Llavors, damunt de la roba, aneu ben tapats i tapades, ens posarem la faldilla de ràfia i el collaret de flors. Als nens i nenes també cal que aquell dia els poseu roba fosca perquè farem el mateix, damunt de la roba i la jaqueta, si en teniu una de negra o fosca, els posarem el collaret i la faldilla. Cal que a les 2.15h esteu a la llar perquè ens heu d'ajudar a preparar als més petits, ha posar-los la disfressa i ha maquillar-nos la careta jejeje, quedarem més monos!!!!!!! A le s 2.30h anirem cap a l'escola i allí començarà la rua.\nComença la gresca i la xerinola i amb aquests ingredients, comença el carnaval i per això, cal que esteu ben atents a veure què heu de portar cada dia. La setmana vinent, és la dels disbarats, és ben curiosa i bonica. Cal que cada dia cal que porteu una cosa diferent. Els petits i petites s'ho passen pipa disfressats cada dia jejejejej!!!!! Fixeu-vos bé i aneu en compte que no us equivoqueu!!!!! Mira mira.... AHHHHHHH!!!!!!!!!!! dijous no cal que porteu esmorzar que farem menjar blanc... mmmmm!!!!!! i també menjaran galetes.


Castellar del Vallès, primer municipi en aprovar una ordenança innovadora d'impuls de notificacions electròniques\nL'Ajuntament de Castellar del Vallès ha aprovat una innovadora ordenança reguladora de l'administració electrònica en què promou les notificacions electròniques amb els ciutadans que informin a les sol·licituds de mitjans electrònics de contacte (per exemple, el correu electrònic). Amb aquest sistema l'Ajuntament s'estalviarà 5 euros en cada notificació.\nLa Llei 11/2007 d'accés electrònic dels ciutadans als Serveis Públics, regula que la recepció de notificacions electròniques requereix del consentiment previ dels ciutadans i sols es pot establir la seva obligatorietat als col·lectius que tinguin garantit l'accés i la disponibilitat dels mitjans tecnològics necessaris. Amb aquesta ordenança, es fa una interpretació de sentit comú de la Llei i es considera que quan el ciutadà informa del seu correu electrònic a la sol·licitud, expressa que no té cap dificultat tècnica i dona el seu consentiment per tal que les successives comunicacions relacionades amb aquell procediment s'efectuïn per mitjans electrònics.\nCastellar fa actualment 8000 notificacions a l'any en paper\nEs tracta del primer municipi a Catalunya i a l'Estat que regula aquesta opció que ha de suposar un impuls important a les notificacions electròniques. Tot i que la Llei 11/2007 ja fa 5 anys que està en vigor, l'ús de les notificacions electròniques a ciutadans és molt baix per les dificultats de recaptar el consentiment previ.\nL'Ajuntament de Castellar realitzà al 2011 unes 8.000 notificacions i comunicacions a ciutadans, empreses i administracions. Amb aquesta ordenança i les iniciatives de tramitació electrònica entre administracions que està impulsant el Consorci AOC amb la plataforma EACAT, es planteja reduir en 2 anys el 20% de les notificacions i comunicacions que es fan en paper per a reduir el cost ecològic i econòmic de les seves actuacions i una millora de l'eficiència en la relació amb la ciutadania.\nL'acord pres pel Ple de l'Ajuntament de Castellar del Vallès també inclou l'ús exclusiu de la notificació electrònica a licitadors i contractistes, i les convocatòries a òrgans col·legiats i altres comunicacions als càrrecs electes i personal de la Corporació. A més, s'ha incorporat a l'ordenança un article que especifica que les notificacions per compareixença en l'àmbit tributari es podran fer únicament a través del tauler d'edictes electrònic, eliminant així la publicació al Butlletí Oficial de la Província.\ne-Notum amb contasenyes d'un sol ús\nCastellar del Vallès utilitza el servei e-NOTUM del Consorci AOC. Aquest servei envia als ciutadans i empreses avisos de les seves notificacions per correu electrònic i per missatges SMS. Per tal de poder consultar-les, es pot utilitzar un certificat electrònic (idCAT, DNIe, etc) o bé una contrasenya d'un sol ús que es pot rebre a través del correu electrònic o del telèfon mòbil. Al 2011 es van fer 42.000 notificacions electròniques per eNotum.\nEl sistema de contrasenya d'un sol ús és un sistema que facilita considerablement l'autenticació dels usuaris. La contrasenya s'envia per correu electrònic o missatge SMS, a petició del ciutadà i prèvia validació de les dades d'identificació que va facilitar en la sol·licitud, i té una validesa temporal limitada per a evitar riscos de suplantació. Aquest sistema és utilitzat des de fa temps per entitats financeres i empreses privades i s'ha demostrat que és un sistema segur i molt fàcil d'utilitzar per la gran majoria de la població perquè sols requereix d'un correu electrònic o un telèfon mòbil, i no necessita de cap maquinari, ni la instal·lació de cap programari, ni configuració especial en l'ordinador.


Extraescolars 2021/2022 – AFA de CEIP Dolors Monserdà-Santapau\n2 Juny, 2021 Extraescolarsby Redacció1 Comment\nJa tenim a punt la graella d’extraescolars per al curs vinent. Després d’aquest any de tants canvis, l’any vinent sembla que les activitats extraescolars es podran realitzar amb normalitat, barrejant grups de diferents cursos com fèiem cada any.\nSeguint aquesta premisa és tal i com hem preparat la graella per al curs vinent. Si finalment la situació canviés, ens adaptaríem al setembre a les mesures necessàries.\nLes inscripcions s’obriran el dilluns 7 de juny i es tancaran el divendres dia 18 de juny.\nFORMULARI D’INSCRIPCIÓ >> https://forms.gle/mUia6p11C7ZxYpaf7\nGRAELLA D’ACTIVITATS CURS 2021/2022\n– Tornem a oferir MÚSICA per als més petits (P4 i P5). En ella treballen la iniciació al món de la música a partir de les cançons i els instruments.\n– Hem afegit una nova activitat, VOLEI, per als cursos de primer a quart.\n– Estrenem activitat els divendres: SKATE. En aquesta activitat es treballarà l’equilibri, la coordinació i sobretot la capacitat d’autosuperació. Es realitzarà a la pista de futbol per tenir el major espai possible. Adaptat per a totes les edats i nivells.\n– El proveïdor d’EXPLORA i ROBÒTICA és Play Code Academy. Ofereixen accés a una plataforma d’activitats amb reptes setmanals i participació en la Play Code Challenge. La programació inclourà disciplines com la programació, la robòtica, drons, disseny i impressió 3D.\n– A ESCOLA DE GRUPS els infants aprendran música tocant en grup i formant una banda, gaudint de la vessant pràctica i de l’experiència musical compartida a través de cançons senzilles i conegudes, per anar avançant la dificultat progressivament. Rock, blues, funky, hip hop o reggae són alguns dels estils que predominen. Les cançons son consensuades i escollides pel grup d’infants.\n– ART & ENGLISH va dirigida als més petits. S’hi treballa la iniciació a la llengua anglesa a través de manualitats, danses i cançons i d’altres treballs artístics.\n– A DANSA els nens i nenes faran una mica de Hip-hop i ritmes urbans, jazz modern i contemporània. Aprendran a expressar-se lliurement amb la música i el seu cos.\n– PRE-ESPORTIU: activitat esportiva dirigida als infants de P4 i P5. En ella desenvoluparan les habilitats motrius bàsiques a través del joc lliure i dirigit.\n– RODA D’ESPORTS: activitat d’iniciació a una sèrie d’esports on els alumnes aprendran les principals habilitats i coneixeran les normes bàsiques per a poder jugar-hi. Hi formen part el futbol sala, el bàsquet, el handbol, el hockey, el volei i els esports de raqueta.\n– Piscina de 1er: Sense cost.\n– Piscina de 2-3er-4rt: 28€\n– Futbol sala, bàsquet i teatre: màxim de 12 places.\n– Escola de grups: màxim de 6 places.\n– Resta d’activitats: màxim de 15 places.\nPer tal que les activitats siguin viables, hi ha d’haver un mínim de 10 infants, excepte a escola de grups, que en poden ser 6.\nTé prioritat l’alumnat que ha cursat l’activitat durant el curs anterior. En el cas que la demanda de places superi l’oferta, la resta d’inscripcions s’assignaran mitjançant sorteig.\nEl termini d’inscripcions és del 7 de juny al 18 de juny. Podeu fer-la en aquest formulari. Les inscripcions fora de termini no entren a sorteig i es queden en llista d’espera.\nAnna\t 3 Juny, 2021 / Respon\ngràcies per la feinada! anna


Anna Doménech – Curiositats i descobriments vinícoles\nCuriositats i descobriments vinícoles\nLa ‘grande’ Itàlia\n24 enero, 2017 24 enero, 2017 Anna Domenechvins\nEls grecs batejaren Itàlia com Enotria (‘Terra de Vins’). Conèixer la gran diversitat dels seus vins és, alhora, un desafiament i un plaer per a l’afeccionat. És el primer productor de raïm del món, el segon productor de vi i el país que ofereix un ventall més ample de tipus i marques. Perquè en cada parcel·la i cada finca […]\n13 diciembre, 2016 10 enero, 2017 Anna Domenechvins\nFesta gran al Gran Teatre del Liceu de Barcelona, que es va omplir amb la música dels vins catalans més excel·lents. Una festa organitzada per La Guia de Vins de Catalunya 2017, que elaboren Silvia Naranjo i Jordi Alcover, per lliurar els premis als guanyadors d’aquesta edició. Més de 1.000 persones van passar per la presentació de […]\nCom utilitzar els widgets\n8 noviembre, 2016 10 enero, 2017 Anna Domenechsin categoria\nLa decisió de triar aquest vídeo és perquè en quatre minuts explica amb claredat com instal·lar widgets a WordPress. També comparteixo aquest enllaç perquè et treu els dubtes sobre els widgets.\n¡Hola INS Alella!\n18 octubre, 2016 10 enero, 2017 Anna Domenechsin categoria\nAquest es un bloc creat dins de l’assignatura de Màrqueting del Grau Superior de Màrqueting i Publicitat en el món vitivinícola. Una formació que ens ofereix la possibilitat de conèixer millor el món del vi, tan els aspectes de la viticultura com de la vinicultura. Complementat amb una formació imprescindible per posar en marxa un […]\nDemà dissabte, nova edició de la "Ruta del Vi al Maresme, passat i present" a Teià i Alella\nEl celler Can Roda incrementarà la producció dels seus vins premiats\nAnónimo en ¡Hola INS Alella!


