Avui han finalitzat les rondes de compreixences d’entitats, institucions, organitzacions i experts per fer defensar o fer aportacions a la nova Proposició de llei d’ampliació de les mesures urgents per fer front a l’emergència habitacional que acabarà amb milers de desnonaments. Ara sí que entrem en la recta final per aprovar-la al Parlament.\nA continuació compartim la compareixença de la Lucía Delgado, portaveu de la PAH i del Grup Promotor de la Llei 24/2015:\nQuan algú presencia un accident de trànsit té l’obligació de socórrer a la víctima. Davant una emergència, cal actuar.\nLa PAH porta socorrent i actuant des de la seva creació, fa 12 anys. Mentre els bancs i els voltors destrossaven vides (sí, desnonar és degradar la vida de persones), deixant milers de famílies a la cuneta, que necessitaven socors per una emergència, massa vegades, les administracions competents han fet deixadesa de funcions. Tornant al símil de l’accident de trànsit, milers de famílies han estat abandonades a la seva sort, quan necessitaven ajuda urgent, acció de socors, però qui n’hi havia de socórrer-les ha passat de llarg.\nEncara que el Govern estatal no faci el que cal, és la nostra obligació fer-ho. Per això celebrem que avui sigui l’últim dia de compareixences per tramitar una Proposició de Llei amb una majoria parlamentària que farà possible posar fi al tsunami de desnonaments que irromprà aquesta tardor a Catalunya.\nEl que esperem amb la nostra intervenció és que més grups parlamentaris se sumin a tirar endavant aquesta llei i sobretot, a desplegar-la després, des de la Generalitat i des de tots els municipis, sigui quin sigui el seu color polític. Perquè el que estem discutint avui ha de traspassar les lògiques partidistes, les pressions dels poderosos, perquè d’allò que estem parlant és de socorrer a la víctima, de protegir els drets humans més bàsics.\nCal aturar el cop d’una vegada i assentar alhora les bases per un model que no deixi ningú més sense dret a l’habitatge.\nI recordem que les institucions teniu l’obligació de fer-ho.\nEl 2015 vam comparèixer en aquest Parlament defensant la Iniciativa legislativa Popular (ILP habitatge). Una ILP que arribà amb la força i l’esperança de milers de famílies que es van veure abocades a perdre les seves cases per no poder pagar la seva hipoteca o el seu lloguer mentre els bancs eren rescatats amb diners públics, sense demanar res a canvi. Vam sortir al carrer i a totes les places dels pobles i ciutats de Catalunya i vam aconseguir 3 vegades més de les signatures necessàries per tramitar-la (150.000, que es diu ràpidament, però que són moltes) i el 29 de juliol del mateix any vam aconseguir aprovar per unanimitat la Llei 24/2015.\nAquesta llei, coneguda popularment com la “Llei catalana contra els desnonaments i els talls” ha tingut una vida complicada. El 2016, el govern del PP de Mariano Rajoy va suspendre totes les mesures d’habitatge que afectaven els privilegis de la banca, i la van portar al Tribunal Constitucional. Però de nou, les PAHs de Catalunya van tornar a demostrar l’amplíssim suport social que tenia la llei i la necessitat (i el desig) imperiosos de deixar enrere els desnonaments. El 2018 vam aconseguir recuperar el que alguns grans lobbies econòmics pensaven que tenien sentenciat i enterrat: obligar els grans tenidors a fer lloguers socials en desnonaments d’habitatge habitual d’impagament de lloguer i hipoteca de famílies vulnerables.\nCom sabeu, el 2019 vam aconseguir incloure en un decret llei d’habitatge impulsat pel Govern de la Generalitat, una ampliació de la norma per adaptar-la a les noves cares de l’emergència habitacional. Per donar resposta als 45 desnonaments diaris que es produïen a Catalunya. L’actualització de la llei fou acceptada pel Govern i tingué de nou majoria per ser aprovada, perquè la situació d’emergència requereix actuar. Ara es tracta de recuperar l’ampliació de mesures contra l’emergència habitacional del Decret Llei 17/2019.\nVull recordar 2 punts claus del que està en joc amb l’aprovació de la llei que ara es tramita al Parlament.\nEl primer: aquesta proposició de llei és una proposta de mínims o d’urgència i que, les PAHs de Catalunya, junt amb la resta d’organitzacions que la impulsen i li donen suport, creiem que s’ha d’anar encara més enllà en futures lleis i polítiques que apostin per mesures més estructurals. Com incrementar els pressupostos destinats a l’habitatge i entomar d’una vegada l’obligació legal (incomplerta fins avui) d’arribar al 15% d’habitatge social el 2025, tal com marca la llei catalana del dret a l’habitatge de 2007. Per tant, una vegada aprovada aquesta norma, treballarem per proposar noves mesures a tots nivells per ampliar el parc inexistent de les nostres ciutats.\nI en segon lloc: la idea és que no hem de caure en “falsos debats” sobre si unes o altres mesures. O les urgents per aturar els desnonaments o les estructurals per augmentar el parc d’habitatge públic o social. Les necessitem ambdues. Però és urgent i necessari fer front primer a l’emergència perquè realment hi ha vides en joc que no poden esperar ni un minut més. No es pot seguir desviant la mirada i cal actuar amb valentia.\nA continuació defensaré cada punt d’aquesta Proposició de Llei i explicaré per què des del Grup Promotor pensem que s’ha d’aprovar sense retallar cap article a la baixa, ja que som en una situació d’urgència fa 12 anys i cal sortir d’aquesta situació per seguir avançant. Cal posar a més en valor l’esforç d’acord compartit de 4 grups parlamentaris amb les organitzacions socials que representem les afectades pels desnonaments i que vam impulsar aquesta iniciativa legislativa.\nEsperem que més grups donin el seu suport a mesures de xoc per a una situació crítica: fem una crida solemne a legislar per acabar amb els desnonaments, ja que una societat no pot, ni ha de suportar, tant patiment social.\nLa proposició de llei compta amb les següents mesures:\nRenovacions obligatòries un cop els lloguers socials arriben a la seva fi\nAquest és un punt de consens. Cal que els bancs retornin el rescat assumint responsabilitats en forma d’habitatge per a les famílies vulnerables. És de sentit comú que aquelles famílies que van entregar en dació en pagament la seva casa al banc al no poder pagar la seva hipoteca i que van signa un lloguer social gràcies a la llei 24/2015, puguin seguir als habitatges si no han millorat la seva situació. Per tant, cal renovar els lloguers socials per protegir les famílies vulnerables i corresponsabilitzar mínimament als qui van provocar part de la situació que estem vivint avui dia. El mateix ha de passar amb la resta de lloguers socials que se signin, un cop passin 7 anys i si segueix la crisi habitacional actual.\nA Catalunya les unitats familiars que ingressen quantitats menors al 2,5 IRSC a Catalunya (1.747,4 euros), definit com el topall legal per sota del qual es troben en exclusió residencial, han de destinar un 42 per cent dels ingressos a pagar el lloguer mitjà del 2020.\nLloguers socials obligatoris per a llars vulnerables en finalitzacions de contractes de lloguer\nAquesta mesura s’ha d’explicar bé per entendre la seva lògica. Molts grans propietaris van demandar el 2018 les famílies per finalització de contractes de lloguer, en comptes de per impagament, que era la situació de moltes d’aquestes, ja que la Llei 24/2015 els obligava a fer un lloguer social. És per això que hem buscat la manera que els grans tenidors no se saltin la norma de cap de les maneres. A més a més, milers de famílies estaven fent un sobreesforç per pagar el seu lloguer i les expulsaven de les seves llars no renovant contractes, per sumar-se al carro de «todo vale» apujant els preus de lloguer de forma exagerada, provocant desnonaments invisibles o el que es coneix com a “desnonaments silenciosos” (la família abandona l’habitatge perquè apuja desorbitadament el preu del nou contracte). Forces grans propietaris, que són persones físiques, han emprat les mateixes tàctiques que la Sareb o que Blackstone. Màxim benefici i desnonaments de lloguer (quasi un 80% dels desnonaments a Catalunya) sense importar res més.\nÉs evident que, si un gran tenidor no actua agressivament com un fons voltor, sense apujar preus de forma salvatge i parlant amb les llogateres o amb l’Administració si hi ha impossibilitat de pagar les rendes, s’arribarà a solucions i en allunyar-se el desnonament, no entraria en joc la llei. Ara bé, com va dir el compareixent que representava a Sogeviso, empresa que gestiona els habitatges de lloguer social del Banc Sabadell, el primer dia d’aquestes sessions: si no s’obliga els privats a fer lloguer social, no el faran. És a dir, si no posem límits a aquests grans tenidors que volen utilitzar l’habitatge com un actiu borsari, ho faran i crec que estarem d’acord en això: sí a poder fer cert negoci, però no a la usura.\nLloguers socials obligatoris per a llars vulnerables en alguns casos d’ocupació\nAquest és un dels punts on hem notat més reticències, però poc realistes i sense aportar solucions reals. Enfonsar o assenyalar les famílies que han d’ocupar per tenir un sostre no les farà desaparèixer. Des de la PAH i les entitats socials ho tenim clar. Prou hipocresia, prou criminalització a les famílies que ocupen habitatges buits de la banca o dels voltors, on abans hi vivien famílies que foren desnonades i ara estan buits a l’espera de la propera venda en un paquet d’actius. La Jéssica ha explicat clarament quina és la realitat de l’ocupació que tenim al dia d’avui a Catalunya i a la que clarament s’han d’aportar solucions, igual que en el seu dia amb el barraquisme: dignificar l’habitatge precari i que les famílies paguin un lloguer social i les seves factures d’aigua o llum (si les elèctriques deixen d’escanyar-nos, clar). Al final estem parlant de l’accés precari a l’habitatge i creiem que aquesta fórmula soluciona gran part de la situació, no tota, perquè s’ha deixat passar massa temps sense actuar. Però servirà per desencallar les meses d’emergència junt amb la resta de la bateria de mesures que avui estem presentant, però sobretot amb aquesta.\nSi us plau. No falsegem la realitat, no estem parlant de casos anecdòtics minoritaris o de falses històries que alimenten algunes cadenes de televisió. Estem parlant de casos com el de la Jéssica; la Mariana que està ocupant un pis de CaixaBank buit fa 5 anys, per cert, veïna de la Jessica; la Bibiana, el Wilson i la Joana, o la Sandra, quasi totes dones amb filles i fills, on la feminització de la pobresa es fa més que evident i s’ha d’actuar ja. Famílies que han hagut d’ocupar estant en la mesa d’emergència de la Generalitat amb 2 anys d’espera a l’adjudicació d’un habitatge. On representa que han d’estar durant aquests temps les famílies? Prou demagògia i més solucions: aquesta llei aportarà lloguers socials a les famílies desnonades a les quals no s’ha protegit i habiten en pisos buits de bancs i voltors.\nAmpliació de la definició de gran tenidor, que inclourà ara persones jurídiques de més de 10 habitatges, i per tant, protegirà més llogateres amb amenaça de desnonament. Manteniment del topall de 15 per les persones físiques grans propietàries\nAquesta millora ha estat qüestionada per alguns i en volem parlar sense embuts. Per a nosaltres és un article vital perquè la norma funcioni a la seva totalitat i eficàcia. Hem vist com bancs i fons voltor trossejaven els seus actius per saltar-se la llei i per tant, cal reaccionar amb totes les eines possibles, acotant bé el nombre d’habitatges. Creiem que disposar de més de 10 habitatges per empreses i 15 per persones físiques, per a llogar, és una quantitat prou àmplia per distingir aquells que complementen «la seva paga» amb el lloguer de l’habitatge que han heretat o han pogut comprar amb l’esforç de la feina, d’aquells que clarament tenen un negoci entorn del lloguer d’habitatge, legítim, però negoci. I no genera problemes legals o jurídics, tal com va afirmar el jutge que va comparèixer el divendres passat. La nostra posició inicial era equiparar a persones físiques i jurídiques als 10 habitatges igual que la definició estatal, però no ha sigut així finalment, perquè vam voler aconseguir un consens més ampli. Amb tot i això, com en el cas de les finalitzacions de contractes, volem explicar de forma ben clara i senzilla el que grans propietaris persones físiques ens han comentat en alguna ocasió, i és que, elles no tenen por d’aquesta llei, ja que no s’han comportat mai com Blackstone, la Caixa o la Sareb. És a dir, viuen de llogar habitatges, però no es van sumar a apujar preus quan tothom ho feia sense importar si estaven deixant al carrer, amb desnonaments silenciosos, famílies que portaven més de 10 anys llogant aquell pis. Al contrari, van mantenir el preu i al dia d’avui continuen cobrant el seu lloguer cada mes.\nControl d’ofertes de lloguer social obligatori per part de la Generalitat, a més dels ajuntaments, per tant, més control del compliment de la Llei i imposició de sancions si s’incompleix i un límit d’un mes per al gran tenidor, per a fer l’oferta\nDiuen que l’experiència és la mare de la ciència, i en aquest cas, nosaltres en tenim molts exemples que calia donar més força al control de les ofertes de lloguer social. La Dolores, en Paulino i l’Atiqur dels últims desnonaments d’aquesta setmana tan sols a Barcelona, on Divarian, Blackstone i CaixaBank havien d’haver fet amb el Decret llei 17/2019 vigent l’oferta de lloguer social i així evitar el desnonament; no ho van fer i s’ha assenyalat de nou el dia on poden fer-les fora de casa. Estem pendents de què, gràcies a la solidaritat de les persones, es puguin aturar.\nNecessitem aquesta millora per fer efectiva i desplegar la llei un cop estigui aprovada aquest mes d’octubre. L’Agència d’Habitatge de Catalunya va comptabilitzar que hi havien unes 3.200 famílies pendents de signar un lloguer social quan les mesures que ara volem recuperar van ser anul·lades el febrer del 2021, a les que cal sumar les 800 famílies que la regidora d’Habitatge de Barcelona va sumar fa uns dies en aquesta mateixa sala. Avui hem d’assolir el compromís, plegades, que al novembre, quan recuperem aquestes mesures d’urgència, aquestes famílies han d’aconseguir peti qui peti el lloguer social.\nLa responsabilitat de la Generalitat ha de ser tenir preparades ja les 4.000 possibles sancions si no es fan les ofertes. Com deia a l’inici, és una obligació, hem d’actuar i no podem mirar pel retrovisor o fer veure que no veiem el que passa. Ens hi juguem massa.\nAmpliació a 7 anys la cessió obligatòria d’habitatges buits dels bancs i fons voltors\nSobre l’ampliació a 7 anys de cessió obligatòria, és una millora significativa. Som moltes les qui pensem que la Sareb hauria de cedir els seus habitatges buits 30 anys o per sempre; i és que a ningú se li escapa que portem 15 anys, 15 anys… des que va esclatar la bombolla immobiliària i que sense mesures contundents, valentes i ambicioses, no és que no canviï res, és que podem anar a pitjor. A més, no és una cosa estranya, bé que hi ha concessions per anys d’un bé públic als privats, com l’aigua, autopistes, sòl… Per què no pot ser també a la inversa? A més a més, la sola inclusió de la mesura el 2015 va provocar que molts bancs i fons d’inversió possessin a disposició de les administracions paquets d’habitatge a preus molt més baixos del preu de mercat, per ampliar els parcs assequibles, pràcticament inexistents. Ara per exemple, Blackstone, que té milers de famílies en lloguers socials que estan finalitzats, vol que li paguin quasi a preu de mercat el lloguer dels habitatges a canvi de mantenir els llogaters, que són famílies vulnerables amb ordre de desnonament. Una pràctica de xantatge extrem i inacceptable que, si recuperem l’ampliació de la Llei 24/2015, no podran seguir fent, perquè els poders públics tindran força per negociar l’ús de l’habitatge a preu per sota de mercat, al 40% del HPO, durant 7 anys, per reallotjar famílies i posar les meses d’emergència a zero, aturant milers de desnonaments en habitatges de petits tenidors que l’Administració ha de cobrir.\nSegons el Ministeri de Foment, a 31 de desembre del 2019 hi havia 75.685 pisos nous per estrenar buits a Catalunya, quantitat només superada per la Comunitat Valenciana i que representa un 16,56 per cent de l’estoc total d’habitatges nous sense vendre a tot l’Estat. 17% estoc habitatge nou buit! El Departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat de Catalunya va quantificar l’any 2020 el nombre d’habitatges de Catalunya que fa més de dos anys que estan desocupats i que provenen d’execucions hipotecàries o dacions en pagament en 27.558 immobles. Cal mobilitzar-los per a lloguer social.\nI per últim, i no menys important. S’ha parlat per activa i per passiva durant les compareixences, de la importància de tenir dades, informes i estudis per poder analitzar i fer una radiografia de la situació en temps real sobre la problemàtica. Nosaltres ho compartim totalment i per això vam proposar l’elaboració d’aquest registre. Perquè les institucions, Generalitat i ajuntaments, tinguin a l’abast una eina àgil i consultable per saber, si quan una persona arriba a serveis socials o a l’oficina d’habitatge amb data de desnonament, està emparada per la llei i requerir a la propietat àgilment que faci el lloguer social, ja que en té obligació, o si no, s’obrirà l’expedient sancionador corresponent.\nAixò ara no passa; i no tan sols no passa, sinó que es genera tal coll d’ampolla, que és la mateixa família la que molts cops ha d’anar al registre de la propietat a extreure l’índex de propietat de l’empresa, amb un cost per la seva butxaca, per tal de demostrar davant el jutjat i/o serveis socials que és un gran tenidor i que no ha fet l’oferta de lloguer social.\nAquestes són les mesures i les millores principals que conformen la proposició de llei que avui estem defensant, com hem afirmat en diverses ocasions, mesures de mínims o bàsiques per fer front a l’emergència, però de vital urgència en ser aprovades.\nVostès poden evidentment debatre-les o qüestionar-les, però de nou, hem estat les organitzacions socials, les mateixes afectades, les qui portem propostes basades en l’experiència de respondre a qui s’enfronta a perdre el seu habitatge, el recer o sostre, que tota persona necessita per tenir una vida digna i poder construir un projecte vital estable, la llar que tothom desitja. Necessitem fer un pas endavant i deixar enrere els desnonaments.\nAmb molta humilitat i responsabilitat i per què no amb orgull, volia recordar que avui he comparegut en nom de totes les famílies que han perdut la seva llar per motius econòmics, que estan a punt de perdre-la o que la poden perdre en un futur. Com diem a la PAH, totes estem afectades per l’habitatge. Per totes elles, creiem que la tramitació d’aquesta proposició de llei s’ha de fer per via d’urgència i deixant de banda interessos partidistes, lògiques econòmiques especulatives, pensant en els consensos socials amplis i en el que estem d’acord en el carrer i en aquesta cambra, que és una Catalunya i un món on no es desnoni a famílies vulnerables. No ens podem permetre cap més mort o patiment per aquest motiu.\nTenim clar que aquesta llei s’aprovarà abans que acabi la moratòria actual de desnonaments. Per evitar el tsunami de 26.000 famílies que estan en risc d’anar al carrer. Si no, no tindrem mesures per aturar-ho.\nTenim el compromís de 4 grups parlamentaris: ERC, Junts, En Comú Podem i CUP. Però volem que s’aprovi amb una majoria encara més amplia, en aquest cas amb el PSC i Ciutadans, que quan vam presentar la proposta no van expressar clarament si la recolzarien. O per unanimitat, com el 2015! Esperem que amb aquesta intervenció us decanteu per secundar-la.\nDiguem no als desnonaments. Diguem sí als lloguers socials obligatoris.\nPer finalitzar, us emplacem des de ja a treballar per esprémer la llei i les seves mesures antidesnonaments des del minut 0. No tenim temps a perdre i cal tenir preparat ja un pla de xoc per aconseguir signar els 4.000 lloguers socials comptabilitzats per l’Agència i l’Ajuntament de Barcelona, que seran més i hi sumem la resta de municipis, que van quedar pendents quan van anul·lar la darrera ampliació.\nDes de les PAHs de Catalunya i en nom del Grup Promotor de la Llei 24/2015 i d’aquesta proposició de llei, us demanem que esteu a l’altura de les circumstàncies.\nÉs el nostre deure fer-ho. Ens van fer creure que érem les culpables per perdre l’habitatge i quedar-nos al carrer, per no arribar a fi de mes, deixant de menjar per pagar el lloguer o la hipoteca, o fins i tot, deixar que els teus fills no vagin d’excursió o facin alguna activitat extraescolar perquè semblava que era un capritx.\nLa PAH i la lluita contra els desnonaments ha retornat la dignitat a les persones, empoderant-les, demostrant que la seva situació no és aïllada i que són víctimes de lleis injustes i les polítiques poc valentes o que senzillament defensen a qui més té i no a qui més ho necessita. Amb aquesta llei revertirem aquesta situació; i quan ho aconseguim, estigueu segures que estarem donant al Parlament de Catalunya la funció que ha de tenir: legislar per protegir els drets fonamentals, perquè la ciutadania tingui accés a un habitatge digne i adequat.\nQuan arribi l’hora de votar sí o no a l’aprovació d’aquesta llei, poseu-vos en el lloc de qui té un desnonament demà i no sap on dormirà en 24 h, amb els seus fills o avis. Quan fixeu la posició definitiva del vostre grup, recordeu que Catalunya té 537.900 persones desocupades i més de 152.400 llars amb tots els membres a l’atur, 97.100 sense cap ingrés. Penseu en els 45 desnonaments diaris que hi havia el 2019 i en 88 que vindran quan comencem a superar la pandèmia. Mirem a la cara de les persones i diguem-los que actuarem, que no les deixarem soles.\nCom diem a la PAH: és l’hora de fer possible el que ens deien que era impossible.\nSí que es pot! Gràcies!\n← Comença la recta final per aprovar al Parlament la nova Proposició de llei d’ampliació de les mesures urgents per fer front a l’emergència habitacional que acabarà amb milers de desnonaments → Tingueu present que quan parleu dels ocupes o d’aquesta Llei parleu de persones com jo


