The Land of Graccus: CATALUNYA I ELS ESTATS UNITS, (amb Ecspanya al fons i a l'esquerra, com els wàters)\nCATALUNYA I ELS ESTATS UNITS, (amb Ecspanya al fons i a l'esquerra, com els wàters)\nEn un post anterior, publicat al Bloc Gran del Sobiranisme, ja vaig escriure que Ecspanya és la baula feble de la seguretat de la Unió Europea, sobretot en matèria de terrorisme integrista i crim organitzat. Una feblesa que també afecta, naturalment, als Estats Units, com es va poder comprovar l'11S.\nLa raó d'aquesta feblesa era que els serveis d'intel.ligència i contra-terroristes ecspanyols, estan destinats quasi en exclusiva a combatre els moviments independentistes, tant els clandestins com els legals, i específicament el català. Això fa que els recursos humans i materials, destinats a la lluita contra el crim organitzat i les xarxes transnacionals integristes hagi estat, tradicionalment mínim. I també explica, com va ser possible els atemptats de l'11M a Madrid, on la tragèdia hauria estat molt més important si els seus responsables haguessin tingut en compte que els trens ecspanyols mai arriben a l'hora al seu punt de destinació (en aquest cas l'Estació d'Atocha). Una error de càlcul que mai haurien comès els etarres, per cert.\nAquesta constatació esparvera els serveis d'intel.ligència aliats, començant pels dels Estats Units que fins i tot s'han mostrat estranyats, o fins i tot indignats, per aquesta situació que posa en perill a centenars de milions de persones.\nLes informacions que s'han fet públiques a través de Wikileaks i que recullen l'opinió dels diplomàtics americans sobre la presència dels moviments integristes i del crim organitzat a Catalunya, confirmen en la seva totalitat el que acabem d'explicar. Els ecspanyols toleren que aquests fenomens s'expandeixin i arrelin sense quasi bé control pel territori català, mentre que ells continuen obsessionats en destruir l'independentisme català, en totes les seves formes.\nLa situació és tan greu, que els diplomàtics americans van arribar a la conclusió, en el seu moment, que calia crear un servei contraterrorista propi que tingués la seva seu al Consolat General dels Estats Units a Barcelona, que s'encarregués de vigilar el Mediterrani Occidental. Dit d'una altra manera, els diplomàtics americans sobre el terreny van proposar a Washington una organització específica per a Catalunya -amb competències per tot el Mediterrani Occidental, i particularment per controlar els moviments procedents del Marroc, Algèria i Tunísia. Clarament amb aquest suggeriment, els diplomàtics americans constataven la rellevància de Catalunya.\nAquesta proposta, datada el 2007, no sé si finalment s'ha implementat o no. Vull dir, que no sabem si a hores d'ara, els Estats Units tenen un equip contraterrorista treballant a ple rendiment des del Consolat General de Barcelona. Però el que sí que puc estar segur és que aquestes filtracions hauran caigut com una bomba termonuclear a Madrit. La prova és el ressò mediàtic que n'ha fet el diari El País. Vés per on els americans s'avancen als catalans i ja creen serveis contraterroristes independents dels que funcionen a l'ambaixada a Madrit...\nTot plegat ens hauria de portar a la conclusió que cal emfasitzar els avantatges que la Independència de Catalunya portaria al conjunt de la comunitat internacional, i particularment a la Unió Europea i, també, als Estats Units.\nUna Catalunya independent, faria que els ecspanyols tinguessin tots els recursos humans i materials que ara dediquen a combatre'ns, disponibles per lluitar contra les màfies i el terrorisme integrista en el seu territori, de manera que es tancaria aquesta baula feble de la seguretat en ple cor d'Occident.\nPer la nostra banda, uns serveis contraterroristes i d'intel.ligència catalans, podrien actuar amb total llibertat per combatre aquests fenomens sense haver de preocupar-se si trepitgen l'ull de poll de la Guàrdia Civil, de la Policia Nacional o del CNI, com passa ara. A més de fer-ho amb molts més recursos, provinents en part de la fi de l'espoli fiscal que hauria significat la Independència.\nEn definitiva, cal esbombar a tort i a dret que la Independència de Catalunya és un pas endavant en la consecució d'una Unió Europea, i uns Estats Units, més segurs i més a l'empara del terrorisme integrista i de les màfies transnacionals. És un raonament el qual els americans ja comencen a considerar. Ara només falta que els catalans també ho comencem a fer.\nEtiquetes de comentaris: ESTATS UNITS, WIKILEAKS\nescrit per JOSEP el 12/12/2010 12:09:00 p. m.\nEl problema és tenir el Cos de Mossos d'Esquadra capat i dedicat a perseguir -amb tot el mèrit i una gran professionalitat- lladres de coure i delinqüència ordinària. Tenim un problema molt gros amb tot això de l'islamisme radical i les organitzacions criminals transfrontereres però és pitjor que la nostra seguretat depengui de picoletos i maderos.\n12 de desembre de 2010, a les 16:42:00 CET\nTHE ECONOMIST PARLA CLAR


Manresa presenta el nou govern municipal, format per Convergència i ERC - Ajuntament de Manresa\nManresa presenta el nou govern municipal, format per Convergència i ERC\nEl carrer del Balç ha acollit avui la presentació del nou govern municipal de Manresa. Després d’una etapa de col·laboració, iniciada amb la signatura de l’Acord d’Investidura i Governabilitat, l’11 de juny passat, ara es fa un pas més i els grups municipals de Convergència i Esquerra compartiran govern. La proposta de remodelació del cartipàs es portarà al ple municipal del 21 de gener.\nEls grups municipals de Convergència i ERC formaran a partir d’ara l’equip de govern de Manresa. En el proper ple municipal, previst per al 21 de gener, es portarà a aprovació la proposta remodelació del cartipàs, que inclou l’entrada al govern del grup municipal d’ERC. Si s’aprova, el nou govern començarà a treballar el proper 1 de febrer.\nEl dia 11 de juny passat, els grups de Convergència i ERC van rubricar, també al carrer del Balç, l’Acord d’Investidura i Governabilitat. A partir d’aquest document es va elaborar el Pla de Ciutat 2015-2019, que recull els compromisos pactats entre el govern i el grup municipal d'ERC a realitzar al llarg de l’actual mandat.\nEls dos grups han decidit ara fer un pas més i compartir tasques de govern, per tal de continuar tirant endavant les actuacions previstes al Pla de Ciutat, que s’articulen en els cinc eixos programàtics de l’acord:\n-Polítiques socials i per a la igualtat\n-Promoció econòmica i foment de l'ocupació\n-Impuls al centre històric\n-Espai urbà, mobilitat i ciutat sostenible\nL’Acord d’Investidura i Governabilitat preveia que el de seguiment del pacte valoraria la continuïtat de l’acord de govern i la possibilitat, si escau, de la posterior incorporació de regidors i regidores d’ERC al govern municipal. Atès que s’ha valorat de forma positiva el desenvolupament de l’acord, ara es materialitza aquesta incorporació.\nL'acord de govern ha estat signat per l'alcalde de Manresa, Valentí Junyent, i la presidenta del grup municipal d'ERC, Mireia Estefanell.\nAcord “de gran transcendència històrica per a la ciutat”\nEn la presentació d’avui, l’alcalde de Manresa, Valentí Junyent, ha mostrat la seva “satisfacció” per l’acord entre Convergència i ERC, que ha estat el fruit del treball conjunt de set mesos i que és conseqüència dels resultats electorals en les eleccions municipals celebrades del maig de l’any passat. Junyent ha qualificat l’acord de “gran transcendència històrica per a la ciutat, atès que fins avui no hi ha havia cap precedent d’una coalició de govern entre Convergència i ERC a la ciutat de Manresa”.\nPer a l’alcalde de Manresa, des de la signatura inicial de l’acord d’investidura i governabilitat, i més tard amb els acords dels dos grups en el marc del Pla de Ciutat i les negociacions de les ordenances i el pressupost municipal, cal destacar “que sempre hi ha hagut una bona entesa entre totes les persones que conformaran aquest govern i entre els dos grups municipals”.\nJunyent ha reiterat que aquest acord “és un fet històric en la democràcia de Manresa” i permetrà “reforçar l’estabilitat de l’acció de govern sobre la base de cinc eixos programàtics que conformen l’acord”. Segons l’alcalde, “aquest serà un govern fort format per 22 regidories i 14 regidors que ajudarà la ciutat a fer un salt endavant”.\nL’alcalde de Manresa ha volgut lloar “la disposició personal i generositat de cadascun dels regidors per ajudar a confeccionar un govern per donar el millor servei als ciutadans”. Finalment, Junyent ha assegurat que “no volem ser un govern corró, ja que la nostra intenció és continuar, com fins ara, col·laborant amb tots els grups polítics i amb transparència i participació com a eixos bàsics d’acció de govern”\nPer la seva banda, la presidenta del grup municipal d’ERC, Mireia Estefanell, ha manifestat també la satisfacció del seu grup per l’acord de govern. La portaveu d’ERC i propera primera tinent d’alcalde de la ciutat ha dit que, arran dels resultat electorals, ”la ciutat ens reclamava complicitat” i ha afegit que, “durant aquests mesos ha crescut la confiança i ara podem dir que la suma dels dos equips multiplica”.\nDesprés d’agrair tothom el treball i l’esforç que ha fet possible el pacte, Estefanell ha ressaltat que, amb l’acord, “ampliem nostres competències amb l’objectiu de donar servei a la ciutat i treballant a favor dels principis de justícia social, el bé comú, la participació, la cura de l’espai públic, el desenvolupament econòmic, la projecció de la ciutat i el suport al procés nacional”.\nAl seu torn, el portaveu del govern i de Convergència, Antoni Llobet, ha explicat que després de l’acord d’investidura i governabilitat signat el juny passat “el document signat aleshores ha continuat viu i s’ha treballat setmanalment de forma positiva i ara es concreta amb aquest acord de govern que té com principi fonamental donar el millor servei als ciutadans i ciutadanes de Manresa”.\nRenovació del cartipàs municipal\nCom fins ara, el govern municipal s’estructura en quatre àrees. Cadascuna d’aquestes àrees tindrà com a president/a un/a regidor/a dels dos grups que formen el govern, i com a vicepresident/a, un/a regidor/a de l’altre grup. Aquestes vuit persones seran els tinents d’alcalde.\nEl govern municipal passarà de tenir 9 membres a tenir-ne 14.\nLa proposta de cartipàs que es presentarà al ple municipal del 21 de gener serà el següent:\nA) ALCALDE I TINENTS D’ALCALDE\nPrimera tinent d’alcalde: Mireia Estefanell\nSegon tinent d’alcalde: Antoni Llobet\nTercer tinent d’alcalde: Marc Aloy\nQuart tinent d’alcalde: Josep Maria Sala\nCinquena tinent d’alcalde: Àngels Santolària\nSisè tinent d’alcalde: Jordi Serracanta\nSetè tinent d’alcalde: Jaume Torras\nVuitè tinent d’alcalde: Joan Calmet\nB) ÀREES I REGIDORIES\n1. Àrea de Promoció de la Ciutat\nMireia Estefanell (Presidenta)\n-Regidoria de Dinamització Econòmica\n-Regidoria de Participació\nJoan Calmet (Vicepresident)\n-Regidoria de Turisme i Festes\n-Regidoria de Barris i Acció Comunitària\nÀuria Caus. Regidoria de Comerç i Indústria\nCristina Cruz. Regidoria d’Ocupació\n2. Àrea de Drets i Serveis a les Persones\nAntoni Llobet (President)\n-Regidoria d’Ensenyament i Universitats\n-Portaveu del govern\nÀngels Santolària (Vicepresidenta)\n-Regidoria d’Acció Social\n-Regidoria de Cooperació\n-Regidoria de Cohesió Social\n-Regidoria de Salut i Gent Gran\nAnna Crespo. Regidoria de Cultura i Joventut\nJordi Serracanta. Regidoria d’Esports\nCristina Cruz. Regidoria de la Dona\n3. Àrea d’Hisenda i Governació\nJosep Maria Sala (President)\n-Regidoria d’Hisenda i Organització\nJaume Torras (Vicepresident)\n-Regidoria de Recursos Humans i Transparència\nOlga Sánchez. Regidoria de Seguretat Ciutadana\nMarc Aloy (President)\n-Regidoria de Planejament i Projectes Urbans\n-Regidoria d’Entorn Natural\nJordi Serracanta (Vicepresident)\n-Regidoria de Qualitat Urbana i Serveis\nOlga Sánchez. Regidoria de Mobilitat


jachaparro 12 de febrer de 2012 a les 10:49\nel passat diumenge vaig fer els montaditos de poma i salmó. Com no tenia nata vaig substituir-la per salsa de iogurt que tenia a la nevera. La veritat és que ningú es va queixar i tothom va dir que estaven molt bons!!\nLluis Massanés 13 de febrer de 2012 a les 11:53\nfelicitats JoanAnton,les innovacions sempre son interessants! a veure si ens veiem aviat