Èxit del concert de primavera de la Coral Casamanya a Ordino | BonDia Diari digital d'Andorra.\nUn moment del concert de primavera de la Coral Casamanya a l'església parroquial d'Ordino.\nDg., 23/06/2019 - 13:06\nÈxit del concert de primavera de la Coral Casamanya a Ordino\nAquest diumenge s’ha portat a terme el tradicional concert de primavera de la Coral Casamanya a l’església parroquial d’Ordino que ha tingut una durada de 50 minuts.\nEl repertori que ha presentat la coral que dirigeix Josep Puig ha estat dividit en tres estils: cançó catalana (amb peces d'Ortega Monasterio, Pep Sala, Lluís Llach, Els Pets i de Martínez Valls), una segona part més clàssica (amb peces de Fèlix Mendelssohn i de Verdi) i una tercera amb peces del musical 'Mamma Mia' que ha tingut molt bona aceptació entre tot el públic assistent. En aquesta edició, la Coral Casamanya ha tingut la col·laboració de cantaires de l’Orfeó Andorrà.\nAmb el concert de primavera, la Coral Casamanya se’n va de vacances, i tanca així la primera part de la temporada en què han fet actuacions en diverses residències andorranes. Han participat en la representació dels Contrabandistes a Ordino i han tingut un important protagonisme a l’Aplec de la zona nord de les Terres de Lleida que es va fer a Escaldes-Engordany.\nL’aturada vacacional de la Coral Casamanya servirà als cantaires per carregar piles de cara a preparar un nou repertori per a la segona part de la temporada que estarà centrat completament en el Nadal.


El Blog de la Josefina: de juny 2018\nEl gran senat d’internet es reunirà a Barcelona en contra la voluntat espanyola. L’ICANN va ser la institució mundial que va decidir que la llengua i cultura catalana tenien dret a un domini propi\nEls estudis internacionals assenyalen que l’Estat espanyol és un dels països de l’OCDE en què el risc de destrucció de llocs de treball és més alt.\nEl lama Rod Owens diu que “no hi ha llibertat possible sense llibertat social” ...“Cal ajudar els opressors a desfer-se del seu dolor i així canviar el sistema”...\nRaça, gènere, sexualitat i identitat. Són els camps en què centra el seu ensenyament el lama Rod Owens, un mestre budista atípic i compromès amb la justícia terrenal tant o més que amb l’espiritual. Nascut a Georgia, al sud dels EUA, va créixer en l’Església metodista, de la qual la seva mare era pastora. “Però no hi havia una manera sana de ser gai dins del cristianisme, i jo volia ser feliç”, explica. Va encaminar-se cap a l’activisme pels drets dels homosexuals, la prevenció del VIH i els abusos sexuals, abans de descobrir el budisme i sentir “la crida” que el va portar a ser lama. El bagatge activista i la seva pròpia experiència de discriminació com a negre i gai als EUA configuren una de les veus més destacades de les noves generacions de mestres budistes.\nDesprés de la universitat vaig viure a Boston en una comunitat de voluntaris. Vivíem junts i fèiem activisme ajudant els sensesostre. El centre formava part del Moviment de Treballadors Catòlics fundat a principis de segle XX per Dorothy Day, però la cap de la comunitat era budista i ens va influenciar molt. Una altra cosa que em va conduir al budisme va ser la depressió. Crec que havia tingut depressió durant anys però no me’n vaig adonar fins que no va anar a pitjor, pel patiment i la violència que vaig veure allà i pel meu propi trauma. No em volia medicar i per això vaig fer reiki, treball energètic, meditació i nutrició, i vaig començar a sortir amb els companys budistes de la comunitat. Em vaig adonar que el budisme es corresponia amb les creences que jo havia tingut tota la vida.\n¿Ser gai sí que és sa, en el budisme?\nA ningú li importa si soc gai. Buda no va dir mai que l’homosexualitat estigués malament, això són concepcions culturals. El budisme tracta sobre la intenció de fer mal o bé: no és el que fas sinó per què ho fas. Això va ser molt curatiu per a mi. Hi ha molts mestres budistes que són gais i queer. No hi ha tants transgènere, però hi estem treballant.\nCom es va convertir en lama?\nHo vaig saber, va ser com una experiència religiosa. Com les veus que els sants diuen que van sentir de Déu. Però no era una veu, sinó un impuls molt fort que el meu cervell va traduir en una veu que em deia que jo seria un mestre dharma, que ajudaria els negres i els marginats i que havia de passar un temps com a monjo. És una experiència reveladora que he tingut només dues vegades a la vida.\nI es va passar tres anys en silenci.\nVa ser un temps de retir i meditació, per gestionar tot el meu dolor i el trauma que provenia d’experiències de discriminació que havia patit per ser negre i gai. Vaig arribar a acceptar-ho i a curar-me. I això ara és part dels meus ensenyaments: tothom pateix dolor, però la manera de gestionar-lo no és ignorar-lo sinó crear-li un espai en la teva vida.\nQuè és el Radical Dharma?\nÉs la influència del Black Lives Matter [protesta contra la discriminació policial cap als negres als EUA]. Amb la meva mestra zen, que també és negra i gai, vam debatre com podíem ajudar el moviment i va sorgir [el llibre] Radical Dharma, que diu que no hi ha llibertat possible sense llibertat social. Els EUA van ser creats per la violència: els nadius americans van ser exterminats i els africans van ser esclavitzats. Sense aquestes dues coses els EUA avui serien un país qualsevol. Hem de desconstruir aquest sistema de violència, però ha de ser la gent blanca qui ho faci.\n¿Com es pot lluitar contra el supremacisme blanc?\nEl primer pas és reconèixer que el supremacisme blanc és patiment. Paolo Freire deia que els oprimits han d’alliberar els opressors perquè estan més connectats amb la seva humanitat. Els opressors s’han objectivitzat a si mateixos i han objectivitzat els altres. La meva feina ara és intentar que la gent experimenti el seu dolor perquè siguin més capaços de sentir empatia, i llavors els serà més fàcil sentir compassió. Totes les identitats són un miratge, però sobretot la identitat blanca, perquè va ser creada per oprimir. No tots els opressors poden ser tractats, però a alguns se’ls pot ajudar a desfer-se del seu dolor i a ser més feliços. És la manera de reformar el sistema. També estic treballant per desfer el patriarcat: ensenyo als homes a fer la tasca emocional de desfer-se de la identitat de mascle privilegiat.