Actualitzada el 08-03-2018 10:04\nLes treballadores i treballadors de RAC1 ens sumem a la jornada reivindicativa d’aquest 8-M, que demana igualtat de drets d’homes i dones en tots els àmbits de la societat, igualtat d’oportunitats, de salari i erradicar els comportaments masclistes i violents.\n1) 8 de cada 10 dels llocs més ben pagats estan ocupats per homes, tot i que gairebé la meitat dels assalariats són dones.\n2) Les dones cobren 7.000 euros menys que els homes al cap de l’any. La bretxa salarial a Catalunya és del 26% i d’un 23% a l’Estat.\n3) El sou d’un home va pujar més de 247 euros del 2010 al 2014. L’augment en el salari d’una dona va ser de menys de 10 euros.\n4) 3 de cada 4 contractes parcials a l’estat els ocupen dones. 268.200 dones fan una jornada parcial per cuidar dels seus fills o familiars, mentre que només 13.600 homes redueixen la seva jornada laboral per aquests motius.\n5) Les dones tenen més formació que els homes. El 38% tenen estudis universitaris, cinc punts més.\n6) L’arribada dels fills agreuja la bretxa salarial. Les treballadores d’entre 35 i 44 anys cobren prop de 1.000 euros menys que els treballadors d’aquesta edat. A partir dels 44 la diferència arriba als 4.000 euros.\n7) Es necessitarien 170 anys per fer desaparèixer la diferència de sous entre homes i dones al món per fer la mateixa feina. Són dades del Fòrum Econòmic Mundial. A l’estat espanyol caldrien 70 anys.\n8) Només 3 dels 20 actors més ben pagats del món són dones. I són en les posicions 15, 16 i 17.\n9) Hi ha sostre de vidre. Els alts càrrecs estan dominats pels homes. Només 3 de cada 10 directors i gerents són dones. A Europa les dones ocupen el 14% dels llocs directius. A l’estat espanyol, l’11%\n10) Gairebé 4 de cada 10 jubilats són dones. Cobren 768 euros al mes. Un home pensionista en cobra 1.220.\n11) El 70% de les feines de casa encara les fan les dones. Els homes hi dediquen 14 hores a la setmana. Les dones, 27.\n12) Són les dones les que deixen la feina per cuidar els malalts. Gairebé 7.000 van demanar excedència el 2017 a Catalunya per això. Els homes que ho van fer no van arribar als 600, segons la Seguretat Social.\n13) Una dona ha de treballar 80 dies més a l’any per guanyar el mateix que un home. A Catalunya la bretxa salarial anual és del 24%, i del 15,3% per salari/hora.\n14) Només 2 de les 35 empreses de l’Ibex estan presidides per dones: Ana María Llopis (Día) i Ana Patricia Botín (Santander). L’any 2017 la presència de dones en els consells de l’Ibex-35 era del voltant del 20%. Ho diu l’informe Dones als consells de l’Ibex-35, fet per la consultora Atrevia amb l’escola de negocis IESE.\n15) Les dones només ocupen un 20% de les càtedres universitàries, tot i que les dones representen el 57% dels alumnes de carrera i un 51% de les tesis doctorals són femenines.\n16) Les dones només són el 28% dels treballadors en el sector de la tecnologia de la informació i la comunicació, i un 38% en el de recerca i desenvolupament.\n17) Només un 3% de les dones han rebut un Nobel en ciència.\n18) La recuperació arriba abans als homes que a les dones. Un 18,4% de les dones en edat de treballar estan a l’atur per un 15% del homes.\n19) Unes fulles d’afaitar per a dones costen entre un 20 i un 50% més que les d’homes per l’anomenada taxa rosa. Segons FACUA, en algun supermercat la diferència de preu arriba a ser de més d’un euro i mig (171%).\n20) Les compreses i tampons són considerats béns de luxe i tenen el mateix IVA que el caviar, un 10%.\n21) Només un 20% dels llibres estan escrits per dones, tot i que més de la meitat del públic lector és femení.\n21) 99 dones han mort assassinades a Catalunya per les seves parelles o exparelles l’última dècada. La majoria no havien presentat denúncia prèvia.\n22) 656 dones van denunciar agressions sexuals a Catalunya el 2016, gairebé un 9% més que l’any anterior. A l’estat espanyol van arribar a 9.000 agressions el 2015, segons Eurostat.\n23) 1 de cada 4 dones a Catalunya reconeix haver patit una agressió masclista greu al llarg de la seva vida. Les dones que han estat agredides i no ho denuncien arriba al 80%.\n24) La violència masclista creix. Nou dones van morir el 2017 a Catalunya assassinades per la seva parella o exparella. S’han atès 12.907 víctimes i s’han presentat 12.789 denúncies.\n25) Les dones ocupen només un 18% de les alcaldies i un 38% de les regidories. El Parlament té 58 diputades, un 42,9% dels escons.\n26) Islàndia ha prohibit per llei la bretxa salarial, que vol eliminar el 2020. Multaran les empreses de més de 25 treballadors que no paguin el mateix a un home o una dona per la mateixa feina.\n27) El temps de paraula de les dones als informatius catalans de ràdio i televisió és d’entre un 24 i un 31%, segons dades del 2016 del Consell Audiovisual de Catalunya.\n28) El temps de paraula de les dones amb rol polític als informatius de ràdio i televisió a Catalunya està sempre per sota del 30%. És el mateix amb entrevistes i puja al 40% quan hi ha un debat. Són dades del 2016 del Consell Audiovisual de Catalunya.\n29) A l’Estat espanyol les dones només apareixen com a subjectes de les informacions en el 28% dels casos. Una xifra que baixa al 17% en informacions econòmiques i al 25% en les polítiques. Això sí, les dones superen el 51% quan es parla de crims i de violència.\n30) Les dones només representen el 9% de les fonts expertes de les informacions. Ara bé, les dones representen el 43% de fonts d’opinió popular i el 37% de fonts d’experiència personal.\n31) El 77% del total d’opinions publicades i emeses als principals mitjans catalans entre el juliol del 2016 i el juliol del 2017 eren d’homes. Dades del recompte anual d’OnSónLesDones.\n32) Les dones només apareixen com a subjectes de les notícies en un 28% dels casos, són un 9% de les fonts expertes citades i signen un 23% de les peces d’opinió.\n33) Els homes copen tots els rols professionals (sanitari, cultural, polític, econòmic i religiós). Tots menys dos: el del món associatiu i l’ensenyament.\n34) Les televisions només dediquen un 1,03% del temps a informacions d’esport femení. Ho diu una anàlisi del 2011 del Consell de l’Audiovisual de Catalunya.\n35) Els espectacles culturals a Barcelona, lluny de ser paritaris. Per exemple, només 3 de cada 10 autors programats en equipaments municipals són dones. També són només el 35% dels solistes en els grans festivals de música.\n36) El 50% de les dones viuen sota el llindar de la pobresa, davant del 25% dels homes. Això obliga -sobretot les dones migrades- a jornades intensives que posen en relleu que a Catalunya les dones treballen, amb sou i sense, 30 anys més que els homes.\n37) Només un 22% dels esportistes federats a Catalunya són dones. A Catalunya hi ha un 45,4% d’esportistes dones d’alt nivell pel 54,6% d’homes.\n38) De les 17 medalles espanyoles als jocs de Rio, 11 van guanyar-les dones. Però el 79% d’esportistes federats són homes, per un 21% de dones.