participar trobar feina pràctiques estudiants ofertes de treball europa emprenedoria cursos L'Hospitalet de Llobregat estranger Estudiar a l'estranger Treballar a l'estranger premis cultura pràctiques a l'estranger Voluntariat a l'estranger estiu habitatge casal ofertes de treball a l'estranger Badalona concurs Idiomes formació ocupacional universitat educació ajuts lloguer feina solidaritat art beques mobilitat europea formació Santa Coloma de Gramenet voluntariat recerca cooperació treball tallers\nFormació internacional "EVS learning notebook! – Get Better, Get International!"\nTemàtica activitat del calendari: Formació, Servei de Voluntariat Europeu, Voluntariat, aprenentatge, tutoria\nTags: Voluntariat a l'estranger, europa, formació\nDel dimarts 29 de agost de 2017 al dissabte 2 de setembre de 2017\nDel dimecres 28 de juny de 2017 al diumenge 9 de juliol de 2017\nVoleu contribuir a millorar el procés de reflexió de l'aprenentatge del Servicio de Voluntariat Europeu? Esteu treballant en el cicle de formació o de tutoria del SVE? Ets ex voluntari/ària?\nL'objectiu del seminari és actualitzar el quadern d'aprenentatge del SVE:\n- És aquest quadern la forma més adequada? Quines millores es poden fer?\n- El quadern fa les preguntes adequades?\n- Com podem augmentar l'impacte d'aquest tipus d'eina?\n- Com podem millorar el suport dels mentors?\n- Què està passant en altres països d'Europa? Hi ha altres eines com el quadern d'aprenentatge del SVE?\nIncloure l'aprenentatge com a part clau de l'experiència del SVE dels participants i millorar les eines existents.\nMés informació: http://bit.ly/2sRSflo\nInformació addicional: https://www.smore.com/89bfn-evs-learning-notebook\nAdreça electrònica de contacte: fontangp@injuve.es\nEtiquetes: europa, formació, Voluntariat a l'estranger


TAC12 TV - Notícies 12. 13/06/2019\nNotícies 12. 13/06/2019\nDijous, 13 Juny 2019 19:45\nAixò mentre l'independentisme recupera la protesta al carrer coincidint amb el final de judici al Procés, que ahir va quedar vist per sentència al Tribunal Suprem. Hi va haver concentracions arreu del territori, les més importants, un miler de persones a Tarragona, 800 a Valls i un centenar a Montblanc. Els Apartaments Turístics de la Costa Daurada reclamen mesures contundents contra els pisos turístics utilitzats il·legalment com a apartament i demanen que el Govern traspassi als ajuntaments la capacitat de sancionar. Això ja passa a la ciutat de Barcelona. També demanen ajuda als clients. I avui coneixerem les propostes educatives del Museu Casteller de Valls: titelles, rondalles i jocs formen part de les activitats dirigides als alumnes de primària, primer i segon d'ESO i educació especial. Les propostes arribaran a les escoles el pròxim curs, quan hauria d'haver-se inaugurat l'equipament. El Nàstic rebaixa els abonaments un 20% de cara a la tornada a la Segona B i crea una nova oferta familiar per mantenir l'actual massa social, que s'acosta als 7.000 euros. El club ha presentat la campanya de socis sota el lema "ADN Nàstic".\nMés en aquesta secció: « Notícies 12. 12/06/2019 Notícies 12. 14/06/2019 »


El bàsquet català brilla a Europa\nNikola Mirotic ha aconseguit el seu millor registre de valoració a l'Eurolliga | FC Barcelona\nEl Barça ha atropellat el Baskonia i la Penya i el Manresa han batut amb solvència els seus rivals\nNova gran jornada per al bàsquet català a Europa. Tant el Bàsquet Manresa, com el Club Joventut de Badalona, com el Futbol Club Barcelona han guanyat els seus partits a les respectives competicions continentals i tots ells amb molta solvència. Destaca sobretot la gran pallissa que els blaugranes han etzibat al Baskonia, amb un Nikola Mirotic brillant, de la mateixa manera que els del Bages també han sumat una victòria molt important que els assegura la classificació per a la pròxima ronda.\nManresa 88 – 69 Pinar Karsiyaka\nEl Manresa ha guanyat el quart partit dels quatre que ha disputat a la Basketball Champions League. Els de Pedro Martínez han dominat el duel contra el Pinar Karsiyaka turc des del primer minut, però no ha estat fins al darrer quart que ha arribat la sentència. Amb aquest triomf, els del Bages ja estan classificats per a la pròxima ronda i, molt probablement, ho faran sense haver de disputar un play-in previ. Ismael Bako ha estat el jugador més destacat del partit, amb 20 punts i 36 de valoració.\nPenya 76 – Ankara 67\nLa Penya també ha jugat de local contra un conjunt turc i també ha guanyat. Val a dir que els de Carles Duran han estat especialment eficients al primer període i a partir d’aquí s’han dedicat a gestionar l’avantatge aconseguit. Joel Parra i Ante Tomic han estat excelsos, amb 22 punts de valoració per a cadascun, mentre que també ha estat important l’aportació ofensiva de Pau Ribas i de Vladimir Brodziansky. El Joventut de Badalona és el segon classificat del Grup A de l’Eurocup.\nBarça 93 – 67 Baskonia\nPartit espectacular dels blaugranes, que no han donat cap oportunitat a un Baskonia que ja arribava molt tocat. Els de Sarunas Jasikevicius han marcat el ritme des d’un primer quart brutal i no han afluixat fins al darrer període, quedant-se a prop de signar la victòria més contundent sobre el conjunt basc en la seva història europea. Nikola Mirotic ha aconseguit uns números de rècord, amb un impressionant 37 de valoració amb 18 minuts, que suposa el seu millor registre a Europa. El Barça continua sent el segon de l’Eurolliga, amb una derrota més que l’Armani de Milà.\nBasketball Champions League Bàsquet Bàsquet Manresa Club Joventut de Badalona Eurocup Eurolliga Penya\nLa llista d’extrems que Xavi demana per al mercat d’hivern\nAquesta demarcació serà molt important per al Barça a partir d'ara\nXavi incorpora una nova mesura al vestidor del Barça\nEl nou tècnic blaugrana recuperarà el pesatge dels futbolistes abans de cada entrenament


03/03/18. Puigdemont admet que el 10-O va ser un “error”. El Punt Avui. - Gironès per la independència\n03/03/18. Puigdemont admet que el 10-O va ser un “error”. El Punt Avui.\nPuigdemont admet que el 10-O va ser un “error”\nConsidera ara que s’hauria d’haver declarat la independència perquè no es va obrir una finestra de diàleg amb Madrid com esperava\nAssegura que vol tornar a ser president de la Generalitat\nLluís Puig, Clara Ponsatí i Carles Puigdemont, ahir a la primera fila del concert de Roger Mas a Brussel·les Foto: BLANCA BLAY / ACN.\nL’endemà d’haver formalitzat la seva renúncia temporal a ser investit president de la Generalitat pel Parlament, Carles Puigdemont feia balanç dels últims mesos. Havent-ne agafat distància, el president català va argumentar que no haver declarat la independència el 10 d’octubre va ser un “error”. En una entrevista a RAC1, Puigdemont va admetre que potser es va equivocar amb la renúncia a “implementar la república” en aquell moment. També va deixar clar que vol tornar a ser president de la Generalitat i va contestar a ERC que correspon a JxCat designar el candidat a la investidura, perquè va quedar primera força dins del bloc independentista el 21-D. Els republicans verbalitzaven ahir que és Oriol Junqueras qui hauria de ser investit en clau de restitució del govern, tot i que la proposta no s’ha formalitzat en les negociacions. Mentrestant, l’anunci de l’acord entre JxCat i ERC s’allarga: continuen les converses i no hi arribaran abans de la setmana vinent.\nEl 10 d’octubre, poc després del referèndum de l’1-O, mitjans de comunicació d’arreu del món van traslladar-se al Parlament per cobrir la notícia, l’amenaça de la suspensió de l’autonomia encara no estava concretada i el president del Consell Europeu, Donald Tusk, va adreçar-se al president de la Generalitat per demanar-li que no declarés una independència que portés a fer “impossible” el diàleg amb el govern espanyol.\nEn aquell moment, Puigdemont va relatar que va escoltar “molta gent” que parlava molt directament amb el govern de Mariano Rajoy, persones que asseguraven que, si aquell dia no es votava la declaració i es deixava en suspens, s’obriria “una finestra al diàleg perquè s’havia entès el missatge de l’1-O”. Una promesa de negociació que no es va materialitzar mai. “Crec que tocava fer això en aquell moment perquè, si no, tampoc no podria explicar avui que allò va ser un error”, va indicar Puigdemont, ara convençut de l’“evidència” que l’Estat espanyol “mai compleix les seves promeses”. Segons Puigdemont, en aquell moment l’independentisme tenia “l’autoritat moral i política de fer efectiva la independència”. Després, va argumentar que hauria convocat eleccions si hagués tingut garanties que no hi hauria el “cop d’estat” del 155, s’alliberarien els presos, els agents policials espanyols marxarien i s’aixecaria la intervenció de l’autonomia. Garanties que no hi van ser, va dir, i que van portar a la declaració del 27-O.\nSobre el seu pas al costat, que va limitar a la provisionalitat, Puigdemont va indicar que vol tornar a ser investit pel Parlament quan hi hagi les condicions perquè així sigui, tenint en compte que la cambra va ratificar en el ple de dijous que disposa de la majoria parlamentària per fer-ho. La prioritat de JxCat, d’acord amb el preacord amb ERC, va ser, però, obrir una via que porti a la formació d’un govern que aixequi la intervenció de l’autonomia. Per Puigdemont, a Espanya hi ha “una democràcia de Pladur”, és “un sistema que grinyola per tots costats” quan hauria de garantir que l’expresident de l’ANC es pugui sotmetre al debat i a la votació de la investidura. El president català va subratllar que, si el jutge del Tribunal Suprem Pablo Llarena no ho permet, probablement cometrà un “error” i un “delicte”. En el terreny més personal, Puigdemont va reconèixer que no va parlar per telèfon amb la dona de Junqueras i va admetre que es va equivocar. Va escriure a tots els empresonats, però no totes les cartes van arribar.\nNo he fet servir diners públics per fer res que no estigui a l’abast del Parlament i el govern\nNo volem una repetició electoral, però si l’Estat ens força a anar a unes eleccions [...] hi haurà un col·lapse\nL’error va ser no proclamar la república el 10 d’octubre i confiar en el que ens deia el govern espanyol\nConcert de Roger Mas amb el president i consellers\nEl cantautor Roger Mas va estrenar ahir al vespre el seu nou disc Parnàs a Brussel·les en presència de Carles Puigdemont i dels consellers Lluís Puig, Clara Ponsatí, Toni Comín i Meritxell Serret, tots ells destituïts pel govern espanyol. L’artista va presentar el disc a la sala Adem de la capital belga, on es van reunir una quarantena de persones –la majoria catalans residents a Bèlgica– per seguir el concert organitzat amb el Casal Català de Brussel·les. Puigdemont i els consellers, asseguts a les dues primeres files, van rebre un ram de flors de l’organització. També a la primera fila, quatre cadires amb bufandes i mocadors grocs es van reservar en nom dels presos polítics. En declaracions a l’ACN, Roger Mas va assegurar que volia venir a Brussel·les per fer un gest “simbòlic, de suport” als membres del govern destituït. “La intenció principal era fer passar una bona estona a la gent que tenim aquí i no poden tornar”, hi va afegir.\nEl cantant també es va pronunciar sobre la condemna als dos rapers Valtonyc i Hasél, i va afirmar que l’Estat espanyol està en una “deriva autoritària molt perillosa”. “S’han creuat línies vermelles dels pilars d’una democràcia”, hi va afegir.


