Vicente Juan, a renovar el 4 Deserts | Sense Límits Aventura\nHome » NOTICIES TRAIL » Vicente Juan, a renovar el 4 Deserts\nVicente Juan, a renovar el 4 Deserts\nEl corredor d’ultrafons guanya la primera etapa i lluita per la victòria al Sahara Race de Namibia, 250 km en autosuficiència, la prova que obri el circuit\nVicente Juan García és un motor de resistència excepcional. De gran eficàcia. Incansable. Ha demostrat el seu potencial en nombroses carreres, reptes i proves. Es tracta d’un esportista a cavall entre Villena i Alcoi que està acostumat a la batalla contra les llargues distància.\nHauria de dir-se Vicente Juan ‘Ultra’ García. Ara és a Namíbia a la Sahara Race, amb la primera cita del Gran Slam de The Four Deserts que continuarà al Gobi, després a Atacama i, per últim, a l’Antàrtida.\nGuanyador en 2012\nEn 2012 va ser la primera persona en guanyar als quatre deserts. Ara busca repetir la barbaritat aquella amb la present edició de 2018. Des del passat cap de setmana lluita al país africà pel títol. En la primera etapa, ja va posar la primera pedra.\nLa penúltima aventura de Vicente Juan\nGuanya la 1ª etapa\nVicente Juan García va començar diumenge la carrera de Namibia i ho va fer de la millor manera. El valencià es va apuntar l’etapa inicial amb un temps de 3h 28min, amb 10 minuts del segon classificat, el britànic Ollie Stoten. Amb 3h 40min va acabar Wong Ho Chung, de Hong Kong.\nParlem d’una prova esportiva amb ingredients extrems. Parlem de fred a les nits i de molta calor durant el dia. Parlem de gestió d’alimentació, amb control de calories ingerides i gastades. Parlem d’un esforç molt alt, d’una prova ultraexigent on precisament ‘ultra’ ho engloba tot.\nVicente Juan guanya també a Costa Rica\nVa entrenar a Costa Rica\nVicente Juan García sabia que, amb Namíbia a l’horitzó, havia de posar-se les piles. Com? No només entrenant, sinó fent-ho buscant les condicions més similars possibles. Com que a casa encara no tenim les temperatures caloroses de l’estiu, el valencià se’n va anar a Costa Rica per buscar sensacions i situacions d’entrenament òptimes.\nLes altres 3\nDesprés de la prova africana, el calendari del Gran Slam de The Four Deserts viatjarà al desert del Gobi. El Gobi March acollirà la segona de les grans proves, a partir del 29 de juliol. Quan acabi, un descans estiuenc per pensar en la tercera del calendari: desert d’Atacama, a altitud, amb les dificultats intrínseques que això implica. Serà el 30 de setembre. Ja al mes de novembre, per tancar els 4 Deserts, l’última competició a l’Antàrtida, el 23 de novembre.\nJuan, a per totes\nL’objectiu de l’ultrafondista valencià no és un altre que renovar el títol i aconseguir la victòria als quatre deserts. És una empresa complicada, complicadíssima, i ell no vol parlar de si és el favorit o no. El ben cert és que s’espera que estiga davant, com en la primera etapa africana que ja ha guanyat. Estarem atents a la seua evolució.\nVicente Juan, rei de Namíbia | Sense Límits Aventura - […] Vicente Juan, a renovar el 4 Deserts […]


contebcncomunica - Especialitats en serveis de comunicació\nMas-Colell: "Podem ser un referent en recerca, però cal treballar més"\nII Trobada de fundacions de tecnologia i recerca de la Coordinadora Catalana\nEl professor d'Economia, exconseller d'Economia i Coneixement del govern català i actual president de la Fundació BIST (Barcelona Institute of Science and Technology), Andreu Mas-Colell, considera que Catalunya "compta en el mapa de la recerca" i, per tant, està "en camí de ser clúster i referent europeu en recerca". Ara bé, l'insigne economista també ha remarcat que, per a aconseguir l'objectiu, "cal treballar més".\nAquestes paraules les ha pronunciat en la conferència inaugural de la II Reunió de Fundacions de Tecnologia i Recerca de la Coordinadora Catalana de Fundacions (CCF), celebrada ahir a la seu de la Fundació Cercle d'Economia. El tema de la conferència de l'exconseller ha estat Visió panoràmica de la recerca.\nPosterior a les paraules de benvinguda del president de la CCF, Pere-À. Fàbregas -que s'han centrat en la funció social de les fundacions-, Andreu Mas-Colell ha començat el seu parlament indicant que un país petit com Catalunya depèn dels seus avantatges comparatius i també de la gestió política que se'n faci. I el futur s'ha de construir aprofitant aquests avantatges comparatius -entenent com a tals aquelles coses que es fan bé si es comparen amb com les fan els altres-, d'altra banda històricament ben gestionats al país. I la recerca és un avantatge comparatiu "bastant potent". Pel que fa les polítiques a seguir, el professor recomana una economia diversificada, i en aquest aspecte ha remarcat que ell és totalment contrari a aquells plantejaments que són proclius a voler reduir esforços en uns àmbits per a equilibrar-los amb altres en els quals són deficitaris: "Els components són multiplicatius i no additius", ha dit. També ha posat èmfasi en l'impuls de la formació.\nFinalment, el convidat ha assenyalat que el futur de la recerca passa per la "fórmula fundacional" i altres de caire públic-privades. "El sector públic i el privat sense ànim de lucre es complementen", ha sentenciat.\nLa jornada ha continuat amb una taula sobre "Recerca social", amb el sots-director del Centre d'Estudis Demogràfics, Andreu Domingo; el director de la Fundació Jaume Bofill, Ismael Palacín, i el director de Recerca d'EADA, Boyd Cohen, moderats pel director d'aquesta darrera escola de negocis, Ramon Noguera.\nPosteriorment, ha estat el torn de "Les diferents maneres de cercar mecenatge" en la qual han participat el president de la Fundació Real Dreams, David Levy, que ha presentat la ponència Micro-mecenatge i iniciatives populars; Juan Mezo, de Valores&Marketing, que ha parlat sobre Patrocini empresarial; i Ricard Valls, de Zohar Consultoria&Marketing Social, amb la ponència Com aconseguir ajut per al funcionament operatiu vs. Projectes. El moderador, en aquesta ocasió, ha estat el director de la Fundació Internacional Josep Carreras, Antoni García Prat.\nEn una tercera taula, s'ha debatut sobre La fiscalitat de les fundacions entre Raimon Bergós, secretari general de la Coordinadora Catalana de Fundacions; Maria Dávila, associada d'Audiconsultores; i Carles Esquerré, gerent de la Fundació Institut d'Investigació en Ciències de la Salut Germans Trias i Pujol. Ara, la moderadora ha estat la gerent de l'Institut de Ciències Fotòniques (ICFO) Dolors Mateu.\nDe les conclusions i la cloenda s'ha encarregat la gerent de la Fundació Parc Taulí, Glòria Palomar.\nTot i la gran varietat de temes que s'han tractat i debatut, s'ha pogut observar un seguit de denominadors comuns en els diferents plantejaments de la jornada. Així, per exemple, s'ha incidit en les diverses formes de finançament que poden afavorir la recerca, amb una focalització prou important en el crowdfunding. D'altra banda, els diversos ponents tampoc s'han estat de criticar aspectes de la fiscalitat actual o la Llei de Mecenatge impulsada pel govern espanyol.\nLa Comissió de Tecnologia i Recerca està oberta a totes les fundacions d’aquests àmbits que treballen en la recerca i desenvolupament i en la innovació. Juntament amb la d’Educació i la de l’Àmbit social, és una de les tres comissions de la Coordinadora Catalana de Fundacions, creada fa trenta anys i que representa davant les administracions els interessos d’un col·lectiu de més de 500 fundacions de tot tipus i dimensions, que actua bàsicament en els camps de la cultura, l’ensenyament, la sanitat, els serveis socials, la cooperació i la recerca.


Els funcionaris estudien fer vaga si no s'accepten les seves propostes - FÒRUM.ad\nEls funcionaris estudien fer vaga si no s’accepten les seves propostes\nOn: 11/12/13 23:27\nEls representants dels funcionaris demanen que es mantinguin les prejubilacions per a tots els actuals funcionaris i contraprestacions laborals per incentivar que els treballadors no es prejubilin. En cas que el Govern tiri pel dret, preveuen diverses possibilitats, entre les quals hi ha la de fer vaga.\nLa carta que la plataforma sindical va fer arribar ahir al ministre de Funció Pública estableix les dues reivindicacions mínimes per consensuar un nou model de jubilació. La primera és que tots els funcionaris actuals es puguin prejubilar amb un 50% de l´últim salari. Els representants sindicals consideren que acceptar rebaixar el complement de jubilació ja és esforç suficient i que, per tant, s’han de mantenir les prejubilacions.\nPrecisament, que el nou model de jubilació garanteixi un 60% del darrer sou o que es mantinguin les prejubilacions són dues de les línies vermelles aprovades ahir en assemblea pels afiliats del Sindicat de l’Ensenyament Públic. Si el Govern no en fa cas, es planteja dur a terme accions de protesta, fins i tot convocar una vaga. La secretària general del SEP, Eva Choy, ha explicat que “s’ha parlat de manifestacions, vagues i d’anar a la batllia, però evidentment s’haurà de votar en una assemblea amb un text ja definit i el que surti serà el que farem”.\nTambé van reunir-se ahir els funcionaris de l´administració general afiliats a l´Apaag per informar-se de l´estat de les negociacions. Si no s’arribés a un consens, preveuen tant accions jurídiques com reivindicatives. El secretari de l’Apaag, Albert Verdú ha assegurat que confiaran “fins a l’últim moment en què el Govern farà un esforç de consens i, si no és així, no ens hauran deixat marge i no ens deixaran cap altra sortida que les accions reivindicatives o jurídiques”.\nL’altra reivindicació de la plataforma sindical és que hi hagi millores en les condicions laborals a partir dels seixanta anys per contrarestar futures prejubilacions. El document també deixa clar que, encara que s’arribés a un acord amb el Govern, seran els afiliats als sindicats els qui tinguin l’última paraula.\nPrevious Post: Rodríguez creu que Burgués ‘ha assumit la seva responsabilitat’ recordant les funcions del Consell de Metges\nNext Post: Trobada de viticultors a Sant Julià: una recuperació del conreu des del segle XVI


Rehabilitació d’arcades completes - Clínica Dental Dra. Jorgina Estany\nOdontologia i Rehabilitació>\nQuan un pacient ha perdut totes les dents pot fer-se una pròtesi completa tradicional però la seva inestabilitat i suport mucós pot ser incòmode. L’alternativa actual es la col·locació estratègica d’uns quants implants per fer una pròtesi mòbil amb 2 a 4 implants (enllaç a sobredentadura locator), o una pròtesi fixa amb 4 a 8 implants.\nLa pròtesi fixa requereix d’un mínim de 4 implants encara que s’aconsella en general 6 implants. Si l’estabilitat d’aquests implants durant la cirurgia és bona es pot fer càrrega immediata amb dents fixes des del primer moment. La pròtesi fixa s’ha de dissenyar amb una bona oclusió i estètica tenint en compte que ha de permetre una bona higiene per evitar mal alè i infecció dels implants o periimplantitis.\nPer una bona col·locació dels implants i una cirurgia mes curta i confortable és molt útil l’estudi amb radiologia 3D i en cas de tenir poca quantitat d’os l’estudi radiològic 3D ens dirà si es pot regenerar os o posar implants curts o zigomàtics.