Estem en ple temps de maduixes. Ja fa dies que podem veure les típiques caixes a les parades dels mercats de barri. Aquesta fruita de primavera aporta dolçor a les nostres postres, esmorzars, berenars… de fet, costa trobar un moment per dir que no a unes maduixes.\nEvidentment, la temporada de maduixes s’ha anat allargant en el temps gràcies als hivernacles, que permeten controlar les condicions de cultiu per poder-ne disposar en moments de l’any que a l’aire lliure seria inviable. Avui però, seguim el calendari d’estacionalitat de fruites de temporada, al cap i a la fi, les que ens acosten els pagesos de la zona.\nFa unes setmanes vam parlar de com preparar el planter. Aquest cop, us animem a plantar les vostres pròpies maduixes, una espècie que us pot viure molt fàcilment en un test al balcó o a la terrassa i que cada any us obsequiarà amb els seus fruits. Les maduixeres es planten a la tardor i a la primavera, per tant, estem al millor moment per collir-les.\nUn espai assolellat i protegit del vent pot ser un bon lloc. En el moment de plantar, el substrat de plantació ha d’estar humit i esponjat. Per anar bé, si en plantem més d’una, hauríem de deixar un espai mínim de 25-30cm, ja que si va bé, la planta anirà creixent i ens acabarà cobrint tota la superfície. En el vostre viver de confiança us recomanaran l’espècie de maduixa més adaptada al clima de la regió on viviu.\nAquests fruits combinen molt bé amb el iogurt, la xocolata o el cava, però el podeu acompanyar de qualsevol altre company. Riques amb vitamina C, aquestes són molt beneficioses per a la salut.\nEi, i que si no voleu plantar les vostres maduixeres a casa, compareu-ne a les botigues de proximitat, no som una zona especialment fructícola, però la maduixa és un dels productes que en petites quantitats, tots els hortolans cultiven.\nArticle anteriorSant Jordi en pandèmia: espais perimetrats i control d’accés\nPròxim articleEl Campus Igualada-UdL celebra portes obertes virtual aquest dissabte


Petits i grans: Ésser a través d'ells\nÉsser a través d'ells\nExercir de pares és, tot sovint, un procés de revisió de la pròpia competència personal, una vivència que aprenem a fer nostra durant la primera infància.\nDarrerament han arribat a mi dues persones, un home i una dona, que en el seu paper de pares es fan dues preguntes recurrents: “Li ofereixo el que necessita perquè sigui feliç quan està amb mi?” i “Faig el millor perquè creixi d’una manera saludable?”. Són dues persones molt diferents. El primer és un home separat i ella és una dona casada amb un home que té una filla d’un matrimoni anterior amb qui conviu des de fa anys. Curiosament, però, amb experiències tan diferents, els dos comparteixen una vivència comuna: qüestionar-se la seva competència per exercir de pares. Malauradament, aquest interrogant no sorgeix d’una autoavaluació de les pròpies capacitats, sinó que l’un sent que no disposa de les condicions necessàries per poder donar a la seva filla tot el que se sent capaç d’aportar i que necessita entregar-li, i l’altra qüestiona el seu paper de mare perquè aquella nena no ha sortit del seu ventre.\nSituacions com aquestes, en què els rols, les identitats, les circumstàncies i les possibilitats trenquen patrons que són predominants (d’altra banda, desafortunadament, defensats a ultrança per alguns col·lectius que s’entesten a fer-nos-los creure com els “naturals”), es repeteixen constantment a la consulta i la vida quotidiana. De fet, si hi dediquem un moment, tots nosaltres hem participat en converses on ens hem descobert opinant sobre aquest tema.\nEtimològicament, competència significa “aspirar, anar a l’encontre de, pretendre quelcom al mateix temps que uns altres”. Per això, l’experiència de ser pare o mare és una vivència compartida. També en psicologia el “sentit de competència” ha estat molt estudiat perquè es considera un dels elements clau per al desenvolupament de l’autoestima. Així doncs, el “sentiment de competència personal” s’entén com la seguretat que sent una persona a l’hora de fer front a les diferents situacions que es donen a la seva vida posant en pràctica les seves eines personals per sortir-se’n amb èxit. Tant és així que aquest sentiment de competència comença a desenvolupar-se durant la infància, entre els sis i els dotze anys, quan els nens i les nenes, durant la seva primera etapa escolar, fan ús de les habilitats apreses per apropar-se al món dels adults donant respostes que siguin reconegudes com a aptes i positives. Si no és així, els nens poden desenvolupar el que tots coneixem, des de nosaltres mateixos i també com a pares, com el temut “sentiment d’inferioritat”.\nAixí doncs, en les situacions exposades a l’inici d’aquest article, el sentiment de competència adquireix una dimensió pràctica perquè reflecteix situacions reals.\nTant el pare que es descobreix constantment preguntant a la seva filla si està bé mentre aquesta se’l mira amb una cara de no entendre la seva sobrepreocupació, com la mare (“madrastra” se’n fa dir ella amb ironia tot sovint) que evoca tot el seu neguit quan es pregunta en veu alta si els enfrontaments amb la nena en el dia a dia la portaran a un sentiment de rebuig, són exemples de moments educatius tan crucials com necessaris. Són moments en què és necessari fer un exercici d’autoacceptació assumint que, moltes vegades, haurem de reconduir les nostres actuacions aprenent al mateix temps que els nostres fills que l’opció presa no dóna el resultat esperat. Igualment descobrirem que el sentiment de ser competents no és un aprenentatge estàtic, sinó que la nostra condició de pares (biològics o no) ens permet allargar en el temps i l’espai aquest procés d’aprenentatge de tal manera que, alhora que som pares, en certa manera, també som nens que aprenem dels nostres fills.\nPublicat per PETITS I GRANS a 14:18