Avui s’han donat a conèixer les xifres aproximades que les diferents candidatures a la direcció d’ERC han presentat. Els números provisionals no permeten, tanmateix, extreure’n gaires conclusions.\nPodem dir que l’única força renovadora, Reagrupament, té pel davant una feina titànica. Tot plegat per cada signatura renovadora n’hi ha 4 de continuïstes. Hi ha, però, el factor que els continuïstes es presenten (Puigcercós, Carod i Uriel), per ara, dividits.\nPer tant, totes les opcions continuen obertes.\nLes prop de 900 signatures de Reagrupament són, des d’aquest punt de vista, un molt bon punt de partida, però que obliga a redoblar els esforços, a fer una aposta decidida per la renovació. I aquesta renovació, a hores d’ara, està clar que només la representa Reagrupament. El debat és molt clar: els militants d’ERC han d’apostar o per la renovació i la regeneració del partit, o pel continuïsme, en qualsevol de les seves variants. Com deia l’Arnera fa uns dies: o Reagrupament o PSOE. Aquest és l’únic debat d’aquestes eleccions a ERC.\nEn el món continuïsta i euzkadikoesquerranós de la resta de candidatures, les coses han anat de diversa manera.\nCrec que en Puigcercós ha aportat un nombre molt justet de signatures. Tenint en compte que són l’única candidatura que ha disposat del cens, de l’aparell del partit per trucar i recollir signatures, de la pressió i/o amenaça sobre tots els “colocats” en les diferents administracions, etc, les dues mil dues centes signatures no deixen de ser un resultat prou pobre per haver gaudit de tant d’avantatge. Puigcercós, i ho deixo escrit, tindrà menys vots que signatures. Conec de molts casos de gent que ha signat pel Puigcercós però no el pensa votar.\nEl Puigcercós 2.0, l’Uriel, ha assolit un nombre important de signatures. Realment m’ha sorprès. Bé, això pot estar en l’arrel de la seva pròpia formació, com bé se sap, n’Uriel no abandonarà mai el Puigcercós. Més enllà de la seva habilitat per enredar el personal, i dels possibles suports de l’aparell del partit, que ja vaig posar de manifest en aquest bloc (m’han arribat altres exemples, no t’esveris, Uriel, no facis que els vagi treient o provocaré fatiga entre els lectors), les més de 900 signatures són moltes. Són moltes per a algú tan fútil, tan intrascendent políticament com l’Uriel i aquesta cosa de l’Esquerra Independentista. Hi ha, però, un cert tipus de militant plenament conscient que és un vot fidel a Puigcercós, i pensa que d’aquesta manera pot estirar cap a la radicalització esquerranosa (evidentment mai la nacional, de la que fa molt temps n’han fugit) al Puigcercós, en el sentit de l’evomoralisme que practiquen alguns dirigents de les JERC. Aquesta radicalitat casposa del socialisme revolucionari i altres "ismes".\nFinalment, els continuïstes del Carod han presentat la cosa més fluixeta, amb un argumentari propi d’aquests farsants, com el de que no presenten totes les que tenen per protegir els signants. Patètic. No perquè no sigui veritat. Ja ho vaig denunciar jo en aquest bloc abans que ningú que aquest debat és cert, i que les llistes de signants seran, en mans del Clan dels Calabresos, les autèntiques llistes negres del partit. Però vaja, Carod & cia, quina poca imaginació. Quina manera de voler continuar enredant el personal. Quin patir, no, el dels vostres signants? Hauré estat jo el que m’han delatat? Seré jo, Carod, es deuen preguntar? Perquè és clar, se suposa també que quan t’han donat la signatura la gent ja assumia que es “delatava”, no? Ai senyor, quina paciència s’ha de tenir amb aquest personal.\nQuè pot passar a partir d’ara? Bé, com deia la principi, només una candidatura renovadora, la de Regrupament, davant de tres continuïstes. O Reagrupament o socialistes. Aquesta és la disjuntiva.\nUna altra cosa clara és que l’única candidatura que ha expressat, i té credibilitat per mantenir-ho, és clar, que no pactarà, és la de Reagrupament. Això posarà nerviosos, sens dubte, al personal de les candidatures continuïstes. Nerviosos per pactar amb el Putxi, és clar. Aguantaran en solitari? Ah, què difícil ho veig. Tot i que evidentment això seria el millor per a Reagrupament.\nEn la mesura que les candidatures continuïstes, i atenent a que les diferències entre elles són de matisos o personals, es mantinguin separades, poden facilitar clarament la victòria de Reagrupament. No tinc cap dubte que signar per Reagrupament era la signatura més complicada de totes, en la mesura que és l’única que veritablement ha fet una oposició a l’estratègia seguida i l’actual direcció. I, com deia, en Puigcercós treurà menys vots que signatures. Per tant, amb un Rcat en ascens (en l’entorn del Puigcercós s’assegurava que Rcat no presentaria ni la meitat de les que ha presentat) i un Puigcercós que coneix perfectament els seus límits i les negatives tan significades a signar per ell que malgrat el matonisme exercit ha tingut arreu del territori, en aquesta situació els continuïstes podrien preferir acabar amb la farsa i tornar a caminar juntets. Com a mínim entre la gent del Puigcercós i del Puigcercós 2.0.\nPer tant, un panorama d’allò més interessant d’ara i fins el 7 de juny. Un escenari en el que poden passar encara, i passaran, moltíssimes coses, i hi haurà molts moviments que canviaran l’actual estructura i corelació de forces. I en que els nervis clarament poden jugar una mala passada als continuïstes. Fins on arribarà l’Uriel amb la seva farsa? Ah, quina gran pregunta…\nPel que fa a la gent que donem suport a Reagrupament, doncs bé, encara ens queda la part més dura de la feina. Un mes a mort, a per totes. Tenim la sort que hem vist crèixer el suport a Rcat dia rere dia. Un exemple el tenim a Blocs amb estrella, que ja passa dels 50 blocaires adherits, i que té una producció d’articles de gran qualitat. Els suports creixen dia a dia, i amb la mobilització, encara més. Aquest és l’esforç que hem de fer. Remoure les consciències. Empènyer. Denunciar. Acabar amb les farses. I propugnar d’una manera clara la renovació i la regeneració d’ERC. Per tornar ERC a la fidelitat als valors de l’ERC d’en Macià. Ara podem!\nEndavant, que això està més animat que mai!!! Guanyarem!!! Visca la terra!\nPublicat per Elies a dilluns, de maig 05, 2008\nquè et sembla el suport d'Heribert Barrera a l'Uriel? Per què a ell i no a Carretero?\nUna flor no fa estiu, passavolant. O com deia en Cruyff, "un palomo no hace verano".\nEn Ranyer hi té molt a veure. I ho respecto. Hauríem de començar perquè no sé què collons fot en Ranyer a EI.\nI és clar, molt de l'esquerra indepedentista evomoralista al Molt Honorable no el veig. Però en fi.\nHola, Elies, a veure què passa finalment. Et faig partícip d'una bona predicció, que ha d'animar la parròquia. Ahir el Mag Fèlix al programa del Clapés va tirar el pèndol i li sortia que guanyava RCat al congrés del juny. Veja'm si l'endevina, ja que últimament duu un percentatge d'encerts força alt.\nVinga, endavant les atxes!\nHòstia, Elies, si guanyéssim seria molt sonat perquè poca gent aposta per ell. Però encara falten molts dies i potser el vot s'acabarà polaritzant entre els que n'estan fins als collons de la deriva d'ERC (el que votaran RCat) i els altres (continuistes, col·locats, porucs, etc.)\nSi Rcat tingués més ressò mediàtic també hi ajudaria molt...\nNo oblidem que la militancia d' ERC, per molt que els sociates ho voldrien...no som pas uns beneits. Jo tinc clar què votaré, i hi ha molts companys que van avalar candidatures oficialistes, per certa por dificilment demostrable, però amb l' objectiu de foragitar-los de l' urna estant.\nFins i tot en Puigcercós, abans de cap d' any veurà que el montillisme no li vol cap bé. Ara cal lluitar per aconseguir que la dolça derrota el faci recapacitar.\nFóra bo que RCat renovi ERC ara, no és, encara, massa tard. Perdre a ecspanya és un avís, un avís cardiac que cal escoltar...el cor no obeix el cap. No passa res...si no empitjora!\nTampoc cal que fem demagògia amb el o reagrupament o PSOE perquè llavors la contesta (igualment demagògica) és. O els altres o CiU. ERC ha de ser ERC i defugir de CiUs i PSOEs fins que no els pugui condicionar com cal.\nNo és demagògia. És una evidència empírica. Els tres continuïstes han perdut el cul per pactar amb els sociates i han defensat fins a l'extenuació el primer i el segon tripartit.\nNo trobaràs ni una sola prova, ni científica ni populista, que això mateix ho hagi fet o defensat RCat en relació a CiU. Això sí que és fer demagògia.\nNo oblideu que, tal i com he escrit al Cimera, el dia 7, sigui quin sigui el resultat, els Carod, Puigcercós, Vendrell, Ridao, etc. i tots els que els donan suport, continuaran existint i continuaran sent a Esquerra.\nNo sigueu massa optimistes, que per canviar a Esquerra, no crec que n'hi hagi prou amb guanyar el congrés. A més hi ha l'assumpte dels càrrecs. En Carretero no te ni un seguidor amb càrrecs amb cara i ulls. Prou que se n'han cuidat en Carod i en Puigcercós.\nno vols dir que en Carod no havia passat pel celler del Tomàs i no hi havia tastat tota la seva varietat espirituosa? I que després no havia anat a una altra banda a fer un "calamar"?\nSiguem una mica indulgents, home!\nEn Carretero vé va estar en un govern "sociata" i el va acceptar... fins que el van fer fora del govern.\nSi volem la independència no en fem prou amb la gent de Vic, Girona o Puigcerdà. Cal Sant Adrià, Santa Coloma i l'Hospitalet. I per fer això cal un partit d'Esquerres i independentista, tot a l'hora i sense apriorismes.


API, la porta del programador | Consumer\nAPI, la porta del programador\nUna API és tot el que necessita un programador per crear noves aplicacions, siguin videojocs, programes d'ofimàtica o programes per a telèfons mòbils\nEls programadors que volen crear una aplicació no parteixen de zero: utilitzen ‘peces’ ja programades cridades API.\npersona amb suficients coneixements de mecànica pugues\nconstruir el seu propi cotxe. No obstant això, no és normal que funda el seu\npropi acer per a la xapa, tornee a mà les peces per el\ncarburador o els cilindres, i vulcanice el cautxú per a les rodes en\nel seu garatge. El més comú és que compri les peces ja\ninformàtica pansa alguna cosa semblat. Els programadors i empreses\nde programari que volen crear una aplicació no parteixen de\nzero. Utilitzen ‘peces’ ja programades cridades API. Per exemple, si\nalgú vol desenvolupar un nou programa per Windows, deu\nutilitzar un API anomenada Win32. Si es tracta de crear un videojoc\nper a un telèfon mòbil, necessitarà l’API de\nNokia, Motorola o el fabricant de torn.\nAPI signifiquen ‘Appligation Programming Interface’, o interfície de\nprogramació d’aplicacions. És a dir, un programa o codi\nper crear altres programes.\nexemple, els programes en Windows es basen en l’ús de finestres.\nPerò els programadors no necessiten programar el codi para\ndibuixar una finestra en pantalla: una línia grisa, una banda\nblau, un botó en la cantonada, etc. Tampoc necessiten programar\nel funcionament de la finestra perquè es pugui arrossegar a un altre\nlloc, canviar la seva grandària, minimitzar o tancar. Simplement\nutilitzen una funció anomenada ‘CreateWindowEx’ en l’API de\nWindows i la finestra ja funciona.\nEn una API\nhi ha moltes altres funcions útils per posar en un determinat\nprograma, o sistema, icones, ocupar i alliberar la memòria RAM (molt\nimportant perquè no hi hagi errors), detectar els moviments del\nratolí o les pulsacions del teclat, connectar-se a una xarxa o\nenviar dades a una impressora.\nEn la majoria dels casos les API estan incloses dins d’un ‘Programari Development Joc’, un conjunt d’eines destinades a facilitar als programadors la creació d’aplicacions\nhi ha API específiques per a videojocs. Aquí les\nfuncions poden ser més sofisticades: perquè un personatge\nsurt-te, corri o reculli un objecte. En la majoria dels casos\nles API estan incloses dins d’un SDK, ‘Programari\nDevelopment Joc’, un conjunt d’eines i programes destinats\na facilitar als programadors la creació d’aplicacions\nper al programa al que es desitja enriquir.\nNo es deu\nconfondre una API amb un controlador o ‘driver’ d’un dispositiu.\nPer exemple, en una API pugues haver-hi una funció per canviar\nl’orientació del paper a l’hora d’imprimir de vertical a\napaisado, però és el controlador el que s’encarrega de transmetre el\ncodi adequat a la impressora perquè imprimeixi en un sentit\no un altre.\nha de confondre’s API amb codi font. El codi\nfont descriu com funciona tot el sistema operatiu, alguna cosa\nque es pot saber de Linux (codi obert) però no de\nWindows (codi propietari). Una API només proporciona\ncontrols perquè el sistema operatiu faci determinades coses.\nLa trucada de l’API\nquè facilitar la tasca al programador? Des del punt de vista\ndel fabricant del sistema operatiu, com per exemple Microsoft, els\nbeneficis són molts. Si altres empreses fabriquen programes\natractius per Windows, els usuaris compraran més\ncòpies de Windows i més fabricants d’ordinadors vendran\nles seves màquines amb Windows preinstalado.\nSony només va revelar l’API de PlayStation 2 a determinades empreses de videojocs a les quals els cobrava una llicència\nWindows està disponible gratuïtament, la qual cosa permet que\nhi hagi emuladors de Windows para Linux com Wine, que permet executar\nprogrames de Windows en el sistema operatiu lliure. Per descomptat, en\nLinux, tot el codi, no només l’API, està\nempreses són més reservades. Per exemple, Sony només\nva revelar l’API de PlayStation 2 a determinades empreses de\nvideojocs a les quals els cobrava una llicència. A Sony no li\ninteressava que qualsevol pogués programar un joc per a PS2, ja que\nven les consoles per sota del cost i els seus ingressos provenen\nsobretot de les llicències de l’API. En canvi, l’API de\nPlayStation 3 és oberta.\n'Microsoft Open XML', l'API de la discòrdia\nUna de lesdemandes contra Microsoft en els seus múltiples judicis és queoculta parts de les API dels seus programes a les altresempreses. Per exemple, en el camp de l’ofimàtica, Microsoft es resite a alliberar l’API ‘Open Xml’. Aquesta empresa no només fabrica el sistema operatiuWindows, sinó també programes propis, especialment’Office’, el seu ‘suite’ (paquet de programes) d’ofimàtica quecompeteix, i amb molt avantatge, amb ‘suites’ gratuïtes com’OpenOffice’.\nAl no alliberar Microsoft el codiper complet, alguns dels formats amb què treballa ‘OpenOffice’ (.ODT, .OTT…) no espoden compatibilitzar amb els de ‘Microsoft Office’ (.DOC, .XLS…).La incompatibilitat entre formats de diferents ‘suites’ obliga amoltes adminsitraciones a treballar amb ‘Office’ a pesar que ésde pagament i, per tant, encareix notablement els projectes d’informatitzacióde les institucions públiques, per exemple.Però com des d’un principi es va instal·lar en moltesoficines, se li ha considerat fins ara el ‘format estàndard’per evitar problemes d’incopatibilidades.\nLa incompatibilitat entre formats de diferents ‘suites’ obliga a moltes adminsitraciones a treballar amb ‘Microsoft Office’ a pesar que és de pagament\nFa pocs dies, no obstant això,l’Organització Internacional per l’Estadarización(ISO en les seves sigles en anglès) va concedir a ‘OpenDocument'(.ODF, que inclou als formats de text .ODT i .OTT entre uns altres) la categoria d’estàndard ISO 26300, una certificació que no posseeixen els formats de Microsoft. Aixòsuposa la seva validesa com a format d’ús en projectes empresarials i per aadministracions. La utilització de ‘OpenDocument’ abaratirà aquestsprojectes, per l’el que se suposa que es generarà una pressiómolt forta sobre Microsoft perquè alliberi l’API que donala compatibilitat directa amb ‘OpenDocument.\nSi bé és cert que ‘OpenOffice’té una funció per transformar els formats .ODF a formats de ‘Microsoft Office’ iuns altres, s’espera que es pugui produir des de Windows latransformació directa quan Microsoft alliberi la seva API.Microsoft ha arribat a acords amb els demandants a EUA, peròencara s’enfronta a càrrecs semblats davant la ComissióEuropea.\ncodi Microsoft-ca programador-ca programas-ca Windows