\nCom hi pot ajudar el #Metoo?\nEns ha despertat a la realitat que la violència masclista és a tot arreu. No és un moviment només per a víctimes femenines, també hi ha molts homes. Fins i tot la violència de les armes als EUA és violència masculina: només els homes en fan.\nDiu que la conscienciació (mindfulness) li ha ensenyat a “ser un home negre i queerals EUA”. Com?\nEl mindfulness m’ha ajudat a veure com l’opressió social ha contribuït a la meva ràbia, la meva ira i la meva tristesa. Ara m’encanta ser negre i queer, potser no tant ser nord-americà [riu]. Han sigut anys intentant entendre i acceptar la meva identitat i veure que era una cosa bona.\nPerò la identitat no és un miratge?\nLa identitat relativa és real, tot i ser un miratge davant de la identitat definitiva. Jo simplement rebutjo hiperemfatitzar la definitiva i la poso al mateix nivell que la relativa, perquè hi ha molt de dolor en aquesta, sobretot si ets un opressor.\n“Em pregunto que han negociat els partits que han donat suport a la moció. Ganes de saber-ho”\nLa ministra espanyola Batet creu que la reforma de la constitució és ‘urgent, viable i desitjable’\n‘Els anglesos tenen la llengua internacional per excel·lència i això fa que no n’aprenguin cap’\nGuia de la Patum 2018: tot allò que heu de saber sobre aquesta festa única Arrenquen cinc dies de salts de plens, tirabols, Gegants i Guites


Global Voices en Català » Totes les pel·lícules de la Unió Soviètica guardonades amb un Òscar estan disponibles legalment i gratuïta a Internet · Global Voices en Català » Print\nTraducció publicada 15 març 2018 20:48 GMT 1\t · Escrit per Filip Stojanovski Traduït per Guillem Belmar Viernes\nCategories: Àsia Oriental, Europa Central i del Est, Bielorússia, Japó, Rússia, Ucraïna, Cinema, Cultura i arts, Història, Notícies dels ciutadans, Relacions internacionals\nLa versió més famosa del logo de Mosfilm, l'estudi de cinema més influent de l'antiga Unió Soviètica, que va produir tres pel·lícules guanyadores dels premis de l'Acadèmia.\nTot i que la ideologia oficial de la comunista Unió Soviètica (1922-1992) es mofava de la indústria del cinema capitalista dels Estats Units, no va deixar de presentar els seus llargmetratges a la categoria de la millor pel·lícula estrangera dels premis de l'Acadèmia (també coneguts com a premis Òscar) entre 1963 i 1991. De fet, tres de les pel·lícules van obtenir el premi.\nEl 2011, Mosfilm , la principal productora de la URSS , que continua dominant la indústria de la Rússia independent, va obrir un ‘tresor amagat de pel·lícules soviètiques’  quan va penjar a YouTube una col·lecció de desenes de clàssics per veure gratuïtament (Nota de l'editor: és possible que alguns continguts de YouTube no estiguin disponibles a tots els països per raó de normatives internes).\nTot i que la interfície de l'arxiu de Mosfilm  només és en rus, la majoria de les pel·lícules s'han publicat amb subtítols en anglès, i amb els anys a algunes se'ls han afegit subtítols en d'altres idiomes, com l'espanyol, el turc o el serbi.\nEntre aquests clàssics s'hi troben molts dels 24 films soviètics presentats als Òscars , incloent-ne molts de nominats. Global Voices presenta a continuació els tres guanyadors d'un premi de l'Acadèmia (especialment recomanats per veure durant el cap de setmana).\n1968: Guerra i pau de Serhí Bondartxuk\nUn dels nombrosos cartells anunciant Guerra i Pau en la seva estrena als Estats Units, disponible a IMDB . Ús raonable.\nEl drama èpic Guerra i pau  (en rus: Война и мир) fou escrit i dirigit per Serhí Bondartxuk , i narra les desgràcies de cinc famílies durant la invasió francesa de Rússia , i l'impacte que tingué en l'aristocràcia. La pel·lícula, estrenada en quatre països entre 1966 i 1967, compta amb un repartiment d'acors dramàtics importants, incloent-hi el mateix Bondartxuk com a protagonista.\nTotes quatre parts de Guerra i pau publicades a YouTube estan disponibles en format de pantalla completa\nPart I: Andrei Bolkonski \nPart II: Nataixa Rostova \nPart III: L'any 1812 \nAdvertència: Veure la pel·lícula no pot substituir llegir la novel·la clàssica de 1869 de Lev Tolstoi, Guerra i pau , que ha estat lectura obligatòria per a estudiants  de molts països. Juntament amb l'argument de tema històric, aquesta obra essencial de la literatura mundial ofereix llargues discussions psicològiques i filosòfiques a través dels dilemes vitals als quals s'enfronten tot de personatges memorables.\n1976: Dersu Uzala d'Akira Kurosawa\nDersu Uzala  (en rus: Дерсу Узала, en japonès: デルス·ウザーラ) és una coproducció soviètico-japonesa de 1975, dirigida pel llegendari realitzador japonès Akira Kurosawa . A més de l'Òscar, va guanyar molts premis internacionals.\nLa pel·lícula està basada en el llibre  de 1923 de l'explorador rus Vladímir Arséniev , en què honora la memoria del seu guia nadiu, Dersu Uzala (1849–1908). Mentre explicava la història del paranyer i el caçador nanai, Arséniev va detallar l'exploració de la regió de Sikhotè-Alín  a l’Extrem Orient Rus , a principis del segle XX, així com la formació de la Sibèria a través de la seva colonització i explotació econòmica.\nCartells de Dersu Uzala en rus i en japonès, via Mosfilm  i Wikipedia . Images en ús raonable.\nA YouTube la pel·lícula està disponible en dues parts, amb subtítols en anglès, búlgar, espanyol i turc.\n1980: Moscú no creu en les llàgrimes de Vladímir Menxov\nUn cartell americà de la pel·lícula Moscú no creu en les llàgrimes. Font: Wikipedia  (ús raonable).\nEl drama urbà Moscú no creu en les llàgrimes  (en rus: Москва слезам не верит) duu els seus espectadors a temps més moderns, i retrata la vida de tres dones i les seves famílies entre 1958 i 1979. Escrita per Valentín Txernikh i dirigida per Vladímir Menxov , dugué la protagonista, Vera Alentova, a la fama. Vera Alentova fou designada com la millor actriu soviètica segons una enquesta de la revista Soviet Screen  el 1980.\nMoscú no creu en les llàgrimes  (1980) amb subtítols en anglès.