PressReader - La Vanguardia (Català): 2019-10-10 - El binomi educació i cultura, a debat al Conservatori del Liceu\nEl binomi educació i cultura, a debat al Conservatori del Liceu\nLa Vanguardia (Català) - 2019-10-10 - CULTURA - Barcelona\nL’educació i la cultura van ser les protagonistes del debat que ahir es va celebrar al Conservatori del Liceu a tall de pròleg de l’imminent Festival de Jazz de Barcelona. Sobre això, i moderats per la periodista Maricel Chavarría, van parlar Sergi FerrerSalat, president de la Fundació Conservatori Liceu i de la Fundació de Música Ferrer-Salat; Ramón Agenjo, director de la Fundació Damm, i Tito Ramoneda, director del Voll-Damm Barcelona Jazz Festival.\nUna trobada emmarcada en l’experiència d’haver creat conjuntament el 2011 el cicle de masterclasses amb grans figures del jazz que té lloc al Conservatori del Liceu, i que aquesta edició superarà la xifra del centenar, així com experiències per als alumnes que facilitin l’accés al món professional. Entre els temes debatuts van destacar la importància de la cultura i de la música en el teixit educatiu, ja que això deriva en motor de canvi i d’enriquiment social. FerrerSalat va reiterar que “la cultura ha d’estar tan ficada com sigui possible en l’educació perquè és fonamental per a la democràcia”, i Ramoneda va afegir que “una societat que crea i consumeix cultura, art i música és més rica, pròspera i sana en tots els aspectes”. Agenjo, d’altra banda, va apuntar que “la transferència de coneixements sempre genera prosperitat, i que aquesta prosperitat genera benestar social”.\nA continuació va ser Joan Anton Cararach, director artístic del festival, qui va debatre amb els responsables de les quatre big bands d’alumnes del Centre Superior del Conservatori del Liceu que participaran en la secció Carta Blanca del festival. Una, el Gran Ensemble del Liceu, dirigit per Toni Vaquer, va obrir la trobada amb una demostració brillant de què és la unió d’una big band i la secció de corda d’una orquestra. Les altres tres formacions que també tindran oportunitat de compartir cartell amb grans músics són la Liceu Big Band, l’Asier Olabarrieta Project i la Flamencura Big Band.\n“Apostar per la cultura i l’educació és fonamental per a la democràcia”, va dir Ferrer-Salat


Com conèixer la noia que t’agrada a l’escola | materdeihs.org\nCom conèixer la noia que t’agrada a l’escola\nQuan hi ha una noia que t’agrada a una escola, hi ha molt bones possibilitats de conèixer-la. Podeu conèixer qualsevol noia a qualsevol escola, és més fàcil del que us sembla. Una estona, unes paraules amables i algunes coqueta accions i la coneixereu com l’esquena de la mà. Comença al pas número u següent.\nParla amb ella. No cal que la cantinin al vestidor ni la segueixin a casa des de l'escola. Si la veus parlant amb un grup, uneix-te al grup. Si sembla avorrida o està asseguda per ella mateixa, vés-hi i xerrar. Ella pensarà que ets simpàtica i simpàtica.\nFeu-li favors. Afanya't a la seva ajuda si deixa els llibres al passadís. Recupera el punxetó si baixa del seu escriptori. Presta-li els llapis, ajuda-la amb la feina de casa, ofereix-li els teus refrigeris. Simplement no es converteixi en la seva esclava.\nFlirt , però no desesperadament. El flirteig inclou: somrient a la seva, breu contacte visual, riure de les seves bromes, etc. No inclou: fixar-se uns minuts al final, agafar línies o embolicar els braços al seu voltant. Si ho fas, tindrà la possibilitat de pensar que estàs esgarrifós i desesperat.\nFer-la sentir especial. Compliment el seu jersei o dibuix de classe d'art. Si tots dos parleu en el mateix grup, centra l’atenció en ella. Camina cap al seu vestidor. Mostra que t'interessa per ella i t'interessa. Intenta no parlar amb altres noies a més d'ella perquè sàpiga que només tens els ulls per a ella.\nParla amb els seus amics. Normalment són molt interessats en ajudar-vos a sortir. És possible que tinguin informació útil que pugueu fer servir per conèixer-la, com els seus menjars preferits, les pel·lícules, què li agrada en un noi (a la gent, fins i tot podríeu esbrinar que té alguna cosa més que tu). tenir novio!\nSigues tu . No et canvies per una noia mai. Al cap i a la fi, vols conèixer-la, no interessar-te per alguna personalitat formada. Si realment és la noia per a tu, li agradarà exactament el que ets!\nEnorgulleix-te de la teva aparença. Dutxa . Pentinar el teu cabell. Enrotlleu l'antiperspirant. Porteu roba neta i ben encaixada. Cap noia vol un noi pudent que tingui els pantalons al genolls per conèixer-la. A més, no us el sobreeixiu a la destral ni a altres fragàncies. Una mica va bé. Molt farà que els seus ulls aigua i el seu estómac es giri.\nPregunteu-la. Sortir en una cita us ajudarà a conèixer-la. Ara que coneixeu una mica més els uns dels altres i és conscient que us agrada, confirmeu-ho oficialment. Respireu profundament i aneu cap a ella quan estigui sola, no envoltada d'amics. Xateja una mica i, a continuació, mostra el proper ball de l'escola o pregunta què està fent aquest divendres. Si ella declina el ple i li diu que només vol ser amiga, somriu i accepta que és d'allò més bo. Si diu que està ocupada i sembla que vol dir que està ocupada, no només evitant sortir amb tu, que no pas que li digui la propera vegada que estigui disponible. Mentrestant, segueix sent la seva amiga. Mai se sap què pot passar després.\nNo l'odies si no vol que et posi en contacte amb tu! Els seus pares poden no deixar-la sortir, o pot estar en una situació complicada (potser la seva millor amiga està enamorada de tu) És possible que realment t'estimi com a amiga i no vulgui que una relació més propera pugui malmetre-la. Així que seguiu sent un amic !!\nNo deixis que una noia s’aprofiti de tu ni et canviï. Tu ets la teva pròpia persona i ella t'hauria de respectar.\nNo us ho prengueu massa si ella us rebutja. Potser no va ser així. A la mar hi ha molts peixos.\nSi diu que sí, seguiu sent simpàtica i simpàtica i complementària mentre esteu de sortir (i després si us trenqueu).\nMai intenteu iniciar una relació amb una noia que ja tingui nuvi. O bé, ella el deixarà i, llavors, pot fer un moviment, o no es descompondrà, i vostè ha de seguir endavant.\nNo intenteu canviar-la! És mig, i probablement no et deixarà escapar.\nCom impressionar a una noia i fer-la enamorar d’un noiCom mantenir la conversa amb una noia (per a nois)Com saber si li agrada una noiaCom fer que una noia s’obsessioni amb tuCom parlar amb una noia que us agrada per primera vegadaCom dir-li a una noia que us agrada sobre el textCom saber si una noia té alguna cosaCom saber si li agrada una noia, fins i tot si ja té un nòvio