Bloc - Compromís per Silla: EL BLOC DEMANA A LES CORTS EL SOTERRAMENT DE LES VIES DE SILLA A VALÈNCIA\nEL BLOC DEMANA A LES CORTS EL SOTERRAMENT DE LES VIES DE SILLA A VALÈNCIA\nPodeu llegir la noticia que apareix hui al nou diari l'Informatiu:\nEl diputat del Bloc, Enric Morerà defensarà hui en la Comissió d’Obres Públiques, la proposta del seu partit perquè se soterre la línia fèrria entre Silla i València.\nEl diputat del Bloc defensarà demà la Proposició no de Llei que el passat mes d’agost presentà a les Corts Valencianes per tal que s’inste al Ministeri de Foment a soterrar les vies fèrries entre Silla i València, aprofitant les obres del tren d’alta velocitat. Segons Morera, “les obres de l’AVE contemplen la construcció d’una estació subterrània a València, amb la qual cosa, el soterrament que demanem per a les vies té un cost menor de l’històricament reclamat i que sempre ha estat denegat pel desacord entre les diferents administracions”.\nEl també secretari general del BLOC, ha assegurat que l’Horta Sud, “amb 200.000 habitants i amb 10 quilòmetres de vies-muralles, no poden perdre esta oportunitat per finalitzar una reivindicació que té més de 25 anys d’història i així posar també fi a un territori amb moltes dificultats per créixer ordenadament i que, a més a més, té barris inconnexos, segrestats física i socialment del nucli central per culpa de les vies”.\nEl líder valencianista també reclama en la Proposició No de Llei presentada en les Corts Valencianes que s’inste al Ministeri de Foment “perquè construïsca noves estacions i abaixadors en aquelles poblacions i nuclis de l’Horta Sud que no en tenen, com és el cas de Beniparrell, Albal, Sedaví, La Torre o Sant Marcel·lí, entre d’altres”.\nJosep Melero, regidor del Bloc a Silla, ha destacat el fet que tinga que ser el Bloc qui porte la iniciativa a les Corts mentre "els dos partits majoritaris a la localitat, a pesar de mostrar el seu suport, no han mogut fitxa". Per a Melero, "és una reivindicació històrica junt al desplaçament de l'estació de contenidors a la Font de Sant Lluís i que ara, amb les obres de l'AVE, és raonable i acabaríem amb la sepració del poble de Silla".\nPublicat per Bloc de Silla el dia 3.12.09


Inici / LA CARGOLADELA CARGOLADE\nAllotjarà en un apartament agradable, assolellat, lluminós i tranquil. Es troba a\nproximitat immediata a l'estació i al centre de la ciutat. Les botigues són menys de cinc\nminuts a peu i tindreu un mercat 2 vegades a la setmana.\nLi oferim un allotjament senzill i confortable. El seu equipament està complet per a\nque la vostra estada sigui el més agradable possible.\nEstem a la vostra disposició durant tota la vostra estada per ajudar-vos o assessorar-vos.\nDisponible només al juliol i agost, per lloguer setmanal, arribada el dissabte (entre els\n14 h i 17 h). Despeses de neteja: 50 € (neteja reforçada covid).


Ashwaq Haji va denunciar el seu violador a la policia alemanya, però l'única resposta que va rebre és que es tractava d'un altre refugiat amb els mateixos drets\n19/08/2018 - 17.50 Actualitzat 20/08/2018 - 16.57\nVa fugir d'un segrest d'Estat Islàmic, va arribar a Europa des de l'Iraq i quatre anys després, instal·lada a Alemanya, s'ha tornat a trobar el seu torturador i ha hagut de tornar a fugir. És la història d'Ashwaq Haji, un exemple del terror i els abusos que Estat Islàmic ha infligit sobre la comunitat yazidita, especialment sobre les dones.\n"No puc descriure la meva situació psicològica. Mirava el meu violador, el meu assetjador que em va tractar d'una manera brutal. Vaig haver de fugir del meu país, abandonar la família i els parents per culpa seva. Ho vaig fer tot per oblidar-lo... i me'l trobo a Europa. Increïble."\nAshwaq Haji va ser segrestada i esclavitzada per Estat Islàmic a l'Iraq el 2014, quan tenia 15 anys. Ara en té 19. Forma part de les prop de 7.000 dones que van patir especialment el genocidi perpetrat pels jihadistes contra els yazidites, una religió ancestral, monoteista i sincrètica del zoroastrisme, el judaisme, el cristianisme i l'islam. Simples heretges per a Estat Islàmic, que considera que la seva vida no val res.\nAshwaq Haji ho explica mentre commemora el dia d'aquell genocidi a la vall sagrada de Lalish, a prop de Mossul. Un jihadista la va comprar per 100 dòlars. Mesos després, es va escapar i va aconseguir arribar a Alemanya, on va començar el segon malson. En un supermercat, a prop de Stuttgart.\n"Se'm va posar al davant i em va dir en alemany: 'Et puc preguntar una cosa?' Li vaig dir que sí. Va continuar: 'Ets l'Ashwaq?' Vaig dir que no. 'Et conec molt bé, ets l'Ashwaq.' Va dir que era l'Abu Human, però li vaig contestar que no el coneixia. Em va dir que sabia que vivia amb el meu germà i la meva mare, que sabia la meva adreça i tots els detalls de la meva vida."\nAshwaq Haji va denunciar el seu violador a la policia alemanya, però l'única resposta que li van donar és que es tractava d'un altre refugiat amb els mateixos drets.\nHa tornat a l'origen de la seva tragèdia. Qualsevol lloc és bo per tornar a fugir del seu monstre particular.


Avui tornem a les barretes i aquest cop, amb una que porta Lacasitos! El que fins ara feia la gent a casa seva, fonent xocolata en un motlle i després afegint Lacasitos que compraven a la botiga de llaminadures a sobre, ho han començat a fabricar en línia.\nI clar, després passa el que passa, que no pots controlar la temperatura dels magatzems dels supermercats i la xocolata se'n va en orris. Dolent, no queda, només que visualment, perd l'atractiu que s'espera d'una barreta de xocolata. El resultat és el que podeu veure a la fotografies.\nPerò jo anava a buscar els Lacasitos, que és l'atractiu de la barreta, i no la xocolata que és força dolenta... on són? Si, aquí amagats, molt més petits que els que tenia en ment trobar. També podeu trobar la barreta amb xocolata blanca, però sincerament, he vist pel buscador, millors barretes amb Lacasitos. Seguiu fent-les vosaltres, de debò, us quedaran molt millor que el que han intentat fer aquí els de Lacasa!\nBarreta de Xocolata Grupo Lacasa Lacasitos Xocolata amb llet\nEtiquetes de comentaris: Barreta de Xocolata Grupo Lacasa Lacasitos Xocolata amb llet


PEP LLITERES BARCELÓ: ARRTO A LA GUARDIA CIVIL!!!!!!!!!!!!!!!!\nPublicado por PEP en 22:25\nPEP 24 de febrer de 2011 a les 22:32\nFitxau-vos a sa foto que està feta adalt de tot de Sant Salvador, en Llorenç porta sa cadena de sa bici a n'es plat gros!!!! QUIN ANIMAL!!!!!!!no sé qui es s'altre animal que l´hi ha dit que faci sèries a Sant Salvador amb plat gros!!!però segur que és un altre sonat!!!jejejej\nLlorenç Gacias 25 de febrer de 2011 a les 8:20\nVull dir a favor meu i perquè la gent no pensi que estic loco, el meu "treiner" de bici m'he va aconsellar pujar dos pics en plat gros. Cal mencionar que la bici que duia el nostre amic i company Pep Lliteres no era la reglamentària. No vull dir que era un troç de ferro però casi casi i demano disculpes a l'hamo de la bici. Jo em pensava que el guardia civil ens multaria per la bici que duia en Pep je je je!!!!. Gràcies per tot. Ens veiem dissabte!!!\nPEP 25 de febrer de 2011 a les 21:01\njejejeje, pot ser que no fos la reglamentaria, però ja ho dic; primer són ses cames i llavors sa bici, jejeje, ens veim demà.


guaitava - De paraules per Context\nPer això, en Biel, així que va tenir prou gosadia per a aixecar els ulls fins a ell i el va veure obert de braços com si li oferís un redós, va sentir-se corprès per la seva figura venerable, i, sense fer-hi esment, va anar-s'hi acostant... acostant, mentre guaitava d'esgallimpautes el bander, a tall de gos bastonejat que cerca protecció en el seu amo.\nEl seu marit la guaitava abstret, com si no s'adonés de la meva presència. Jo vaig acomiadar-me, i vaig adonar-me que la meva visita els havia proporcionat una bona estona. Em varen pregar que anés a dinar-hi un dia, i Paulina em digué moltes vegades que jo era un amic de debò i que no tenia de fer cap compliment.\nS'havia tombat endavant, estirant el coll i traient el cap per damunt dels muscles de la gent, i guaitava amb aire feréstec, apilotant les celles sobre els ulls i allargant la barba a tall de morro. La seva atenció s'intensificava a proporció del perill, i un estremiment voluptuós sacsejava les seves galtes peludes. -Ara va de bo- mormolava.