Finalitzats els treballs de manteniment de la xarxa de camins d’interès comarcal | Nació Solsona\nFinalitzats els treballs de manteniment de la xarxa de camins d’interès comarcal\nL’objectiu del Consell era millorar-ne l’estat de conservació, augmentar la seguretat vial i disminuir els riscs d’incendis\nper Redacció , Solsonès, 3 de març de 2015 a les 16:24 |\nAquesta informació es va publicar originalment el 3 de març de 2015 i, per tant, la informació que hi apareix fa referència a la data especificada.\nManteniment de la vegetació ruderal\nEls treballs de manteniment de la xarxa de camins d’interès comarcal del Solsonès, previstos en el conveni signat entre el Consell Comarcal del Solsonès i el Departament de Medi Ambient i Territori de la Generalitat de Catalunya, han finalitzat aquest mes de febrer. El Consell els ha dut a terme amb l’objectiu de millorar l’estat de conservació dels camins, augmentar la seguretat vial i disminuir els riscs d’incendis.\nAquests treballs han contemplat l’actuació al llarg dels 14 camins d’interès comarcal, considerats prioritaris, i que afecten a la majoria dels municipis de la comarca. S’ha realitzat la neteja i reperfilat de cunetes en terra al llarg de 8,5 km; s’han netejat més de 5 km de cunetes de formigó i 15 embornals de pedres i terres per tal de millorar l’escorrentia superficial i fer una actuació puntual de retirada de terres en xarxes de protecció de talussos. S’ha realitzat el manteniment de la vegetació ruderal al llarg de 137 km i s’han pintat les línies laterals dels camins (senyalització horitzontal) en 52 km.\nL’actuació ha suposat una inversió de 129.129,06 €, IVA inclòs.\nA fi d’agilitzar al màxim els treballs s’actuà simultàniament amb 3 equips de treballs: un al nord que actuà als municipis de La Coma i la Pedra, Guixers i Odèn; un al centre de la comarca que treballà als municipis de Castellar de la Ribera, Pinell, Lladurs, Navès i Clariana de Cardener, i un tercer equip de treball que s’encarregà del manteniment dels camins d’interès comarcal dels municipis situats més al sud: Riner, Pinós i La Molsosa.\nPintat de les línies laterals dels camins\nMunicipis, manteniment, treballs, camins