La Diputació omplirà d’oci per als més xicotets 98 municipis de la província – Noticies en Valencià de València Castelló i Alacant\n22 julio, 2017 vlcseo 220 Views 0 Comments\nEl Govern Provincial subvencionarà la instal·lació de parcs infantils en els municipis de menys de 2.000 habitants\nSales: “Gràcies a aquestes iniciatives permetem que pobles amb menys recursos oferisquen una proposta lúdica als seus xicotets”\n22 de juliol. La Diputació de Castelló permetrà que prop d’un centenar de municipis xicotets de la província oferisquen als seus veïns i visitants més xicotets una proposta d’oci durant aquest estiu. Mitjançant una inversió superior als 51.000 euros, el Govern Provincial afavorirà la instal·lació de parcs infantils en aquells pobles de Castelló de menys de 2.000 habitants que han sol·licitat adherir-se a aquesta línia d’ajudes gestada pel Govern Provincial per a “dinamitzar l’activitat lúdica dels pobles que, per la seua grandària, compten amb menys recursos”.\nEl vicepresident i diputat de Cultura, Vicent Sales, ha destacat la importància d’una línia d’ajudes aprovada en la Junta de Govern del passat 11 de juliol i que permetrà que 98 localitats castellonenques “puguen enriquir la seua oferta cultural i lúdica i oferir als seus veïns un tipus d’activitat lúdica que sempre congrega a molta gent”. cal ressenyar que els parcs infantils consisteixen, sobretot, en diverses atraccions inflables aptes per als més xicotets.\nD’aquesta manera, els municipis que comptaran amb aquest tipus d’atraccions subvencionades pel Govern Provincial són els següents: Nía, Albocàsser, Alcudia de Veig, Fondeguilla, Algímia d’Almonesir, Almedijar, Aranyel, Ares del Maestrat, Argeleta, Artana, Atzeneta del Maestrat, Ayodar, Assuévar, Barraques, Begís, Benafer, Benafigos, Benassal, Benlloch, Canet lo Roig, Castell de Cabres, Castellfort, Castellnovo, Castillo de Villamalefa, Catí, Caudiel, Cinctorres, Cortes d’Arenós, Costur, Coves de Vinromà, Culla, Xodos, Chóvar, Eslida, Espadella, Figuerlos, Fuente la Reina, les Fonts d’Aiòder, Gaibiel, Geldo, Herbers, Figueres, La Jana, Xèrica, Llucena, Lludient, La Llosa, La Mata de Morella, Matet, Montant, Montanejos, Navaixes, Olocau del Rei, Palanques, Pavias, Pina, Portell de Morella, la Pobla d’Arenós, La Pobla de Benifassà, Ribesalbes, Rosell, Sacanyet, La Salzadella, Sant Jordi, Sant Mateu, Sant Rafel del Riu, Santa Magadalena de Pulpis, la Serratella, Soneja, Sot de Ferrer, Suera, Tales, Teresa, Tirig, la Todolella, Toga, Toràs, El Bou, Torralba, Torre-xiva, La Torre d’en Besora, La Torre d’en Doménec, Traiguera, Les Useres, Vallat, la Vall d’Almonesir, Vallibona, Vilafamés, Vilafermosa, Vilamalur, Vilanova d’Alcolea, Vilanova de la Reina, Vilar de Canes, Villores, Vistabella del Maestrat, Sorita i Sucaina.\nEn aquest sentit, el vicepresident provincial ha posat en valor l’excel·lent acolliment d’aquest línia d’ajudes ja que prop del 94% dels pobles de menys de 2.000 habitants, 98 dels 105 existents, han volgut beneficiar-se “d’aquest recurs que la Diputació posa a la seua disposició per a omplir d’activitat el seu poble durant l’estiu i que l’oci es convertisca en un reclam turístic més per a dinamitzar l’economia local”.\nMés de 215 propostes sota la campanya ‘Viu l’estiu’\ncal destacar que aquesta iniciativa s’engloba dins de l’ambiciosa aposta empresa pel Govern Provincial a l’hora de liderar la promoció d’esdeveniments culturals en la província “per a sumar valor al territori i generar noves oportunitats socials, turístiques i econòmiques en els 135 pobles de Castelló a través de la cultura.\nPer a açò, el Govern Provincial destinarà al llarg de l’estiu més de 700.000 euros per a impulsar un total de 215 propostes culturals de tota índole i per a tots els públics que reuniran a més de 110.000 espectadors.\n← Control financer a la Generalitat Catalana després de detectar un desviament de 6.150 euros que podrien estar destinats al referèndum\nLa Diputació consolida la flota de vehicles del Consorci de Bombers entre les més modernes i segures d’Espanya →


ARTICLES SOCIETAT , CURS , MÓN BLOGGER »\nEl post d’avui és un complement als deures que he encarregat als alumnes que he tingut al curs sobre com posar en marxa un blog i dominar el Blogger, curs que ha anat molt bé i que confio que servirà per disposar a la xarxa, si tots els qui l’han obert el mantenen, de cinc o sis blogs més.\nNo coneixia a cap dels alumnes però han estat tots de primera escoltant les explicacions, seguint les instruccions i obrint la seva pròpia bitàcola que anomenem blog.\nEm vaig comprometre a parlar del tema i ho faig sense cap problema. I vaig agafar el compromís de respondre una de les últimes preguntes que em van formular i no vaig respondre allí, a l’aula, per falta de temps. El tema, la pregunta que em feien, era: cinc secrets per mantenir viu un blog. I són aquests:\nAlimentar a les criatures: intentar posar cada dia, com a molt cada dos dies, material i textos nous al teu blog.\nNo passar desapercebut: Buscar titulars que cridin l’atenció: perquè esta demostrat que el primer que llegim és la capçalera del text i si aquesta no ven, segurament no llegiran el post.\nNo donar de menjar als lleons: abans de penjar un text, tenir clar que el vols posar i no despenjar mai cap text. I evitar publicar un text que despenges al cap de pocs minuts perquè Blogger, que és de Google, els sindica en dècimes de segon de manera que durant unes hores el text que has despenjat està operatiu si el busques a través de Google i es pot llegir o copiar. Més tard desapareix però hi ha unes hores en que queda sindicat als motors de recerda d'Internet.\nEts públic: tenir clar que com a blocaire, allò que llegiràs ho veurà tothom que entri al teu blog i per tant has de saber què poses tot i que no estiguis obligat a donar explicacions sobre el que pugis ja que es tracta d’un espai privat de continguts compartits.