\nSegons la versió russa de la revista Maxim , la pel·lícula va contribuir a ‘un moment agradable’ en la història mundial, durant l'època de distensió  de la Guerra Freda :\nEl 1985, abans de visitar la Unió Soviètica, el president americà Ronald Reagan  va veure “Moscú no creu en les llàgrimes” per fer-se una idea de què era l'ànima russa. Es diu que aquesta experiència va influir Reagan a l'hora de suprimir l'expressió “imperi del mal” del seu vocabulari.\nLa banda sonora de la pel·lícula inclou diverses cançons populars, com l'èxit mexicà ¨Besa'm molt” (en espanyol “Bésame mucho” ) o la famosa cançó soviètica de la II Guerra Mundial “Fumem-nos un cigar”  (en rus: Давай закурим ).\nExtra: la primera pel·lícula soviètica presentada als premis no va quedar nominada, però aconseguí reconeixement mundial sostingut\nL'Acadèmia de les Ciències i les Arts Cinematogràfiques va començar a atorgar els seus premis el 1956, però la Unió Soviètica va esperar set anys per presentar-hi la seva primera candidata a la nominació a millor pel·lícula estrangera. Tot i que l'Acadèmia no va acceptar-la com a nominada, la pel·lícula La infància d'Ivan , de 1962, es convertí en una llegenda. Va obtenir el reconeixement de la crítica i féu famós el seu director, Andrei Tarkovski , que llavors era debutant.\nAquest drama bèl·lic narra la història d'Ivan Bondarev, òrfan de 12 anys, i les seves experiències horripilants al Front Oriental  durant la Segona Guerra Mundial. A través dels pantans i boscs de Bielorússia, Ivan s'uneix a l'exèrcit soviètic i als partisans en la lluita contra els nazis, per venjar la mort de la seva família i els presoners del camp de concentració de Maly Trotsenets. La pel·lícula està basada en el relat curt “Ivan”  de Vladímir Bogomilov.\nLa infància d'Ivan  (1962) amb subtítols en anglès, espanyol, francès, holandès, polonès, portuguès, serbi i turc.\nLa infància d'Ivan va estrenar-se a certs llocs dels Estats Units com a Em dic Ivan (en anglès: My name is Ivan). Va guanyar el Lleó d'Or  al Festival Internacional de Cinema de Venència  de 1962 i fou elogiada per nombrosos intel·lectuals de la dècada dels 60, com el director suec Ingmar Bergman , que afirmà que el seu “descobriment de la primera pel·lícula de Tarkovski fou com un miracle”. El filòsof francès Jean-Paul Sartre , per altra banda, dedicà un assaig a la pel·lícula.\nCartells de La infància d'Ivan en rus i en anglès, via Wikipedia  i Rotten Tomatoes . Ús raonable.\nAquesta tràgica pel·lícula antibel·licista fou també molt popular i és encara coneguda arreu d'Europa central i Europa de l'Est, unes de les regions que van patir més atrocitats durant la Segona Guerra Mundial. Va tenir un èxit comercial als cinemes quan es va estrenar a la dècada dels 60, i durant les següents dècades va gaudir d'una segona vida gràcies a nombroses emissions per televisió.\nTot i que els temes i els punts de vista d'aquests pel·lícules són diversos, tant en escala com en el to, segueixen comptant amb el suport de la crítica i el públic. A Rotten Tomatoes, lloc web de crítica cinematogràfica, Guerra i pau  i La infància d'Ivan  tenen un 100% de valoracions positives al ‘Tomatòmetre’, i totes quatre pel·lícules reben puntuacions elevades del públic, amb un percentatge d'aprovat que oscil·la entre el 87% i el 94%.\nSi t'has decidit a fer una marató de pel·lícules, prepara't per passar unes set hores només amb la primera! I més de sis amb les altres tres.\nURL to article: https://ca.globalvoices.org/2018/03/totes-les-pel%c2%b7licules-de-la-unio-sovietica-guardonades-amb-un-oscar-estan-disponibles-legalment-i-gratuita-a-internet/\n va obrir un ‘tresor amagat de pel·lícules soviètiques’: https://themoscowtimes.com/articles/mosfilm-uploads-classics-to-youtube-6715\n l'arxiu de Mosfilm: http://cinema.mosfilm.ru/\n 24 films soviètics presentats als Òscars: https://en.wikipedia.org/wiki/List_of_Soviet_submissions_for_the_Academy_Award_for_Best_Foreign_Language_Film\n Guerra i pau: https://ca.wikipedia.org/wiki/Guerra_i_pau_(pel%C2%B7l%C3%ADcula_de_1965)\n Serhí Bondartxuk: https://ca.wikipedia.org/wiki/Serh%C3%AD_Bondartxuk\n invasió francesa de Rússia: https://ca.wikipedia.org/wiki/Invasi%C3%B3_francesa_de_R%C3%BAssia\n Part II: Nataixa Rostova: https://www.youtube.com/watch?v=D30HmBRQH1s\n Part III: L'any 1812: https://www.youtube.com/watch?v=vo7ORTwjqaU\n Part IV: Pierre Bezukhov: https://www.youtube.com/watch?v=zXpkeV32LAQ\n Guerra i pau: https://ca.wikipedia.org/wiki/Guerra_i_pau\n lectura obligatòria per a estudiants: http://blog.ed.ted.com/2016/12/08/the-worlds-required-reading-list-the-books-that-students-read-in-28-countries/\n Dersu Uzala: https://en.wikipedia.org/wiki/Dersu_Uzala_(1975_film)\n Akira Kurosawa: https://en.wikipedia.org/wiki/Akira_Kurosawa\n Vladímir Arséniev: https://ca.wikipedia.org/wiki/Vlad%C3%ADmir_Ars%C3%A9niev\n Extrem Orient Rus: https://ca.wikipedia.org/wiki/Extrem_Orient_Rus\n Dersu Uzala, Part 2: https://www.youtube.com/watch?v=HVobfdjETew\n Moscú no creu en les llàgrimes: https://ca.wikipedia.org/wiki/Moscou_no_creu_en_les_ll%C3%A0grimes\n Vladímir Menxov: https://ca.wikipedia.org/wiki/Vlad%C3%ADmir_Menxov\n versió russa de la revista Maxim: http://www.maximonline.ru/guide/cinema/_article/dontbelieveintears/\n Guerra Freda: https://ca.wikipedia.org/wiki/Guerra_Freda\n Ronald Reagan: https://ca.wikipedia.org/wiki/Ronald_Reagan\n “Bésame mucho”: https://en.wikipedia.org/wiki/B%C3%A9same_Mucho\n “Fumem-nos un cigar”: https://www.youtube.com/watch?v=4LH2EA3sdnc\n La infància d'Ivan: https://ca.wikipedia.org/wiki/Iv%C3%A0novo_detstvo\n Andrei Tarkovski: https://ca.wikipedia.org/wiki/Andrei_Tarkovski\n Front Oriental: https://ca.wikipedia.org/wiki/Front_Oriental_de_la_Segona_Guerra_Mundial\n relat curt “Ivan”: http://www.lib.ru/PROZA/BOGOMOLOW/ivan.txt\n La infància d'Ivan: https://www.youtube.com/watch?v=Z0nx70hAqjM\n Lleó d'Or: https://ca.wikipedia.org/wiki/Lle%C3%B3_d%27Or\n Festival Internacional de Cinema de Venència: https://ca.wikipedia.org/wiki/Festival_Internacional_de_Cinema_de_Ven%C3%A8cia\n Guerra i pau: https://www.rottentomatoes.com/m/war_and_peace1967?