Bombarder en picat - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nBombarder en picat\nUn Junkers Ju 87 o Stuka .\nUn Aichi D3A 2.\nUn bombarder en picat és un tipus de bombarder que fa un picat directament cap al seu objectiu, per aconseguir una major precisió i limitar el temps d'exposició al foc antiaeri. Aquest tipus d'avió es va usar extensament durant la Segona Guerra Mundial però es va tornar obsolet a causa del desenvolupament d'armes com els míssils o les bombes intel·ligents.\nEn picar gairebé verticalment, amb la mateixa direcció que seguiran la o les bombes, i llançar-les a alta velocitat a prop del seu objectiu, s'aconsegueix assolir blancs petits o en moviment amb relativa facilitat. A més, no cal un equipament d'alta exactitud per llançar les bombes, com una complicada mira Norden. Els bombarders en picat van ser usats extensivament contra ponts i vaixells, tenint a més un altre avantatge contra aquests últims, ja que el blindatge a coberta solia ser el menys gruix de tota la nau.\nBombarders en picat destacables[modifica]\nJunkers Ju 87 ( Stuka )\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Bombarder en picat\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Bombarder_en_picat&oldid=23329034»


El Barça Lassa d'handbol, a punt de tancar el fitxatge de l'extrem francès Yanis Lenne - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nEl Barça Lassa d'handbol, a punt de tancar el fitxatge de l'extrem francès Yanis Lenne\nSerà el quart francès a les ordres de Xavier Pascual pendent de l'arribada, també, del pivot Ludovic Fàbregas i ocuparà el lloc de Joan Saubich\n19/06/2017 - 23.24\nYanis Lenne, un jove extrem per reforçar el Barça Lassa d'handbol\nEl Barça Lassa d'handbol està a punt de tancar la incorporació de l'extrem francès de 20 anys Yanis Lenne. Serà el quart francès a les ordres de Xavier Pascual pendent de l'arribada, també, del pivot Ludovic Fàbregas.\nLenne ocuparà el lloc del català Joan Saubich. El Barça el va recuperar la temporada passada després d'haver-lo tingut cedit a la lliga francesa, i Pascual considera que el seu rendiment aquest últim any no ha estat al nivell que requereix l'equip, on havia de ser l'home que donés descans a Víctor Tomàs.\nLa primera gran opció del Barça era un altre exblaugrana, David Balaguer, amb contracte amb el Nantes francès. El Barça s'ha vist incapaç s'assumir el cost econòmic de l'operació per fer-lo tornar al Palau i s'ha decantat per Lenne.


Aventures d'una cabreta del sud: Al límit pel Baix Camp\nTot estava preparat per a l'eixideta de dissabte: el col·lega Marc, algun altre màquina d'OT i jo., esperant cautelós el que pugués vindre. Llavors a les 7'15 del matí em vaig posar a la carretera per arribar poc abans de les 8'00h a la rotonda de l'entrada de Castellvell, tal com quedarem.\nD'allí anàrem, amb la furgo del Marc, a recolllir a la que seria la gran sorpresa del dia: ni més ni menys que tot un 5è lloc absolut i 2n veterà en el darrer UTSM, Marcel Vidal.\nUn cop arribat a la Selva, vam começar la nostra ruteta per enfilar-nos cap al Montral, tot això endinsant-nos per les rutes que els nostres amics coneixien. Ràpidament em vaig adonar que allò seria dur, però sempre patiment no tindria la meua recompensa. Així arribem al primer repetxet, que crec que era l'Albiol on Marcel m'anuncia que "he arribat en 1h20min". Als 16 km arribem a una ermiteta on fem un mos i avituallem aigua, per seguir cap a Mont-ral.\nUna vegada, tocat el nostre cim em mostren a vista d'ocell les possibilitats que havien per fer rutes des d'allí com un km vertical que es fa en octubre, la cursa de la Mussara o la Marxa de la Selva(70km i 3 punts UTMB).\nVa estar molt anecdòtic que ens perdessim a la baixada i per això varem fer un parell de km per duplicat. Ningú és perfecte!!!!\nFinalment, la fi del camí ens esperava, no sense abans patir els darrers 3km per baixades inacabables i pedaços de ciment que em feren vore les estrelles.\nRes, ara ve un mes atapeït de curses a les Terres de l'Ebre i en acabat ja venen les Fonts. Déu meu quina impaciència!!\nEn les fotos els moments finals del trajecte per immortalitzar el bon rotllet i la satisfacció d la feina ben feta.\nPublicat per BLOG DE CURSES PER MUNTANYA a 4:57\nRiudecanyenc 24 de gener de 2012, a les 4:36\nEi Pere al final vindras a viure per aqui baix amb nosaltres. Tants entrenus x aquí no et deixaran tornar a Falset!! jejeje\nDissabte nosaltres vame esmorzar a Mont-ral, vam passar-hi sobre les 09:30h i vam anar a fer un cafetó. Si t'arribem a trobar igual t'enredem xk vinguis a fer la volta amb nosaltres...\nEns veiem diumenge al Pastisset\nBLOG DE CURSES PER MUNTANYA 25 de gener de 2012, a les 4:23\nEi maquet!! el proper entreno, quan passe tota aquesta marabunta de curses, ha de ser a Falset, ja que jo em moc com un pèndul des de la Ribera d'Ebre fins al Baix Camp i ara ja vaig de caiguda cap aquesta banda. hahhaha\nEspere que no se'ns atragante el pastisset, diuen que tira a empalagós.


El Taller municipal de teatre dona la benvinguda a Nadal amb un espectacle de monòlegs i escenes d’humor – Ajuntament de Petrer\n> Regidories > Cultura > Cultura - Notícies - Portada > El Taller municipal de teatre dona la benvinguda a Nadal amb un espectacle de monòlegs i escenes d’humor\nEl Taller municipal de teatre dona la benvinguda a Nadal amb un espectacle de monòlegs i escenes d’humor\nPublicada per Comunicación Ayto. de Petrer el 20 desembre 2021 20 desembre 2021\n“Dímelo cantando” és el títol de l’espectacle, este dimecres 22 de desembre a les 21.00 al Teatre Cervantes\nA causa de les obres al carrer Gabriel Payá, l’accés al teatre es farà pel carrer Luis Chorro, a través de l’Espai Blanc\nEste dimecres 22 de desembre, a les 21.00 hores, 23 actrius i actors del taller municipal de teatre de Petrer pujaran a l’escenari del Teatre Cervantes de Petrer per a posar en escena el seu espectacle nadalenc, titulat “Dímelo cantando”\nSota la direcció de l’actriu i directora local Begoña Tenés, oferiran un espectacle on l’humor, a través de monòlegs i xicotetes escenes, és l’element predominant, “el gran protagonista”, en paraules de Tenés.\nTenés, que no ha volgut avançar massa de l’espectacle, ha recordat, referint-se als actors, que “ells mateixos han escrit i creat els seus propis monòlegs i escenes i alguna sorpresa que sempre hi haurà durant l’espectacle”. Ha afegit que “és una molt bona oportunitat per a riure i passar una bona estona”.\nA causa de les obres del Pla d’Acció per a la revitalització del centre urbà al carrer Gabriel Payá, l’entrada al Teatre Cervantes serà pel carrer Luis Chorro, l’accés habitual de la Regidoria de Cultura.\nEl taller municipal de teatre, que va començar el curs al final del passat mes de setembre, compta amb dos grups de treball, un d’iniciació i un altre d’avançat. El grup d’iniciació el formen 6 persones, mentres que el grup d’avançat està integrat per 17 persones. Just un dia després de l’espectacle de Nadal, el grup d’avançat té previst la lectura del guió de l’obra de teatre que estrenaran al juny de 2022, guió que ha escrit l’actor i director elder Juan Antonio Moreno.\nL’entrada a l’espectacle “Dímelo cantando” és gratuïta i lliure (fins a completar aforament), és a dir, no és necessari traure entrada ni inscripció prèvia. D’acord amb les mesures de seguretat marcades per les autoritats sanitàries, l’ús de mascareta és obligatori.


Relat "Fusell ametralladora Olot III"\n84.627 relats publicats\nÚltim relat publicat el: 15-12-2018\nInici > detall del relat: Fusell ametralladora Olot III\nFusell ametralladora Olot III\nUn relat de: Xavier Valeri\n- 2187 Lectures\nEl "Labora" era produit a la Fàbrica número 15 de les Indústries de Guerra de Catalunya. Aquesta fàbrica era formada per la concentració de la maquinària de petits tallers d'Olot en una factoria al carrer Panyó.\nAquests tallers van ser reconvertits, en un principi, sota la direcció de la Comissió d'Indústries de Guerra de Catalunya creada per decret el 7 d'agost del 1936, amb la idea de coordinar els diferents esforços de les indústries siderúrgiques i quimiques per subvenir a les necessitats que exigia el front de guerra.\nAquesta comissió era dirigida per Josep Terradellas i organitzada pel coronel Jimenez de la Beraza, director de la fàbrica d'armes d'Oviedo el 1934). Existeix una fotografia de l'època en què Terradellas té a les mans un "Naranjero" i el general Miaja un "Labora" ; el peu d'aquesta fotografia indica que el primer mostrava al segon un nou model de subfusell. L'agost de 1938 e Govern Central va expropiar les indústries de guerra catalanes, potser per això molts carregadors del "Labora" porten gravat en castellà "Fusil-Ametralladora Olot"\nEl creador del "Labora" , segons apunten testimonis va ser un armer olotí, ara mort, que es dei Miquel Coromines i que era conegut arran de la seva elevada estatura com en Sant Pau. Francesc Balat de 82 anys el 1993, fou un dels olotins que va treballar durant 3 anys en l'elaboració del subfusell. Balat tecorda que Coromines era un dels millors armers que mai hi hagi hagut a Olot i un dels millors professionals del metall.\nLa professionalitat i prestigi d'en Coromines era tal, que en ser detingut pels feixistes, inculpat de col.laboració amb el Govern de la República, va ser reclamat pels poderosos empresaris del metall olotins, que el van avalar, i va poder continuar exercint la professió sense problemes.\nUn gat suïcida\nLa cigonya del campanar III\nLa cigonya del campanar II\nLa cigonya del campanar\nEl que sobra al cotxe\nUna estona de calor\nEl sol m'alena escalfor\nJa em feia estrany\nL'amabilitat dels sastres\nLes sabates del ram\nUn treball d'alçada\nRelats històrics (3292)\nRelats de poesia (44764)\nRelats de temàtica social (21355)