Dani el Dl 17 Gen 2011, 16:22\nVull provar algun vinil que tinc, una gambeta molt sexy i algun altre, el problema que el hi veig es que pesen molt poc (2 o 3 grams), com ho feu per llançar vinils de poc pes a spinning?? Amb buldo (bombeta) mateix, la gambeta malament, ja que una gamba arran de superficie no crec que funcioni.... millor amb una mica de pes i arrossegant pel fons no? Be, si algú ha provat ja direu...\nTola el Dl 17 Gen 2011, 17:07\nJo també tinc una gambeta de goma o vinil que algun dia em va caure a les mans regalada. No l'he feta servir mai ni hi tinc massa fe. Si vols utilitzar una gambeta de poc pes, posa-n'hi una de real, que a més fa olor.\nSi vols la meva, ja te la ben regalo. No crec ni tant sols que nedi com cal. Tinc la impressió que és un d'aquells esquers que algú pensa perquè agradi al pescador, no al peix.\nDani el Dl 17 Gen 2011, 17:23\nTola escrigué: Jo també tinc una gambeta de goma o vinil que algun dia em va caure a les mans regalada. No l'he feta servir mai ni hi tinc massa fe. Si vols utilitzar una gambeta de poc pes, posa-n'hi una de real, que a més fa olor.\njaja una de real a la primera tirada queda destrossada pobreta.... tinc la gambeta i alguns peixets, es per provar


Monogràfic. Aires de poesia a l’escola Propostes didàctiques per impregnar les aules de versos - Rosa Sensat\nMonogràfic. Aires de poesia a l’escola Propostes didàctiques per impregnar les aules de versos\nQue el que escrius potser et fa eterna,\nperò el que vius t’ho emportes dins d’un\nsac d’on treuen el cap fades i monstres\nSònia Moll, «Eternitats», 26 de juny de 2016\nLa flaire poètica ha d’impregnar les aules de les escoles, s’han de sentir les olors que desprenen els mots que han estat pensats per emocionar.\nLes propostes didàctiques que s’aporten a les aules d’infantil i primària han de permetre que l’alumnat s’enamori del ritme, de la música, dels jocs fonètics que acompanyen els mots. Cal donar als nostres alumnes models poètics de qualitat per tal de fer-los partícips actius de les descobertes que els aporten. Tot i que a vegades es classifiquen els poemes segons si van adreçats a adults o a nens i nenes, la poesia a la nostra escola no entén d’edats i sí d’emocions; per tant, se n’escolten, se’n parla i es comparteixen les pròpies interpretacions.\nPerdre la por a aquest gènere ha de ser un dels objectius prioritaris d’Infantil i Primària, o simplement mantenir la relació franca i desacomplexada que tenen els infants més petits amb les rimes i les paraules enrevessades. Per aquest motiu, els mestres n’han de llegir, però no esporàdicament per Nadal o Sant Jordi, sinó de manera sistemàtica, com un hàbit literari, sense preguntes de comprensió: tan sols per descobrir diferents mirades del món.\nPoemes que serveixen per dir…\nLes experiències que es desenvolupen en aquest article s’han portat a terme en diferents cicles i parteixen de la necessitat d’apropar la poesia sense perjudicis establerts, gaudint-ne i donant-li sentit.\nComencem amb un poema que sorgeix de manera espontània, per pura necessitat, perquè no sempre som les mestres les que proposem aquest gènere, sinó que els alumnes també senten la necessitat de recórrer-hi. En Mateu n’escrivia un en un moment d’avorriment a la classe.\nAvorriment pesat, para d’avorrir-me.\nEl temps passa i passa… tic, tac, tic, tac.\nEstic escrivint, tic, tac… queda mitja hora…\nAvorriment, avorriment, que pesat que ets.\nPerò què entenen els nostres alumnes per poesia? Aquesta experiència es desenvolupa a les aules de sisè de Cicle Superior, quan se’ls proposa un repte poètic: buscar poesia! Així comença la mestra la seva\nactivitat, dient-los que durant el cap de setmana han de fer servir la imaginació, la creativitat i buscar poesia. Cal que recordin totes les experiències viscudes, s’ajudin del seu bagatge poètic, preguntin als seus familiars o amics, es passegin i pensin on es deu amagar la poesia: on deu viure? Com sabran que l’han trobada? Què en faran quan la trobin? Cal que la portin amb molta cura i que comparteixin la troballa explicant molt bé el perquè de la tria. «És quan fan coses extraordinàries, quan les paraules són emocionants» (Desclot, 2012).\nL’Anastàsia ens explica que mentre passejava per l’estany de Banyoles va trobar la poesia en una imatge de l’aigua i que li va despertar la inspiració de crear un poema. Va saber que l’havia descobert perquè recorda que es va haver d’aturar i respirar profundament, alguna cosa dins seu havia succeït.\nEn Jordi va portar un cadenat de bicicleta: mentre estava parlant amb els seus avis de la guerra i de com l’havien viscuda, va trobar la poesia en les seves paraules i el cadenat, i va crear aquest petit text poètic: «A la Terra hi ha pocs poetes i moltes guerres. Obrim el cadenat als poemes i tanquem les metralletes.»\nLa Hawa encara recorda amb llàgrimes als ulls quan va anar a Gàmbia i la seva àvia, abans de tornar, li va donar una petita escultura d’un sofà. La té a la seva habitació, i quan està trista, l’agafa ben fort. Ens explica que per ella això és poesia, perquè, tot i que ha passat molt temps, encara es continua emocionant com el dia que va dir adeu a la seva àvia. Recorda que quan llegim poesia a l’aula li passa el mateix, hi ha poemes que se li queden gravats dins el cor.\nEl nostre alumnat ha de veure en aquest recurs un nou mitjà per comunicar, per expressar allò que li passa dins.\nLa poesia ha de captivar, sorprendre, atrapar l’estómac de qui l’escolta. «Un poema dins una capsa» és un projecte on els nens i nenes de quart de Cicle Mitjà elaboren, mitjançant grups cooperatius de quatre alumnes, vuit capses de poemes diferents per als nens i nenes de P5. El primer que es fa és escollir conjuntament els poemes que caldrà que es treballin dins l’aula de quart, elaborar les capses i preparar la lectura en veu alta. En l’execució del projecte hi participen també les famílies en tres sessions plàstiques. Una vegada fetes les capses es llegeixen, s’hi juga i es regalen als nens i nenes de P5.\nA les aules d’Infantil aquest estil literari és un joc i l’entenem així, però a mesura que els alumnes es fan grans es converteix en un transmissor d’emocions, de sensacions, ens permet crear, sortir dels límits, deixar-nos anar. El fet d’elaborar les capses permet als alumnes de quart desenvolupar la seva pròpia interpretació i convertir-la en un joc simbòlic per als més petits.\n«El llenguatge sempre ens porta a la reconstrucció d’allò que ha estat dit o escrit» (Sunyol, 2015).\nSons poètics: Pessics\n«Pessics de poesia» és una de les propostes didàctiques que vam iniciar el curs 2018-2019 amb l’objectiu d’obrir-nos a la diversitat de llengües que conviuen al nostre entorn i descobrir que la poesia va més enllà del significat de les paraules. Cada divendres a un quart de quatre de la tarda, l’escola –des de P3 fins a sisè– s’atura i s’escolta, des de la ràdio del nostre centre, un poema en català, castellà, anglès, ucraï-nès, xinès, italià… Cada setmana en una llengua diferent, una nova descoberta que després poden tornar a escoltar i treballar dins l’aula: «La poesia ens ha d’emocionar, ens ha de divertir, ens ha de fer pensar, ens ha d’enamorar» (Bonmatí, 2007).\nEl fet de tenir una estona cada setmana per aturar-nos i permetre que el ritme, el so i les paraules arribin a la diversitat del nostre alumnat, igual que passa amb les cançons, ens permet continuar amb el nostre objectiu: apropar la poesia a tots els nens i nenes sense diferència.\n«Pessics de poesia» ens ha obert moltes possibilitats al centre, malgrat que no és gens fàcil trobar poemes de qualitat en diferents llengües que es puguin treballar\nmés profundament amb els alumnes de Cicle Superior, i que puguem fer-ne també un treball de comprensió. Per això ens proposem el repte de demanar col·laboracions a diferents entitats i recopilar poesies per ser escoltades.\nA l’escola es vol formar alumnes que entenguin que un poema, un mot, un vers ajuda el lector a descobrir-se i a sortir dels límits establerts. Cal que la poesia ens enamori, tan sols així podrem aprofundir en el seu significat, en serem capaços.\n«Mentre hi hagi persones hi hauràpoesia, perquèpoca o molta, hi hauràsensibilitat, i aquesta sensibilitat es manifestaràen expressions convencionalment enteses com a poesia, sigui amb el suport dels llibres, sigui amb d’altres més sofisticats» (Martí i Pol, 2000).\nLa poesia es filtra a l’escola\nAquest article s’ha centrat en el gaudi, en el plaer estètic; tot i això, no hem d’oblidar la importància d’aprofundir en el significat dels poemes, és a dir, d’endinsar-nos de manera íntima en la seva comprensió, en la interpretació i valoració del text. La poesia sona, ressona i retruny a l’escola, però també ha de poder dissonar, discrepar i permetre’ns parlar de temes profunds des de noves perspectives: però només quan estem impregnats de poesia, quan li hem perdut la por i n’apreciem el ritme i la bellesa, podem començar a entrar en el joc i en la construcció de sentit.\nEls nens s’han escapat de l’escola i salten, riolers, pels turons que hi ha prop, tirant-se pedres de cotó fluix i boles de farina que els deixen blanquinosos. Tot d’una se’ls apareix un àngel immens de paper vermell, que els deixa atònits i meravellats. Tot el cel és de color vermell. Cantant i cridant i rodolant per terra, tornen feliços a l’escola i t’expliquen el que els ha esdevingut. Tu els dius que no devia ser cap àngel, sinó el reflex de la claror d’un núvol baix. Ells et repliquen, però, que no era cap àngel ni cap núvol, sinó el teu estel, que els protegia i els embadocava. Amb els teus ulls molt foscos i brillants has mirat els nens i has sentit «felicitat».\nBasagaña, Laura (2015). «Víctor Sunyol: El llenguatge és l’únic que tenim, però és un llenguatge indigent». Entrevista a Víctor Sunyol dins Llavor Cultural. URL: http://llavorcultural.cat/victor-sunyol-el-llenguatge-es-lunic-que-tenim-pero-es-un-llenguatge-indigent/\nBonmatí, Ricard (2007). Jugar amb la poesia: rebre i donar llum i dolçor. Barcelona: Departament d’Educació – Generalitat de Catalunya. URL:\nhttp://xtec.gencat.cat/web/.content/alfresco/d/d/workspace/ SpacesStore/0086/d0b11435- 4391-473e-a747-eea38bb59ec1/ confer_bonmati.pdf\nDesclot, Miquel; Galí, Mercè (il·lust.) (2012). El domador de paraules. Barcelona: La Galera.\nMartí i Pol, Martí (2000). ¿Què és poesia? Barcelona: Empúries, 2000.\nMoll i Gamboa, Sònia. La vida té vida pròpia (blog): https://lavidatevidapropia.blogspot.com/\nVinyoli, Joan (1978) (2008). Poesia completa. Barcelona: Edicions 62.\nMestra de l’escola La Draga de Banyoles\nAmb la col·laboració de la professora de la Universitat de Girona Margarida Falgàs.\nRecordant la mestra Dolors Vilanova


L'Ajuntament de la Vall d'Uixó adapta la setmana de la pau a la situació de pandèmia | Castelló Extra\nL'Ajuntament de la Vall d'Uixó adapta la setmana de la pau a la situació de pandèmia\nAquests dies es duen a terme activitats en línia i el dissabte 30 es penjaran globus dels balcons amb una frase de Vicent Martínez Guzmán\nL’Ajuntament de la Vall d’Uixó ha adaptat a la situació de la pandèmia la Setmana de la Pau, que enguany se celebra per a recordar a les persones que van patir les explosions nuclears al Japó. Durant aquesta setmana s’estan duent a terme nombroses activitats per a commemorar aquesta data.\nLa regidora d’Educació, Carmen García, ha informat fins al 30 de gener la Biblioteca Municipal acull la mostra de llibres ‘Lectures per la pau’. D’altra banda, l’edil ha assenyalat que el Centre d’Estudis Delàs “impartirà tallers sobre desarmament en els instituts de la nostra ciutat els dies 26, 27 i 28 i culminarà el dia 29 amb xarrada en línia sobre desarmament”.\nD’altra banda, des de la Regidoria de Serveis Socials s’han preparat tres concursos en línia. La regidora de l’àrea, Marian Artero, ha presentat els tres projectes: concurs de dibuix per la pau, l’estafe lapse ‘Moments de pau’ i ‘Murals en família’.\nEl cim de la setmana arribarà el dissabte 30 quan l’alumnat dels centres escolars penjaran un globus als seus balcons. Els globus es repartiran a les escoles i instituts i portaran la frase de Vicent Martínez Guzman: “Nosaltres els pacifistes som els realistes”.\nLa Vall d'Uixó celebrarà una Fira Taurina amb plaça portàtil al juny\nL'Ajuntament de la Vall d'Uixó celebra el III Congrés d'Educació per la Pau\nLa Vall d'Uixó amplia el servei de recollida a domicili de voluminosos