Infosalut - COVID-19: Eivissa habilita un punt fix de recollida de mostres de sanitaris\nCOVID-19: Eivissa habilita un punt fix de recollida de mostres de sanitaris\nArticle anterior L'Estat aprova prop de 30 milions per a la recerca enfront del COVID-19\nArticle següent COVID-19: La ciència treballa a contrarellotge per trobar una solució\nL’Àrea de Salut d’Eivissa i Formentera habilitarà demà un punt fix de recollida de mostres de sanitaris i personal essencial que presentin símptomes per determinar els casos de COVID-19.\nD’acord amb els supòsits que preveu el protocol del Ministeri de Sanitat, en els casos de persones que presentin un quadre clínic d’infecció respiratòria aguda i estiguin hospitalitzades o compleixin els criteris d’ingrés hospitalari, se’n continuarà prenent les mostres a l’Hospital Can Misses.\nEn aquest nou punt, situat al recinte exterior de l’edifici J de l’Hospital Can Misses, es recolliran les mostres dels sanitaris i del personal essencial (és a dir, el dels cossos i les forces de seguretat de l’Estat, bombers, Protecció Civil, etc.) directament des dels seus propis vehicles sense que hagin de davallar-ne. Aquest nou sistema substituirà la presa de mostres a càrrec de les unitats volants d’atenció al coronavirus (UVAC), que d’aquesta manera es podran centrar en l’atenció dels pacients a domicili.\nEls treballadors subsidiaris d’acollir-se a aquest nou sistema seran citats per telèfon després que se’ls hagi prescrit el test seguint els criteris establerts en el protocol. Aquesta assistència quedarà registrada en la seva història clínica electrònica. Cal assenyalar que els criteris de presa de mostres no han variat respecte dels que s’estan aplicant, perquè només canvia la modalitat de recollida.\nEl punt fix de presa de mostres estarà operatiu de 10 a 13 hores a partir de demà, però anirà adaptant-se a les necessitats assistencials; de fet la Direcció de l’Àrea de Salut ha previst la possibilitat que l’horari sigui de matí i d’horabaixa.\nAquest punt fix comptarà amb un equip format per dues persones (infermer i tècnic en cures auxiliars d’infermeria) i inicialment tindrà capacitat per fer unes trenta proves diàries, xifra que es podrà duplicar si s’amplia l’horari.\nActualment, l’Àrea compta amb sis UVAC (cinc a Eivissa i una a Formentera), cadascuna amb un equip format per metge i infermer. A partir de demà, les UVAC continuaran atenent els pacients lleus a domicili, però ja no s’ocuparà de prendre mostres al personal que hagi d’acudir al nou punt de recollida de Can Misses.\nAquest sistema permetrà optimitzar els recursos, perquè es reduirà l’ús d’equips de protecció individual (EPI) en un moment en què és molt necessari fer-ne un ús adequat. Cal assenyalar que en les visites a domicili és necessari canviar-se l’EPI cada vegada que s’atén un pacient; amb la nova modalitat de recollida directament des del cotxe, els sanitaris que recolliran les mostres només hauran d’emprar un equip per cada torn de feina, sense necessitat de canviar-se’l amb cada recollida.\nL’Àrea de Salut d’Eivissa i Formentera agraeix l’esforç, el compromís i la responsabilitat de tots els professionals sanitaris i no sanitaris en aquest excepcional context, amb un reconeixement especial a la població que està confinada a casa.\n[Font: Área de Salut d’Eivissa i Formentera. 26/03/2020]


Denuncien al centre de recerca Crea (UB) per funcionar com una "secta"\nLa Universitat de Barcelona (UB) ha presentat davant la Fiscalia tres denúncies d'alumnes i professors contra el centre de recerca Crea, a qui acusen de funcionar com una "secta".\nEl 2004, la universitat va rebre queixes sobre el funcionament del grup i va incoar una informació reservada, que va ser traslladada a la Fiscalia, la qual va arxivar el cas el 2006 després de no trobar delicte, encara que va fer un requeriment al grup per canviar d'actitud.\nEn aquest moment, el Crea va aplicar un protocol de mesures i no s'han tornat a donar situacions de queixa fins al maig i juny d'aquest any, en què tres persones més han criticat el funcionament del centre.\nEl Crea ha respost a les acusacions abocades amb un manifest, en què exposa que se sent víctima d ' "atacs i difamacions constants i sistemàtiques" en l'anonimat, des que el 2004 va liderar una investigació pionera a Espanya sobre la violència de gènere a les universitats catalanes i de tot l'Estat.\nEl Crea defensa haver trencat el silenci sobre l'assetjament sexual a les universitats en aquesta investigació, i assegura que un lobby contrari ha difós per Internet de forma anònima "calúmnies" des de fa 12 anys.\n"Aquestes calúmnies són utilitzades anònimament per altres persones que, per diferents motius, com ara enveges professionals, es posicionen contra el Crea", asseguren.\nSegons Crea, les difamacions han anat en augment de manera sistemàtica cada vegada que ha fet un pas més en la seva lluita contra la violència de gènere i l'assetjament sexual.\nHan atribuït les difamacions actuals al fet que la UB s'estigui plantejant l'opció de reincorporar a la docència un catedràtic que va ser investigat per presumpte assetjament sexual a la universitat, han dit.\nDavant aquesta situació, la Xarxa Solidària de Víctimes de Violència de Gènere de la UB, juntament amb Assemblees d'Estudiants de la UB, han decidit llançar una campanya per evitar la reincorporació.


Participar en la Sectorial és construir la independència. | GENT GRAN PER LA INDEPENDÈNCIA\nParticipar en la Sectorial és construir la independència.\nAquest escrit està motivat de tornar-vos a informar del que estem fent a la Sectorial a través de les comissions de treball, que són la nostra eina de participació i de posar tota la nostra experiència i coneixement al servei de l’Assemblea i del seu objectiu fundacional que és la independència.\nEncara que estiguem confinats, les eines telemàtiques ens donen la capacitat de seguir treballant, potser amb més efectivitat, ja que desapareixen les barreres territorials i facilita la participació de tots els socis i sòcies de la Sectorial allà on visquin. Actualment les comissions que tenim constituïdes són les següents:\nMobilitzacions. Aquesta comissió té l’objectiu d’organitzar la participació en les activitat si els actes de l’Assemblea i d’altres accions polítiques especialment contra la repressió de l’Estat espanyol. També proposar noves iniciatives que com Sectorial podem elevar al Secretariat Nacional, així com donar suport a totes les iniciatives que sorgeixin entre tots.\nPensions. Tema absolutament clau de la Sectorial en la lluita per la independència. L’objectiu d’aquesta comissió és preparar la informació i documentació necessària per poder fer les xerrades a les Territorials i conscienciar de les millores econòmiques que tindríem en una independència sense espoli fiscal.\nBenestar a la vellesa. El benestar social de la gent gran inclou aspectes que requereixen la nostra atenció perquè afecten la vida diària de tots els jubilats i jubilades i que es poden incorporar a la denúncia de l’espoli fiscal de l’Estat espanyol. Aquesta comissió té com a objectiu promoure alternatives a temes com les residències, la dependència, i molts altres aspectes com la discriminació anomenada edatisme. Actualment està en marxa l’estudi per definir quin hauria de ser el model de futur de les residències.\nEines de país. Té l’objectiu de promoure entre els jubilats les accions per debilitar les estructures de l’Estat espanyol a Catalunya i potenciar les pròpies com per exemple potenciar el comerç local, el consum estratègic i d’altres iniciatives de fer República que puguin sorgir. Encara tenim molta gent que no han fet el pas.\nCultura i llengua. Aquesta comissió està funcionant amb l’objectiu de millorar el nostre català que fent servir en el dia a dia. També organitzar activitats per incrementar el coneixement del nostre país i de la seva història. Activitats que abans ho fèiem presencialment però que ara també ho podem fer virtualment.\nComunicació. Té com a objectiu la difusió de les activitats de la Sectorial a través dels mitjans propis com són la web, twitter, facebook, Butlletí, correu electrònic, etc., També donar suport a les comissions per la difusió de les seves activitats i la preparació dels materials informatius. Igualment té com a objectiu donar a conèixer la Sectorial a altres sectors i públics de fora de l’Assemblea.\nIntersindical-CSC. És per promoure la participació de tots els jubilats en la nova secció de Gent Gran de l’únic sindicat que defensa la Independència. És clau la afiliació perquè la Intersindical-CSC pot defensar amb més efectivitat davant de les institucions els nostres drets del benestar social. La afiliació al sindicat ha de ser una de les campanyes d’aquest nou curs.\nFinalment, creiem que tots els membres de la Sectorial hauríem d’estar inscrits en una o varies comissions, ja que segur què tots i totes tenim iniciatives i interès en potenciar les finalitats de la Sectorial que són les de l’Assemblea. Per afegir-te sols cal que manifestis el teu interès al correu de la Sectorial: jubilats@assemblea.cat


El "caudillo" - Diari de Girona\nalbert soler ? albertsoler1@hotmail.com 06.08.2016 | 08:12\nTeatre. Tots aquests crits, aquest esquinçar-se les vestidures perquè en una exposició sobre franquisme, censura i memòria històrica hi haurà una estàtua eqüestre de Franco, no són res més que teatre. No és ni tan sols ignorància, per més que aquesta no falti en bona part dels independentistes cridaners. És només fer veure que els indigna allò que els han dit que els ha d'indignar. De la mateixa manera que es vesteixen com els diuen i es col·loquen allà on els ordenen l'11-S, repeteixen ara que és inconcebible que en una mostra sobre franquisme hi hagi una estàtua d'en Franco (!). El fons de la qüestió és un altre: Ada Colau. No suporten, primer, que una nouvinguda que no pertany a les famílies que s'han repartit la ciutat des de sempre sigui alcaldessa. I segon, que la capital catalana tingui altres prioritats abans que declarar-se independentista. Una cosa té relació amb l'altra, és clar, ja que algú que arriba a l'acaldia després d'haver estat al costat de la gent del carrer sap quines són les prioritats d'aquesta i què li és superflu.\nAda Colau va acabar l'any passat amb la missa del 18 de juliol al castell de Montjuïc, que se celebrava des de sempre, i que cap alcalde abans d'ella havia gosat prohibir. Ni els socialistes ni Trias, el qual inclús va criticar la prohibició perquè suposava "buscar problemes on no n'hi havia". O sigui, que si fos per CDC, PDF, MILF o com es digui ara, la missa pels caiguts per Déu i per Espanya se seguiria celebrant a Barcelona, no fos que 40 anys després de la mort de Franco vetar-la portés problemes. Però ara toca cridar contra la imatge d'una exposició.\nSi Ada Colau volgués que de debò l'estàtua de Franco fos educativa, hauria de posar als seus peus una placa que digués: "Només una ínfima part de catalans es van oposar a aquest que hi ha aquí sobre. La gran majoria li van donar suport o van mirar cap a un altre costat, i els hereus d'aquests són els que ara més criden perquè està aquí exposat".