Barcelona acull el “Splashdown Festival” – Lo Campus diari\nData publicació 19 juny 2019 per redacció\nA principis de Juliol Barcelona acollirà, per primera vegada, el festival científic més important de l’estat dedicat en exclusiva a l’exploració espacial: “Splashdown Festival”\nDurant els tres últims estius Splashdown Festival, El Festival del Cosmos i l’Exploració Espacial, s’ha vingut celebrant a Astúries, però aquest 2019 expandeix horitzons i inaugurarà la seva quarta edició a la seu del Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CCCB) els dies 5, 6 i 7 de juliol.\nAmb un intens calendari d’activitats durant tres jornades -conferències, monòlegs científics, audiovisuals, xerrades-taller, cinema i música- l’esdeveniment estarà dedicat a la fita històrica, científica i tecnològica que va suposar l’arribada a la Lluna fa 50 anys.\nMiquel Sureda informa:\n“ …Al festival participaran investigadors i científics de renom com el director científic del Parc Astronòmic Montsec i professor de la Universitat de Barcelona, Salvador J. Ribas, o com el científicJosep Maria Trigo, un dels majors especialistes en meteorits al nostre país pertanyent a l’Institut de Ciències de l’Espai (CSIC) i a l’Institut d’Estudis Espacials de Catalunya (IEEC). En el terreny de l’enginyeria espacial Splashdown Festival comptarà amb la participació del divulgador científic Miquel Sureda, amb intervencions dedicades a l’èpica missió de l’Apol·lo 11 i al futur de l’exploració de l’espai amb naus tripulades.\nTambé des de Madrid vindrà la psicòloga Elena Montero, que en la seva xerrada-taller farà partícips als assistents de l’exigent formació psicològica que reben els astronautes en la seva dura preparació per anar a l’espai. L’empresa d’activitats extraescolars Scratch School durà a terme una altra xerrada-taller sobre els detalls tècnics de l’ordinador i el programari que van portar l’home a la Lluna, explicant l’aportació clau que va fer la poc coneguda científica Margaret Hamilton.\nL’esdeveniment de divulgació científica es completarà amb la presència del físic per la Universitat de Barcelona Enrique Herrero, que treballa en projectes de recerca d’exoplanetes similars a la Terra; la doctora en ciències físiques Nanda Rea, guardonada amb diversos premis internacionals pel seu treball sobre estrelles de neutrons; i amb Jordi Grau i Ferran Lumbierres, estudiants i coordinadors generals del ‘UPC Space Program’, basat en quatre línies de treball: Ares (coeteria), Aldora (drons), Grass (robòtica) i HAB-UPCSP (sondes estratosfèriques).\nA més, en l’edició barcelonina es sortejaran quatre places, entre els 60 primers inscrits, per anar a veure in situ el flamant coet Miura 1, quan es trobi preparat per al llançament. Aquesta serà la primera vegada que es llanci un coet suborbital de combustible líquid des de territori peninsular, a les instal·lacions del CEDEA (Centre d’Experimentació del Arenosillo). El coet ha estat dissenyat i fabricat per PLD Space, una empresa jove d’Alacant que en només vuit anys s’ha situat a l’avantguarda del sector espacial amb aquest llançament previst per a finals d’any.\nLes inscripcions al festival ja estan obertes al web del Splashdown i inclouen un paquet per els tres dies complerts o inscripcions per cada dia per separat…”♦\nContacte: Miquel Sureda – miquel.sureda@splashdownfestival.com – 661 46 35 37


'Joker 2', el mal comença a preparar-se | El Cinèfil\n‘Joker 2’, el mal comença a preparar-se\nEra evident. Quan una pel·lícula ho peta a Hollywood ràpidament s’afanyen a esprémer tot el suc en forma de seqüela, preqüela o univers expandit. Ara que sembla que el projecte de Justice League està aparcat del tot, Warner no vol deixar escapar aquesta nova oportunitat. La cinta en qüestió té tant de material per explotar com és el personatge del Joker de DC Comics, doncs encara els ho posem més fàcil. Només dos mesos després de l’estrena ja va saltar la notícia que s’estava parlant de la segona part de Joker. I és que més de 1.000 milions de taquilla a escala mundial són molts milions… I si a sobre li sumes l’Oscar i el Globus d’Or per a Joaquin Phoenix ja no cal dir res més… Ara ja sabem força més coses. La primera és el seu títol (provisional) Joker: Folie à Deux, fet que remet a una follia/deliri compartit per dues persones. Serà en Batman aquest alter ego? Veurem…\nEl director Todd Phillips (The Hangover) té via lliure després de donar una immensa alegria a Warner Bros col·locant la seva història sobre l’origen del dolent del Batman per sobre dels 1.000 milions de dòlars de recaptació arreu del món. A Espanya, per exemple, el film és ja el de més èxit de la història de la Warner i, si mirem xifres globals de l’empresa, només els dos primers Batman de Nolan i Aquaman havien superat la superheròica barrera dels 1.000 milions. O sigui, dues de les quatre tenen a veure amb el pallasso sociòpata. No oblidem que ja aquest setembre de 2019 Joker va guanyar el premi gros al Festival de Venècia, fet inèdit en un film de superherois. Abans, però, el director estrenarà un biopic sobre el mític Hulk Hogan a Netflix.\nDe moment se saben molt poques coses del film. Només s’ha confirmat que el guió serà escrit pel mateix Todd Phillips i Scott Silver. Indirectament, a través de la foto que hem mostrat abans també sembla implícita l’acceptació de Joaquin Phoenix a una nova ronda de bogeria. Encara és una incògnita la dat de rodatge i encara més la hipotètica estrena. Ara bé, no esperem que arribi ni aquest 2022 ni tampoc el 2023.\nCom a regal de comiat us deixem aquest clip amb les millors imatges de Joker amb la mítica cançó de Gary Glitter.\nArticle anterior‘Paper Girls’, bicicletes i viatges en el temps\nArticle següentL’Any Ferrater, escenari del primer film de JR Armadàs