Artículos con la etiqueta "guies"\nEls nostres caps han començat el nou curs amb la quarta edició de la Ruta Cantada a la Vall de Núria, aquest cop seguint els protocols per la COVID-19\nEl cap de setmana passat (6 i 7 de octubre) les patrulles lliures Verge de Núria i la companyia Santa Maria del Remei, vam anar d’acampada als Gorgs de Santa Candia, Orpí. Les guies de les patrulles lliures Wapiti i Castor van sortir amb les patrulles de la companyia Santa Maria del Remei amb un bus a les 8:30h per carregar el material i poder anar puntuals fins als Gorgs. Les guies de la patrulla Formiga, tot i estar més a prop del lloc d’acampada, vam tenir uns problemes tècnics que...\nLlibre d'or · 19-11-2017\nAlta patrulla a Sant Martí de Tous\nLa Marina ens explica la seva experiència de l'alta patrulla d'aquest cap de setmana.\nLa ruta entra pels peus\nLes activitats amb els scouts son indescriptibles: l’amistat, l’esforç, el servei, les dificultats, l’alegria... s’ha de viure per sentir-ho. Però intentaré explicar com va ser l’última ruta. La vam fer aquest passat cap de setmana 1 i 2 de març, cap al Santuari de la Mare de Déu de la Salut, a Viladordis. Va ser una activitat de tota la branca Vermella de Catalunya, encara que molts van ser els que no van caminar. Per al clan pilot la ruta va començar a Olesa, des d’on ens...\nAcampada d'inici de curs\nLa setmana passada vem fer la primera acampada del curs. Van anar-hi totes les unitats. Va ser molt guay. Vem fer foc tot i que estava prohibit, però no ens van pillar. Només se'ns va lesionar un nen, que està prou bé, bueno n'hi va haver un altre que es va clavar una aixada a l'espinilla i un altre que es va cremar les cames amb oli bullent, però res greu. Després vem omplir l'església de Sant Martí de Tous amb la nostra pudor a fum i el nostre fang. Tot fantàstic, va ser una passada!


Dates i fets del 20 de desembre - Diari La Veu\nEscriba el número 360600\nDates i fets del 20 de desembre\nDia mundial de l'escepticisme - Dia internacional de la solidaritat\n2017.- El Tribunal de Justícia de la Unió Europea desestima el recurs plantejat contra la multa imposada per la manipulació del dèficit de la Generalitat Valenciana en el període 2008 - 2015, quan la presidia el popular Francisco Camps.\n2015.- L'Organització Mundial de la Salut acorda suprimir tots els subsidis a les exportacions agrícoles i qualifica aquest acord com a històric perquè obre la porta a desblocar altres barreres aranzelàries.\n2015.- Amb una participació del 73,2%, les eleccions al Parlament espanyol trenquen per primera vegada el bipartidisme des de finals del franquisme, amb quatre grans partits amb percentatges i representació prou elevada.\n2013.- El Consell de Ministres aprova la nova proposta de llei d'avortament, que deroga l'anterior de 2009. La nova llei, impulsada pel ministre Alberto Ruiz Gallardón, retorna a la legislació espanyola de 1985 i ha alçat nombroses crítiques, fins i tot dins del mateix PP.\n2009.- Fa el seu traspàs a Alzira, comarca de la Ribera, el pintor i il·lustrador Enric Solbes.\n2001.- El Congrés dels Diputats aprova la LOU amb els vots a favor del PP Convergència i Unió i Coalició Canària i l'oposició de la resta de la cambra.\n1995.- El rector de la Universitat de València, Pedro Ruiz, presenta el pla de commemoració del 500 aniversari de la seua fundació.\nPropaganda del Teatre Princesa\n1973.- Atemptat i mort del vicepresident del govern del general Franco, l'almirall Carrero Blanco.\n1969.- Naix a la vila alemanya de Neuss la política i advocada Mònica Oltra Jarque, vicepresidenta i portaveu de la Generalitat Valenciana durant la legislatura 2015 - 2019. Diputada per València a les Corts des de 2007 i síndica portaveu de la Coalició Compromís, durant aquest mateix període 2007 - 2015.\n1954.- Naix a la vila de Genovés, comarca de la Costera, Paco Cabanes Pastor, més conegut com 'el Genovés', pilotari valencià reconegut com un dels millors de la història.\n1904.- Naix a Castelló de la Plana el poeta Bernat Artola i Tomàs.\n1853.- Inauguració del Teatre de la Princesa a València.\n1582.- Es construeix el castell d'Alaquàs, declarat Monument Històric i Artístic el 26 d'abril de l'any 1918 i Bé d'Interés Cultural des de l'1 de desembre de 1999. Es tracta d'un monument que ha estat xifrat amb 7 segles d'història.\nEscriba el número 930205


Biografia de Walkin'Roots\nWalkin' Roots TRIO\nWalkin' Roots som un trio acústic format per Santi de Pablo a la guitarra, Juh Japleroots a la veu i ukelele, i David Vall a les percussions i bateria.\nWalkin' Roots va neixer l'any 2015 fruit de la casualitat, que va unir als dos músics (Santi i Juh) en un projecte íntim i proper, però amb molta força escènica i musical.\nDarrerament hem ampliat la formació a trio, amb la incorporació de David Vall, la qual cosa ens dona molts més colors i noves sonoritats.\nInterpretem versions d'artistes emblemàtics d'estils com el Soul, el Blues, el Jazz.. noms com Robert Johnson, Nina Simone, Ray Charles, Janis Joplin, Amy Winehouse, Otis Redding, Tracy Chapman, Carole King... són alguns dels artistes que formen el nostre repertori, fent una passejada per les arrels de la música negra.\nAl mes de Desembre del 2017 vam enregistrar 12 cançons que van ser un resum dels primers anys d'existència de Walkin' Roots.\nA l'Abril del 2018 va sortir a la venda el nostre primer EP, que es diu ''OLD'' amb un total de 6 cançons sel·leccionades del nostre repertori en el que hi podreu escoltar, Soul, Jazz, Bossa, Blues... un bon resum de la essència de Walkin' Roots.\nA l'Abril del 2019 vam publicar el nostre segon EP , que es diu ''BOOTS'' amb un aire més ''hippie'' i un recull de 6 cançons lleugerament més potents.\nSom un grup que afortunadament podem dir que ''treballem bastant'', ja que des de 2015 hem realitzat més de 200 actuacions.\nEn les nostres actuacions, sempre hem tingut una gran acollida i una molt bona crítica tan per part del públic com dels organitzadors dels esdeveniments.\nHem arribat a actuar a llocs com el Hard Rock Café de Barcelona, el Festival de Blues de Benicàssim i vam participar i guanyar el Concurs de Blues de Lleida el 2018.\nQui són els Walkin' Roots?\n(Veu i kazoo)\nLa Juh, qui ha estudiat música des dels cinc anys, sempre ha destacat per la seva potent veu, amb la qual ha participat professionalment en projectes de diferents estils, (MTKband, Big Band de Lleida, 7DRock, Cozmic Jet...) estant sempre activa musicalment en diferents formats.\nImparteix classes de cant i de música.\nLa seva veu, tot i tenir un so molt personal, ha estat influenciada per grans dives de la música negra com poden ser Nina Simone, Aretha Franklin, Amy Winehouse, Janis Joplin...\n(Guitarra, percussió i veus)\nEl Santi, un músic conegut a Ponent, fa més de deu anys que es dedica a la música professionalment.\nAl llarg dels anys ha actuat en diverses formacions musicals d'estils variats (La Fontana Band, Flai, Jack Reymond, Cia. Teatre Xip Xap, Orquestra L'Anònima, Hash, De Noche, Contraband..)\nCompagina les actuacions en directe amb l'ensenyança en diverses escoles de música on hi imparteix classes de guitarra, combo etc..\nHa estat molt influenciat per guitarristes de diversos estils però sobretot per Eric Clapton, Keith Richards, George Harrison...\n(Bateria i percussions vàries)\nWalkin' Roots 2021


«Tot mite porta associada alguna cosa no inventada però sí deformada, que té una localització i uns actors que reproduïxen eixa mitografia» - Conec\nEl mite i la història estan interrelacionats a pesar que tinguen grans diferències. Aconseguir-ne la conciliació no és una tasca senzilla, però Carmen Aranegui Gascó (València, 1945), catedràtica d’Arqueologia de la Universitat de València, intenta concertar el mite i la història antiga documentada per l’arqueologia. Aranegui va centrar els seus primers treballs en l’estudi de les ceràmiques ibèriques per a posteriorment dirigir les seues investigacions sobre la Sagunt romana, i en 1995 va iniciar una etapa d’estudi de la civilització fenícia, púnica i mauritana. Després de catorze anys d’excavacions al jaciment marroquí de Lixus (l’actual Larraix), la investigadora valenciana ha entrellaçat el mite d’Hèrcules, el més gran dels herois mitològics grecs, amb una part de la història de l’antiga ciutat fundada pels fenicis a la costa atlàntica africana.\nPREGUNTA. Quin és el nexe que relaciona l’heroi mitològic grec amb l’antiga ciutat fenícia?\nRESPOSTA. Al jaciment de Lixus, en el qual vaig fer excavacions entre 1995 i 2009 amb un equip format per marroquins i valencians, s’han descobert sectors de l’època fenícia i de la posterior mauritana. Dins d’eixes troballes hi ha una proposta d’identificació d’un santuari en què s’observa que la distribució dels edificis s’ha fet al voltant d’un enorme jardí, que es creu que correspondria al que potser va ser l’últim exponent del “jardí de les Hespèrides”. La mitologia grecollatina situa el dit jardí a Lixus, un lloc a la vora de l’oceà Atlàntic, on Hèrcules arriba per a recuperar les pomes d’or de l’arbre que Hera, l’esposa de Zeus, havia manat plantar. Amb l’ajuda del gegant Atles i també de les tres nimfes anomenades Hespèrides, que cuidaven el jardí, Hèrcules venç el dragó que vigilava les pomes d’or, l’expulsa al firmament i el convertix en la constel·lació del Dragó.\nP. S’han trobat restes arqueològiques que relacionen el mite d’Hèrcules amb Lixus?\nR. Entre les troballes de Lixus figuren escultures xicotetes d’Hèrcules, una de les quals representa la lluita entre ell i el gegant Anteu, d’on es deduïx que la mateixa ciutat va assumir el mite de l’heroi grec. Dos mostres més del fet que hi hagué un mite associat a este lloc de l’actual Marroc són un mosaic i una màscara de bronze de gran qualitat amb una enorme representació del que en iconografia clàssica és el cap del déu Oceà, el tità de les aigües.\nP. Quines possibilitats hi ha que darrere del mite hi haja una part de realitat?\nR. Hi ha un mite, que és una cosa que està dins de les idees d’una societat, però la història, que és el que ens donen els fets, pot a vegades creuar-s’hi i aproximar-se al mite que se situa en una determinada localitat. Tot mite porta associada alguna cosa que no és estrictament inventada, que ha sigut transmesa des de molt antic i que ha sigut deformada, perquè el mite deforma i convertix els fets en prodigis, com en este cas les pomes d’or, però té una localització i uns actors que a vegades accepten el mateix mite del qual han sigut objecte, és a dir, reproduïxen eixa mitografia en alguna mesura.\n«Tot mite porta associada alguna cosa que no és estrictament inventada, que ha sigut transmesa des de molt antic i que ha sigut deformada, perquè el mite deforma i convertix els fets en prodigis».\nP. Fins a arribar a Lixus, els fenicis tenien al Mediterrani el seu perímetre d’expansió…\nR. El descobriment de l’Atlàntic per part dels fenicis i la seua arribada a Lixus devia ser tot un repte per a l’època. El fet de desplaçar-se a un espai desconegut com és l’Atlàntic i necessitar unes bases portuàries, amb els riscos enormes que suposa travessar el Mediterrani i eixir a l’oceà –que té unes condicions de navegació totalment diferents–, està acompanyat d’una sèrie d’espais sagrats en què es conserva informació de per on i com navegar, però on també es fan pràctiques rituals a favor d’un bon retorn.\nP. La identificació del santuari és una de les aportacions més destacades del paper que va tindre Lixus en la seua època?\nR. La creació d’un santuari en un port internacional per a l’època com era el de Lixus, és un fet molt repetit en estes navegacions duríssimes, per a enfrontar-se a les quals la gent del mar feia ofrenes i implorava poder tornar a casa. A Lixus hi ha una tipologia de santuari que té una part construïda, que són els temples, i una altra que és enjardinada. Aleshores, pot haver-hi un fòssil que faça convergir el que va ser un mite exagerat, ideat, misteriós i prodigiós, com una pomera que fa pomes d’or, les tres Hespèrides, un dragó que la cuida… Tot eixe tipus d’escenografia mítica és simplement ideada, però com a suport trobem la necessitat de tindre un espai d’avituallament, però també de refugi per a fer pràctiques religioses amb què aconseguir tornar sans i estalvis al país d’origen.\nP. La mitologia i l’arqueologia tenen els seus propis especialistes i la seua és l’arqueologia i no l’estudi dels mites…\nR. Simplement em vaig trobar excavant en un lloc amb un nom antic i que té un mite associat, i en els resultats dels treballs arqueològics hi ha un conjunt arquitectònic que proposem que siga un santuari amb un jardí. D’ací vindria la possibilitat que eixe jardí siga el fòssil d’una cosa que algun autor antic, en especial Plini, va interpretar com una de les escenografies d’allò que en la mitologia grega es coneixen com els treballs d’Hèrcules.