\nCanviar cromos: intentar que altres blocaires et llegeixin i llegir-los tu a ells. Crear una sinergia amb enllaços de manera que altres persones que entren a altres blogs puguin accedir al teu.\nAmb aquestes cinc normes pots arribar molt lluny com a blocaire i aconseguir que el teu espai sigui cada dia més visitat. Espero que els consells serveixin a tots els qui heu assistit al curs i gràcies per estar-hi.\nPROFE EL CURS VA SER MOLT BO I VA SERVIR-NOS DE MOLT. JO HEM POSARE A FER EL BLOG AQUEST CAP DE SETMANA.\nPau ha estat tot un plaer fer el curs i tenir-vos com alumnes. Ara apliqueu els consells. De fet alguns ja els varem tocar a classe. Parlem.\nEi que sóc la Laia!\nQue va estar de primera el curs i va valdre molt la pena. Això del Google no ho sabia. A veure si fas una segona part que m'apunto.\nUs agraeixo que em digueu que us va servir el curs. La segona part es pot fer quan diguin els vostres professors. Això del Google té la seva lògica per això que explico de la sindicació. Saps que una companya vostra va penjar el text de prova al mig de la classe? Doncs fins a la tarda el text era visible als cercadors. Dura unes hores encara que el treguis del blog. Per això deia que és important no posar textos que no vulguis posar, perquè aguanten unes hores allí. A veure si fem la segona part del curs que en tinc ganes.


Entrevista a Carlos García: La Comunitat del Cenacle vol obrir casa a Espanya: pregària contra la droga » Print\nEntrevista a Carlos García: La Comunitat del Cenacle vol obrir casa a Espanya: pregària contra la droga\nEn les 56 cases fundades per la Germana Elvira, exdrogoaddictes ajuden a nois enganxats; la pregària i el treball els “netegen”.\nCarlos García, sacerdot de la diòcesi de Madrid, de 41 anys, mai es va pensar que dedicaria bona part del seu ministeri a combatre la droga i ajudar drogoaddictes. “Em semblava que no era per a mi, massa difícil … fins que vaig conèixer la Comunitat del Cenacle”, ens explica.\n– Com va conèixer la Comunitat del Cenacle?\nProvidencialment. Durant 15 anys he anat a Lourdes cada any per ajudar en diverses tasques. Passant una temporada de 120 dies, vaig conèixer en David, un exdrogoaddicte italià, de Torí. Em va explicar el seu testimoni de com al Cenacle va deixar la droga. Avui és feliçment casat, té dos nens. Pinta icones, les ven, li encarreguen viacrucis, rosaris … Va aprendre a pintar icones al Cenacle.\n– Com són les cases de Comunitat del Cenacle?\nEn 17 anys, he estat a 12 o 14 cases de les 56 que té la comunitat, i que Sor Elvira ha fundat a Itàlia i a França. Acostumen a ser granges, terrenys amplis on els nois puguin treballar en tallers, en tasques físiques.\nLes cases poden variar segons el país i el lloc, però l’estil de vida és el mateix. Pregària, treball i revisió de vida. A les 6 del matí es lleven i resen una part del Rosari davant del Santíssim. Sor Elvira no obre una casa de la Comunitat sense el Santíssim. Després de dinar, es diu la segona part del rosari. I la tercera, al vespre. Amb el rosari es llegeix l’Evangeli i es comenta. I abans de dormir, es resa la Corona de la Divina Misericòrdia.\nPerò el més important és que hi ha Adoració Perpètua és a dir, 24 hores al dia. Sempre hi ha dos nois (o noies, si és una casa femenina) davant del Sagrari de cada comunitat. Crec que l’Adoració és el gran encert de Sor Elvira, una dona molt senzill que va haver de deixar els estudis, és la més petita de 9 germans.\n– Amb què es troba un noi drogoaddicte quan arriba a una casa del Cenacle?\nEntra i veu nois com ell, però els mira als ulls i llavors veu una llum que ell no té. Així m’ho va dir un noi en entrar: “Veig que la mirada d’aquests nois d’aquí és diferent de les mirades que veia al carrer, em costa creure que hagin estat en el món de la droga”.\nEn arribar, li assignen un “àngel de la guarda “, un noi que ha estat posat a la droga. Serà la seva ombra, no el deixarà anar sol ni al lavabo ni a dormir. Estarà amb ell en els moments de “mono” i desesperació i no deixarà que es drogui. A més, no el podrà enganyar, perquè ja se sap tots els trucs del drogoaddicte. Aquest “àngel” el tindrà enganxat entre 2 i 4 setmanes, segons com respongui el nouvingut.\n– Què impedeix al novell tornar a casa?\nNomés l’afecte i la veritat de la Comunitat. Pot anar-se’n quan vulgui. Però no enganyar. Quan jo vaig començar a combatre la droga, els mateixos nois em deien “mai donis diners a un drogoaddicte; compra’ls menjar, però no els donis diners. I dir-ho és molt dur, però si la teva filla està enganxada, l’has de fer fora de casa. És dur, oi? Si ho fas, potser morirà al carrer, però si no ho fas, morirà igualment i arruïnarà la teva família: materialment i emocional. La droga destrueix a tots els qui l’envolten. Una mare em deia que si li donaven un full per signar la mort del seu fill la signava, cansada de lluitar.\n– El Cenacle ajuda els nois, però com ajuden els pares al Cenacle?\nA Itàlia hi ha grups de pares que es donen suport els uns als altres, i envien els seus fills o més nois a la Comunitat. Es troben setmanalment; aquestes trobades es diuen “col·loquis”.\nEl Cenacle no cobra cap tarifa per acollir ni mantenir nois. Viu de la Providència, recull menjar i roba, però no diners. Els pares i amics de la comunitat ajuden. Alguns, per exemple, deixen grues per a la construcció, o regalen els materials, ciment …\n– Què significa el treball en aquesta comunitat?\n“Servir és regnar” diu Sor Elvira. Mitjançant la feina em dignifico, serveixo els altres i em desenvolupo jo mateix.. Em dignifica qualsevol treball, des de netejar lavabos o parar taula fins a treballs més grans que arriben àmpliament a la societat.\n– Es fuma a les cases del Cenacle?\nNo. El jove que entra sap que ha de rebutjar el tabac i l’alcohol i fins i tot el vi. El vi de missa està tancat amb pany i clau!\n– I un cop desenganxats de la droga?\nEl procés pot durar de 3 a 6 anys, depèn de la seva fortalesa com a persona i si comprèn el mètode. Llavors rep la benedicció de Sor Elvira per tornar a la vida de treball. Els amics de la Comunitat l’ajudaran en el món exterior. Hi ha tot un seguiment per ajudar-los a incorporar-se en la societat. Se’ls ajuda a buscar feina. Es mantenen, si volen, trobades amb la comunitat. Alguns, ja feliçment casats, no tenen més tracte amb la casa que l’agraïment.