El dret d'autodeterminació de les nacions, Capítol vuitè.\nCapítol vuitè: L'utòpic Karl Marx i la pragmàtica Rosa Luxemburg\nEn dir que la independència polonesa és una “utopia” i repetir-ho ad nauseam, Rosa Luxemburg exclamar irònicament: Per què no recollir la reivindicació de la independència d'Irlanda?\nLa “pragmàtica” Rosa Luxemburg evidentment no coneix quina era l'actitud de Marx vers la independència irlandesa. Paga la pena mentre ens hi endinsem, mostra com s'analitzà una reinvindació concreta d'independència nacional des d'un punt de vista genuïnament marxista, i no oportunista.\nEra costum de Marx “sondejar” els seus coneguts socialistes, com en deia, per provar-ne la inteligència i la fermesa de llurs conviccions. Després de conèixer Lopatin, Marx escrigué a Engels el 5 de juliol del 1870, on hi donava una opinió plena d'elogis del jove socialista rus alhora que en deia:\n"Polònia és el seu punt feble. Sobre aquest punt parla de manera molt semblant a com ho fa un anglès — diguem-ne, un cartista anglès de la vella escola — sobre Irlanda".\nMarx posa en dubte un socialista que pertany a una nació opressora per la seva actitud vers la nació oprimida i tot d'una revela un defecte comú als socialistes de les nacions dominants (l'anglesa i la russa): el fet de no entendre llurs deures socialistes vers les nacions sotmeses, la repetició que fan dels prejudicis adquirits de la burgesia de la “nació dominant”.\nAbans d'entrar en les valoracions positives de Marx sobre Irlanda, cal que assenyalem en general que l'actitud de Marx i Engels era estrictament crítica, i que en reconeixien que la importància estava condicionada històricament. Així, Engels escrigué a Marx el 23 de maig del 1851, per dir-li que l'estudi de la història el portava a treure conclusions pessimistes del cas de Polònia, i que la importància d'aquest seria provisional — tan sols fins que no hi hagués una revolució agrària a Rússia. El paper dels polonesos en la història era el de “cap calents”. “I hom no pot assenyalar ni un sol exemple on Polònia haja representat amb succés el progrés, ni tan sols respecte de Rússia, o on haja fer res d'importància històrica”. Rússia conté més civilització, educació, indústria i burgesia que “la Polònia de la noblesa indolent”. “Què son Warszawa i Krakaw en relació a Sankt Petersburg, Moskva i Odessa!” Engels no tenia cap mena de fe en l'èxit de les insurreccions de la noblesa polonesa.\nPerò totes aquestes reflexions, que mostren la profunda mirada del geni, de cap forma fa que Engels i Marx no tracten el moviment polonès amb la simpatia més fonda i ardent dotze anys més tard, quan Rússia encara dormia i Polònia es desvetllava.\nQuan elaboraven el seu crida a la Internacional del 1864, Marx escrigué a Engels (el 4 de novembre del 1864) que havia de combatre el nacionalisme de Mazzini, i acabà amb: “en la mesura que es parla de política internacional en la crida, parl de països, no de nacionalitat, i censur Rússia, no les minores gentium [les nacions menors]”. Marx no tenia pas dubte de la posició subordinada de la qüestió nacional respecte de la “qüestió del treball”. Però la seva teoria és lluny d'ignorar els moviments nacionals com el cel ho està de la terra.\nLlavors arribà el 1866. Marx escrigué a Engels sobre el “clixè proudhonià” a Paris que “declara que les nacionalitats són un absurd, i ataca Bismarck i Garibaldi. Com a polèmica contra el xovinisme llur actuació és útil i raonable. Però com a seguidors de Proudhon (inclosos Lafargue i Longuet, dos grans amics meus d'allà), creuen que tota Europa ha de seure tranquila en llurs quarters secrets fins que els cavallers francesos abolisquen la pobresa i la ignorància — són grotescs” (lletra del 7 de juny del 1866).\n"Ahir", escrivia Marx el 20 de juny del 1866, “hi hagué una discussió en el Consell de la Internacional sobre la guerra actual... La discussió pujà, com era de preveure, amb 'la qüestió de la nacionalitat' en general i l'actitud que calia prendre-hi... Els representants de la 'Jove França' (no obrers) arribaren a l'afirmació que totes les nacionalitats i àdhuc les nacions eren 'prejudicis antiquats”. Estirnerisme proudhonitzat... Tot el món s'espera mentre els francesos no siguen madurs per la revolució social... Els anglesos rieren molt quan vaig començar el meu discurs quan vaig dir que el nostre amic Lafargue i els altres, que s'havien lliurat de les nacionalitats, ens havien parlat en 'francès', és a dir, en una llengua que les nou desenes parts de l'audiència no entenien. També vaig suggerir que la negació de les nacionalitats que havia proclamada, l'havia feta, ben inconscientment, per defensar llur absorció pel model de la nació francesa”.\nLa conclusió que se seguia de tota aquesta crítica de Marx és clara: la classe treballadora ha d'ésser la darrera en fer un fetitx de la qüestió nacional, ja que el desenvolupament del capitalisme no desvetllarà totes les nacions a una vida independent. Però lliurar-se'n dels moviments nacionals de masses un cop han començat, i refusar de donar suport a allò que tenen de progressió, és en efecte plegar-se als prejudicis nacionalistes, és a dir, reconèixer “la pròpia nació” com a model de nació (o, com afegiríem nosaltres, l'única que posseeix el privilegi exclusiu de formar un estat).(1)\nPerò tornem a la qüestió d'Irlanda.\nLa posició de Marx sobre aquesta qüestió es veu més clarament en els següents fragments de lletres:\n"He fet el que he pogut per aconseguir aquesta proclamació dels obrers anglesos a favor del fennianisme... Abans creia que la separació d'Irlanda d'Anglaterra era impossible. Ara crec que és inevitable, si bé després de la separació hi pot haver una federació”. Això és el que Marx escrivia a Engels el 2 de novembre del 1867.\nEn lletra del 30 de novembre del mateix any hi afegia:\n"... que n'hem d'aconsellar als obrers anglesos? En la meua opinió han de fer del Refús de la Unió [d'Irlanda amb Anglaterra, és a dir, la separació d'Irlanda d'Anglaterra] (breument, retornar a la situació del 1783, únicament democratitzada i adaptada a les condicions de l'època) un article de llur pronunziamento. Aquesta és la unica forma legal i per tant possible per a l'emancipació irlandesa que pot admetre's en el programa d'un partit anglès. L'experiència ens mostrarà després que hi pot subsistir una simple unió personal entre els dos països.\n"... els irlandesos necessiten:\n"1) Autogovern i independència d'Anglaterra;\n"2) Una revolució agrària..."\nMarx hi donà una gran importància a la qüestió irlandesa i féu una exposició d'hora i mitja d'aquest tema al Sindicat d'Obrers Alemanys (lletra del 17 de desembre del 1867).\nEn una lletra del 20 de novembre del 1868, Engels parlà de “l'odi vers els irlandesos que es troba entre els obrers anglesos”, i gairebé un any després (el 24 d'octubre del 1869), hi torna i escrigué:\n"Il n'y a qu'un pas [tan sols hi ha un pas] d'Irlanda a Rússia... La història irlandesa mostra com de malaurat per una nació és haver-ne sotmés una altra. Totes les abominacions dels anglesos hi tenen l'origen entre els irlandesos. Encara m'he d'endinsar en el període de Cromwell, però n'estic força convençut que les coses haurien anat d'una altra forma a Anglaterra, també, si no hi hagués calgut un domini militar sobre Irlanda i la creació d'una nova aristocràcia”.\nAssenyalment, de passada, una lletra de Marx a Engels del 18 d'agost del 1869:\n"Els obrers polonesos de Poznan han dut una vaga amb èxit amb l'ajut de llurs col·legues de Berlin. Aquesta lluita contra Monsieur le Capital — fins i tot en la forma poc elaborada de la vaga — és una forma més seriosa de bandejar els prejudicis nacionals que les proclames de pau dels llavis dels cavallers burgesos".\nLa política sobre la qüestió irlandesa defensada per Marx en la Internacional s'hi pot veure en això:\nEl 18 de novembre del 1869, Marx escrigué a Engels que havia parlar durant hora i un quart en el Consell de la Internacional sobre la qüestió de l'actitud del ministeri britànic davant l'amnistia irlandesa, i havia proposa aquesta resolució:\n"que en la resposta a la reivindicació irlandesa per l'alliberament dels patriotes irlandesos empresonats, el senyor Gladston ha insultat deliberadament la nació irlandesa; "que obstrueix l'amnistia política amb condicions igualment agreujants a les víctimes del desgovern i dels poble al que pertanyen;\n"que després d'haver justificat, des d'una posició de responsabilitat, públicament i entusiàstica la rebelió dels esclavistes americans, passa a predicar al poble irlandès la doctrina de l'obediència passiva;\n"que tota la seua actuació en relació amb la qüestió de l'amnistia irlandesa és filla autèntica i genuïna d'aquesta 'polítca de conquesta', en l'orgullós retret que el senyor Gladstone llençà als seus rivals tories al càrrec;\n"que el Consell General de l'Associació Internacional dels Treballadors expressa admiració per l'animada, ferma i noble forma amb la que el poble irlandès porta el moviment per l'amnistia;\n"que aquesta resolució serà comunicada a totes les seccions, i a tots els òrgans obrers, de l'Associació Internacional dels Treballadors d'Europa i d'Amèrica".\nEl 10 de desembre del 1869, Marx escrigué sobre l'article de la qüestió irlandesa que havia de llegir en el Consell de la Internacional:\n"Ben lluny de totes les proclames per la justícia 'internacional' i 'humana' per Irlanda — que es donen per assumides al Consell de la Internacional — és d'interès directe i absolut de la classe treballadora anglesa de lliurar-se de l'actual lligam amb Irlanda. I aquesta és la meua plena convicció, i per raons que en part no puc explicar als propis obrers anglesos. Durant un llarg temps vaig creure que seria possible de derrocar el règim irlandès per l'ascens de la classe treballadora anglesa. Sempre vaig expressar aquest punt de vista a New York Tribune [una publicació americana on Marx hi col·labora molt de temps]. Un estudi més acurat m'ha convençut del contrari. La classe treballadora anglesa mai no farà res fins que s'haja lliurada d'Irlanda... La reacció anglesa a Anglaterra té les arrels en el domini d'Irlanda”. (la cursiva és de Marx).\nLa política de Marx sobre la qüestió irlandesa hauria de quedar ara ja força clara pels nostres lectors.\nMarx, “utòpic”, era tan “poc pragmàtic” que defensà la separació d'Irlanda, que mig segle després encara no s'ha assolida.\nQuè donà lloc a la política de Marx, i no era errònia?\nAl començament Marx pensà que Irlanda no seria alliberada pel moviment nacional de la nació oprimida, sinó pel moviment de la classe treballadora de la nació opressora. Marx no féu un absolut del moviment nacional, ja que sabia, que tan sols la victòria de la classe treballadora pot dur l'alliberament complet de totes les nacionalitats. És impossible d'estimar abans d'hora totes les relacions possibles entre els moviments d'alliberament burgesos de les nacions oprimides i el moviment d'emancipació del proletariat de la nació opressora (que és allò que fa tan difícil la qüestió nacional a Rússia).\nAmb tot, s'esdevingué que la classe treballadora anglesa caigué sota la influència dels liberals durant molt de temps, i passà a ésser-ne un apèndix, i en adoptar una política liberal-laborista es quedà sense referents. El moviment d'alliberament burgès d'Irlanda es féu més fort i assumí formes revolucionàries. Marx reconsiderà les seves idees i les corregí. “Quina desgràcia per a una nació l'haver subjugada una altra”. La classe treballadora anglesa mai no serà lliure fins que Irlanda s'allibere del jou anglès. La reacció a Anglaterra es reforça i s'estimula amb l'esclavatge d'Irlanda (de la mateixa forma que a Rússia la reacció s'estimula per l'esclavatge d'un gran nombre de nacions!).\nI, en proposar a la Internacional una resolució de solidaritat amb “la nació irlandesa”, “el poble irlandès” (l'intel·ligent L. Vl. probablement hauria jutjat severament Marx per oblidar-se de la lluita de classes!), Marx defensà la separació d'Irlanda d'Anglaterra, “encara que després de la separació esdevinguen una federació”.\nPerò era fonamentada teòricament la conclusió de Marx? A Anglaterra la revolució burgesa s'havia consumat molt abans. Però encara no s'havia consumat a Irlanda; tot just es començava a fer, segle i mig més tard de les reformes dels liberals anglesos. Si el capitalisme hagués estat derrocat a Anglaterra tan ràpidament com Marx s'esperava al principi, llavors no hi hauria hagut lloc per un moviment burgès democràtic i nacional a Irlanda. Però ja que hi havia sorgit, Marx aconsellà els obrers anglesos de donar-li suport, donar-li un impuls revolucionari i veure'l sota els interessos de llur pròpia llibertat.\nEls lligams econòmica entre Irlanda i Anglaterra els anys 1860 eren, és clar, fins i tot més estrets que els actuals lligams que té Rússia amb Polònia, Ucraïna, etc. El caràcter “poc pragmàtic” i “irrealitzable” de la separació d'Irlanda (encara que es reduís a les condicions geogràfiques i a l'immens poder colonial d'Anglaterra) era força obvi. Si bé, en principi, era enemic del federalisme, en aquest Marx concedí la possibilitat de la federació, si bé,(2) tan sols si l'emancipació d'Irlanda s'assolia d'una forma revolucionària, i no reformista, i a través del moviment de les masses populars d'Irlanda, amb el suport de la classe treballadora d'Anglaterra. No hi pot haver cap dubte que únicament una solució com aquesta del problema història hauria anat d'acord amb els interessos del proletariat i hauria dut a un progrés social ràpid.\nLes coses anaren d'una altra forma. Tan el poble irlandès com el proletariat anglès s'afebliren. Tan sols ara, mitjançant els sòrdids acords entre els liberals anglesos i la burgesia irlandesa es resol el problema irlandès (l'exemple de l'Ulster mostra amb quina dificultat) a través de la reforma agrària (amb indemnitzacions) i l'autonomia (encara per aplicar). Què hi ha doncs? Se segueix que Marx i Engels eren “utòpics”, que defensaren reivindicacions nacionals “irrealitzables”, o que es deixaren influir pels nacionalistes petit-burgesos d'Irlanda (ja que no hi ha pas dubte de la natura petit-burgesa del moviment fenià), etc.?\nNo. També en la qüestió irlandesa, Marx i Engels defensaren una política proletària coherent, que educava realment les masses en un esperit de democràcia i socialisme. Tan sols aquesta política podria haver salvat Irlanda i Anglaterra de mig segle de retard en la introducció de les reformes necessàries, i hauria evitar que aquestes reformes fossen mutilades pels liberals per plaure els reaccionaris.\nLa política de Marx i Engels sobre la qüestió irlandesa dóna un exemple notable de quina actitud ha d'adoptar el proletariat de les nacions opressores vers els moviments nacionals, un exemple que no ha perdut gens de la seua immensa importància pràctica. Ens dóna una advertiment contra aquell “odi servil” amb el qual els filisteus de tots els països, colors i llengües corren a titllar com a “utòpica” la idea de modificar les fronteres d'estats que foren establertes per la violència i els privilegis del terratinents i la burgesia d'una nació.\nSi el proletariat irlandès i anglès no hagués acceptat la política de Marx i no hagués fet consigna de la secessió d'Irlanda, hauria estat la pitjor mena d'oportunisme, un menysteniment de llurs obligacions com a demòcrates i socialistes, i una concessió a la reacció anglesa i a la burgesia anglesa.\n(1) Veieu també la lletra de Marx a Engels del 3 de juny del 1867: "... me n'he assabentat amb molt de goig de les lletres de Paris a The Times sobre les crides filopoloneses dels parisins contra Rússia... El senyor Proudhon i la seva claca doctrinària no són el poble francès”.\n(2) De passada no és difícil de veure, des d'un punt de vista socialdemòcrata, que el dret d'“autodeterminació” no vol dir ni federació ni autonomia (per bé que, en llenguatge abstracte, totes dues cauen dins de la categoria d'“autodeterminació”). El dret de federació simplement no té sentit, ja que la federació implica un contracte bilateral. No cal dir que els marxistes no poden incloure la defensa del federalisme en general en llur programa. Pel que fa a l'autonomia, els marxistes defensen, no el “dret” d'autonomia, sinó la pròpia autonomia, com un principi universal general de qualsevol estat democràtic amb una composició nacional mixta, i una gran diversitat de condicions geogràfiques o d'altra mena. Conseqüentment, el reconeixement del “dret d'autonomia de les nacions” és tan absurd com el “dret de federació de les nacions”.\nCapítol novè: El programa del 1903 i els seus liquidadors.