Creat el 02 Juny 2022\nEl dia 1 de juny, Consorci del barri de la Mina i els projectes Fem família i la Capsa dels Jocs assisteixen a la recollida dels certificats d'agraïment per la col·laboració efectuada al projecte educatiu amb utilitat social, Aprenentatge Servei Comunitari.\nL'Aprenentatge Servei Comunitari és una proposta educativa que combina processos d'aprenentatge i de servei a la comunitat en un sol projecte ben articulat en el qual els alumnes, de segon cicle de l'educació secundària obligatòria, es formen tot treballant sobre necessitats reals de l'entorn amb l'objectiu de millorar-lo.\nL'impuls del servei comunitari per a l'alumnat de secundària obligatòria és una acció del Departament d'Ensenyament de la Generalitat de Catalunya que vol promoure que els alumnes experimentin i protagonitzin accions de compromís cívic, aprenguin en l'exercici actiu de la ciutadania, i posin en joc els seus coneixements i capacitats al servei de la comunitat.\nEls projectes del Consorci del barri de la Mina que han acollit als estudiats són, Fem Família i la Capsa dels Jocs, on alumnes han pogut desenvolupar certes tasques i conèixer de primera mà com funcionen aquests serveis amb l'objectiu de:\n• Activar la disposició a l'empatia, l'altruisme i la cura.\n• Formar la identitat dels joves tastant el compromís cívic.\n• Tractar problemes socials usant la intel·ligència individual i col·lectiva.\n• Aprendre coneixements i adquirir competències acadèmiques i vitals.\n• Apropiar-se de valors després de viure'ls i de reflexionar l'experiència.\n• Sentir-se part de la comunitat tot actuant pel bé comú.\n• Adquirir una visió política crítica i global, donant sentit a les accions locals.\n• Contribuir a teixir una xarxa local d'institucions educatives i entitats socials.\nDes del Consorci i els seus projectes, es valora molt positivament aquest projecte educatiu i estem encantats de poder participar activament a ell.


Ara el teu Club et compensa per la teva ajuda a l'hora de trobar nous patrocinadors.\nSi aconsegueixes un patrocinador per CFSE, o un contacte interessat que acabi col · laborant, tu també sortiràs beneficiat!\nCaracterístiques Opció A\nPanell de publicitat en el Pavelló Municipal, fet de fusta serigrafiada de 1500x900x5mm\n-Preu plafónou (inversió inicial): 450, - €\n-Preu per temporada: 300, - €\n- Primera temporada gratuïta pe rpatrocinadors nous.\nPREMIS Opció A:\nEl premi pel Soci que ens ajudi és:\n-Val de comprade 50 € abase Esparreguera.\n-Pack de Vichy Català\nCaracterístiques Opció B:\nEquipament d'un dels equips del Club. Aquest equipament consta de 12 samarretes (10 dejugadors de pista i 2 de porter) amb el logotip del patrocinador imprès al pit, i 12 pantalons sense marcar.\nEl preu és garantit per un mínim de 2 temporades, després el CFSE es reserva el dret de renovació.\nPreus Opció B:\nEquipament dels equips del Club. Preu per 1 equip: 900, - €\nPreu per 2 equips: 750, - € / equip\nPreu per 3 equips o més: 600, - € / equip\nEn cas d'equipament, el club nclourà un panell al pavelló de forma gratuïta els 2 primers anys.\nEquipament d'un dels equips del Club.\nAmb aquesta opció el Club lliura al patrocinada runes fotografia emmarcada de l'equip patrocinat, amb un representant del patrocinador (si es vol) i l'actual jugador de FCBAlusport i col · laborador del CFSE\nPREMIS Opció B:\n-Val de comprade € 100 al BASE Esparreguera.\n-Pack Vichy Català\nEn qualsevolde les opcions de patrocini del Club, sigui quin sigui, el CFSE ofereix de forma gratuïta publicitat a la web del Club (aproximadament2000 visites / mensuals).\nEl Club posa a disposició dels patrocinadors la possibilitat d'informar des del Club a tots els seus socis, via newsletter, e-mailing, facebook o twitter de forma gratuïta, de qualsevol promoció comercial o informació que l'Patrocinador vulgui posar en marxa o donar a conèixer.\nEs recomana fer descompte per als socis del Club, de cara a augmentar potencial de venda.\nEt necessitem ara\nMou-te i creix amb nosaltres!


Markus D vol batre el rècord Guinness pintant el quadre subaquàtic més gran del món - Empordà\nCadaqués / Palamós\nL'artista ha preparat una immersió pictòrica amb música submergida dedicada a Salvador Dalí\nMAIRENA RIVAS 17.10.2018 | 19:31\nL'artista Markus D.\nMarkus D s'ha especialitzat a pintar quadres en condicions extremes. L'artista fusiona música i art creant un espectacle com el que prepara per a la seva nova gran obra, submergit a vuit metres de profunditat.\nA Markus D, se'l coneix com «l'artista extrem» i, aquest diumenge, 21 d'octubre, intentarà batre un nou Guinness World Record, pintant el quadre subaquàtic més gran que s'ha pintat mai al món. L'entorn triat per emprendre la proesa havia estat, inicialment, la badia de Cadaqués, però, al final, hi ha hagut un canvi de plans i ho farà a Palamós. La idea és passar-se entre dues i tres hores sota aigua treballant en l'extraordinària creació artística, que dedica a Salvador Dalí.\nAmb aquesta obra, pretén superar l'actual rècord Guinness, que està en mans de l'artista libanesa Colette Haddad, des del 2015, amb un quadre de 3 x 2 metres. La peça de Markus D serà de 4 x 2 metres i utilitzarà pintura composta a base d'extractes vegetals, que no causa cap perjudici al medi ambient.\nDarrere la firma de Markus D, hi ha l'artista Marc Armengol Centelles, un barceloní de 53 anys establert a Collbató que, freqüentment, fa estades a Cadaqués. Assegura que el seu ídol és Dalí i que, com a ell, li agrada fer «coses diferents i originals», seguint el rol del personatge artístic que ha creat.\nPer fer realitat el rècord, Markus D no està sol, sobretot per la dimensió amb què ha dissenyat el desafiament pictòric. L'artista ha concebut el seu projecte com una performance en l'entorn marí. Vuit submarinistes músics es capbussaran amb els seus instruments i interpretaran peces musicals mentre ell estigui pintant. «Serà tot un espectacle», somriu. El repte no està exempt de riscos i dificultats, però ell només pensa a gaudir del moment i concebre una gran obra d'art.\nAquest esdeveniment servirà per enregistrar el pròxim vídeo de Markus D, una peça de ficció a càrrec del director de cinema català Dani Arqués, que també fa costat a l'artista durant la performance dirigint la banda de músics.\nI a part d'haver aconseguit la complicitat d'un seguit de marques comercials que el patrocinen i d'un equip de professionals que li donen suport, l'artista es mostra molt agraït a Anemone Diving Center, responsable de la part logística del projecte.\nMarkus D ho té tot molt ben estudiat. Com a llenç, una tela que fa l'efecte d'una vela, subjectat a banda i banda per dos submarinistes. Com a estris, espàtules, barretes i els dits, perquè difícilment es pot pintar en l'aigua amb pinzells. I, pel que fa al color, una barreja de pintura a l'oli amb materials pesants totalment ecològics. «Per descomptat, no ens capbussarem amb res contaminant», anota l'artista. Tot està pensat per passar entre dues i tres hores submergits, a uns vuit metres de profunditat, tenint en compte que un dels requisits d'aquest rècord Guinness és pintar l'obra de forma ininterrompuda i sense sortir a la superfície fins que el quadre no estigui finalitzat.\nMarkus D ha demostrat com n'és d'apassionat la seva feina. La pintura forma part de la seva vida des que tenia 8 anys. Va iniciar els seus estudis al taller d'arts plàstiques del prestigiós artista Jaume Amat i Bargués, pintor i esgrafiador. La curiositat i les inquietuds per innovar el van portar a crear un estil propi.\nLa pintura fluor, la llum negra i la música, tot això barrejat entre si, són trets d'identitat de la seva obra. És capaç de fusionar pintura i espectacle en una performance submergint-se al mar, com ho farà aquest diumenge, o penjat d'un globus aerostàtic per realitzar un mural de grans dimensions.\nCom a artista, assegura que desenvolupa «una tècnica única i innovadora amb una gran força visual per aconseguir que sembli impossible reconèixer allò que està pintant».\nTothom està convidat a assistir al seu últim gran xou, aquest diumenge, 21 d'octubre, a partir de les 8 del matí, a Palamós.


Ciència en context » catàstrofes naturals\nLa terra mou la mar\nCategory: catàstrofes naturals,General,geologia,moviment sísmic — jdemanu @ 2:03 L’arxipèlag del Japó existeix gràcies a la tectònica de plaques. És relativament “jove”, es va formar al Mesozoic gràcies a la subducció de la placa Pacífica per sota la placa Euroasiàtica de manera que va formar un arc d’illes volcàniques. La fertilitat de les terres volcàniques i el clima van facilitar l’establiment de poblacions humanes. Actualment està habitat per poc més de 127 milions de persones i fins al dia 11 de març de 2011 era la tercera potencia econòmica mundial. Aquell dia, a mitja tarda, un moviment sísmic de magnitud 9.0 a l’escala de Richter, amb l’epicentre prop de la costa de l’illa de Honshu, va provocar un gran terratrèmol que va causar un tsunami. El mar va entrar quilòmetres endins provocant la devastació de pobles i infraestructures humanes. Quatre dies després els morts i desapareguts superen les 10.000 persones. Es van desplaçar 500 km de falla, l’illa de Honshu es va moure 2,4 m i l’eix de la Terra es va desplaçar 16 cm. A més de les pèrdues humanes i la devastació incalculable, una de les pitjors conseqüències poden ser els danys causats a dues centrals nuclears, l’abast dels quals hores d’ara encara no són avaluables. A més de vídeo que il·lustra aquesta entrada al bloc, s'adjunta aquest enllaç de la percepció del terratrèmol en terra ferma.\nTambé l'abans i el després del tsunami (cal fer córrer la fotografia per la pestanya blava, com si s’enretirés una cortina). Cal recordar que la paraula tsunami vol dir onada gegant en japonès. Comments (26)\nHaití: terratrèmol, huracà i… còlera\nCategory: biologia,catàstrofes naturals,epidemies,General — jdemanu @ 9:51 Abans del devastador terratrèmol (magnitud 7.0) del 12 de gener de 2010, Haití ja era un dels països més pobres del món. Prop de 250.000 persones van perdre la vida i moltes altres van quedar-se sense llar. A començaments de novembre l’huracà Tomàs, amb vents de més de 140 km/h i pluges torrencials, va agreujar la situació dels centenars de milers de refugiats. Gairebé al mateix temps que l’huracà van aparèixer els primers brots de còlera, l’epidèmia que es temia que arribés després del sisme.\nEl còlera el provoca el bacteri Vibrio cholerae, que causa vòmits i diarrees que poden deshidratar greument l’organisme, i es contrau sobretot amb les aigües i els aliments contaminats. La infecció es combat amb antibiòtics i un tractament basat en la rehidratació oral i intravenosa. També es pot prevenir amb la vacunació, però hi ha diferents soques infeccioses del bacteri i la vacuna no és sempre eficaç.\nEl que temien les autoritats sanitàries després de les catàstrofes naturals ha acabat succeint gairebé un any després… Ara per ara els infectats es compten per milers i els morts per centenars. Les condicions de vida, la pobresa, la higiene, la escassetat d’aigua potable i la falta d’un ajut internacional eficaç a gran escala, podrien provocar que el còlera es convertís en una catàstrofe de magnituds imprevisibles.