És tan gran la facilitat que té per mentir que ja no sap com es diu. Per cada ocasió concreta, fa servir un nom diferent, un nom que no el compromet en res.\nAvui, després de visitar un escorxador on els empleats són tractats en règim d'esclavatge, ha fet veure que escoltava atentament les explicacions d'un dels sindicalistes, mentre la seva ment passejava, lliure, entre les cames i el cul d'aquella noieta amb bata blava que era en mig del grup dels oients. Quan la tirallonga del treballador ha esgotat les demandes que tenia al cap, el polític ha fet ús del seu torn de paraula, i ha dit tot allò que el públic volia sentir, ha notat una tibantor sota dels calçotets de seda salvatge (la resta de teixits li fa al·lèrgia).\nDubta, si és pel magnífic discurs que ha fet o pel cul de la noia de la bata.\nEntre aplaudiments i crits de solidaritat s'ha retirat cap al seu cotxe on l'esperava un xofer amb criteri de tots els compromisos que la seva agenda tenia anotada per al dia d'avui.\nAbans, ell mateix es feia la ruta de les compareixences que havia de fer cada dia, però avui per una raó i demà per un altre mai acabava de fer tota la feina.\nGairebé sempre mentia en l'horari, dient que trigava cinc minuts en trajectes de no menys de dues hores, i a qui l'esperava no li feia massa gràcia, però és que la mentida era inherent al seu ofici de polític.\nSort en té del seu xofer i a la vegada secretari!\nEn comptes d'acudir a cites on s'hi havia compromès d'antuvi, ell, inventava reunions amb estadistes reconeguts mundialment, amb qui, mentre dinaven, havia de discutir sobre la gana en el món i d'altres temes de rellevància mundial per no dir planetària, encara que la realitat deia que havia quedat a les dotze per inaugurar una fàbrica de mitjons, a Vilaruïra de Mar, per molt digne que aquesta peça sigui i molt que agraïm la seva escalforeta els dies de fred, no és el mateix.\nDe vegades, amb alguna reunió amb associacions de veïns, deia meravelles del transport públic, quan el seu xofer i el seu cotxe oficial eren a la porta, només per no perdre la pràctica de mentir. Per cada públic tenia un discurs diferent, però com era un mentider compulsiu tenia por de deixar anar una tirallonga que no agradés els seus oients.\nAhir, en una dura reunió a la seu del seu partit, es votava una resolució a favor de cobrar impostos a les fortunes més "afortunades" i a la gent que desconeixia la paraula "necessitat".\nEn relació a l'ala més bolxevic del seu partit, la votació va estar en la línia de distribuir la riquesa del país el millor que poguessin.\nL'endemà, havien d'explicar la posició del seu grup davant de la resta de partits del congrés, i ell va resultar la persona escollida per fer-ho.\nCom a mostra, faig un resum de la seva presentació:\n"Senyories, senyores i senyors diputats, ahir, a la seu del meu partit vàrem tenir una discussió de les grosses. El secretari i jo mateix, defensàvem postures completament oposades. Mentre un defensava la ja sentida posició de qui vol repartir l'irrepartible, l'altre feia valer la seva equanimitat pragmàtica dels béns que no volen ser molestats amb el desgast quotidià d'una fortuna acumulada per vàries generacions familiars i bla.bla.bla....\nTotal, va dir: que de repartir "nasti de plasti" i va baixar de la tribuna més tranquil que un adult carregat de Trankimazin, a no ser per aquella semierecció que el preocupava de feia un temps. Com no podia ser d'una altra manera, va mentir a la cambra de diputats i no va poder mirar als ulls al primer pis, on un grup de senyors, membres de la plataforma contra la pobresa energètica el miraven, decebuts, tapats amb les seves mantes a quadres, que havien constituït com a símbol de la seva demanda: la pobresa energètica (hi ha que porten samarretes, contra gustos....)\nParal·lelament amb això, en una xerrada també davant de l'hemicicle, va dir que el seu grup polític, es comprometia a fer públiques les finances d'un capitost, sovint tocat amb una corona, el qual, contràriament a cada un de nosaltres no tenia que passar control de ningú, perquè era autoimmune (dic jo que estaria vacuna't contra tot).\nPer motius que no vénen al cas, tampoc, va poder complir aquesta última promesa.\nÉs a dir: va mentir com sempre. I la tibantor entre els calçotets de seda començava a ser molt molesta.\nVa lligar-se el penis al cos, de manera que en el fet quotidià li molestés el mínim possible i li va passar pel cap tres contes que corrien per casa seva mentre anava lligant, i que va llegir quant tenia uns tendres setze anys: En Teo trempa, un de Quim Monzò i Pinotxo.\nVa veure's reflectit en la vida del ninot (en Pinotxo vull dir) i va voler establir una similitud en llurs vides, però no ho va saber fer. Mentre a en Pinotxo li creixia el nas de manera sobtada quan deia mentides, a ell li creixia una altra cosa. És tota la similitud que hi va saber trobar.\nEl pare d'en Pinotxo era fuster, el seu era gestor.\nEl pare d'en Pinotxo no tenia fills, ell, sis germans.\nEl pare d'en Pinotxo volia que fos honrat i ell tenia sis germans.\nUna tarda d'estiu, d'aquelles que estiren la claror del dia com si fos de plastilina en el seu local de Barcelona, al voltant d'una taula més llarga que ample, tenien una abrandada reunió amb els seus companys per preparar la presentació d'una ponència sobre la justícia social (a tres camarades els hi van haver d'explicar que volia dir: "justícia social" perquè si no sortien en desavantatge). Davant seu, un noi de províncies, conseller de la seva força política en l'ajuntament del seu poble, no va poder deixar de mirar-lo amb una pretesa innocència, i perquè no dir-ho, amb gana i desig.\nEl nostre home va mirar per sota la taula i va veure el seu membre estirat (preveient la situació) també com si fos de plastilina, jugant amb els genolls del jovenet que no feia cap fàstic a la situació.\nEn Dalmau, que així van batejar al nostre particular Pinotxo, no sabia què fer amb el seu "detector de mentides particular" i va optar per dir el que pensava de veritat, sense embuts. Tots i cada un dels seus col·legues el van mirar amb les mans al cap, uns atribuint la resposta a l'estrés, i la majoria a què era molt beneit, i no entenia res del que deia. Ell ja veia que el que estava dient no era el que volia dir però...\nVa fer una gran rialla en descobrir que dient el que ningú volia sentir, el seu penis tornava a una posició normal i no violentava a ningú. Quan va creure que la situació era poc detectable, va donar per acabada la reunió, encara que li va ser més difícil treure's de sobre aquells ulls d'ànsia i de desig del company, aquella mirada que el perforava. Només va saber somriure, per compromís.\nVaren passar els dies; mentida veritat; veritat, mentida, així va poder anar controlant el mesurador. Va arribar la sessió que es feia a la cambra per controlar el govern.\nCom altres cops va sortir en Dalmau a donar la cara, no perquè fos més bon orador que els seus companys, sinó perquè la tenia molt més dura que ells i no se li notava quan mentia i quan era sincer (que eren poques vegades).\nEs va dirigir al faristol, amb una caterva de papers que sobresortien d'una carpeta negra de pell, va fer un glop de ginebra, que previ suborn, el uixer de la sala, li portava en el got com si servís aigua.\nAquesta era la primera mentida, que feia de la tibantor del seu entrecuix una resposta esperada.\nLa segona la va deixar lliscar per sota d'una promesa de millora a les pensions, l'any dos mil noranta-vuit si les condicions en els mercats ho permetien, la tercera va estar la conclusió d'un camí oratori que per força desembocava en una promesa que sabia d'antuvi no es podria complir mai. Sobreposant-se a ell mateix, va veure que el rumb que anaven prenent les seves paraules tenia vida pròpia, i sonava a dogma de fe i a religió, de la qual, ell i els seus companys n'eren els únics messies reconeguts; els únics que entenien el contingut.\nJust en aquest moment va recordar que el seu penis era l'oposició portada en ell mateix i tenia una vida autònoma. Es va donar conte massa tard i fet i no fet, tots els diputats de la primera bancada eren ballant Pole-dance agafats a una barra que va resultar ser el seu penis, en una de les ereccions que més prestigi ha donat a la seva formació amb molts anys. L'extrem més allunyat del cos d'en Dalmau estava encaixat al sostre entre dos trets que un salva pàtries, d'aquests que apareixen cada vint anys, va deixar com a introducció a la seva Constitució. Aquella part de l'anatomia d'en Dalmau havia fet el cim convertint-se en una barra rígida que arribava fins als frescos pintats al sostre de la sala (jo calculo que a uns set metres del terra).\nEs varen anar encomanant les ganes de moure l'esquelet d'un a l'altre i gairebé totes ses senyories, eren a la barra ballant o fent cua per fer-ho.\nEn Dalmau mentia com un traginer, però era bon paio, i se sentia responsable d'aquella munió de gent que tenia penjada a la seva "barra".\nPer tant va veure clar que si deixava de fer promeses inassumibles la barra, i la gent que giravoltava en ella, caurien. La turgència del suport en qüestió depenia de què el discurs no s'aturés i tot plegat es convertí en una voràgine de paraules sense sentit, buides, promeses sense compromís, dades incertes en definitiva: Mentides.\nVa liquidar des de aquell humil faristol, si més no teòricament, totes les injustícies, guerres, rebel·lions, gana, corrupcions, i totes les coses que, realment, no volia canviar, i ho va fer per por de què els de la ballaruga prenguessin mal.\nLa sessió que estem vivint passaria a la història dels plenaris com la "xarrera dels cent dies".\nMesos després, un enginyer alemany, enviat pel mercat comú Europeu hi va trobar una solució. Subjectaria la part superior del penis, la que tocava sostre, amb unes bastides de titani des de la part de fora del taulat de l'edifici.\nTambé va avisar a la formació política d'en Dalmau que, segurament mai més seria la mateixa persona, també que, la solució, no afectava el seu intel·lecte però uns estudis realitzats per la universitat de Salamanca dubtaven de la seva futura normal psicomotricitat i la "d'allò".\nLa sort, fins que en Dalmau va estar rescatat del seu lloc d'orador, era que totes les coses que va dir i van arribar a fer-se lleis, eren boniques i útils per les classes que mai reben res, com un regal de reis intemporal. Van notar aquesta millora, els rius, la natura en general: els presos, els treballadors, els jubilats, els que esperen rendes mínimes... i varen gaudir d'un temps de bonança que no tornarà mentre visquem la vida de sempre amb la política de sempre.\nEn Dalmau, gràcies a la cirurgia, desvinculat de manera definitiva del seu "detector de mentides", es va retirar de la política amb majúscules i va obrir un diari on podia mentir tant com volgués, no calia provar res del qual publicava, i com deia en Goebbels podia mentir milers de vegades fins que les falsedats sonessin a dubte i després a veritats.\nAmb el seu soci, que era un mirall, va fer un gest de conformitat, i va dir: OK.\nllegiresviure | 14-10-2018\nM'agrada el teu sentit de l'humor i la manera en que fas avançar l'acció. Els teus arguments són sempre com un arbre amb tot de branques, i a les branques moltes fulles.\nI ell tenia sis germans...[Ofensiu]\nMontseblanc | 02-10-2018\nOstres, aquest relat és dels més surrealistes que has escrit, eh?\nPerò et dic una cosa, prou que menteixen ja els polítics, no facis córrer la veu de que mentir la posa dura, perquè encara mentiran més si això és possible.\nM’he imaginat la ballaruga que dius i he rigut sola. Ja els hi veia a tots i a totes allà enganxats hahaha.\nP.D. De vegades ho he pensat, que no és aigua el que tenen al got...


¿Què és la Seu Electrònica? - Museo Nacional Centro de Arte Reina Sofía\n¿Què és la Seu Electrònica?\nEnllaç a la pàgina Què és la Seu Electrònica?\nLa seu electrònica del Museu Nacional de Arte Reina Sofía (MNCARS) és un portal web que el museu posa a disposició de la ciutadania. Aquesta Seu permet l'accés per mitjans electrònics als tràmits i procediments de la seva competència, tots els dies de l'any durant les vint-i-quatre hores.\nLa gestió tecnològica, administració material, manteniment, disponibilitat i seguretat de la seu electrònica és competència de la Subdirecció de Gerència, que l'exercirà a través de l'Àrea d'Informàtica, responsable de les tecnologies de la informació i les comunicacions del MNCARS. Aquesta Àrea vetllarà perquè les mesures de caràcter tecnològic i jurídic assegurin un règim estricte d'accés a la informació administrativa per part dels interessats, tot impedint que les persones que no ostentin aquesta condició en cada cas puguin conèixer la informació que sigui en mans del MNCARS.


Activitats i un concurs per celebrar un Sant Jordi virtual al Port de Tarragona\nEl Port de Tarragona organitzarà un Sant Jordi virtual | TarragonaDigital\nEl Port de Tarragona organitza un Sant Jordi virtual amb activitats culturals i un concurs literari\nEl Moll de Costa impulsa un programa replet d'activitats lúdiques i culturals dirigides a dinamitzar a petits i grans en una diada tan especial\nRedacció dijous, 16 d’abril 2020 - 16:55h\nEns trobem a les portes del Sant Jordi 2020, una de les celebracions tradicionals més desitjades i importants de l'any. Per celebrar-ho, encara que sigui des de casa confinats, el Port de Tarragona s’ha adaptat al moment actual amb un programa d’activitats digitals. El Port ofereix un Sant Jordi Virtual per dinamitar grans i petits amb quatre eixos temàtics: concurs literari 'Sant Jordi, la princesa i el drac què farien ells confinats?', El Serrallo un lloc de conte, marató de contes #acaudorella i lectures confinades. Per últim el Moll de Costa també proposa quatre activitats perquè les famílies passin aquests dies de la forma més agradable possible.\nL'objectiu és animar aquest llarg període a casa, compartint experiències entorn de la nostra cultura, tradicions i patrimoni. Es podrà seguir o participar en les diferents activitats i iniciatives organitzades, fent servir l'etiqueta #SantJordiVirtualPort i seguint a Moll de Costa en les seves pàgines d'Instagram, Facebook i Twitter.\nLa primera de les activitats és el Concurs Literari sota el títol 'Sant Jordi, la princesa i el drac, què farien ells confinats?' a través de la xarxa social Instagram, adreçada a joves de 8 a 18 anys. Els més joves poden enviar un conte o una història del que creuen que farien els protagonistes de Sant Jordi si estiguessin a casa confinats. La data límit per presentar els treballs serà el pròxim 1 de maig. Les bases del concurs es poden trobar en aquesta pàgina web del Port de Tarragona.\nUn lloc de conte i una marató de contes #acaudorella\nDel 20 al 24 d’abril el Museu del Port i la Biblioteca Pública de Tarragona oferiran cada dia un conte virtual de la col·lecció Petit Museu per visibilitzar el projecte que ambdós duen a terme sobre el patrimoni immaterial del Serrallo.\nDes del Teatret del Serrallo i de manera digital, també oferiran una gran festa del conte per apropar-se al públic familiar i omplir les cases de contes en una marató de contes #acaudorella; el dia 22 d’abril a partir de les 11.00 hores. Hi haurà contes d’artistes coneguts que han preparat per a l’ocasió, com el d’en Cesk Freixas o els Amics de les Arts. També de famílies anònimes que han volgut sumar-se a la proposta i de contacontes tarragonins i tarragonines.\nPer aquells que els vingui de gust llegir noves lectures sense sortir de casa, el Servei de publicacions ofereix un enllaç on es poden trobar llibres sobre la ciutat, el port o la mar en obert. Pot ser un bon moment, malgrat tot, per assaborir el regust mariner que poden aportar aquestes lectures, i moltes altres. Pots descarregar-te'ls en aquest enllaç.\nEl dibuix guanyadro del concurs “Explica’ns, què fas?” del Port de Tarragona | Port de Tarragona\nPer una altra banda, el Teatret del Serrallo ha organitzat durant aquestes setmanes l’activitat titulada 'A cau d’orella' on el conte ha estat el protagonista. A l’activitat s’hi participava des de dos vessants, la creadora, explicant contes i enviant-los, i per l’altra banda com a espectadors, via les xarxes socials del mateix Teatret.\nAmbdues activitats han estat un èxit per a tots els públics, i s'han portat a terme amb l’objectiu d'intentar fer d'aquest confinament uns dies divertits i culturals, sobretot pels més menuts.\n👮 La Guàrdia Urbana de Tarragona lluita contra un nou acte d'incivisme\n👏Una regidora de TGN dona la meitat del seu sou a la lluita contra el coronavirus\nPort de Tarragona Sant Jordi Coronavirus