Bona nit i tapa't: d’agost 2007\nPer fi he acabat el Diari d'Ana Frank. I no ho dic com una exclamació d'alliberament, el cas és que he trigat més temps del que hauria en acabar-me un llibre que no és massa llarg. Serveix d'excusa que la lletra era molt petita? No ho crec. He estat lent i punt. És un llibre especial, i s'escapa del tipus de llibre que solc llegir. No és que tingui un estàndard de lectura, llegeixo una miqueta de tot, però en tot cas, llibres com aquest no en llegeixo gairebé mai. Però una cosa m'ha atret d'aquesta obra, i no podia fer altra cosa que continuar llegint, tot i que de vegades es feia una miqueta pesat. Però qui no té una mala època de posts, oi? Perquè el que em va enganxar del llibre era la seva semblança amb un blog. D'acord, ja ho sé, es tracta d'un diari personal, i d'aquí se'n deriven aquests dietaris electrònics que fem servir avui dia, però no era només això. Aquesta noia tenia alguna cosa, alguna cosa que l'apropava força a les maneres de pensar que tenim en l'actualitat. Això, tenint en compte que el text data de la primera meitat de la década dels '40, té el seu mèrit.\nPer començar, el diari està estructurat en forma de cartes que l'Ana escriu a una amiga imaginària, la Kitty. El que vindria a ser un lector anònim. En elles, explica generalment el dia a dia d'un grup de jueus amagats durant la Segona Guerra Mundial, en un Amsterdam ocupat pels alemanys. Però no és només això, perquè hi ha dies que explica tot tipus de coses, paranoies incloses, i pots anar veient clarament la seva evolució com a persona, i també les penúries que van patir dues famílies de ciutadans benestants. Fins i tot té una temporada que es posa una mica picantona, i s'aproxima al que seria un blog eròtic (salvant distàncies, que té 14 anys!!). Però a banda de tot això, sorprenen la claredat de pensament de la nena i com d'avançades eren algunes de les seves idees pels temps que corrien. Però tampoc no vull explicar massa, per si algú no l'ha llegit i hi té interès.\nUna lectura recomanable, sense més, tampoc no diré que m'hagi semblat una obra mestra, però el que si voldria fer és proposar l'Ana Frank com la mare de tots els blogaires, o com a patrona (però per això hauria de ser santa, oi? Em sembla que no colaria...). Una pionera, perquè en una època en la que els ordinadors eren una quimera, aquesta dona va escriure un seguit de 'posts' que més d'un cop m'han fet sentir com si us estés llegint a qualsevol de vosaltres. Jo crec que es mereix un reconeixement, i si més no, que li cedim l'honor (dubtós, potser?) de ser la primera blogaire.\nEscrit per en XeXu a les 15:08 8 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Món blogaire, Vist/sentit/llegit\nEscrit per en XeXu a les 23:20 17 comentaris\nEscrit per en XeXu a les 11:36 9 comentaris\n'Per cert...' és una manera com una altra per començar una frase. Ho fem servir sovint, quan ens hem descuidat de dir alguna cosa, o quan recordem que havíem de passar algun missatge a algú. 'Per cert..' gairebé mai no té cap relació amb el que s'acaba de dir, les relacions d'idees que ens hi porten de vegades són complicades i estrafolàries. Molts comentaris s'han fet després d'un 'per cert...'. Però crec que n'hi ha alguns que mai no s'haurien de fer començant la frase d'aquesta manera.\nÉrem tots al voltant d'una taula, acabàvem de seure perquè el darrer ja havia arribat. Hi havia moltes coses per picar, havia de ser una trobada informal però per parlar d'un tema molt concret: la creació de la Comunitat del Fosfat. Feia temps que no ens reuníem tants de nosaltres, i els que no hi eren tenien motius de pes. Era un bon dia per parlar-ne, tot i que teníem a la vista un aniversari en el que ens tornaríem a veure. Però no en vam parlar. I jo ja ho sabia. Tres persones sabíem que els trets no anirien per aquí. Una havia de parlar, les altres dues volíem veure la cara de la resta. Tot muntat amb molt de secret, tot fet a mida per propiciar un ambient adient. M'encanten aquestes trobades, i aquesta era especial, ho havia de ser. Havia de ser un moment que recordaríem el reste de la nostra vida.\nI llavors ella va parlar. "Per cert... abans de començar... estic embarassada..."\nEscrit per en XeXu a les 22:51 10 comentaris\nEscrit per en XeXu a les 22:50 12 comentaris\nCau una gota\ncorren cercles concèntrics.\nEscrit per en XeXu a les 0:15 13 comentaris\nEscrit per en XeXu a les 23:39 7 comentaris\nf 1 Costum, près per l'ús sovintejat, de fer una cosa d'una certa manera. Fer una cosa de rutina. Seguir la rutina general.\nAquesta setmana ha suposat la tornada a la rutina. Feina, gimnàs, castells... tornem a la dinàmica habitual i sembla que les vacances queden cada vegada més lluny, tot i que acabem de deixar-les enrera. Podria dir que el temps de tardor que ens fa darrerament ajuda a l'adaptació, però no m'ho creuria ni jo. Sobre la rutina vam parlar fa no massa amb na Txari, i voldria compartir amb tothom la nostra particular visió d'aquest tema. La meva, la seva... la nostra.\nLes rutines són malenteses, sempre es considera que caure-hi ens encasella, que ens priven de l'espontaneïtat de la vida jove, i s'associen a fer-se gran, a establir-se, a sentar el cap. I això no té per què ser així, també ajuden a estructurar una mica una vida que pot ser caòtica, i en certa manera les necessitem, encara que no ens agradi reconèixer-ho. El meu problema és que les meves rutines no converteixen la meva vida en menys caòtica, ja que són unes rutines poc rutinàries, si se'n pot dir així. A part de les coses que citava més amunt, dins de la normalitat de la vida que porto s'hi inclouen coses d'allò més estrafolàries, que no veig com a estranyes, ni com excepcionals ni gairebé com excitants, simplement hi són, i per mi és normal que es donin. Així si un dia s'ha de pujar a Taradell per acomiadar algú, ni que sigui per un parell d'horetes, s'hi va i punt. Que hi ha un concert dilluns a la nit? Per què no? Quedar-se de matinada escrivint posts o mails, sigui època laboral o no, no resulta gens estrany. O si el dia de Nadal hi ha un aniversari per celebrar, doncs s'hi va, encara que sigui lluny. Aquestes són les meves rutines, no estranyar-me per qualsevol canvi o imprevist que pugui aparèixer, com que se't presentin uns amics a dormir. Entra dins de la normalitat, pot passar. Podria citar molts més exemples, però no cal. I amb tot això no dic que la meva vida sigui millor o pitjor que la d'altres, només que el que jo entenc per rutina potser no és ben bé el que diria el diccionari.\nA mi em passa el mateix, per més que ho vulgui sóc incapaç de sortir de la meva particular rutina poc rutinària. Poc a poc ha esdevingut normal per mi passar alguna nit d'entre setmana fora de casa; l'any passat fins i tot duia una muda al cotxe "per si es donava el cas", aquest any tinc altres estratègies.\nSe'n pot anomenar rutina? Segons el diccionari, sí. He pres el costum d'aprofitar les tardes i els caps de setmana a fons, he pres el costum de no fer sempre el mateix, he pres el costum de trucar i dir "et va bé que avui em quedi a dormir?", he pres el costum de no quedar-me a casa... m'ofego, una setmana fent "casa-feina, feina-casa, dilluns tai-txi, dimecres comprar i divendres sopar a fora", jo m'ofego! I a la vegada penso "va, una setmana ho podries fer!" per variar... I va de debò! M'agradaria! Però no puc, la meva rutina m'atrapa...\nLa guia d'aquesta rutina és la transcendència que donem a les coses. No fotem, que un amic vingui dels EUA un cop l'any és important, i no pots deixar d'anar-lo a veure. Que neixi la primera filla de la comunitat és important, i hi has de ser. Que toqui AF o PM és important, i no pots deixar d'anar-hi, encara que sigui entre setmana. Joder! A la feina no hi falto mai i és una de les coses menys importants a la vida, perquè hauria de faltar a compartir una estona amb els meus amics?\nAmic meu, no puc deixar de fer referència al que un dia vam comentar: la mida pot no importar, però la qualitat sí. Si consideres que és important ser-hi, vés-hi, però si no en tens ganes, si sents que no t'ho passaràs bé o que la resta de les persones no podran disfrutar de tu, deixa-ho córrer, un altre dia serà. No és qüestió de complir amb la presència.\nPer últim, seria injust parlar de rutines no rutinàries i deixar de banda la planificació desplanificada, l'autèntica sal. Que què és? És saber que faràs varies coses (perquè les has de fer, és qüestió de prioritats), però no saber com ho muntaràs. És el que s'anomena logística, i ara que ningú em sent, us diré que és la veritable gràcia de tot plegat.