Antoni Castells assegura que donaria suport a la independència si la situació amb Espanya es manté\nHo ha afirmat a l'entrevista de l'espai de Catalunya Informació "Polièdric", amb Martí Farrero, que s'emet aquest vespre a dos quarts de deu\n17/10/2012 - 20.25\nL'exconseller d'Economia i Finances, Antoni Castells, es torna a allunyar de la direcció del seu partit, el PSC, i assegura que seria partidari de la independència de Catalunya si l'alternativa és mantenir la situació actual dins d'Espanya. Durant una entrevista que podreu sentir íntegrament a l'espai de Catalunya Informació "Polièdric", amb Martí Farrero, Castells ha declarat: "Indepèndencia sí o no? Depèn de l'alternativa. Si l'alternativa és seguir com fins ara: independència sí".\nDavant dels plantejaments federalistes del PSC, Antoni Castells s'ha mostrat molt escèptic i assegura que ara l'objectiu ha de ser obtenir en les pròximes eleccions una amplíssima majoria del dret a decidir, on el PSC també hi tingués cabuda.\nL'exconseller d'Economia ha afirmat que no està d'acord amb la decisió de Pere Navarro de no defensar el referèndum per la independència. És més, Castells ha refermat que: "En aquests moments hi ha d'haver a Catalunya una consulta i després hem de poder parlar amb l'Estat, i ha de ser aquest el que mogui peça". L'exconceller ha afegit: "Nosaltres no diem que no a la independència".\nCastells ha marcat encara més distàncies amb la direcció del seu partit, reclamant revisar les relacions amb el socialisme espanyol des de zero, abans de qualificar de presoners de la disciplina de grup els diputats del PSC a Madrid.\nAntoni Castells ha conclòs que el nacionalisme que sempre ha fet mal és l'espanyol. L'entrevista s'emet aquest vespre al Polièdric a partir de dos quarts de deu.


Organitzacions cristianes preparen un ‘escrache’ contra Rouco | Espanya | EL PAÍS Catalunya\nOrganitzacions cristianes preparen un ‘escrache’ contra Rouco\nRedes Cristianas i Fe Adulta critiquen “el pis de luxe” de l'exarquebisbe de Madrid\nMadrid 12 ABR 2015 - 21:18\tCEST\nAntonio María Rouco, el 2012. claudio álvarez\nJubilació ve de joia, però al cardenal Antonio María Rouco el retir li està resultant un calvari, amb constants episodis de patiment des que el Vaticà el va apartar de l'arquebisbat de Madrid a l'agost, amb els 78 anys fets. Les crítiques més punyents al prelat se centren sobre els suposats luxes del pis on se'n va anar a viure el febrer passat; per la seva intenció inicial de continuar vivint al palau arquebisbal mentre el seu substitut, l'arquebisbe Carlos Osoro, trobava lloc en una residència d'avis desemparats als afores de Madrid, i també per resistir-se a la jubilació i per l'empipament amb què va assumir l'ordre del papa Francesc.\n"El cardenal està vivint un calvari lamentable", reconeix un dels seus més estrets col·laboradors, que demana l'anonimat. A la sorpresa de la jerarquia catòlica s'hi uneix la vergonya de molts fidels i, també, l'alegria dels seus detractors. "Quan els déus volen destruir un home, primer l'embogeixen. No trobo una altra explicació per a les últimes decisions de Rouco", opina el sacerdot Carlos F. Barberá, citant la famosa sentència d'Eurípides. "Els qui apostem per una Església equitativa i igualitària pensem que aquest despropòsit mereix un rebuig públic, una denúncia profètica i un 'escrache' (intel·lectual, almenys)", conclou Redes Cristianas a l'editorial d'aquesta setmana. "Un escrache, por Dios!", ho titula. A Redes Cristianas s'hi apleguen 200 organitzacions molt actives i prestigioses, entre d'altres la Asociación de Teólogos Juan XXIII, el Foro de Curas, les Comunidades Populares, la Federación de Mujeres y Teología, el Movimiento por el Celibato Opcional i l'associació Católicas por el Derecho a Decidir.\n"Que desmenteixin les informacions. Si són certes, que Rouco abandoni aquest habitatge de luxe", reclama Fe Adulta, un portal digital promogut per sacerdots, religiosos (alguns, jesuïtes com Francesc), religioses i nombrosos laics, amb gairebé 2.500 corresponsals. La seva directora, Inmaculada Calvo Torrejón, està promovent la recollida de signatures per demanar a l'arquebisbe de Madrid i al nunci (ambaixador) del Vaticà a Espanya, el també arquebisbe Renzo Fratini, que posin fi a "aquesta situació escandalosa". Ahir, a les 18.00, ja hi havia 679 signatures, totes de sacerdots i recollides només per Fe Adulta, i esperen tancar la setmana havent-ne recollit mil. L''escrache' davant el domicili del cardenal està convocat dimecres que ve al migdia.\nTambé han entrat en aquest tema, amb molta severitat, dos dels mitjans de comunicació catòlics de més influència: la revista Vida Nueva i el diari Religión Digital. José Lorenzo, redactor en cap del prestigiós setmanari de la congregació marianista es pregunta a "No es lugar para cardenales": "És que no hi havia un lloc més discret per retirar-se? Com és que ningú va advertir-lo de la vergonya que li cauria al damunt i del mal que està fent a la imatge de tota l'Església? No cal que el cardenal hagi de viure sota un pont, però tenia a la seva disposició altres alternatives igualment dignes, però més d'acord amb aquesta Església pobra i per als pobres que reclama Francesc i que consagra l'Evangeli".\nReligión Digital ha estat més bel·ligerant, amb múltiples informacions sobre la polèmica retirada del cardenal quan encara estava obstinat a continuar residint al palau arquebisbal, "com un okupa". El seu director, José Manuel Vidal, autor de l'anàlisi més completa sobre la vida i l'obra del poderós cardenal (Rouco. La biografia no autoritzada. Ediciones B), ha explicat que la polèmica ja està al Vaticà. "Estan escandalitzats. Em consta que hi va haver pressions d'alt nivell perquè fes marxa enrere [en la seva idea de quedar-se a viure al palau de l'arquebisbe]. Però el cardenal considerava que, amb tot el que ha fet per l'Església espanyola, tenia dret a continuar amb seu palau i el seu cotxe".\nAquests són les dades més fiables del pis de Rouco al carrer de Bailén, davant de la catedral de l'Almudena. Valorat en 1,7 milions, té 370 metres quadrats, amb sis habitacions, quatre lavabos grans i una terrassa àmplia. Les obres d'adaptació han costat 370.000 euros. L'arribada al pis del cardenal, al costat d'un secretari i dues religioses per al manteniment de l'habitatge, n'ha desallotjat quatre sacerdots. "Ningú no pot entendre que Francesc visqui en una residència modesta i un cardenal jubilat visqui amb tota mena de luxes. Quan el primer expressa el seu somni d'una Església pobra entre els pobres, el cardenal s'instal·la com un ric entre els rics. Aquest mal exemple és especialment cridaner en uns moments en què es demanda l'exemplaritat de les persones públiques i en els quals moltes famílies han perdut casa seva o es veuen obligades a demanar l'empara de familiars amb pensions baixes", escriu la responsable de Fe Adulta.\nEls detalls del pis, publicats en desenes de mitjans de comunicació, elevant gairebé sempre les xifres, no han estat confirmats ni desmentits per l'arquebisbat, però semblen precisos. "És impossible que la reforma hagi costat mig milió", s'ha limitat a dir l'arquebisbe Osoro en declaracions a la SER. "És un pis que pertany a una fundació i algú ho va deixar aquí per a l'Església. Cal conèixer per dins Rouco. He estat el seu alumne a Salamanca i, quan se'l coneix, no crec que se'l pugui interpretar d'aquesta manera", va afegir.\nTambé ha sortit en defensa del cardenal el seu substitut a la presidència de la Conferència Episcopal i arquebisbe de Valladolid, el cardenal Ricardo Blázquez. Ho va fer Divendres Santo amb evident incomoditat. "Rouco necessita una casa amb certes qualitats i comoditats perquè és una persona que té una transcendència important a l'Església i en la societat i, com a tal, ha de convidar a determinades personalitats i tenir aquesta infraestructura per acollir-los amb la normalitat que es requereix", va declarar a Radio Nacional. En la mateixa entrevista, Blázquez va demanar que "l'Església sigui pobra i per als pobres".\n"És més escandalós encara, i més feridor per a la sensibilitat cristiana [el Vaticà II relaciona aquestes males pràctiques amb les causes de l'ateisme modern], que es vulgui fer passar aquest disbarat com a reconeixement de la diòcesi als serveis prestats pel cardenal. Una exigència una mica estranya i que poc té a veure amb la humilitat i el servei que reclama l'Evangeli. Alguns bisbes encara no han arribat a entendre el fenomen de la mundanitat contra la qual clama el papa Francesc", va replicar Redes Cristianas al cardenal Blázquez.