Arena o amfiteatre romà d'Arle\nAutor: Pere | 09 / 07 / 2018 | Categories: Ruta de la Lavanda per la regió Provença-Alps-Costa Blava de França - Europa (Inici: Avinyó - Final: Arle) (2018) | Etiquetes: Catedral, Escapada Urbana, Monument Romà, Patrimoni de la Humanitat, Romànic | Sense comentaris\nL’Arena d’Arle és un amfiteatre romà que va ser construït a finals del segle I per ordre de l’emperador Tiberi.\nAquest edifici públic de forma circular va acollir espectacles i jocs de gladiadors fins a la fi de l’Imperi Romà.\nArle és un municipi del departament de les Boques del Roine de la regió Provença-Alps-Costa Blava.\nLa ciutat que té més de 2.500 anys d’antiguitat va construir els seus monuments més notables en època romana.\nLa seva economia actual es basa en el sector serveis i el turisme.\nLa seva població de l’any 2018 ascendeix a 51.831 habitants.\nLa ciutat és travessada pel riu Roine\nParc natural que pertany als departaments de Boques del Roine i Gard format pel delta del riu Roine enfront del mar Mediterrani.\nArle és la porta d’entrada d’aquesta zona humida de 150.000 ha que acull moltes espècies d’animals i vegetals.\nEstà catalogada com a reserva de biosfera per la Unesco.\nAquests són els monuments romans i romànics d’Arle que estan catalogats com a patrimoni de la humanitat per la Unesco:\nAmfiteatre romà, teatre antic, criptopòrtics i fòrum romà, muralles del castrum romà i torre de les Mourgues\nTermes de Constantí i la necròpolis d’Alyscamps\nCatedral i claustre de Sant Tròfim\nAquest bust presumptament de Juli Cèsar que va ser descobert l’any 2007 està exposat en el Museu Departamental d’Arle Antic.\nIntroducció històrica d’Arle\nAssentament celta-lígur que pren el nom d’Arelate durant el segle IV aC.\nL’any 46 aC Juli Cèsar funda una colònia romana.\nL’any 254 és esmentat el primer bisbe cristià Marcianus.\nEl 314 l’emperador Constantí organitza el consell d’Arles que condemna el donatisme.\nL’any 476 el rei visigot Euric conquesta la ciutat.\nL’any 508 va esdevenir un protectorat de la confederació germànica dels ostrogots.\nDurant els segles VI i VII la ciutat va ser administrada pels reis francs de la dinastia merovíngia.\nL’any 739 la dinastia carolíngia va alliberar la ciutat dels sarraïns i va governar fins a la mort de Carlemany.\nEl 879 el lotaringià Bosó és coronat rei de Provença i Borgonya situant Viena com a capital del regne.\nL’any 911 el regent Hug d’Arle trasllada la capital del regne a Arle.\nEl 973 el comte Guillem I de Provença va expulsar els sarraïns i va emancipar-se de la sobirania de Borgonya.\nL’any 1032 després de la mort del comte Roubaud va produir-se l’adhesió al Sacre Imperi Roma Germànic.\nLes guerres de Baussenque (1144-1162) van originar el comtat i marquesat de Provença i el comtat de Forcalquier.\nL’any 1180 l’emperador Frederic I en detriment d’Arle va traslladar la capital del comtat a Ais de Provença.\nL’any 1251 el comte Carles d’Anjou sotmet la ciutat que volia mantenir-se com a ciutat autònoma des de principis de segle.\nEl 1365 Carles IV de Bohèmia es va fer coronar rei a la Catedral de Sant Tròfim amb la voluntat de restaurar el regne d’Arle.\nL’any 1368 la ciutat és assetjada pel comte capet Lluís d’Anjou en el context de la Guerra dels Cent Anys.\nDurant el segle XV la ciutat va esdevenir un centre de migració atret pel comerç i la presència del papat d’Avinyó.\nL’any 1536 després de l’annexió d’Arles a França la ciutat va aturar la segona invasió de la Provença per Carles V.\nEl 1564 va visitar la ciutat el rei Carles IX i la seva mare Caterina de Mèdici en el context de les Guerres de Religió de França.\nCap al 1625 l’aparició dels latifundis agrícoles de la Camarga va permetre l’enriquiment dels nobles i burgesos.\nEl primer quart del segle XVIII va perdre un 40% de la seva població sobretot per la pandèmia de la pesta.\nA finals de segle la indústria i l’activitat portuària van donar progrés a la ciutat.\nLa Revolució Francesa entre 1789 i 1799 que va enderrocar l’Antic Règim va enfrontar patriotes i reialistes.\nA la meitat del segle XIX Arles va passar de ser agrícola i portuària a una ciutat obrera.\nEl segle XX s’inicia amb la crisi vitivinícola i la Primera Guerra que orienten la ciutat a una projecció turística.\nEls bombardejos de Segona Guerra Mundial van destruir una quarta part dels seus habitatges.\nLes retallades de llocs de treball de la crisi industrial dels anys vuitanta fa generar noves activitats culturals i literàries.\nL’any 1970 es creen les Trobades Internacionals de Fotografia amb gran ressò internacional.\nAquest festival de la fotografia se celebra anualment entre juliol i setembre per tota la ciutat d’Arle.\nProposa esdeveniments orientats a la fotografia com a exposicions, cerimònies de premis i projeccions nocturnes.\nTambé suggereix debats, col·loquis, projeccions nocturnes, tallers i firmes de llibre de fotografia.\nÉs un dels més importants del món amb més de 100.000 visitants, 200 artistes i 60 comissaris convidats.\nGràcies a aquesta cita anual han proliferat un gran nombre de sales d’exposicions comercials especialitzades en fotografia.\nDurant el festival s’utilitza el teatre romà per presentar l’obra d’un fotògraf amb projeccions nocturnes i actuacions musicals.\nVincent Van Gogh en Arle\nVicent Van Gogh va viure quinze mesos en Arle entre els anys 1888 i 1889.\nEn aquest curt període va crear més de 300 pintures i dibuixos inspirats en racons i indrets de la ciutat.\nPer tot arreu es recorda la figura d’aquest pintor impressionista.\n01 – Arena o amfiteatre / 2 – Teatre antic / 06 – Claustre de Sant Tròfim / 08 – Museu departamental d’Arle / 10 – Museu Arlaten / 14 – Fundació Vincent Van Gogh / 11 – Església de Sant Tròfim\nNucli antic d’Arle\nEl nucli antic gira al voltant de la plaça de la République que és el centre neuràlgic de la ciutat.\nEn aquest espai estan ubicats l’Ajuntament, la Catedral de Sant Tròfim i l’església de Santa Anna.\nA curta distància es troben l’amfiteatre, el teatre antic i el riu Roine que tanca la façana oest de la ciutat.\nL’Ajuntament de 1676 és un edifici de tres plantes que presenta un primer pis amb un balcó emmarcat per columnes dobles.\nPer sobre destaca un frontó amb un sol que era el símbol de Lluís XIV.\nEl Lleó d’Arle\nL’any 2005 el consistori va adoptar el logotip del lleó amb el lema per la ira del lleó com a imatge de la ciutat.\nAquest emblema és hereu de la primera democràcia dels cònsols del segle XII.\nL’obelisc d’origen romà va ser ubicat en el centre de la plaça en el segle XVII durant el regnat de Lluís XIV.\nLa seva ubicació original va ser el circ romà en època de Constantí I que va fer d’Arles una de les capitals de l’Imperi.\nLa base va ser decorada en el segle XIX amb una font i lleons de bronze.\nAquesta església que va ser la primera parròquia catòlica d’Arles va ser abandonada durant la Revolució.\nAvui en dia s’utilitza com un espai per exposicions.\nEl saló dels passos perduts de l’Ajuntament és un espai de memòria pels seus veïns deportats a Alemanya.\nUna placa de Frederic Mistral presideix l’estança.\nL’escriptor i defensor de la llengua provençal Frederic Mistral (1830-1914) va rebre el Premi Nobel de Literatura l’any 1904.\nVa donar l’import d’aquest premi a la fundació del Museu Arlaten d’Arle dedicat a l’etnografia de la Provença.\nPrimacial de Sant Tròfim\nL’edifici d’estil romànic provençal va ser construït durant el segle XII sobre la basílica de Sant Esteve del segle V.\nAquesta església parroquial que va ser la seu de l’arxidiòcesi d’Arle fins al 1789 manté els títols de basílica, primacial i catedral.\nLa façana principal té un portal historiat i una porta petita a cada costat que es van afegir el segle XVII.\nEl portal de finals del segle XII que té l’estructura d’un porxo és considerat una bíblia esculpida va ser restaurat el 1990.\nEl timpà està presidit pel Crist en majestat envoltat dels quatre evangelistes i per sota els dotze apòstols.\nEn els frisos per sobre de l’entaulament està representat el judici final, el pecat original i l’infern.\nPer sota d’aquest figuren la redempció dels pecadors i els sants i màrtirs intermediaris entre aquests i el Cel.\nSants Tròfim, Joan i Pere\nSants Esteve, Andreu i Pau\nA la base esquerra de les columnes els lleons simbolitzen les forces del mal i a la dreta la fe que lluita contra aquestes.\nEls edificis d’estil provençal són de colors clars amb contrafinestres de fusta.\nEl teatre antic va ser construït a finals del segle I aC durant el regnat de l’emperador August.\nAquest espai que oferia espectacles amb actors com tragèdies i comèdies conserva la càvea i una part de l’escenari.\nEn l’actualitat se celebren diversos festivals de música, cinema i altres esdeveniments.\nL’amfiteatre és el monument més important de l’antiga colònia romana i el més visitat d’Arle.\nLes dimensions dels seus eixos major i menor tenen una longitud de 136 i 107 metres respectivament.\nAvui se celebren corregudes de toros, carreres camargueses, representacions teatrals i espectacles musicals.\nAquesta construcció inspirada en el coliseu romà mostra una façana de 21 metres amb dos nivells d’arcs de mig punt.\nLes quatre torres van ser aixecades quan l’edifici va ser utilitzat com una fortalesa urbana amb habitatges i capelles.\nAquesta gran edificació té nombrosos passadissos d’accés i deambulatoris.\nA cada nivell hi havia una galeria circular que donava accés a les grades.\nLes grades podien acollir 20.000 persones.\nL’escenari que té forma el·líptica és dels més grans del món romà.\nLa part més alta de l’amfiteatre és una finestra i un mirador de la ciutat i del riu Roine.\nPlànol de la primacial de Sant Tròfim d’Arle\nPrimacial de Sant Tròfim d’Arle\nL’església té tres naus, un creuer curt amb una cúpula que sosté el campanar i un deambulatori amb capelles radiants.\nAlberga les relíquies de sant Tròfim que va ser el primer bisbe de la ciutat.\nHa estat escenari de la coronació dels emperadors dels romans Frederic I Barba-roja i Carles IV i del rei de Nàpols Lluís II.\nLa torre campanar és d’estil romànic, té planta quadrada i quatre pisos amb una alçada de 42 metres.\nEls tres primers estan decorats amb arcuacions cegues i el quart té pilastres amb capitells corintis.\nLa nau central presenta volta de mig punt apuntada suportada per arcs i pilars estriats.\nEls tres vitralls del cor són de finals del segle XIX i en el del centre es representa a la Mare de Déu i sant Tròfim.\nEl púlpit de la nau central és de 1897.\nAdossat a la paret de la nau lateral nord hi ha un altar amb un sarcòfag del segle V que hauria acollit el cos de Sant Honorat.\nLa capella de les relíquies es troba a la paret nord del deambulatori.\nLa capella conté un altar amb un relleu de l’Assumpció i un sarcòfag del segle V amb la representació El Pas del Mar Roig.\nSobre del sarcòfag de Geminius hi ha un grup tallat en pedra del segle XVI que representa L’Enterrament de Crist.\nCapella de l’extrem oriental del cor que conté una estàtua de marbre blanc de la Mare de Déu amb el Nen del segle XVII.\nÉs venerada amb el nom de Nostra Senyora de les Gràcies.\nLa capella que pren el nom pel retaule L’Adoració dels Reis acull el mausoleu de l’arquebisbe Gaspard du Laurens (1567-1630).\nConté un púlpit de marbre policromat que antigament s’ubicava a la nau central.\nLapidació de Sant Esteve de 1614 està situat sobre l’arc de triomf que separa el cor de la nau\nLa Mare de Déu amb el Nen del segle XV que presideix un Concili reunit a Arle està ubicat a ponent del transsepte sud\nL’Anunciació de 1614 es troba a ponent del transsepte nord\nEls tapissos d’Aubusson del segle XVII d’inspiració flamenca mostren escenes del cicle de la vida de la Mare de Déu.\nJesús enmig dels doctors de la Llei\nClaustre de la Primacial de Sant Tròfim d’Arle\nEl claustre que té forma rectangular de 28 per 25 metres va ser construït entre els segles XII i XIV en estil romànic i gòtic.\nUna escala comunica el cor de l’església amb aquest espai.\nEl claustre es va iniciar l’any 1150 en estil romànic amb les galeries nord i est que mostren volta i arcs de mig punt.\nLes galeries oest i sud d’estil gòtic presenten volta de creueria i arcs apuntats.\nAquestes estan suportades per pilars quadrats i arcs sobre dues columnes bessones.\nEls pilars mostren una iconografia excepcional destacant en la galeria nord i sud:\nSants Pere i Tròfim\nSant Tomàs i Crist\nSants Andreu i Esteve\nEls capitells mostren escenes bíbliques historiades amb motius vegetals i animalístics.\nAutor: Pere|2022-03-15T15:36:38+01:0009 / 07 / 2018|Categories: Ruta de la Lavanda per la regió Provença-Alps-Costa Blava de França - Europa (Inici: Avinyó - Final: Arle) (2018)|Etiquetes: Catedral, Escapada Urbana, Monument Romà, Patrimoni de la Humanitat, Romànic|Sense comentaris