\nXeXu featuring Txari\n(A qui agraeixo profundament la seva col·laboració en aquest post!).\nEscrit per en XeXu a les 16:12 8 comentaris\n- XeXu, darrerament em trobo una mica estrany, no sé què em passa...\n- Et sents malalt?\n- No, no em trobo malament, només estrany.\n- Ah, llavors no pateixis, no ets tu, sóc jo.\n- Tu? I per què em sento així jo?\n- No ho sé, no hi té res a veure amb tu, encara et falta molt per tenir aquest tipus de sensacions. Suposo que ho notes per simpatia.\n- Per simpatia? Perquè sóc simpàtic?\n- Ha ha ha, no, això potser no ho arribaràs a ser mai. Vull dir que com que jo si que estic estrany, doncs això, que tu et sents igual.\n- No entenc res, però no és una mala sensació, a tu també t'agrada?\n- Si, és clar. Matrix ha canviat finalment.\n- No sé què és Matrix, però el canvi està bé, oi?\n- És per això que aquella veu ja no hi és?\n- No cridis el mal temps. Si que hi és, però ara calla. Ara no té res a dir.\n- Encara sóc aquí.\nEscrit per en XeXu a les 23:11 8 comentaris\nVinc de les festes de Gràcia, on m'hi he desplaçat (crec que per primer cop a la vida) exclusivament per assistir a un concert amb els meus companys de pis. Es tractava d'Estanislau Verdet, un cantant subrealista acompanyat per uns músics no menys esperpèntics que duen per nom 'Els Cantimplores Marramiau'. De com conec aquest bon home és una història curiosa ja que en menys d'una setmana l'Eric i el meu germà (que no es coneixen de res) em van venir emocionats a ensenyar-me un paio boníssim que havien descobert. Ara no sé dir qui va ser primer dels dos, però el cas és que aquest paio boníssim era l'Estanislau Verdet, i des d'aquells temps ens hem anat interessant per aquest singular cantant.\nDesprés d'un temps de córrer per la blogosfera, he vist que aquest artista és més conegut a la xarxa que no al món real (per anomenar-lo d'alguna manera), i això es deu principalment al seu blog Yamshes en Escabetx que té força seguidors, i al seu MySpace, on es poden escoltar alguns dels seus millors temes. Això em fa pensar que entre el nombrós públic que hi havia avui hi havia força blogaires, però m'estalvio les paranoies.\nEl concert en si ha estat força bé, hem passat una bona estona. No és un grup per recomanar a qualsevol, perquè hi ha molta ànima sensible, però musicalment són molt bons. El que els fa especials, però, són les lletres, que són originals i totalment subrealistes, riute'n d'Antònia Font! A més, prediquen tota una ideologia pròpia que l'Estanislau va descrivint al llarg del concert, però que m'estalviaré explicar perquè es pot consultar en qualsevol dels enllaços que he deixat més amunt. Només vull dir que paga la pena escoltar música així ni que sigui per escapar-se dels estandards habituals. A més hem rigut força amb les animalades que anava dient el cantant. No sé per què penso que aquest no serà l'únic concert d'ells al que assistiré.\nPer si no us ve de gust visitar els enllaços, us deixo aquí un dels temes que més gràcia em fan, i que per casa sempre cantem, a veure si algú s'hi enganxa.\nEscrit per en XeXu a les 2:25 11 comentaris\nFa uns dies tornava tranquil·lament a casa i just en enfilar un carrer que em porta al meu, una parella d'estrangers amb un mapa a la mà em van demanar ajuda. Hi havia una altra senyora que jo em pensava que anava amb ells, però sembla que només mirava d'ajudar-los. Ella em va dir que parlaven en anglès, i si podia donar un cop de mà. Jo vaig estudiar anglès durant molts anys, i tot i que estic una mica rovellat i em fa vergonya, en principi sóc capaç de comunicar-me i fer entendre el que calgui.\nEm demanaven per una plaça que no era lluny d'on ens trobàvem, però ells duien cotxe, i jo mai sé com indicar els camins quan es va en un vehicle (ni en català!), perquè sempre vaig caminant. Tot i això, els vaig recomanar que aparquessin per allà mateix, i que arribessin al lloc caminant, i crec que la solució els va convèncer. Se'ls veia agraïts, semblaven bona gent. Ell amb cara d'angelet em va allargar una mà, i jo una mica sorprès l'hi vaig encaixar. Però més sorprès em vaig quedar quan em vaig trobar amb un bitllet de 10€ a la mà. Em vaig posar encara més nerviós del que estava i li vaig tornar de seguida, sense saber articular cap paraula coherent en anglès. Suposo i espero que amb la cara d'espantat que vaig posar entenguessin que no en volia pas de diners per donar un cop de mà a algú que no sap on va. Ells van fer un gest d'insistència, però vaig fer que no amb mans i cap (o vés a saber què vaig fer), i vaig continuar el meu camí tot acomiadant-me.\nRealment, no sé què pensar d'aquest incident. No sé exactament el país d'on venia aquesta gent, així que desconec si entre els seus conciutadans és una pràctica normal. Només sé que en altres països d'Europa, si et veuen amb un mapa a la mà, i cara de perdut, de seguida tens algú al costat que t'ofereix ajuda, i es poden passar una bona estona amb tu per donar-te les indicacions que calgui. Suposo que no ho fa tothom, però asseguro que això m'ha passat diverses vegades a Alemanya. I el pitjor del cas és que nosaltres desconfiem d'aquest comportament. Sembla estrany que algú t'ofereixi la seva ajuda sense demanar res a canvi, és més, quan passa penses això, que volen alguna cosa a canvi. Però no és així, t'ajuden, s'acomiaden i se'n van. Ben mirat, ho trobo fantàstic i un comportament molt cívic i útil. Després de viure aquestes experiències em vaig prometre que intentaria fer el mateix a Barcelona, però mai no ho he fet voluntàriament, sóc poc llançat per fer aquestes coses, em moro de vergonya només d'imaginar-m'ho. I no és que no hi pensi, tot sovint tindria l'oportunitat de fer-ho, però em dic a mi mateix "ai no, quina vergonya, ja ho faràs un altre dia...". I així devem quedar, com un poble poc hospitalari i col·laboratiu, però deu ser una mica el nostre tarannà, oi? Sembla que en aquesta ciutat tothom va a la seva.\nEscrit per en XeXu a les 21:16 5 comentaris\nEstic d'un prolífic que fa ràbia. Tot el dia no paren de venir-me temes per escriure posts, i me n'he d'estar ja que no vull saturar-me a mi mateix, ni a qui ho llegeixi. I és que ja em costa llegir llibres i tot, perquè quan porto dues línies ja estic pensant en algun tema per escriure, o en alguna altra cosa de la blogosfera, o en tal o tal altre post d'algú. I sabeu què, crec que això em passa perquè ara ja no penso tant en altres coses, amb els maldecaps i les misèries. Hi ha coses que m'ha deixat de preocupar, i el temps que invertia en preocupar-me ara l'omplo amb altres pensaments. L'altre dia ho parlava amb un amic, els grans pensadors de l'antiguitat (i de no tant enrera) van poder dedicar el seu temps a fer teories (absurdes si voleu) sobre temes metafísics i ètics gràcies a que tenien esclaus que els feien la feina bruta. És allò de 'qui no té feina, el gat pentina'. I no és que jo em compari amb un gran pensador, déu me'n guardi, res més lluny, però crec que mentalment em passa una cosa similar. Si ja no penso en les coses ferregoses de la vida, les que ens deturen, les que ens fan tenir altibaixos i canvis d'humor, en alguna cosa hauré d'invertir el temps que se'm regala ara, que no és poc.\nEscriure al blog és una teràpia. Aquí, com fa cadascú a casa seva, expresso els meus sentiments i pensaments, descric les coses que de veritat m'importen de la vida, plasmo les meves neures, demano desitjos i no m'avergonyeixo tant de les animalades que faig quan les veig escrites. I la pasta que m'he estalviat en psiquiatres? Ara tinc més ganes que mai d'escriure-hi, i per estrany que sembli, no és perquè necessiti treure'm de sobre mals pensaments, al contrari, però així em sento.\nEscrit per en XeXu a les 23:29 6 comentaris\nAvui hem recorregut un camí que ja coneixem, que vàrem fer fa poc per acomiadar-nos d'una amiga. Mirat fredament, s'ha de ser masoca per recórrer tants quilòmetres per dir adéu a una mateixa persona, però no pel trajecte, sinó per l'adéu. Però no hi ha hagut llàgrimes, perquè sabem que és un 'fins aviat', i una nova abraçada d'aquella persona no te la pots deixar perdre. Gent que acaba d'arribar de molt lluny, gent que demà se'n va força lluny i jo, que no vaig enlloc, reunits i units per rebre i donar aquesta abraçada, que ens haurà de servir durant com a mínim quatre mesos. Esperarem a Nadal per rebre una altra dosi d'ella, suposo que serà possible.