\n– És eficaç aquest sistema per desenganxar?\nÉs un 90% eficaç per als qui acaben el procés, no per a tots els que entren. Acaben el procés un 70-90% dels qui el comencen.\n– Sembla una fórmula provada i eficaç. Què fa falta per obrir una casa de la Comunitat del Cenacle a Espanya?\nUn matrimoni català, després d’una peregrinació a Medjugorje (on hi ha una casa del Cenacle) va veure que podia oferir una casa rural per a la Comunitat. El rector de Sant Joan Baptista de Mira-sol (Sant Cugat) des de l’agost té un grup d’oració que prega Déu perquè la Comunitat vingui a Espanya. Té el suport de tot un grup d’amics.\nEn aquest cas, necessitem presentar el projecte al Bisbe de Terrassa, Josep Ángel Sáiz Meneses, perquè ha de donar permís per implantar la Comunitat i posar-hi un Sagrari. Sense el Sagrari, no es fa. Vindria llavors un grup de nois italians, amb algun noi espanyol. A la casa mare de Saluzzo hi ha un noi espanyol que porta anys resant perquè hi hagi cases a Espanya.\nAquests joves tenen necessitat de testimoniar, donen testimoni a altres nois a qui Crist els ha donat la vida; el lema de la Comunitat és “de les tenebres a la llum “. No hi ha vida sense creu, sense sacrifici, sense lliurament, sense renúncia a un mateix per donar vida als altres.\nPer contactar a Espanya amb els Amics de la Comunitat del Cenacle, escriviu a amigosdelacomunidad@gmail.com o truqueu al 696.923.044. Si una persona té un seriós problema de droga i està interessada en conèixer les Cases del Cenacle pot trucar al P. Carlos: tel. 607 08 88 19\nEl Pare Carlos García i els Amics de la Comunitat varen presentar el seu projecte el dilluns 28 a la parròquia de Mira-sol.\nMés informació sobre la Comunitat del Cenacle: deixar la droga sense teràpia ni substitutius\nhttps://www.forumlibertas. com / frontend / ForumLibertas / noticia.php? id-notícia = 6252


RAPSÒDIA: El gran McEwan ha tornat\nEl gran McEwan ha tornat\nHe llegit uns quants llibres d'Ian McEwan i puc dir-vos que aquest és dels millors, a l'alçada de Dissabte o Amsterdam, per citar dos dels meus preferits (Expiació no la vaig llegir perquè va ser la pel·lícula qui em va descobrir el novel·lista).\nEls seus darrers llibres (Solar, especialment Chesil Beach) no m'havien captivat com aquells -tret potser d'Operació Caramel- i començava a pensar que el meu enamorament per McEwan arribava a la seva fi. Per això puc dir-vos que La ley del menor és, un altre cop, una novel·la excepcional.\nHe d'admetre que les primeres pàgines (47, per a ser exactes, a l'edició en castellà) se'm van fer anodines. Potser sí que serveixen a l'autor per a presentar-nos el context en què es mou el personatge principal però, per a mi, són gairebé prescindibles o, si més no, reduïbles a una petita part. En tot cas gràcies a elles sabrem que les peripècies de la protagonista a nivell professional es barregen amb una situació personal de parella en crisi.\nDit això -avís per a navegants- entrem en tema. Fiona Maye, jutge del Tribunal Superior especialitzada en dret de família s'enfronta a un cas molt especial: un jove de 17 anys -a punt de fer els 18-, Adam Henry, malalt de leucèmia, es nega a una part del seu tractament perquè, com a bon testimoni de Jehovà, no accepta les transfusions de sang.\nFins aquí res de l'altre món, ja ho sé. Tots hem sentit algun cop aquesta controvèrsia i segurament tenim una idea molt clara de què caldria fer. Fiona haurà d'enfrontar-se a la instrucció d'aquest judici a demanda de l'hospital que vol tirar endavant el tractament de l'Adam i, com sol fer, escoltarà totes les parts amb respecte i sense apriorismes, entre d'altres el testimoni dels pares de l'Adam, convençuts que la mort segura del seu fill no entra en conflicte amb els seus plantejaments ideològics. Per a prendre una decisió final, Fiona demana que la responsable dels serveis socials l'acompanyi a l'hospital per a poder sentir de primera mà els arguments de l'Adam i valorar fins a quin punt és conscient de les conseqüències que comporta la seva decisió. Y hasta aquí puedo leer.\nLes millors virtuts de la prosa de McEwan es posen un altre cop en funcionament amb un resultat espectacular: la capacitat d'enfrontar-nos a dilemes morals i viure'ls en la pell dels personatges com si fossin nostres; l'altíssima versemblança de les situacions, fruit -com sabem al final- de l'acurat treball de documentació de l'escriptor que fa que veiem en Fiona com treballa un jutge de l'alta magistratura, de la mateixa manera que a Dissabte coneixíem com funciona un neurocirurgià o a Amsterdam un músic de l'elit clàssica; la màgia de McEwan a l'hora de crear situacions clímax i de jugar amb la dinàmica de la tensió com si usés les paraules a manera d'efectes especials, sempre amb la dosi justa per a provocar en el lector aquella acceleració del pols davant la imminència d'un moment clau, d'una revelació que ens farà fer un gir de 180º en la trama.\nAl final de la novel·la tens una sensació d'esgotament i plaer alhora. Has acompanyat Fiona per una mena de muntanya russa emocional i intel·lectual però reconeixes també que t'ha provocat un plaer immens viure aquesta experiència des de la butaca de casa teva. I aquesta sensació després d'haver llegit un llibre és senzillament, impagable.\nLa novel·la està esquitxada d'altres casos judicials en els quals Fiona -o alguns dels seus col·legues- s'enfronten a la complexa maquinària de la justícia. Algun d'ells -com és el cas dels germans siamesos- pren un protagonisme important però no amaguen que el cas del jove Adam serà el que ho capgirarà tot.\nI, com a tots els bons llibres de McEwan, et quedes amb un munt de coses que abans no tenies. Una mena de col·lecció de plaers estètics, d'informació aparentment col·lateral (cites literàries, musicals, etc) que al final descobreixes que no era un mer vernís de l'obra. Però això mereix un altre post, properament. De moment, quedem-nos amb la idea: el gran McEwan ha tornat.