Luz de Gas - Política de cookies\nUn fitxer de galetes és, segons Wikipedia, una petita part de dades enviada des d'un lloc web i emmagatzemada al navegador web d'un usuari mentre un usuari navega per un lloc web. Quan l'usuari navega pel mateix lloc web en un futur, les dades emmagatzemades a la galeta poden ser recuperades pel lloc web per notificar al lloc web de l'activitat anterior de l'usuari. Les cookies es van dissenyar per ser un mecanisme fiable per als llocs web recordar l'estat del lloc web o l'activitat que l'usuari havia pres en el passat. Això pot incloure fer clic a botons particulars, iniciar sessió o un registre de quines pàgines l'usuari ha visitat fins i tot mesos o anys enrere. Podeu trobar més informació sobre aquest tema a Wikipedia.\nPropòsits d'emmagatzematge i accés a galetes:\nPersonalització del lloc web (per exemple: guardar la mida de la font, la versió desafiada a la vista de la pàgina web o la versió de la plantilla)\nEstalvi de dades o decisions de l'usuari (per exemple: no és necessari introduir l'inici de sessió i la contrasenya a tots els llocs web, recordant l'inici de sessió durant la propera visita, mantenint la informació sobre productes afegits al carretó)\nIntegració de llocs web socials (per exemple: mostrar els vostres amics, fanàtics o publicar publicacions a Facebook o Google+ directament des del lloc web)\nAjust dels anuncis que es mostren al lloc web\nCrear estadístiques del lloc web i estadístiques de flux entre diferents llocs web\nA continuació es poden trobar enllaços a fonts que mostren com configurar les condicions d'emmagatzematge i obtenir accés a galetes ja emmagatzemades al dispositiu de l'usuari per als navegadors d'Internet més populars.\nA causa de la gran quantitat de solucions tecnològiques, no és possible publicar pautes clares sobre com configurar les condicions d'emmagatzematge i obtenir accés a les cookies mitjançant la configuració de tots els dispositius i programari disponibles instal·lats. Tanmateix, en la majoria dels casos, seleccioneu "Eines" o "Configuració" i trobareu la secció que correspon a la configuració de les galetes o a la gestió de la privadesa. Normalment, el fabricant del dispositiu o el navegador proporciona informació detallada en un manual o en el seu lloc web.


Més embargaments, menys garanties? Posem-hi límits - Rius Consultors\nAquest final d’any ha estat especialment productiu pel que fa a la normativa reguladora de la gestió i recaptació tributària. En aquestes modificacions normatives hi ha un seguit de mesures que van en la línia de dotar l’Administració Tributària de més instruments per fer embargaments, bloquejar finques, etc. fins i tot en alguns casos amb caràcter preventiu. Es defensa, òbviament, que l’Administració ha de lluitar contra el frau ja que està preservant els diners de tots i que això és interès públic, davant d’autèntics professionals (que n’hi ha) de l’escapisme i el frau. I això és lícit, crec que hi estarem tots d’acord.\nAra bé, aquesta enorme capacitat de pressió també cal saber administrar-la amb prudència, sense excessos i amb proporcionalitat perquè, en cas contrari, el que es pot produir són efectes molt perversos i de difícil reparació. Un embargament preventiu en una empresa que està sent inspeccionada, per la sospita que pot intentar evitar el pagament posteriorment, pot ser una garantia per l’Administració i/o pot ser una llosa insuportable per l’empresa que es pot veure abocada a una situació molt problemàtica.\nVol dir, doncs, que no s’ha d’aplicar? Doncs suposo que no, però insisteixo en que calen mesures proporcionades. Així com hi ha drets col·lectius a defensar, també hi ha drets individuals a preservar. Potser el fet que aquest debat sobre els drets individuals avui el tenim tots tant present, o potser perquè hi ha excessos per les dues bandes, cal exigir a l’Administració un punt més de exemplaritat a l’hora de calcular bé com mesura la utilització de la seva força.\nLa força del dret ben gestionada és justícia. Amb desmesura és tirania.


Començar el 'pla B' | Futfem.cat\nLes matemàtiques diuen que la salvació encara és possible, tot i que arribats a aquest punt, amb 20 jornades diputades i només quatre punts, i tenint la salvació a 12 quan en joc en queden 30, 33 si es recupera la jornada en què hi va haver vaga, no seria gens derrotista, tot el contrari, seria quelcom molt realista, dir que l'Espanyol és un equip pràcticament de Segona Divisió.\nHo escric i fa mal, perquè estem davant d'un fet insòlit. Un històric que per primera vegada, des de la creació de la Superlliga, perdrà, si no hi ha un gir brusc de guió, la categoria. Més endavant serà el moment de repartir responsabilitats i enumerar tot el que s'ha fet malament i ha dut a aquesta secció al precipici, però ara és moment d'intentar acabar de forma digna. L'escut que es representa així ho mereix. És innegable que l'equip ho intenta, amb més o menys encert, però el triomf no arriba. I així, sense sumar de tres ni batent als teus rivals directes és molt difícil. Impossible.\nTortura el fet de veure que com més en auge està el futbol femení, un club com l'Espanyol està a punt d'escriure la pàgina més negra de la seva història. Però ja se sap, quan un juga massa amb foc, s'acaba cremant. I això és el que passarà. Ja fa alguna temporada que el femení blanc-i-blau pateix i lamentablement s'ha acostumat a viure entre la línia entre el bé i el mal. A viure amb l'ai al cor i encomanar-se a alguna reacció puntual per salvar els mobles. Encara que aquest no serà el cas. Nova temporada de canvis a la banqueta, de fitxatges a l'hivern que no millores les prestacions que hi havia, de decisions incomprensibles...\nPer tant, assumit que la cosa pinta molt malament, farien bé al club de començar a idear i posar en marxa el 'pla B'. Tornar a començar des de baix, reestructurar-ho tot i posar uns fonaments sòlids que permetin tornar a dalt en el menor temps possible i amb garanties. Fer neteja a tots els nivells d'una vegada per totes i sanejar equip i despatxos. Però sobretot, serà fonamental que el club, tot i estar en una categoria menor, segueixi apostant fort per l'equip. En cas contrari, tornar a treure el cap serà molt difícil i llavors sí aquest podria ser l'inici del fi. Que aprenguin dels errors perquè aquests no es tornin a produir. Que caiguin encara que faci mal, però que sigui per aixecar-se més forts.


Ràdio Balaguer - La Paeria de Balaguer inicia aquest dissabte el cicle de debats per conèixer com la ciutadania creu que ha de ser la ciutat culturalment els propers anys. El tema del primer debat és la promoció de la creació artística contemporània\nLa Paeria de Balaguer inicia aquest dissabte el cicle de debats per conèixer com la ciutadania creu que ha de ser la ciutat culturalment els propers anys. El tema del primer debat és la promoció de la creació artística contemporània\nLa Paeria de Balaguer inicia demà el cicle de debats que s'ha programat en quatre sessions per conèixer com la ciutadania creu que ha de ser la ciutat culturalment els propers anys. Es tracta de la segona fase del procés d'elaboració del Pla Estratègic de Cultura (PEC), que du a terme Bissap, una empresa especialitzada en aquest tipus de temes, i que pretén definir les línies mestres de l'acció cultural de Balaguer pels propers anys.\nLa primera fase va començar el passat mes de novembre i des d'aleshores s'ha fet una primera diagnosi del sistema cultural de la ciutat, en què s’ha definit el marc d’actuació i s’han estudiat els agents culturals de Balaguer així com les principals activitats de l’agenda i els equipaments públics, segons ha explicat a Ràdio Balaguer el paer de Cultura, Arnau Torrente.\nEl tema del primer debat que es fa aquest dissabte és la promoció de la creació artística contemporània. En aquest cas es tracta de veure, segons explica el mateix Torrente, "quin paper ha de jugar el teixit cultural de la ciutat amb el tema de la creació, si s'hi ha d'apostar o no i saber també quin paper hi ha de jugar l'administració pública o organismes privats".\nLes sessions de debat, a causa de l’actual situació sanitària, es duran a terme de manera telemàtica els dissabtes a les 6 de la tarda.\nEn la segona sessió, el 6 de març, es revisarà l’agenda cultural; el debat del 13 de març estarà dedicat a la governança del sistema cultural i es parlarà de la millora de la coordinació i les sinèrgies entre la Paeria i la resta d’agents; i el tema de la darrera sessió, el 20 de març, serà la relació amb els municipis de l’entorn territorial.\nPer participar a les diferents sessions és necessària la inscripció a PECBalaguer@gmail.com i, un cop inscrits, els participants reben un correu amb tota la informació necessària i la diagnosi preliminar duta a terme per l’empresa Bissap.