\nAvui també, m'he adonat com són d'importants algunes persones per mi. El millor del cas és que ja ho sé, i que detalls com els d'avui n'hi ha molts i continuament. Però era en un cotxe a la part del darrera, cantant el que sonava al reproductor. M'he hagut de descordar el cinturó i agafar per les espatlles als meus companys perquè he vist com havia trobat a faltar cantar amb ells, i un cop més, he estat a punt de plorar de pura felicitat. Ells també ho han enyorat, i és que és una petita part de nosaltres, però no deixa de ser nosaltres mateixos, i els sentiments que et desperten algunes persones no són fàcils d'explicar amb paraules.\nEscrit per en XeXu a les 23:47 2 comentaris\nEt veig patir i se m'encongeix el cor. Sempre que parles amb mi ho fas alegre, sempre riem i ens entenem les bromes. Avui no era així, t'he notat la veu distant, apagada, amb poques ganes. Primer he pensat que t'havies enfadat, no et vaig trucar quan et vaig dir. Darrerament la gent se m'enfada i no sé per què. Però després m'he adonat de que no era el primer cop, que no fa massa sonaves igual a l'altre cantó del fil, i n'he estat segur. Ella era allà, i tu paties. He volgut venir, he volgut rescatar-te, hagués corregut mig món per treure't d'allà. Però no ha calgut, has vingut tu. Necessitaves només un motiu, necessitaves fugir. El meu truc no t'ha il·lusionat, però t'ha donat l'oportunitat d'escapar, i t'hi has aferrat. No és telepatia, jo no sabia ni m'imaginava res d'això. Però has de saber que sóc aquí, que no cal que et truqui jo si necessites una mà a la que agafar-te mentre caus. Hem parlat de moltes coses i de res en concret. I sé que això et va bé, perquè no sé fins on et serveix la meva ajuda, però fer-te parlar o fer-te riure són coses que no has de dubtar de demanar-me, perquè és el mínim que puc fer. Sempre em dius que la teva experiència no et permet aconsellar-me. Sempre em dius que estic més per tu del que tu vas estar per mi en el seu moment. Quina col·lecció de bajanades! Per tu només tinc agraïment. De vegades silenciós, de vegades de bon humor, de vegades distretament, però sempre has tingut estona per una cervesa més quan els altres ja no hi són. Aquelles cerveses de les tres de la nit són motiu suficient per moure cel i terra per venir a salvar-te si et cal, i saps que has fet molt més que això. Busca'm. Utilitza'm. Necessita'm. No ho veus que l'amistat és moltes més coses de les que sempre has pensat?\nEscrit per en XeXu a les 2:44 1 comentaris\nÚltimament m'adono que estic en baixa forma, o que estic perdent facultats, no sé què és pitjor. M'ha vingut al cap aquest altre post que vaig escriure ara ja fa un temps, però en realitat no hi té res a veure, o hi té molt a veure, vés a saber tu. Ara hi ha vegades que veig que no sóc jo, però no que em senti com un altre, o que pretengui ser algú altre, això mai, ja en tinc prou amb mi mateix com per preocupar-me de tenir múltiple personalitat. Però m'equivoco, fallo, tinc llacunes on abans era bo, on abans no se m'escapava res. Sóc amant de controlar totes les situacions, i és una cosa de la que n'estava orgullós, i una cosa que m'he sentit criticar més d'un cop: "no pots controlar-ho tot!", em diuen. Doncs jo creia que sí, però evidentment sembla que no. Cometo errors que abans no feia, i no m'agrada. O em faig gran, o ja no presto tanta atenció als detalls, i un cop més, tampoc no sé què és pitjor. Només sé que no és propi de mi, darrerament hi ha tantes coses que no són pròpies de mi... Potser no s'entén res del que dic, però jo si que ho entenc, i em fa sentir malament, perquè perdre la pròpia identitat no crec que faci gràcia a ningú. A mi no me'n fa gens, això segur.\nEscrit per en XeXu a les 19:05 5 comentaris\n- Ei, ei, sabeu què!! Sopa de Cabra ha tret un disc en castellà!!!\n- No pot ser, no pot ser, ha de ser mentida!\n- Que no, que l'han fet, que és de veritat!!\nDecepció. Una gran decepció va ser el que vam sentir en aquells moments, a l'escola, en ple auge del rock català. La meva escola era un oasi en mig d'un desert castellanoparlant. Els meus companys i jo érem fans dels grups punters del moment, Sopa, Els Pets, Sangtraït i Sau. No existia més música, no hi havia més llengües. Érem feliços amb el nostre reduït món musical, i vivíem unes cançons que enteníem i que ens feien sentir les nostres primeres sensacions. Recordo cantar pels passadissos tonades tant maques com Sota una Estrella, qui no recorda una cançó tant preciosa? Però de sobte la notícia va esclatar a les nostres vides, pitjor que el començament d'una guerra, pitjor que un terratrèmol devastador, pitjor que qualsevol altre cosa. Sopa de Cabra treia un disc íntegrament en castellà. El món se'ns va caure als peus i vàrem perdre la fe. Alguna cosa es trencava, no ens ho podíem creure. Una de les nostres icones ens havia fallat, i això no ho podíem perdonar. I com nosaltres, tants d'altres que van donar l'esquena al grup, que va fracassar estrepitosament en la llengua del país veí, i vam pensar que s'ho mereixien. Mai els hem acabat de perdonar, mai no van aconseguir ser com abans, el grup de rock català més idolatrat. Mai, tot i els trossets de cel que són Camins, Hores Bruixes o El Far del Sud.\nAvui he sentit la versió acústica de El Boig de la Ciutat i algú m'ha dit que sonava més lenta que l'original.\nEscrit per en XeXu a les 23:33 10 comentaris\nJa fa temps que no poso per aquí una cançó perquè si, d'aquelles que em diuen alguna cosa i que m'impulsen a penjar-la per compartir el moment amb qui vulgui llegir-la. Per una vegada, la cançó que em ve de gust posar avui no serà per haver-la sentit i per haver-me evocat cap mena de sentiment. La poso per defecte, justament. Ahir grandíssim concert d'Antònia Font a Badalona, com feia temps que no en vèiem cap. Hi ha una cançó que la meva amiga Rach sempre demana, i mai li canten, tot i que s'escauria molt i molt aquests dies. I com que jo mateix en vaig escriure una frase en el darrer post, crec que la cançó mereix ser reproduïda. Us he recomanat mai Antònia Font? Segur que sí, però no me'n cansaré de fer-ho. Apa aquí us la deixo, és En s'estiu.\nAquí damunt m'engronsen ses ones,\nsa barca va on vol,\nes penyasegat de pedra roja\nm´admira i me fa por,\nhe vengut a pescar la mar\nperò he enrocat\ni sense voler he pescat sa Terra.\nEs sol d´agost m'esclafa sa cara\nque me refresca adesiara,\nno puc estar més content,\njust devora Tramuntana\nestirat damunt sa barca,\nque som de dolent!\nCom si res passen ses hores,\nencenc un cigarret,\nde natura en miniatura,\nme fondré davall ses ones\ncom un glop d'aiguardent.\nÉs que estic de puta mare\nd'ençà que és en s´estiu,\namb un tassó de vi.\ncrec que m'he adormit,\nel volantí tremola a estones,\nde silenci que m´envolta,\nbotaré per damunt ses ones\ncom ho fan els dofins.\nFaré que tota sa meva vida\nsigui un viatge com aquest,\nen de dia trec sa barca,\nen sa nit arròs de peix,\nno puc demanar res més:\nhe resolt tots els problemes\nEscrit per en XeXu a les 21:39 2 comentaris\nEscrit per en XeXu a les 23:20 5 comentaris\nEscrit per en XeXu a les 3:47 9 comentaris\nVull ser un calçasses.\nVull deixar que prenguis totes les decisions fent-me creure que les prenc jo.\nVull que no demanis postre i et mengis la meitat del meu.\nVull venir-te a buscar quan no t'ho esperes per fer-te una sorpresa.\nVull regalar-te alguna cosa només perquè un dia vas passar per un aparador i vas dir que t'encantava.\nVull intentar controlar la meva llengua i no dir tantes bajanades.\nVull veure les pel·ícules en versió original perquè dius que és més autèntic.\nVull fer aquella excursió que tanta mandra em fa.\nVull acompanyar-te a comprar roba i dir-te què et queda bé i què no.\nVull donar-te la raó al final de cada discusió.\nVull que passagem agafats de la mà i mirar-te amb ulls de lluç.\nVull apuntar-me a aquell curs de ball de saló.\nVull deixar-te la meva jaqueta perquè en realitat al gener no fa tant fred.\nVull fer aquell viatge a un lloc que no m'atreu només perquè tu hi vols anar.\nVull estirar-me al teu costat i passar-me hores i hores abraçat a tu dient-nos com ens estimem.\nVull posar-te al cotxe la música que sé que t'agradarà escoltar.\nVull anar a un sopar familiar perquè tu m'ho demanes.\nVull sortir a comprar un gelat després de dinar perquè a tu et ve de gust.\nVull recordar totes les dates i celebrar-les com toca.\nVull recollir-te a l'estació cada cop que arribis.\nVull trucar-te cada nit per desitjar-te un bon son.