Com es comporta un terratrèmol? Avaluació del model físic de predicció - UABDivulga Barcelona Recerca i Innovació\nLa magnitud d'un terratrèmol és la dada més important per a poder avaluar la seva capacitat destructiva. Els models sismològics, encara en estat molt embrionari, intenten definir un model adequat per al seu estudi. En aquest treball, dut a terme per investigadors del Centre de Recerca Matemàtica (CRM) i del Departament de Matemàtiques en col·laboració amb el Departament de Computació i Intel·ligència Artificial de Granada, s'ha comprovat que la predicció dels models físics pot millorar aquella dels models estadístics. Els resultats representen una aportació de gran valor en aportar dades fiables i robustes que permeten afermar el coneixement sobre com es comporta aquest tipus de fenòmens i poder establir pronòstics ferms enfront d'emergències.\nEls models científics són representacions idealitzades dels fenòmens naturals. L'objectiu principal és fer un pronòstic de què ocorrerà en un temps posterior. En alguns camps, com ara el de la sismologia, això és molt difícil de fer, a causa de la gran complexitat i la grandària del sistema (la Terra). Els models sismològics encara estan en fase de proves, i encara s'estan intentant definir els models més adequats per al seu estudi. Així, en el grup de treball de CSEP (Collaboratory for the Study of Earthquake Predictability), es testen els diferents models de pronòstic proposats de forma totalment objectiva, i es comparen els uns amb els altres.\nTot pronòstic es fa en termes probabilistes. Encara que l'avaluació es fa amb l'ocurrència real dels sismes, el que es compara és si aquesta ocurrència real correspon a alguna distribució de probabilitat ja calculada, bé d'esdeveniments anteriors ocorreguts a la regió, o bé usant els esdeveniments de les sèries sísmiques en curs.\nLa dada més important per a poder avaluar la capacitat destructiva d'un sisme és la seva magnitud. La distribució de probabilitat corresponent en sismologia és la famosa llei de Gutenberg-Richter, que ens diu el nombre de sismes esperats en funció de la magnitud. Aquesta llei es pot veure tant com distribució de probabilitat com el nombre de sismes que superaran una certa magnitud donat un nombre total de sismes.\nEn un experiment realitzat amb la sèrie sísmica de Canterbury, es va observar que, a diferència de treballs anteriors, la informació que proporcionen els models físics milloren els pronòstics respecte als models purament estadístics. Els models físics es basen en la teoria de la transferència d'estrès. S'usa el valor de l'estrès de Coulomb induït pel sisme principal per a dilucidar on augmentarà la taxa de sismicitat, i on disminuirà. En tots aquests models s'assumeix que la llei de Gutenberg-Richter té els mateixos paràmetres, en concret el seu valor de b, tant per a llocs on rep estrès positiu (que indueix un augment de la sismicitat), com per a llocs amb estrès negatiu (que indueix una disminució de la sismicitat). Aquesta suposició està basada en el model de Dieterich (1994), però no ha estat explícitament comprovada.\nRèpliques del terratrèmol de Landers: A dalt amb estrès positiu. A baix amb estrès negatiu (Segons el model de ruptura d'Hernández et al. 1999)\nEn aquest estudi realitzat en el CRM hem comprovat, mitjançant una anàlisi estadística rigorosa, que, efectivament, es compleix aquesta igualtat. Això s'ha dut a terme implementant primer un codi nou per al càlcul dels valors d'estrès de Coulomb, i aplicant aquest codi a la sèrie de Landers (Califòrnia, USA, 1992, magnitud moment 7.3). Els resultats són robustos, ja que s'han usat diversos models per a la ruptura de l'esdeveniment principal, diferents valors del paràmetre de porositat, així com els diferents mecanismes de ruptura dels sismes induïts.Aquest resultat permet afermar el nostre coneixement sobre com es comporta la sismicitat, per a així emetre pronòstics sòlids en casos d'emergències sísmiques.\n*Aquesta recerca va ser explicada per Abigail Jiménez del Departament de Computació i Intel·ligència Artificial de la Universitat de Granada a La Nit Europea dels Investigadors.\nVíctor Navas-Portella1,2,3, Abigail Jiménez 4 & Álvaro Corral1,2,5,6\n1Centre de Recerca Matemàtica, Campus Universitat Autonoma de Barcelona\n2Barcelona Graduate School of Mathematics,\n3Facultat de Matemàtiques i Informàtica, Universitat de Barcelona.\n4Departamento de Computación e Inteligencia Artificial, Universidad de Granada\n5Departament de Matemàtiques, Universitat Autònoma de Barcelona.\n6Complexity Science Hub Vienna, Josefstädter Straße\nNavas-Portella, V., Jiménez, A. & Corral, Á. No Significant Effect of Coulomb Stress on the Gutenberg-Richter Law after the Landers Earthquake. Sci Rep 10, 2901 (2020). https://doi.org/10.1038/s41598-020-59416-2


Treu-li suc a l’Erasmus+ — Joventut\nEsteu aquí: Inici → Notícies → Treu-li suc a l’Erasmus+\nJa és oficial. El parlament Europeu ha aprovat el nou programa Erasmus+, que començarà el gener de 2014 i s’ha planificat fins al 2020. Més dotació econòmica, més matèries per potenciar i més incidència sobre la població: 4 milions de ciutadans rebreu ajuts per a poder estudiar, formar-vos, treballar o participar en activitats de voluntariat fora del país d’origen. Vols saber quin plus tindrà el nou Erasmus?\nEn la línia d’apostar per la cooperació i la innovació, l’Erasmus+ es proposa validar el reconeixement de les competències adquirides a través de l’educació no formal, en el context de la Unió Europea, mitjançant certificats com l’Europass i el Youthpass. Així mateix, aquest superprograma també donarà suport a la cooperació entre les organitzacions juvenils (per exemple, augmentant la capacitat dels consells de la joventut i plataformes juvenils), a més de fomentar el Fòrum Europeu de la Joventut i la Setmana Europea de la Joventut.


El cas Uzbekistan queda vist per sentència\nDescarten el testimoni dels cinc jugadors per determinar l'acord Laporta-Tutumlu\nPuyol, Iniesta, Cesc, Messi i Eto'o no hauran de declarar en el judici per determinar si hi havia un acord entre Laporta i l'agent FIFA Tutumlu. La jutge ho ha descartat i el cas està vist per sentència.\nALBERT SOLÉ Barcelona. 14/10/2011 00:00\n260x366 Joan Laporta just abans de l'inici del judici, amb la jutgessa María José Ortega al fons. / MANOLO GARCÍA Joan Laporta just abans de l'inici del judici, amb la jutgessa María José Ortega al fons. / MANOLO GARCÍA\nL'assumpte de les comissions del cas Uzbekistan contra Joan Laporta ha quedat vist per a sentència després que la jutge María José Ortega Moreno descartés el testimoni dels cinc jugadors citats per l'acusació. Dilluns es va celebrar el judici, en què l'agent FIFA Bayram Tutumlu pretenia demostrar un acord verbal entre ell i l'expresident del Barça per cobrar la comissió del 10% dels negocis que fes Joan Laporta amb l'empresa uzbeka Zeromax, en què l'acusació va citar una llarga llista de testimonis. Entre les persones que havien de passar pel jutjat de primera instància número 10 hi havia cinc jugadors de futbol: Leo Messi, Carles Puyol, Andrés Iniesta, Cesc Fàbregas i Samuel Eto'o, però cap ho va fer, i només Messi va justificar l'absència perquè era amb la seva selecció a Veneçuela, tot i que la citació era "indelegable", amb sanció de multa o acusació de desobediència a l'autoritat.\nL'advocat de Tutumlu, Josep Oriola, considerava important la declaració dels jugadors perquè demostrarien que ells van cobrar dels clínics que van anar a fer a l'Uzbekistan una xifra molt inferior (250.000 euros cadascun) a la que va pagar la Federació de Futbol Uzbeka (1 milió per cap), insinuant que Laporta o algú del seu entorn es podia haver quedat la diferència. De fet, durant el judici va declarar el periodista Joan Patsy, home de confiança de Johan Cruyff, i va afirmar que ell no va contractar els jugadors perquè anessin a fer els clínics, com volia demostrar l'acusació, sinó que només els va facilitar el contacte a la Federació Uzbeka sense demanar-los res a canvi, però que ell no va organitzar res.\nPer aquest motiu, quan dilluns els quatre jugadors del Barça més Eto'o no es van presentar al jutjat i la jutge va preguntar a l'acusació al final del judici si considerava necessària la declaració dels futbolistes, l'advocat va dir que sí. Llavors la jutge va determinar un període de deu dies per decidir si els tornava a citar o no, i ahir li va ser denegada la petició a Oriola. La jutge ha considerat que el testimoni dels cinc futbolistes té poca importància un cop analizades totes les proves i declaracions de dilluns en relació al cas que s'ha denunciat, l'existència o no d'un acord verbal entre Joan Laporta i l'agent FIFA Bayram Tutumlu, i que ja té prou elements per emetre un veredicte. La sentència, però, no té cap termini concret i pot arribar en qualsevol moment.\nLes dues parts hi confien\nTant Joan Laporta com Bayram Tutumlu s'han mostrat molt confiats que la jutge els donarà la raó en aquest judici penal. Cal recordar que el simple fet que el cas hagi arribat fins a un judici no significa res, ja que en els casos civils en què es tracta de la paraula de l'un contra la de l'altre el cas sempre ha d'arribar fins a aquest punt. De fet, Tutumlu va provar abans la via penal i li va ser denegada. Una cosa diferent és el judici moral que s'ha fet de Laporta quan s'ha sabut que el seu bufet d'advocats va cobrar 10 milions d'euros per treballar amb Zeromax.


L'Ajuntament de Palma rebutja definitivament la legalització del mural de l'hotel Artmadams\nSi el propietari no n'elimina els dibuixos, s'enfrontarà a multes mensuals durant un any\nEl mural de l'hotel Artmadams. ISMAEL VELÁZQUEZ\nPalmaEl Consell de Gerència d'Urbanisme de l'Ajuntament de Palma aquest dimarts ha rebutjat donar la llicència per legalitzar el mural de la façana de l'hotel Artmadams perquè incompleix els criteris tècnics de protecció del patrimoni i impacte visual en un barri singular, segons ha informat Cort en un comunicat. En el proper consell s'aprovarà l'ordre de retirada, i la propietat disposarà d'un termini màxim de 30 dies per llevar els dibuixos pintats durant el confinament sense llicència per l'artista José Luis Mesas. En cas de no fer-ho, serà multat.\nLa sanció inicial es calcularà basant-se en el 10% del cost de la intervenció que s'ha de restituir, i el procediment preveu posar multes mensuals durant un any pel mateix import fins que es retiri el mural definitivament. El Consistori ha recordat que, segons l'article 337 del Pla General d'Ordenació Urbana vigent, es podrà modificar una façana si la intervenció garanteix un resultat homogeni del conjunt arquitectònic. Això, però, no s'ha complit en el cas del mural de Mesas, que es caracteritza per tenir colors molt cridaners.\nCal recordar que el mural va dividir l'equip de govern de l'Ajuntament de Palma i MÉS per Mallorca. La regidora de Model de Ciutat i secretària de Relacions Polítiques i Moviments Socials de MÉS, Neus Truyol, va votar en la Comissió del Centre Històric de febrer en contra d'emetre un informe favorable per donar el permís que legalitzaria l'obra paralitzada a l'estiu. Però sorprenentment Antoni Noguera, tinent de batle de Cultura i Serveis Socials i coordinador de la seva mateixa formació, MÉS per Mallorca, va votar a favor de donar el vistiplau al mural a la mateixa comissió, per donar suport als artistes, va argumentar. Truyol es va cenyir a la normativa urbanística vigent, mentre que Noguera explicà que si hagués prosperat l'informe favorable, hauria suposat "un precedent interessant".\nPALMA Ajuntament de Palma urbanisme


Fotografia casa turisme rural al Penedès Ca la Rosita\nFotografia casa de turisme rural al Penedès Ca la Rosita\nFotografia Interiorisme -\nCa la Rosita em va encarregar ser el fotògraf de la seva preciosa casa de turisme rural al mig del Penedès. L'objectiu de les fotografies de la casa era il.lustrar la seva web i donar a conèixer la casa a aquelles persones que dubten entre reservar a una casa o altra per a les seves vacances.\nFOTOGRAFIES PER A CASA DE TURISME RURAL AL PENEDÈS\nUna eina per aconseguir més reserves.\nEls propietaris de Ca la Rosita, una preciosa casa de turisme rural a Sant Cugat Sesgarrigues, volien mostrar la seva moderna casa de poble al mig del Penedès. La casa és en si mateixa una oferta diferent de les cases de turisme rural a l'ús. L'arquitectura, moderna és obra de l'arquitecte Josep Piñol.\nAmb les fotografies es pretenia que quedés clar que no és la casa de turisme rural enmig de vinyes sinó una casa de planta moderna, amb porxo i menjador oberts a la piscina que contrasta amb la sensació de privacitat que es té quan es mira des de fora.\nSi tens una casa de turisme rural al Penedès o a qualsevol altre lloc i creus que et puc ajudar com a fotògraf , sols has de deixar-me un missatge al final d'aquesta publicació.\nCom a fotògraf d' interiorisme i arquitectura del Penedès , va ser tot un plaer fotografiar aquesta preciosa casa i poder compartir amb els seus propietaris, la Rosa i el Carmel, la seva passió i amor per Ca la Rosita. No deixeu d'entrar a la seva web per poder veure més fotografies i, millor encara, per a poder planificar la vostra propera estada. Ca la Rosita