\nHelena Bonals 24 de gener de 2016 a les 11:30\nIan McEwan escriu de meravella, però Amor perdurable el vaig haver de deixar per la duresa del que retrata, el síndrome de Clerembault. Tinc aprensió lectora.\nAugust Garcia 24 de gener de 2016 a les 11:41\nSí, Helena, recordo "Amor perdurable" i tens raó, la situació que s'hi retrata és molt angoixant. A "La ley del menor" no tindràs aquesta sensació, crec. La relació que s'estableix entre la jutgessa i el jove és molt tendra, tot i que també fa patir una miqueta. Tu mateixa.\nM. Roser 24 de gener de 2016 a les 19:59\nHe de confessar que no he llegit res d'aquest autor...Pel què tu dius aquest llibre deu ser molt interessant, perquè el tema ja de per sí, es polèmic...\nA mi m'agraden molt els llibres i les pelis que tracten de judicis! No fa molt que vaig anar a fer de testimoni per una senyora que havia caigut al carrer , en un lloc que feien obres i jo vaig ser l'única persona que ho va veure... Ho vaig trobar interessant i ara m'he assabentat que "hem" guanyat el judici!!!\nAugust Garcia 24 de gener de 2016 a les 20:53\nCaram Roser! Tens anècdotes per a tot! Celebro que guanyéssiu el judici, això vol dir que les obres no devien estar ben senyalitzades o protegides, oi? Ara que m'hi fixo molt més perquè vaig amb gent gran, te n'adones que sovint no es pensa en ells.\nSobre la novel·la no et pensis que és una novel·la només de judicis, però hi tenen una part important i la veritat és que enganxa veure com la llei pot interpretar-se des de molts angles, encara que sigui la mateixa per a tothom.\nxavier pujol 25 de gener de 2016 a les 19:10\nSempre aprenem alguna cosa en el teu blog August. Ho expliques tan bé que ve de gust llegir el que ens relates.\nAugust Garcia 25 de gener de 2016 a les 20:21\nGràcies, Xavier! Sempre procuro -no vol dir que sempre ho aconsegueixi- que el que escric al blog sigui fruit d'alguna descoberta meva que crec compartible. Més enllà dels gustos de cadascú, evidentment, només pots recomanar una cosa si a tu també t'ha entusiasmat.\nDesprés també pot passar que el teu entusiasme creï falses expectatives i, per tant, alguna decepció. Però això ja no depèn de mi.


Anatoli Ribakov - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(ru) Анатолий Наумович Аронов\n14 gener 1911\n23 desembre 1998 (87 anys)\nAnatoli Naúmovitx Ribakov (en rus: Анато́лий Нау́мович Рыбако́в, nascut el 14 de gener del 1911 a Txerníhiv (Txernígov en rus), Imperi rus, mort a Nova York el 23 de desembre del 1998) fou un escriptor rus i soviètic, autor de l'anti-estalinista Els fills de l'Arbat («Дети Арбата»), la novel·la Sorra pesant, i molts llibres per a nens més populars, inclosos El punyal, L'ocell de bronze, Les aventures de Kroix, etc. Una de les seves últimes obres va ser el seu llibre de memòries La novel·la de memòries («Роман-Воспоминание») que parla sobre totes les diferents persones (des de Stalin i Ieltsin, a Okudjava i Tendriakov) que va conèixer durant la seva llarga vida. L'escriptora Maria Ribakova és la seva néta.\nRibakov va néixer a la ciutat de Txernígov, Imperi rus (ara Txerníhiv, Ucraïna), en el si d'una família jueva. En 1934 va ser detingut per l'NKVD i exiliat a Sibèria durant tres anys. Després del final del seu exili, va treballar com a treballador del transport. Durant la Segona Guerra Mundial, fou comandant de tanc.\nEl 1948, va escriure el seu popular llibre per a nens El punyal («Кортик»). El 1950, va publicar la novel·la Els conductors («Водители»), i el 1979, la novel·la Sorra pesant («Тяжёлый песок») sobre el destí d'una família jueva sota l'ocupació nazi.\nSorra pesant és una història èpica de quatre generacions d'una família jueva que viu a la Rússia comunista i la seva vida en un gueto durant l'ocupació nazi, que culmina amb la seva participació en l'aixecament del gueto. Tot i que la història de la revolta del gueto és fictícia, alguns detalls d'aquesta semblen estar basades en la revolta en el gueto de Varsòvia. Es creu que la novel·la es basa en nombrosos relats recollits per Ribakov de persones que van sobreviure a l'ocupació nazi d'Ucraïna. Aquesta història es va denominar la "primera novel·la de l'Holocaust rus" per un dels diaris occidentals de l'època. El llibre es va convertir en una sèrie de televisió en 2008.\nLa seva novel·la més popular Els fills de l'Arbat s'escriu i es distribueix a través de samizdat en la dècada de 1960, però no va ser publicada fins al 1987 malgrat haver estat anunciat oficialment per a la seva publicació el 1966 i 1978 (en ambdós casos la publicació va ser cancel·lada en l'últim moment pel govern soviètic). L'eventual publicació de la novel·la i les seves seqüeles - 1935 i altres anys («Тридцать пятый и другие годы», 1989), Por («Страх», 1990) and Pols i cendres («Прах и пепел», 1994) - va ser considerada una fita de la naixent glàsnost, així com la primera de la trilogia fou una de les primeres publicacions en la prèviament prohibida literatura anti-estalinista.\nRibakov fou guardonat amb diversos premis estatals de l'URSS i la RSFSR. Va ser guardonat amb el Premi Stalin el 1948 i 1951. Va rebre un doctorat honoraris causa de la Universitat de Tel Aviv.\nGairebé tots els seus llibres han estat portats al cinema. Els llibres de Ribakov s'han publicat en 52 països, amb una distribució global de més de 20 milions de còpies.\nMarina Goldóvskaia, una famosa documentalista d'origen rus, va forjar una profunda amistat amb Ribakov després de conèixer-lo al Consolat de França a Moscou. Goldóvskaia filmà Ribakov durant més d'una dècada, el 2006, set anys després de la seva mort, ella va estrenar la seva pel·lícula, un documental titulat Anatoli Ribakov: Epíleg («Анатолий Рыбаков: Послесловие»).\nPremi Stalin, 2a classe (1951) - per la seva novel·la "Els conductors" (1950)\nOrde de la Guerra Patriòtica, primera classe, dues vegades (1985), i segona classe\nPremi Estatal de la RSFSR Germans Vassíliev - pel guió de la pel·lícula "Silenci" (1971)\n↑ Entrevista amb Ribakov (en rus) – un article a la revista literària Drujba Narodov, 1999.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Anatoli_Ribakov&oldid=21297420»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 10 juny 2019 a les 07:08.