El fratricidi independentista\n"Demano a l’ANC i a Òmnium que recuperin el protagonisme que van tenir el 2017 i que assumeixin la tasca d’unir les tres forces independentistes"\nper Víctor Alexandre 15 de juliol de 2019 08:31\nNo hi ha enemic més poderós que un mateix. Per bàrbar i violent que sigui l’enemic exterior, els efectes dels seus atacs mai no són tan nocius com els de l’autodestrucció. De l’enemic exterior, se’n pot fugir; d’un mateix, mai. Ignoro si és perquè Catalunya està regida pel signe d’escorpió, però és evident que cap dels seus enemics té un fibló tan lesiu com el que ella mateixa es clava. Es diria, fins i tot, que experimenta un plaer morbós fent-se ferides que, en tot cas, haurien d’haver estat causades per l’Estat espanyol, no pas per efecte del seu masoquisme.\nÉs cert que, de tant en tant, gairebé com un miracle, Catalunya trenca el malefici i assoleix fites històriques, com ara manifestacions cíviques de dos milions de persones, però també ho és que la desconfiança en les pròpies forces i la por inoculada per tres segles de captivitat acaben convertint en foc d’encenalls els seus esforços més admirables. Sembla obvi que si el tirà que t’esclavitza et fuetejarà igual, tant si fuges i t’enxampa com si finalment, temorenc, et fas enrere, la millor opció és intentar cloure el que has començat. Quin sentit té consumir energies fent un túnel que, un cop acabat, et farà por travessar? Si t’han d’engarjolar, que sigui perquè realment has fet alguna cosa, no per haver-ne tingut només la intenció. Preu per preu, sabates grosses, no?\nNo és estrany que hi hagi tants independentistes emprenyats amb els partits que afirmen ser-ho. Si no fos perquè coneixem en el terreny personal l’honestedat de molts dels seus membres, faria temps que hauríem conclòs que termes com ‘independència’ o ‘fem República’ no són per a ells res més que mers eslògans destinats a fer bullir una olla que no tenen intenció de servir. Qui ens havia de dir que el famós ‘ara no toca’ dels autonomistes del segle XX seria la divisa dels independentistes del segle XXI.\nL’espectacle fratricida que estan oferint JxCat, ERC i la CUP és llastimós. Aquella abraçada del 2014 entre el president Mas i David Fernández, que va encendre totes les alarmes de l’Estat espanyol pel poderós missatge que llançava al món, ha quedat en un miratge. El fet que dues opcions polítiques tan divergents com les que ells representaven fossin capaces d’empassar-se un munt de gripaus i avançar unides per la llibertat de Catalunya, feia aquest país realment imparable. Imparable! Doncs bé, d’aquella foto, aviat en farà cinc anys. I com més intens és el foc creuat entre les tres forces independentistes més gran és l’estalvi de l’Estat espanyol en munició. S’entén, oi? Si l’enemic és tan estúpid que es dispara a si mateix, no t’hi fiquis, deixa’l que t’acabi la feina.\nEs poden entendre certes lluites en el si d’un Estat, ja que l’accés al poder comporta molts avantatges, però en el si d’una colònia com Catalunya el govern de la qual no té ni tan sols capacitat per controlar-ne els aeroports i els trens de rodalies, resulta esperpèntic. I així ens va, repetint les batusses autonomistes de sempre i les lluites fratricides del captiu que, incapaç d’enfrontar-se al carceller, s’enfronta amb els seus propis companys i els categoritza: captius de dretes, captius de centre, captius d’esquerres... Déu meu! Amics de JxCat, ERC i CUP, no hi ha captius de dretes, ni de centre, ni d’esquerres, hi ha captius. Només captius! S’entén que el carceller fomenti la categorització entre ells, però que ho faci el captiu és suïcida. Només, només, només, repetim-ho mil set-centes catorze vegades, només la unió infrangible dels tres partits independentistes farà de Catalunya un país lliure.\nLes camàndules que no parem de sentir dia rere dia, dient-nos que “això no va de cadires”, que “això va de projectes”, que “això va de pactes de ciutat”... han indignat tantíssima gent perquè suposen un frau electoral. Un frau, perquè impliquen una desvergonyida mentida (“no pactarem amb els carcellers!”, deien abans de les eleccions), i un frau, també, perquè si ens queda un bri de dignitat no es pot legitimar el Partit Socialista, ni com a partit d’esquerres, perquè no ho és, ni com a partit democràtic, perquè els demòcrates no empresonen la dissidència. Estem parlant d’un partit repressor, estimats amics independentistes, que ha trinxat el nostre país. I ho ha fet, ho fa i ho farà en clau quadripartita amb PP, Ciudadanos i Vox, Darrere de cada cop de porra que els nostres fills, pares i avis van rebre l’U d’Octubre, hi havia el PSOE; darrere l’empresonament de la meitat del nostre govern escollit a les urnes i darrere l’exili de l’altra meitat, hi ha el PSOE; darrere la criminalització i persecució de l’independentisme, hi ha el PSOE; darrere l’impediment que el president Puigdemont i Toni Comin puguin exercir com a eurodiputats, i que Oriol Junqueras pugui recollir la seva acta en aquell Parlament, hi ha el PSOE; darrere l’escàndol de l’espionatge espanyol a les delegacions catalanes a l’exterior, hi ha el PSOE... I així podríem seguir indefinidament, perquè la llista és infinita.\nEls pactes amb el PSOE són una legitimació de totes aquestes agressions i de totes les que encara han de venir, i no hi ha cap “pacte de ciutat” que ho justifiqui. Que l’independentisme legitimi un partit com aquest, que utilitza el poder per violar els drets humans, demostra que no té full de ruta. La imatge que transmet és que no té sentit d’Estat ni esperit d’equip, només sentit de partit i esperit individualista, i així, amics, la llibertat és impossible. Potser per això ja només aspirem a barallar-nos per la gestió de les engrunes de l’autonomisme i estem convertint la política catalana en un pati d’escola tot fent-nos pam-i-pipa amb els ajuntaments i institucions diverses: “Jo tinc més que tu, elis, elis!” Són totes aquestes misèries, són totes aquestes renúncies i deslleialtats, les que veritablement aniran a la paperera de la història i us deixaran retratats a tots.\nHo he escrit mil cops en llibres i articles i mil cops més ho repetiré: No hi ha dret social més important que la llibertat, no n’hi ha, perquè la llibertat és la base de tots els drets socials. De tots! El poble que no és lliure està mancat de drets socials i subordinat a la voluntat dels seus carcellers, i la diversificació d’energies en la gestió de la captivitat resta força i concentració a la lluita per la llibertat. Demano, doncs, a l’ANC i a Òmnium Cultural que recuperin el protagonisme que van tenir el 2017 i que assumeixin la tasca d’unir les tres forces independentistes. El captiu que s’allibera és el que talla la filferrada, no el que pinta el barracó.\nL’U d’Octubre va ser possible gràcies a la unitat, no pas a una lluita fratricida com l’actual. Ens van dir que no faríem el referèndum, i el vam fer; ens van dir que no hi hauria paperetes, i n’hi va haver; ens van dir que requisarien les urnes, i no en van trobar ni una; i tot gràcies a l’esperit d’unitat de l’independentisme, no pas a la seva divisió. No és, per tant, dient-nos el nom del porc i llançant-nos dards enverinats a través dels mitjans de comunicació, sinó recuperant l’esperit unitari de l’U d’Octubre, revertint els pactes indignes i treballant plegats, braç a braç, sense importar-nos les sigles del company que tenim al costat, com el món ens prendrà seriosament i farem de Catalunya un país lliure. I si això és absolutament impossible, aleshores, en comptes de proclamar-nos “independents”, proclamem-nos “impotents”. Serà més lleig, però més noble.


Ajuntament de Malgrat de Mar/Constituïda la taula local de planificació educativa\nData i hora oficials: 27/05/2022 01:39\nConstituïda la taula local de planificació educativa\nÚltima revisió 12-11-2021 14:44\nL’Ajuntament de Malgrat de Mar i el Departament d'Educació de la Generalitat van constituir ahir dijous al migdia la taula local de planificació educativa. Aquest òrgan s'ha creat per garantir la participació dels ens locals en la programació de l'oferta educativa. La taula ha de servir per definir el futur mapa educatiu de Malgrat de Mar. En aquesta primera reunió, també es van designar els membres de la taula local que participaran a les comissions de participació.\nLa Taula Local de Planificació Educativa de Malgrat de Mar està formada pel director dels Serveis Territorials d'Educació del departament d'Educació; l'adjunta de Direcció i Planificació Escolar; l'inspector de la zona i del departament de Planificació d'Educació. Per part de l'Ajuntament en formen part l'alcalde, Joan Mercader, la regidora d'Educació, i cinquena tinent d'alcalde, Lurdes Borrell, i la tècnica municipal.\nEl Departament d'Educació, que és qui té les competències, ha optat per la corresponsabilitat del món local i participació de la comunitat educativa en la planificació educativa. Però això, ha creat aquests nous òrgans que permeten reforçar la corresponsabilitat en matèria de planificació, escolarització i admissió d’alumnes.\nD’aquesta manera, s'han activat les taules locals de planificació educativa i s’han ampliat les competències de les comissions de garanties d’admissió, especialment en relació amb la matrícula viva, que és l’escolarització al llarg del curs escolar. A més, s'han creat les comissió de participació en la programació de l’oferta educativa, que es defineixen com els òrgans a través dels quals es garanteix la participació dels sectors de la comunitat educativa en la programació de l’oferta de llocs escolars. En aquest sentit, a la reunió de treball d'ahir de la taula local es van designar els membres de la taula de planificació educativa que participaran en la comissió de participació en la programació de l’oferta educativa, de la qual en formen part també, la inspecció educativa, les direccions del centre, el professorat i les famílies, i que es crearà pròximament.


Aixetes de cuina | SOLOMAT - cocinas, baños, cerámica, parquet, ferreteria, construcción, jardinería\nLínies elegants i funcionals d’aixetes\nDisposem d’una extensa i variada gamma d’aixetes de qualitat en diferents estils, econòmiques, clàssiques i innovadores, tant de les millors marques nacionals com les més reconegudes marques importades.\nLínies elegants i funcionals en aixetes en col·leccions de cuina. Una àmplia gamma d’aixetes de aigüera, de gran qualitat, estables i duradores.\nLes últimes ofertes en aixetes de cuina\nEls nostres proveïdors d’aixetes de cuina són garantia d’èxit a la teva cuina. Fabricants de gran prestigi i llarga trajectòria que saben, igual que nosaltres, quines són les teves necessitats per aportar solucions que facin que el dia a dia a la teva cuina sigui més fàcil.