Junqueras insta Podem a sumar-se al procés en veure que l’Estat no canviarà\nRufián ha aconseguit el millor resultat d’ERC en unes eleccions estatals amb els 9 diputats assolits, tot i que Carod-Rovira va rebre més vots absoluts el 2004. CRISTINA CALDERER\nBarcelonaSi un analista polític intergalàctic hagués aterrat ahir al Born Centre Cultural, on feia el seguiment de la nit electoral ERC, hauria previst que un resultat que comportés triplicar escons faria córrer rius de cava entre els dirigents republicans. La previsible eufòria, però, es va limitar ahir a una alegria continguda, i això que la candidatura encapçalada per Gabriel Rufián va complir les expectatives del partit per la franja alta. Els nou diputats folgats assolits ahir suposen un creixement espectacular respecte als tres assolits el 2011, l’últim dels quals pidolant-lo. De la mateixa manera, ERC se situa per primer cop com a segona força en unes eleccions estatals -també en vots-, catapultant-se des de la cinquena plaça. Oriol Junqueras, en definitiva, havia portat la formació a escriure un nou capítol històric, però el punt final no va culminar amb un brindis que el segellés. Al pastís republicà li va faltar la cirereta que fes rodona la nit. Per contra, Junqueras va allargar la mà per convidar En Comú Podem a sumar-se al procés, un cop constatat que, tot i guanyar a Catalunya, els vents de canvi no van bufar tant a l’Estat.\nTanmateix, l’èxit no va ser rotund. El principal motiu va ser precisament que ERC es va situar molt més a prop de la quarta força -va assolir menys d’un punt percentual més que Democràcia i Llibertat- que de la primera. La destacada vencedora era En Comú Podem, amb més de vuit punts d’avantatge, i això que la coalició havia estat al centre dels atacs d’ERC, que li havia titllat d’inviable la promesa de referèndum pactat i amb qui volia pugnar per liderar l’esquerra catalana. A més, els integrants de JxSí van perdre uns 450.000 vots respecte al 27-S. Per no mencionar que els republicans s’havien situat clarament com a primera força en les europees del 2014, amb el 23,7% dels vots, gairebé vuit punts més que ahir. De fet, Junqueras també segueix sense assolir el sostre de suports fixat per l’ERC de Josep-Lluís Carod-Rovira en les estatals del 2004, quan, amb una participació superior, va recollir 638.902 paperetes, gairebé 40.000 vots per sobre de Rufián -a l’espera de tot el vot per correu.\nExpectatives a l’alça en qüestió\nPer tant, la idea de fons és que, mentre les europees i la demoscòpia assenyalaven que els republicans estaven situats a la pole per fer el sorpasso a CDC i aspirar a presidir la Generalitat tan aviat com se celebressin unes noves eleccions catalanes sense coalicions excepcionals, la irrupció d’En Comú Podem qüestiona les expectatives. ERC segueix mantenint-se per davant de CDC com a partit més votat al conjunt del país, però ja no és la força que creix més. A més, no va poder imposar-se en cap de les quatre demarcacions ni va guanyar tant múscul com volia a l’àrea metropolitana -on Rufián i Joan Tardà havien centrat molts esforços-, ja que la coalició d’esquerres hi va arrasar.\nMés enllà d’això, però, el resultat segueix sent històric i, tot i que la il·lusió no fos completa, tant Junqueras com Rufián i Tardà van celebrar-lo davant els aplaudiments d’algunes desenes de simpatitzants. “Per ser els resultats d’un altre estat no està malament”, va ironitzar el cap de llista, que reconeixia que el fet que JxSí i la CUP encara no hagin pactat un govern ha pogut desmobilitzar part de l’electorat. El seu número dos apuntava igualment que el debat s’havia desenvolupat sobretot en clau estatal i explicava que part de l’abstenció sobiranista es podia deure al fet que molts catalans ja han “desconnectat” de l’Estat.\nTot i això, van celebrar que el bipartidisme hagi tremolat, però també van destacar que, mentre PP i PSOE segueixen copant les Corts estatals, a Catalunya el dret a decidir i el desig de canvi s’han expressat amb claredat. Així, Junqueras va subratllar que el referèndum pactat que volia Podem seguirà sent inviable després del 20-D -el PP mantindrà la majoria absoluta al Senat-, motiu pel qual va tornar a convidar la coalició catalana que liderava a sumar-se al procés sobiranista. “Els convidem a fer el referèndum que sí que és viable i que serveix, el de la Constitució de la República Catalana”, va insistir, ja que “el futur del país passa per la constitució de la República Catalana i per la consolidació de la majoria social que ens ha de permetre construir-la”.


«Ens desplacem per tot Europa, segons ens demanen»\nBBVA ha prestat suport a la firma lleidatana Autocars Pons, una empresa familiar dedicada al transport discrecional de viatgers, transport escolar o de persones amb mobilitat reduïda i que compleix la normativa mediambiental més estricta\n© Disposen d'una flota d'uns 20 autocars i un taxi.\nTransportar persones sense estar subjecte a itinerari, horari i calendari. A això es dediquen les empreses de transport discrecional, que al febrer van traslladar 13,2 milions d’usuaris a l’Estat. A Lleida, una de les punteres és Autocars Pons, gestionada per Elies i Abel Pons. Tots dos gerents expliquen els trets de la firma.\nQuè és Autocars Pons?\nSom una empresa familiar, fundada el 1931 i actualment ja hi treballa la quarta generació. Ens movem per tot Europa, segons ens demanen. Tant podem anar al Cap Nord, com a Rússia o Turquia o el Marroc... A l’estiu treballem força per Escandinàvia, Alemanya o Itàlia, el que ens demanen les agències. També ens dediquem al transport escolar, esdeveniments, comiats de solters...\nTenim 20 autocars, adaptats per a persones amb mobilitat reduïda, i un taxi. Quant a la plantilla, la integren 32 persones, entre xòfers i personal administratiu.\nCom ha evolucionat l’activitat?\nAbans sortíem des de Barcelona, Madrid o Lleida i fèiem tot el viatge, però ara, a l’abaratir-se les tarifes d’avió, la gent es desplaça en avió fins a un punt i des d’allí nosaltres els desplacem pel territori. Durant l’estiu, si estem a Berlín, per exemple, van arribant grups i anem desplaçant-los.\nPel que fa a la tecnologia, ara portem autocars que electrònicament s’equiparen a un turisme. Els elèctrics o que funcionen amb GLP, en el nostre sector, encara no són viables, pel tema de l’autonomia.\nQuins són els trets distintius de la vostra empresa?\nEn tot allò que implica portar viatgers, has d’anar incorporant els requeriments de seguretat i confort. Complim les principals normatives ISO, com la 9001, la 14001 i la UNE 13816, que són les tres més representatives. D’altra banda, apliquem les normatives mediambientals més estrictes, com l’Euro 6. En algunes ciutats, tens prohibit accedir-hi si no compleixes, com a mínim, la normativa Euro 4.\nEl sector està molt regulat...\nEstem en un sector molt reglamentat, per exemple amb les hores que han de complir els xòfers. No pots, per exemple, fer gaires hores seguides, ho fixa la normativa laboral. La plantilla oscil·la, com a fixos tenim de 10 a 15 professionals, si bé, per exemple, quan tenim puntes de feina, com a la primavera o l’estiu, hem de reforçar-la.\nNosaltres estem sotmesos a inspeccions contínues a Madrid, Barcelona o Lleida, sigui per part de la policia o l’administració. I, per postres, cada comunitat autònoma té la seua pròpia normativa, tot i que, pel que fa a sancions, en teoria han de ser iguals a tot Europa. Hem de conèixer la normativa de qualsevol lloc.\nQuins són els cavalls de batalla?\nEn el nostre sector, hi ha manca de personal i professionals. Si ets novell, costa que et donin feina, perquè transportes persones. Primer has d’adquirir experiència amb un camió, que si fas una ratlla no passa res, i després ja conduiràs. D’altra banda, costa que hi hagi gent jove. En el nostre cas, de joves només en tenim 4 o 5. És un sector complicat, ja que al tenir transport discrecional, i funcionar a demanda, no podem garantir caps de setmana festius. El nostre personal té els dos dies de festa que li pertoquen, però potser et toca treballar el cap de setmana, i molta gent no ho vol.\nBBVA us ha donat suport en l’expansió de l’empresa. Com?\nBBVA ens va ajudar molt, vam tenir un problema i ens ho va resoldre molt ràpidament. L’entitat col·labora amb nosaltres en matèria de finançament. Et tracten molt bé i amb rapidesa, però sobretot el que té valor és la persona que està al davant.\nQuant a les noves eines digitals, quina valoració us mereixen?\nMolt positiva. En la part administrativa utilitzen força recursos com la banca per internet. A més, com que avui dia t’exigeixen que les factures estiguin digitalitzades, agilitza el procés. Ho tens al moment, que és el que vols.


La segona fase, a Santa Perpètua de la Mogoda | Futfem.cat\nEl Paco Navarro de Santa Perpètua de la Mogoda és el camp escollit per acollir la segona fase del Campionat d’Espanya sub-8 i sub-16. Igual que la primera fase, Catalunya tornarà a ser seu de la competició que tindrà lloc el segon cap de setmana del febrer.\nCom a cap de grup, les seleccions catalanes s’enfrontaran a Andalusia i La Rioja. El quart integrant del grup és l’Aragó, que s’enfrontarà també a aquestes dues seleccions. Els partits tindran lloc divendres i dissabte en horari de matí i de manera simultània en dos camps. Divendres les seleccions sub-18 i sub-16 jugaran contra Andalusia a les 12 del migdia i tancaran la competició el dissabte, 10 de febrer, a la mateixa hora, contra La Rioja.\nEl rival més complicat és, a priori, Andalusia, segon classificat del grup C amb un total de 6 punts. Tots ells, però, aconseguits per la selecció sub-16, que va guanyar Madrid (1-0) i Astúries (1-2). D’altra banda, Catalunya s’enfrontarà a una de les seleccions més accessibles, ja que és un dels únics dos combinats que no ha sumat cap punt en els quatre partits disputats a la primera fase.\nAquests són els horaris de la segona fase:\nAragó-La Rioja (sub-18 i sub-16)\nDivendres, 9 de febrer (12.00 hores)\nCatalunya-Andalusia (sub-18 i sub-16)\nAndalusia-Aragó (sub-18 i sub-16)\nDissabte, 10 de febrer (12.00 hores)\nLa Rioja-Catalunya (sub-18 i sub-16)