\nVull enganxar-me a Ventdelplà i deixar de veure House i CSI.\nVull portar-te a la feina en cotxe per estalviar-te tres parades de metro.\nVull que agafis patates del meu plat sense demanar permís.\nVull portar-te a aquella avorrídissima exposició perquè t'agrada l'art.\nVull que anem a la platja i intentar posar-me moreno.\nVull controlar què bec quan estic amb tu.\nVull no mirar-ne cap altra ni donar-te cap motiu de gelosia.\nVull no tenir mai un no per tu.\nEscrit per en XeXu a les 22:36 13 comentaris\nAra us sorprendré una mica, perquè vull parlar d'una activitat que he anat a fer avui, que crec que no és pròpia de la meva edat, ni de la meva condició, ni del meu poder adquisitiu. Es tracta de golf. Els meus amics més cafres i jo ens hem acostat al pitch & putt del Montseny per introduir-nos en aquest món, fins avui, completament desconegut per nosaltres. La idea no era nova, ja feia temps que ho parlàvem, i ara que tots fem vacances (o gairebé tots), ha arribat el moment.\nEl que primer diré és que ha sortit sorprenentment barat pel que fa a la creença popular. Per poc més de 30 € hem llogat els pals, hem tingut un munt de boles per entrenar, hem dinat força bé, i hem passat tot el dia fent l'animal i rient. Déu n'hi do. També vam haver de comprar boles i guants com a mínim per la mà esquerra (totalment recomanables), pel mòdic preu de 12 € més, però són reutilitzables. Se suposa que és un joc seriós, i que s'han de guardar les formes, però diguem que això no va massa amb nosaltres. Després d'un inici que no augurava res de bo, hem anat agafant la tècnica i ens n'hem començat a sortir. A mesura que avançava el dia anàvem millorant, i mica en mica hem anat fent cops més meritoris i puntuacions més baixes a cada forat. El millor de tot, però, és que nosaltres som uns competidors nats, ens agrada jugar a tot tipus de jocs o practicar diferents tipus d'esports i sempre competim, oficialment o extraoficialment, però sempre de bon rotllo, i sempre ens animem i ens felicitem quan algú de nosaltres ho fa bé. Això és el que més m'agrada, si faig aquestes coses és per passar-ho bé, per gaudir al costat dels meus amics, i si tot fos per la competició, no seria ni la meitat de divertit. Prefereixo perdre, però que mantinguem aquesta rivalitat tant sana i que tant ens esperona. A més, com que sempre provem coses noves, inicialment som dolentíssims, així que qui guanya o qui perd és més aviat qüestió de sort.\nHo hem passat bé. Ha estat un gran dia, diferent. Hem quedat que hi tornarem; val la pena, i des d'aquí ho recomano. Ara, a poc a poc, perquè ara mateix hi ha diverses parts del cos que em fan mal, i suposo que demà serà pitjor. Llocs estratègics, no és que estigui baldat, tot i que he de reconèixer que cansa força, però nosaltres hi hem jugat massa estona per ser el primer dia. Ah, i portar sabates impermeables, que hem pagat la novatada i jo anava amb els peus molls des que hem començat, i ens hi hem passat hores i hores...\nEscrit per en XeXu a les 23:32 7 comentaris\nEstava fent jo una ronda per la blogosfera, i he topat amb el blog Calidoscopi, que no és dels meus habituals, però de seguida m'hi he fixat perquè tenia un test friki d'aquests que tanta gràcia em fa fer. Es tracta de quantificar el grau d'addicció als blogs de cadascú, i després del post que vaig escriure l'altre dia, no podia deixar de fer-lo. Ja m'imaginava els resultats, però mira, és una ximpleria com una altra per fer un dilluns al vespre, quan a fora fa un temps més propi de setembre. Si us animeu a fer-lo, ja em direu el què.\nEscrit per en XeXu a les 20:01 7 comentaris\nM'he adonat que darrerament, ja sigui per les actuacions de castells, els concerts d'Antònia Font o per les escapadetes que fem, no paro de visitar indrets de Catalunya en els que no he estat, o potser sí, però que sempre és agradable retrobar. Com que aquestes mini-vacances no em permetran arribar massa lluny, estic disfrutant de redescobrir el meu propi país, el país que tant m'estimo i defenso. Quan era més jove sempre havia pensat que hauria de fer una ruta per Catalunya, ja que m'agradaria conèixer tot el que pot oferir, que no és poc. Aquests dies m'he adonat que, a la meva manera, ja ho estic fent, i que he estat en molts pobles i ciutats preciosos, i no vull restar el valor que això té, perquè sempre donem importància als viatges que fem a l'estranger, i qualsevol cosa ens sembla una meravella, i probablement no coneixem massa el nostre propi país. Val la pena, n'estic convençut, i me'n convenço més a cada sortida que faig. Aquest cap de setmana visita per partida doble, i les estones de carretera no s'han acabat, n'hi haurà més. Ahir va ser a Sitges, conegut per tots. Avui, Taradell i Vic, una visita especialment emotiva perquè era per acomiadar una altra amiga que se'n va, una visita que li devíem. La foto és de Taradell, un raconet maco, maco que transpirava història. Estic cansat, quins dos dies que hem passat. Ha valgut la pena.\nEscrit per en XeXu a les 0:03 5 comentaris\nElla no em creu quan li dic que la trobaré a faltar, i això que no paro de dir-li. Cada cop que em fa una broma de les seves, sé que la trobaré a faltar. Cada cop que riu d'aquella manera tant especial, sé que la trobaré a faltar. Cada cop que ens posem a caminar junts i m'acaba treient 20 metres, sé que la trobaré a faltar. I cada cop que penso en aquells mails que li enviava, sé que la trobaré a faltar. I ella no s'ho prèn seriosament, qui diu això a falta de molts mesos per la separació? Però la sort ha volgut que ara ella marxi per període de dos mesos, lluny, molt lluny, a l'altre cantó de l'Atlàntic. Ella s'ho mereix i li anirà molt bé, i jo sé que la trobaré a faltar.\nÉs estrany com algunes persones calen tant profundament en el nostre ésser, sense cap motiu, sense una amistat de veritat, sense cap intenció romàntica. Però aquesta noia té una llumeta que brilla incandescent, i que fa que se'ns caigui la baba amb ella. Fins i tot quan et diu "he somniat que moriries demà". Ella sap que em pot i disfruta fent-me comentaris que sap que em faran molt riure, quan m'hagi recuperat de l'ensurt, és clar. Per ella és aquest post, que podria ser un o podrien ser 200, perquè se'n va, i sé que la trobaré a faltar, i encara que soni estrany, crec que poques vegades he tingut la sensació que enyoraria algú d'aquesta manera, ella és especial. Mai no llegirà això, però no crec que calgui, perquè ja ha llegit prou coses meves. La meva fillola... he dit ja que la trobaré a faltar?\nNo puc dedicar-li un post sense posar una cançó que podria dir que és la nostra, però no ho diré perquè compartir una cançó és parlar en altres termes, i simplement és que cada cop que sona, tots dos no podem fer altra cosa que parar i cantar-la. Ella va ensenyar-me que és millor que Speed of Sound, i ara cada cop que la sento, sigui on sigui, no puc fer altra cosa que pensar en ella. És Clocks, dels Coldplay, us poso el reproductor i deixo la lletra, aquest cop, és obligatori escoltar-la, perquè és una de les millors cançons d'aquest segle.\ntroubles that can't be named\nEscrit per en XeXu a les 20:23 2 comentaris\nSi algú dels meus té algun problema, no és gens estrany organitzar un comité de crisi. No m'agrada veure que un amic ho passa malament, faig el que calgui per intentar posar-hi solució, encara que sigui momentani, encara que només li serveixi per una estona. Però un comité de crisi en realitat, és una autèntica merda. No em molesta, no em fa res donar-ho tot per un amic, oblidar-me de totes les meves cabòries per centrar-me en animar algú, però si cal organitzar un comité d'aquests, és que alguna cosa passa, i aquí està el problema. Cadascú té la seva creu, portem les penes a les espatlles, però odio veure un amic en un mal moment, encara que intenti simular normalitat, es veu que les coses no van bé. Odio també no saber què fer per animar algú, i crec que sé trobar mètodes diferents en funció de la persona, però aquella sensació d'impotència de pensar que quan desapareguis tot tornarà a enfonsar-se per aquella persona, em treu de polleguera. No es pot estar sempre present, no es pot estar al cent per cent, tot plegat, una merda. Sobretot quan saps que aquella persona faria el mateix per tu, i que ja ho ha fet quan ha calgut. No se m'obliden alguns detalls, mai no els oblidaré. Voldria ser capaç d'oferir el que he rebut d'algunes persones, ho faig tant bé com sé. És prou?\nEscrit per en XeXu a les 22:54 5 comentaris\nEscrit per en XeXu a les 10:20 3 comentaris