34 subtítols per fer compres d’arbres de Nadal i difondre la vostra alegria de vacances - Cites\n34 subtítols per comprar arbres de Nadal i difondre la vostra alegria de vacances\nPer Marisa Casciano 15 de novembre de 2018\nIgual que Andy Williams va cantar, 'És l'època més meravellosa de l'any!' I ser alegre i brillant és una cosa de la vostra cosa. Per als teus millors amics, ets com Buddy el Elf. Sempre esteu preparats per coure les galetes de xocolata i emprendre aventures al centre comercial. Aquest estiu, vareu subministrar paper d’embolcall i nous llums per penjar a les finestres. Ara és el moment final de posar aquestes decoracions i veure que tot el món llueix. Pot ser que els vostres veïns no estiguin a punt per rens al terrat, i està bé. Només necessiteu alguns subtítols per a la compra d’arbres de Nadal, de manera que pugueu difondre les vostres animacions de vacances al vostre feed.\nRes no et fa esperit de les vacances com triar un arbre amb els teus millors amics. Vagareu per les fileres de fulla perenne, intentant trobar-ne una que tingui les branques suficients per a tots els vostres ornaments. Alguns són una mica massa curts, i d’altres són massa alts. Però, en algun moment, trobeu l’arbre perfecte i el porteu a l’estand.\nLa persona que estigui al registre us soni i us ajudarà a carregar la vostra última decoració al cotxe. (El fet d’emprendre un camió de recollida d’un dels vostres membres de la família era #necessari per a aquesta excursió.) Quan arribeu a casa, vau posar aquest arbre a la pantalla. La resta de la tarda es dedica a deslligar llums brillants i a l'origen de la caixa. Per descomptat, hi ha una llista de reproducció de les vostres cançons preferides de Nadal en segon pla.\nEn aquest moment, us sentiu festiu i només voleu difondre aquest amor i alegria. Comenceu a elaborar tasses dolces de xocolata calenta i marshmallows per als vostres companys d’habitació i aneu cercant les vendes en línia amb l’esperança d’adquirir regals. Per últim, però no per això menys important, prepareu una publicació a les xarxes socials des del vostre dia al mercat de l'arbre de Nadal, perquè heu fet moltes fotos, oi? Dret.\nEscolliu un filtre i afegiu uns quants emojis que s’ajusten al #mood. Un d’aquests 34 títols per a les compres d’arbres de Nadal serà com l’estrella de dalt, alegre, brillant i totalment encertat.\nlongitud de fase de lluna de mel\n1. 'Rockin' al voltant de l'arbre de Nadal. - Brenda Lee, 'Rockin' Around the Christmas Tree '\n2. 'No és el que hi ha sota l'arbre el que importa, sinó qui és el que s'ha reunit al voltant.'\n3. 'O arbre de Nadal'. - Aretha Franklin, 'O Christmas Tree'\n4. 'La millor manera de difondre l'alegria de Nadal és cantant en veu alta perquè tothom els senti.' - Amic elf, Elf\n5. '' És la temporada alegre. ''\n6. 'Fem aquest desembre per recordar'.\n7. 'Caminar en un país de meravelles d'hivern.' - Bing Crosby, 'Wonderland d'hivern'\n8. 'Potser el Nadal', va pensar, no ve d'una botiga. Potser el Nadal, potser, significa una mica més. '' - El doctor Seuss, Com la Grinch va robar el Nadal\n9. 'Nadó, fa fred a fora'. - Dean Martin, 'Bebé, fa fred fora'\n10. 'Tu, jo i l'arbre de Nadal perfecte.'\n11. 'Feu servir els jerseis, perquè anem a comprar botigues d'arbres de Nadal'.\n12. 'Aquest moment perfecte quan els flocs de neu es besen els arbres.'\n13. 'El temps de compra de xocolata calenta i arbre de Nadal'.\n14. 'Cueu el cafè calent i la música de Nadal'.\n15. 'Veig, sol i bons moments'.\n16. 'Emocionat per aquests dies d'hivern.'\n17. 'Hi ha lloc de neu com la granja d'arbres de Nadal.'\n18. 'Què és la closca, no són palmeres.'\n19. 'Aquest arbre us animarà totes les vacances.'\n20. 'Somiant amb llocs tropicals enmig d'una granja d'arbres de Nadal'.\n21. ''Estàs bé?' 'Sí, sóc pi!'\ndesprés d’una parada de nit\n22. —No és el moment de descansar la cara de Grinch.\n23. 'No s'admeten grinyols'.\nxerrada sucia durant el sexe\n24. 'Oh, bondat, són els dies ferits'.\n25. 'Aquest arbre s'adormirà tot el dia'.\n26. No et fiquis en un embull.\n27. 'Fins a la neu bé.'\n28. 'És Nadal'.\n29. '* Posa el selfie a la part superior de l'arbre de Nadal perquè sóc l'estrella. *'\n30. 'Són els dies que sempre són alegres i lluminosos.'\n31. 'Dos és companyia. Arbre multitud. '\n32. 'Que tingueu una estona molt bona.'\n33. 'Que el bosc sigui amb vosaltres.'\n34. 'El meu color preferit és perenne.'\nNo perdis cap altre segon esbrinant què es pot publicar la publicació. Aquí tens un munt d’opcions i siguem sincers: la teva xocolata calenta està freda. Toca la teva tassa bonica de ninot de neu i t’adones que és una mica fred i es precipita al microones. Molt millor! Ara, on érem?\nAh, sí. Estàvem parlant de difondre la vostra alegria de les vacances als vostres seguidors de xarxes socials, cosa que és imprescindible aquesta època de l'any. Així, tan aviat com trieu l'arbre de Nadal perfecte, assegureu-vos de llançar-lo al Gram. Poseu-vos amb l’origen o les tonalitats vibrants del verd i prepareu-vos per fer valent la gent de la granja. Al cap i a la fi, van veure la seva foto i van decidir immediatament que era hora també de decorar els seus espais. Està funcionant!\n15 elegants pentinats per a dones majors de 50 anys\n20 talls de cabell per a homes curvats que heu de conèixer


Prèvia Valencia-Mestalla - Gavà\ndivendres, 28 d'octubre de 2016 08:57\nMena, dirigint un entrenament\nEl C.F. Gavà s’enfronta demà dissabte al Valencia-Mestalla\nEls d’Óscar Mena afronten un calendari atapeït amb cinc partits en 15 dies\nEl Club de Futbol Gavà afronta demà dissabte un complicat desplaçament al terreny de joc del Valencia-Mestalla, actualment quart classificat del Grup III de Segona Divisió B amb 18 punts, 10 més que els gavanencs que són a la dissetena posició.\nL’entrenador del Gavà, Óscar Mena, destaca que el Valencia-Mestalla “és un equip jove que juga molt bé al futbol, amb jugadors molt però molt ràpids tipus Villarreal o Barcelona, amb molta qualitat, i crec que per tant és un rival molt incòmode per nosaltres”. Mena sap perfectament que l’equip patirà, i de fet confessa que “nosaltres sabem qui som i perquè estem en aquesta categoria, que és per patir segurament fins el desembre, a veure si llavors es pot fitxar gent i portar algun reforç que ens pugui donar un cop de mà”.\nTot i això, el tècnic argentí no es resigna i recorda que “aquests són els mateixos jugadors que li guanyen al Barça, que li guanyen al Cornellà, i que li guanyen al Llagostera-Costa Brava a la Copa de Catalunya, així que no ens hem d’alarmar i hem de treballar per aconseguir l’objectiu de que el club es quedi a Segona B”.\nEl Gavà té per davant un calendari diabòlic que l’obligarà a jugar cinc partits en només 15 dies: després del d’aquest cap de setmana contra el Valencia-Mestalla hi haurà una jornada de lliga inter-setmanal el proper dimecres 2 de novembre en la que els gavanencs rebran a l’Eldense; una nova jornada de lliga el següent cap de setmana que portarà al Gavà fins a Badalona; després vindrà el partit de la Copa Catalunya del dimecres 9 de novembre contra el Nàstic; i finalment un nou partit de lliga el següent cap de setmana contra el Lleida.\nDarrera actualització de divendres, 28 d'octubre de 2016 09:01


06/02/2020 | Televisió d'Eivissa i Formentera\nfebr. 06 2020\n06/02 TEF Notícies dijous\n06/02 Viu Sant Antoni\n05/02/2020 El vuitè radar amb més multes del país\nEl radar situat en el punt quilomètric 9'6 de la carretera que uneix Vila amb Sant Antoni és el vuitè que més multes genera de tot l'estat, a un ritme de 120 multes diàries, segons un informe de l'Associació d'automobilistes europeus. Aquest radar va posar l'any passat 44.000 denúncies…\n05/02/2020 Xico Tarrés volia ser president d’Autoritat Portuària\nEn Xico Tarrés es va donar de baixa del PSOE després que li diguessin que no a sa seua petició de presidir l'Autoritat Portuària de Balears. Així ho assegura avui Periódico de Ibiza i Formentera de fonts des partit socialista, que diuen que s'exalcalde de Vila i antic president…\n05/02/2020 Es quadrupliquen les donacions de cordó umbilical\nEs quadrupliquen les donacions de sang de cordó umbilical a les Pitiüses. L'Àrea de Salut d'Eivissa i Formentera ha registrat un total de 50 d'aquestes donacions, que són essencials per tractar casos de trasplantaments de medul·la en pacients amb leucèmia, a més d'altres malalties hematològiques greus.\n05/02/2020 Tres milions d’euros de sanció per a Eliance\nEl Govern ha sancionat amb més de 3 milions d'euros a Eliance, l'empresa de transport aeri sanitari a la que se li va rescindir el contracte a finals de l'any passat per greus incompliments en el plec de prescripcions tècniques.


L'Ajuntament obre al públic 20.000 m2 del parc a les Glòries sense poder-lo inaugurar\nLa Clariana, primera fase del parc de les Glòries, oberta al públic aquest dissabte / ACN\nper Redacció 06 d’abril de 2019 08:52\nEl calendari electoral inesperat per la convocatòria d'eleccions anticipades al Congrés per al 28 d'abril està fent que cada setmana s'estreni alguna obra acabada sense poder-ne fer cap inauguració, ja que ho prohibeix la llei electoral. La setmana passada va ser la reurbanització de l'avinguda Riera de Cassoles –fins fa uns dies, Príncep d'Astúries– entre Gràcia i Sant Gervasi. I aquest dissabte és una de les obres de més envergadura del mandat, la del parc de les Glòries, anomenat de la Canòpia.\nLa primera fase d'aquest nou espai s'obre avui al públic a la zona on hi havia hagut els encants vells. Es tracta de la Clariana, un espai verd de 20.400 metres quadrats que ha costat 17,2 milions d'euros i que ja es pot començar a fer servir, mentre molt a prop continuen les obres polèmiques –adjudicades pel govern de Xavier Trias i readjudicades pel d'Ada Colau– dels túnels que han de permetre soterrar el pas del trànsit al lloc on hi havia una gran anella viària elevada. Es calcula que els túnels entraran en funcionament el primer trimestre del 2021.\nA l'espai que s'estrena avui hi ha més de, a més a més de la gran clariana de gespa d'una hectàrea, més de 400 arbres, una rambla per passejar-hi, àrees de descans amb 175 seients, una zona de jocs infantils, una àrea per a gossos on els animals poden anar deslligats, un espai lúdic polivalent i 1,10 km de circuit esportiu, segons les dades difoses per fonts municipals.\nEl primer tram de la nova Meridiana, gairebé a punt\nL'àrea se situa entre els carrers Cartagena i Independència i entre el carrer Consell de Cent i la Gran Via, a tocar d'on s'està acabant la reurbanització del primer tram de l’avinguda Meridiana, entre la plaça de les Glòries i el carrer Mallorca, amb una inversió d'11 milions d'euros per reformar 815 metres, amb una actuació sobre 43.600 metres quadrats.\nUn tram de la nova Meridiana entre la plaça de les Glòries i el carrer Mallorca / Ajuntament de Barcelona\nSegons fonts municipals, "els pròxims dies" s'hauran acabat els treballs d'aquest tram que aspira a convertir el que fins ara ha sigut una "autopista urbana" en "un nou eix cívic on el verd, el vianant i la mobilitat sostenible siguin protagonistes". S'ha donat més pes a l'arbrat, s'han ampliat voreres, s'ha reduït l'espai per als vehicles de motor i s'hi han posat carrils bici bidireccionals.\nSant Martí Barri del Clot Barri del Parc i la Llacuna del Poblenou Urbanisme