“Gegants de gel” de Joan Benesiu: una novel·la filosòfica - A tall d'invocació\n“Gegants de gel” de Joan Benesiu: una novel·la filosòfica\nLa novel·la de Joan Benesiu, Gegants de gel, és tot un fenomen: ha tingut tres edicions amb un mes de diferència des del febrer d’enguany fins a l’abril. I a l’èxit de públic l’ha acompanyat un èxit de crítica, amb ressenyes, entrevistes, reportatges en programes de la televisió. Benesiu és el pseudònim de l’escriptor Josep Martínez Sanchis, nascut a Beneixama el 1971 i professor de filosofia en un institut del sud valencià. Abans d’aquesta obra havia publicat la novel·la Intercanvi amb què havia guanyat el premi Ciutat de Xàtiva, l’any 2007.\nEl llibre està precedit d’ un pròleg de l’escriptor Manuel Baixauli on explica com va fer la coneixença de l’autor, la compenetració entre tots dos i el fecund intercanvi a partir del qual tenim editada l’obra. Gràcies a l’acció benefactora de Baixauli, la novel·la que estava autoeditada, transita ara en un circuït normal i ha pogut arribar al públic selecte que aprecia la bona literatura. Les prova són múltiples, però la més contundent: les tres edicions que ha tingut en un temps rècord. La novel·la de Benesiu és una novel·la europea, com l’escriuria un autor holandés o suís, imbuït de la necessitat d’ampliar els recursos narratius i abordant temàtiques, escenes i decorats del nostre món globalitzat.\nSegons diu l’autor de Sueca, es va sentir pròxim a Joan Bensiu perquè hi va veure un ésser com ell: “un insatisfet, un obsessiu, un desequilibrat”. Després matisarà: “desequilibrat pacífic”. La complicitat amb Baixauli mereix tot un capítol que posterguem per a altres papers i que ens portaria a caracteritzar una poètica indagadora de la realitat per sota de les aparences, on una determinada psicologia filosòfica esdevé decisiva.\nDiversos personatges es trobem en el bar Katowice, en la ciutat argentina d’Ushuaia. És la ciutat més austral del món i, per tant, és un límit geogràfic, que evoca també –ho fa pensar, si més no– el psicològic. Hi acudeixen diversos personatges, un francés, Guillaume Housseras, que necessita una treva existencial i laboral; un anglés, Peter Borum que es proposa investigar l’assassinat d’un germà amb qui tenia poca connexió. El fet el desencadena la mala relació de parella i un esdeveniment que ha portat al seu fill a la presó. Hi acudeix també un mexicà, un xilé i el narrador. Cadascú ha de contar la seua història.\nLa situació m’ha fet pensar en l’obra de J. P. Sartre A porta tancada. On els personatges, després de relatar la seua pròpia peripècia, es veuran a través de la mirada dels altres. A Gegants de gel ho faran un dia de Nadal trencant la convenció del reagrupament familiar. Una ruptura del previsible, del convencional, d’allò que s’espera. Hi ha una gran expectació sobre el relat de cadascú i, llavors, apareix el narrador que busca improvisar un relat sobre la seua vida per a eixir del pas. Som a mitjan novel·la. Primer esbossa uns fets biogràfics que seran tan pròxim als que fa servir un altre convidat, Martín Medina que els canviarà per uns altres. Medina després resulta ser un farsant que s’ha inventat la identitat i que acabarà matant el cinqué dels personatges, el mexicà Nemesio Coro. Aquest havia arribat a Ushuaia per allunyar-se d’una situació familiar tan turbulenta, amb assassinats diaris i de manera gratuïta, com els viu Mèxic en moltes ciutats. I encara cal afegir-hi el testimoni de Dominka, la polonesa propietària del Katowice, que a través del seu pare recorrem un tram de la segona Gran Guerra.\nTot plegat fa el fil argumental molt dens —excessiu— encara que en llegir cada capítol hi ha suspens i la història pren, de tant en tant, girs inesperats que la fa sempre entretinguda. La lògica narrativa segueix un conjunt imprevisible de camins que van des de la història de suspens, al relat existencial, el d’acció, l’històric, el relat amb digressions filosòfiques… En començar cada pàgina, hom no sap cap on aniran els trets, potser per aquí o per allà, però alguns sonen a camins fressats. A mi, personalment, l’artifici de l’obra em fatiga una mica. Ara bé, cal reconèixer que la combinació entre linealitat del relat i les retrospeccions, que informen de la vida dels personatges, és reeixida.\nNo cal que hi ha haja un assassinat per despertar intriga en el lector, com tampoc no cal que cada personatge incloga una síntesi de la història del seu país: Polònia i la Segona Guerra Mundial; el Mèxic de la matança de la plaça de Tlatelolco; la guerra Civil espanyola; la guerra de les Malvines; el colp de Pinotxet i la repressió a Xile. Sembla que l’autor ens vulga donar la història de la humanitat en píndoles. A nivell d’intertextualitats, n’hi ha musicals, filosòfiques, pictòriques, cinematogràfiques i literàries. Aquestes últimes, sobretot, són excessives: Jünger, Gombrowitz, Sebald… L’expressió de l’escriptura és potent i les referències a d’altres obres, autors i idees són, sovint, exquisides…, però sobretot al final sembla una obra d’addició, com ara el facebook on anem posant (+ m’agrada) i fem un enfilall de frases, semirelats, observacions… En la novel·la l’ombra d’Els emigrats de W. G. Sebald, amb qui comparteix recursos narratius –les fotos en blanc i negre, la confessió confluent de diversos personatges anònims– s’hi deixa sentir.\nHe començat a llegir Gegants de gel amb plaer i l’he acabada també amb plaer, però no tant. I, potser, una mica cansat. Amb tot, trobe que és una novel·la ambiciosa, en molts aspectes reeixida, innovadora, amb idees ben aprofitables. I amb solucions sorprenents.\nM’ha agradat l’encaix filosòfic de l’obra que em recorda l’encert novedós que tenien per a mi les ficcions de Milan Kundera en descobrir-les, allà cap finals de la dècada dels vuitanta. L’obra apunta envers la tessitura filosòfica,i l’acció dels personatges les il·lustren o n’escenifiquen components importants. Hi ha un aprofitament intertextual, des del cinema fins a la literatura, que enriqueix la ficció en múltiples sentits. Tot plegat és un exemple reeixit d’alguns dels plecs més eficients de la postmodernitat estètica.\nGegants de gel és la novel·la d’un gran lector, d’un consumidor de bon cinema, d’un escriptor capaç d’incorporar el pensament filosòfic a la vida dels personatges –fa referència a Nietzsche, Deleuze, Zîzêk… Tot plegat és un viatge interessant, però també esgotador. Per a un lector jove —posem un bon alumne dels que tinc ara en classe en els darrers cursos de filologia— poder descodificar un percentatge elevat de referències de la novel·la li costaria molta suor. Potser no cal, perquè l’acció si no és trepidant, és intensa, i només seguint-la un no s’avorreix. Ara bé l’ornamentació és present i incita a descobrir el missatge que l’autor hi ha volgut vehicular. I al costat de l’acció, les engrunes de pensament van escampant-se, talment les llavors que per a sembrar blat llança un llaurador en un camp assaonat. Amb els gegants de gel l’autor conforma la imatge de la nostra identitat: construcció precària, vulnerable, “surant amb tota la majestat dels seu pes enorme sobre les aigües gèlides del mars dels contorns del món”.


L’Oficina d’Atenció a la Ciutadania amplia l’horari - Calderí\nIniciActualitatL’Oficina d’Atenció a la Ciutadania amplia l’horar...\nL’Oficina d’Atenció a la Ciutadania amplia l’horari\nEl consistori de la Vila millora l’atenció a la ciutadania amb més hores de registre, afegeix una atenció específica per a la gent gran i es converteix en una unitat de registre idCAT\nIMATGE | La regidora de Gent Gran, M. Pilar Aznar, a l’entrada de l’Ajuntament. > CEDIDA\nDes de mitjans de gener s’han incorporat una sèrie de mesures per a la millora de la relació dels ciutadans amb l’administració. Per això l’Oficina d’Atenció Ciutadana amplia 10 hores el seu horari i fa possible que des d’ara hi hagi la possibilitat de fer tràmits administratius cada tarda per la Regidoria de Govern Obert. “Es volen aplicar totes les eines possibles per facilitar la relació amb l’administració de forma presencial” explica David Través, regidor de Govern Obert. Així doncs, l’horari de l’OAC és de dilluns a divendres de 8 h a 14 h i de 16 a 19.30 h i dissabte de 10 h a 13 h.\nTanmateix, una altra de les novetats és que l’Ajuntament ja és una entitat de registre idCAT, ja que actualment és imprescindible tenir aquest certificat per poder-se relacionar amb l’administració. Ara ja és pot sol·licitar aquest certificat a l’Oficina d’Atenció Ciutadana aportant el DNI i de manera presencial.\nA partir d’ara també és pot demanar hora amb el personal tècnic municipal, millorant així l’atenció entre el personal tècnic i el ciutadà, ja que mitjançant un formulari es podrà concertar una cita prèvia que amb la nova ampliació d’horari s’incorpora a l’horari de tarda.\nAmb la voluntat de fer més accessible la informació de l’administració al col·lectiu de la gent gran, s’ha incorporat al punt de torn de l’Oficina d’Atenció a la Ciutadania un botó específic amb el títol “Gent Gran” i una persona que ajudarà les persones que ho necessitin d’aquest col·lectiu a fer els tràmits, formularis i peticions d’informació que requereixin. Amb això, l’Ajuntament respon a la demanda impulsada per la gent que treballa en el projecte de participació ciutadana que porta per nom “Ciutats amigues de la gent gran”, que vol aconseguir que Caldes sigui una vila més amable i més sensible amb les necessitats d’aquest segment de la població.


ALMENARA CONTINUARÀ EL PROGRAMA DE VOLUNTARIAT A CANVI DEL FINANÇAMENT DELS LLIBRES DE BATXILLERAT | Ràdio Vall de Segó\nInici Almenara ALMENARA CONTINUARÀ EL PROGRAMA DE VOLUNTARIAT A CANVI DEL FINANÇAMENT DELS LLIBRES...\nDegut a la situació sanitària actual els joves passaran a estar coordinats des del Casal Jove\nALMENARA, 24 DE JULIOL DE 2020\nPer tercer any consecutiu l’Ajuntament d’Almenara activarà el programa consistent a finançar des del consistori els llibres de text als alumnes de Batxillerat i Cicles Formatius de Grau Mitjà a canvi de fer tasques de voluntariat social en el municipi, després del bon acolliment de les edicions anteriors. Els joves nascuts en els anys 2003 i 2004 i que estiguen interessats en el programa podran inscriure’s a l’ajuntament fins al 31 de juliol. Al setembre es realitzaran les reunions oportunes per a començar les tasques que acabaran el mes de juny.\nAra bé, tal com ha explicat l’alcaldessa, Estíbaliz Pérez, “hem decidit adaptar el programa a la nova situació sorgida arran de la Covid-19 pel que hi haurà substancials canvis en el projecte, perquè les tasques de voluntariat ara estaran coordinades des del Casal Jove en lloc de Protecció Civil com havia sigut fins hui”. El motiu és que a causa de la situació actual no hi haurà grans esdeveniments esportius ni socials que congreguen molta gent, és a dir, aglomeracions, per tant no podran fer les tasques que els seus antecessors han realitzat els últims exercicis. Així, “hem decidit que a partir d’ara estiguen tutelats des del Casal Jove i col·laboren en els esdeveniments reduïts de tipus cultural o social que es puguen realitzar com a exposicions, teatre, o algun concert”.\nAixò sí, continuaran rebent les classes de formació de primers auxilis que s’impartiran des de Protecció Civil, així com també les xarrades informatives sobre prevenció de drogues a càrrec de la Policia Local, així com unes altres que pogueren sorgir en altres matèries com la prevenció de la violència de gènere. També destacar que a causa de la situació es redueix el nombre d’hores de voluntariat que passarà de 60 a 40.\nL’alcaldessa d’Almenara Estíbaliz Pérez ha recordat que l’origen de la mesura és que “els alumnes de batxillerat són els únics que no perceben ajudes per a la compra de llibres, perquè els alumnes d’infantil, primària i ESO ja entren en el programa Xarxallibres, mentre que els universitaris compten amb les beques que ofereix el propi Ajuntament d’Almenara”. És per això que, segons Pérez, “busquem una fórmula que al finançament total d’aquests llibres, se li unira la cultura de l’esforç, la solidaritat, i els valors” pel que “vam veure la possibilitat de crear aquest programa pel qual es finançaran els llibres de Batxillerat, a canvi de realitzar aquest voluntariat”.\nD’altra banda destacar que a causa de la situació actual sanitària i la falta d’esdeveniments, s’ha decidit donar per conclòs el programa que culminava aquest estiu, condonant les hores pendents als joves inscrits.\nArticle anteriorEsquerra Unida Quart de les Valls presenta una moció en defensa dels serveis públics i fa diverses propostes en el ple de juliol\nArticle següentPARLEM D’ACTUALITAT «La pandemia de coronavirus ha generado nuevas violencias en nuestra sociedad?»\nLA REGIDORIA D’ESPORTS D’ALMENARA EMET ENTRENAMENTS ON-LINE EN DIRECTE MITJANÇANT FACEBOOK