La Txaranga Band Tocats de Vila-seca celebra el seu desè aniversari | Diari de Tarragona\nHa preparat una exposició retrospectiva dels seus deu anys i un Festival de Xarangues que Vila-seca acollirà el proper dissabte 15 de juny.\n14/05/2019 18:53 | Actualizado a 24/05/2019 14:57\nEl proper mes de juny la Txaranga Band Tocats de Vila-seca celebrarà els seus 10 anys de vida. En col·laboració amb l’Ajuntament, aquesta xaranga ha preparat una exposició retrospectiva dels seus deu anys i un Festival de Xarangues que Vila-seca acollirà el proper dissabte 15 de juny.\nDesprés de dinar, a les 17.30 h, començarà la Cercavila del 10è aniversari “Band Tocats”, pels carrers de Vila-seca, amb inici i final a la plaça de l’Església i, finalment, tindrà lloc un concert de cloenda del 10è aniversari amb la participació de totes les xarangues convidades, a partir de les 9 del vespre a la mateixa plaça. A més dels actes del 15 de juny, a partir del 13 de juny i fins al dia 30, tindrà lloc l’exposició “La Txaranga Band Tocats, deu anys d’història” a la Sala Polivalent de l’Ajuntament de Vila-seca.\nEl programa complet del Festival de Xarangues és el següent:\nA la sala polivalent de l’Ajuntament de Vila-seca. 20.00 h Exposició “La Txaranga Band Tocats, deu anys d’història”, del 13 al 30 de juny de 2019.\nA la plaça de l’Església. 11.00 h Concentració de bandes.\nPels carrers de Monterols, de les Creus, de l’Hospital, dels Castillejos i del Castell 11.30 h Cercavila Toc d’inici, a càrrec de la Txaranga Band Tocats fins al Castell de Vila-seca\nAl Jardí del Castell de Vila-seca. 12.00 h Presentació de les bandes, amb la participació, per ordre d’actuació: Txaranga Band Tocats, 101 Brass Band, Bandarra Street Orkestra, Charanga Los Mataos.\nPel carrer del Comte de Sicart, la plaça de Voltes i el carrer Major. 13.30 h Cercavila fins a la plaça de l’Església , amb la participació de la Charanga Los Mataos.\nA la plaça de l’Església 14.00 h Vermut & Brass, amb la participació de les bandes 101 Brass Band i Bandarra Street Orkestra. 15.00 h Dinar popular\nPels carrers de Vila-seca (inici i final a la plaça de l’Església). 17.30 h Cercavila 10è aniversari “Band Tocats”, amb la participació de la Charanga Los Mataos, la Bandarra Street Orkestra, la 101 Brass Band i la Txaranga Band Tocats.\nA la plaça de l’Església 20.30 h Acte d’entrega de records als participants.\n21.00 h Concert de Cloenda 10è aniversari “Band Tocats”, amb la participació de la Charanga Los Mataos, la Bandarra Street Orkestra, la 101 Brass Band i la Txaranga Band Tocats.


Estem en plena primavera d ’ hivern o tardor i com tots sabeu é s temps de nost à lgia. Anys huitanta del segle passat. 5 persones vivint en un pis llogat. Tots estudiants universitaris. - Xe, Josep, on vas a aquestes hores? No fem la partida de truc? - Vaig a fer un parell de telefonades i quan acabe, jugem. Dem à no tenim classe i podem vetlar. El que no se quan tardar é perqu è , la de baix de casa, el dimecres é s el dia de m é s cua. Anir é a la de l ’ altre cant ó . Baixava les escales contant “ els duros ” que portava (les monedes de 5 i 25 pessetes) i pensant: un poc m é s per a la parella i menys per a la mare i li dir é que aquesta setmana vaig “ curtet ” de monedes. Ara ja no vaig “ curtet ” , ara m ’ he fet “ agarraet ” . Totes les setmanes deia la mateixa frase final lapid à ria : - quan escoltes un “ piiiiiiii ” é s que es talla. No tinc m é s solt (monedes). T ’ estime!! . Aix ò é s el que significa per a mi “ la cabina de\nDiuen i conten que 10 de cada 100 persones són CC “Compradors Compulsius” . La meua innocència comercial em fa creure (ho atribuisc) que la culpa és de la publicitat, el materialisme actual i les facilitats per comprar que ofereix internet. Aquesta setmana ho podeu comprovar amb el “divendres negre” (jo diria ja setmana negra) que obri les portes del consumisme “excessiu” nadalenc. Però jo no vull parlar d’eixos temes (ho deixe als experts), la pluja, el fred i una fotografia han fet que recordara una tradició perduda : la matança del porc : era una activitat molt arrelada en les nostres cases. Era un acte familiar i festiu perquè necessitava de moltes mans per fer-la. El carnisser no esperava que l’esmolador (ofici ambulant) apareguera pel poble perquè a casa tenia la pedra (d’oli o d’aigua) adequada per esmolar els ganivets i les destrals. Una vegada extretes les vísceres del porc , el que es feia era pesar-lo en canal amb la romana. La “romana” és una balança de braç\nNing ú sabia res, ho va fer sense consultar amb ning ú . Tots pensaven que estava fet un moniato per actuar aix í . Ell tenia igual el que li digueren perqu è el moniato li agrada tant al forn que no podia evitar cuinar-lo aix í , malgrat que sabia que perd tota l ’ aigua i els sucres es caramel · litzen. Aleshores, tot el m ó n li deia que tenia que bullir-lo i ficar-lo en el “ putxero valenci à” dels diumenges i que el guardara en un lloc fosc, ventilat i fresc per a qu è no es grille. No ve mal recordar-vos que é s hidratant del sistema digestiu puix el 70% del pes del moniato é s aigua *abans de continuar, un puntualitzaci ó : totes les lleng ü es tenen les seus maneres d ’ insultar pr ò pies, i la nostra no podia ser menys. La nostra llengua é s rica a l ’ hora d ’ insultar a l ’ amic (i per qu è no?), i sobretot, a l ’ enemic. Amb aix ò dit, espere que alg ú s ’ ofenga i m ’ insulte!! * M é s cabota que les relles, com cregueu que guarda el moniato? Ho heu end\n- de novembre 12, 2018\nHui la passejada ha estat trista, amb el cap catxo, plena de melancolia i un molta r à bia. El colp torna a ser fort (i van....ja no en caben en les mans....). Hui, no saludava jo a la gent dient-los “ bon dia ” , el meu cap estava lluny, amb els records de l ’ amistat. No escoltava el xiuxiueig de la font del cardavall. El meu cap i el meu cos estaven baix d ’ una figuera, provant el putxero i fent-se una cassalleta amb ell. Tampoc evitava xafar les olives caigudes de l ’ olivera de la pla ç a. El meu cap i el meu cos estaven jugant a futbol a l ’ era de la Casota, al campet de futbol de Fontilles o al del poliesportiu jugant contra els del Poble Baix. Ni el ventet fresquet feia que m ’ abrigara m é s. El meu cap i el meu cos estava arreplegant ametles junts i debatint sobre si el val è ncia o el “ madrit ” guanyava la lliga. Res m ’ ha espavilat. Al final, el record de la final de pilota a Sant Vicent del Raspeig on els xicons es van proclamar campions i la posterior festa\nHe tret la mascota a passejar, vespra fira de Cocentaina, i als dos, ens ha agafat pixera al mateix moment. Jo he pogut aguantar-me la pressió de la bufeta, però l,animal no. Ho ha fet a la soca d'uns arbres prop del cementeri (panteó). Paraula que ve del grec "koimeterion", la qual vol dir "dormitori"(?). Sí, perquè per als cristians ès el lloc on dorms fins la ressurreció. Al poble tambè l'anomenem "camposanto" i es preguntareu per l'origen de la paraula. Segons tinc entés és perquè a la ciutat de Pisa, per higiene, van tancar el cementeri i fou cobert de terra duta de dels "llocs sants" de Jerusalem. Ni "truco, o trato", ni butoni, ni tarasca, ni home del sac. La necessitat fisiològica ha estat el primer per a la mascota i per a mi. Jo arribe al "mingitorio"(urinari) però recordant la frase del savi: " pixa dins amb ganes i tranquil, però fixa't i pixa dins".\nEstem en plena primavera d’hiverno tardor i com to...\nDiuen i conten que 10 de cada 100 persones són CC...\nNingú sabiares, ho va fer sense consultar amb ning...\nHui la passejada ha estat trista, amb el cap catxo...\nHe tret la mascota a passejar, vespra fira de Coce...


L’ELABORACIÓ DE LES ORDENANCES ES PORTA A DUES SESSIONS PÚBLIQUES\nSessió de l'any passat amb el regidor Fran Perona.\nCom es porta fent els darrers anys per aquestes dates, el govern municipal organitza dues sessions informatives i participatives obertes a la ciutadania per explicar el procés d’elaboració de la proposta d’ordenances municipals i fiscals del 2020 abans de tramitar-les i sotmetre-les a l’aprovació del ple. Tindran lloc dilluns 23 de setembre a la Biblioteca Josep Pla de les Roquetes i el dimecres 25 de setembre a la Sala Josep-Lluís Palacios de la Casa de La Vila de Ribes. En tots dos casos s’iniciaran a les 19h.\nLes ordenances municipals són les normes reguladores que serveixen per gestionar el funcionament d’un ens local així com les fiscals regulen els tributs municipals (impostos, taxes i preus públics). En el moment en què s’estan revisant i treballant, a la vegada que s’estan mantenint diverses reunions des de fa unes setmanes amb la resta de grups municipals, s’obre ara la participació a veïns i veïnes perquè hi puguin dir la seva. Així mateix, per a les persones que no puguin assistir, resta a disposició de les interessades el correu electrònic de l’Alcaldia (alcaldia@santperederibes.cat) perquè puguin fer arribar les consideracions que creguin oportunes.\nPer l’executiu local, les ordenances han de ser un instrument de cohesió social i que garanteixin la prestació dels serveis bàsics i necessaris per a tota la ciutadania.