Fins a l’1 de setembre, Festa Major de Blancs i Blaus 2019 | Ajuntament de Granollers\nInici » Fins a l’1 de setembre, Festa Major de Blancs i Blaus 2019\nFins a l’1 de setembre, Festa Major de Blancs i Blaus 2019\nJosep Pedrals relatarà en vers la festa i Enric Lax n’ha creat la imatge\n27 d'Agost 2019\nLa caravana del Punt G ha unit el final de la trobada de patrocinadors amb l’inici de la festa de presentació de la Festa Major de Blancs i Blaus 2019 que s’ha fet a la plaça del Tiny de Roca Umbert. Dalt de l’escenari Enric Lax ha traçat en directe una de les figures que posen imatge a la festa i, amb l’ajuda de Pep Callau, l’il·lustrador granollerí ha desvetllat el cartell de la Festa Major de Blancs i Blaus 2019.\nEnric Lax ha estat el guanyador de concurs públic per al disseny de la imatge de la Festa Major de Blancs i Blaus 2019. La idea que hi ha darrere de la seva creació per a la imatge de la Festa Major de Blancs i Blaus 2019 és que la festa és la gent. Lax ha explicat que «a través de dos traços fets amb tinta xina, he intentat captar tot el moviment que té una persona quan balla i així captar també l’essència de la festa».\nUn relat en vers\nUn cop desvetllada la imatge, Pep Callau ha presentat al que serà el dinovè relator de la Festa Major de Blancs i Blaus. Si l’any passat Flavita Banana va dibuixar la festa, aquest any Josep Pedrals la recitarà. Aquest poeta barceloní amb arrels granollerines es dedica a la poesia des de diversos fronts: investiga; fa recitals, cursos, conferències i divulgació als mitjans de comunicació; organitza celebracions poètiques; posa música als versos i versos a les músiques; i expandeix la teatralitat del vers. Pedrals coneix la festa ja que n’ha gaudit molts anys i en aquesta ocasió té el repte d’explicar-la en vers «reprenent una tradició secular». De fet, la seva presentació ja l’ha fet amb rima:\n«He de cobrir tots els flancs\nd’aquests immensos saraus\ni explicar detalls i claus\ni solucions i entrebancs...\nPerò si us he de ser franc,\nno serà un treball esclau,\ngaudiré tal com s’escau,\ncar duc la festa a la sang,\ni ho narraré trepidant\ni faré lluir com cal\nla festa de blancs i blaus»\nPodreu trobar el relat els dies 26 i 31 d’agost, i 1 i 2 de setembre a partir de les 12 h a l’Ajuntament (Porxada), a la Botiga de Festa Major i a l’Oficina de Turisme i a: www.blancsiblaus.cat. Entre el 3 i el 17 de setembre el trobareu també a les biblioteques de Can Pedrals i Roca Umbert fins a finals d’existències.\nColònia de Cal Got blava i Factoria blanca\nLa Festa Major de Blancs i Blaus 2019 inclourà, del 24 d’agost a l’1 de setembre, més de 200 actes. L’alcalde Josep Mayoral, però, ha afirmat que amb la festa de presentació «comença la festa major» i ha destacat que per primera vegada la regidora de Cultura, Maria Villegas, és nascuda després de l’inici del model de colles. Justament Villegas ha estat l’encarregada d’anunciar dues de les novetats: per primera vegada la festa major tindrà got propi i, a partir d'aquest any el jurat estarà format íntegrament per ciutadania, sense presència de la regidora de cultura ni de l’alcalde.\nTot seguit ha estat el torn de les presentacions de les colles. Amb el Bella Ciao de fons, membres de la Colònia de Cal Got blava han pujat dalt de l’escenari. La colla ens proposa «recuperar part del nostre passat, part del que som avui. Ens traslladem a les rodalies del 1900 o ens descobrim com a fills, néts i besnéts dels obrers». Els Blaus han anunciat que sumen noves colles i han enumerat alguns dels actes que han organitzat com la cursa d’orientació, la cantina o les activitats del seu sindicat. Han acabat la presentació afirmant que «defensarem el temps festiu, l’essència d’una festa feta a mà. Convertirem cada barra en una barricada i farem dels nostres mocadors la nostra bandera».\nLa colla dels Blancs han dut dalt de l’escenari la seva «Factoria blanca» i s’han reivindicat com a «experts en creació de festa des de 1983. Seguim lluitant i organitzant una festa que no entén d’edats, cultures, gèneres ni de blancs i blaus. És una festa pensada per a tota la ciutat, una festa conjunta». La colla també presentarà nous grups i ha anunciat que també estrenarà espai, la plaça de Pau Casals. Hi haurà música per a tothom, actes de foc i d’aigua, el joc tornarà al carrer i faran un «bolaco» el dimecres, un acte que avancen que serà inexplicable i mai vist. La colla dels Blancs afirma que «no som poquets, ningú sobra» i «som blancs, ens ho creiem i ho creem».\nDesprés de les intervencions de les colles s’ha fet la foto de grup i s’ha tancat la festa amb música. Tots els detalls de la Festa Major de Blancs i Blaus 2019 així com el programa complet ja es poden consultar a la web www.granollers.cat/festamajor i a www.blancsiblaus.cat.\nFoto de grup de la festa de presentació de la Festa Major de Blancs i Blaus 2019 (Foto: T. Torrillas)\nEnric Lax i Pep Callau han descobert la imatge de la festa major\nEnric Lax ha creat a la imatge de la festa\nJosep Pedrals farà el relat en vers\nLa colla dels Blaus presenten la Colònia de Cal Got\nLa colla dels Blancs presenten la Factoria blanca


Dubtes de llengua: De manetes i manotades\nDe manetes i manotades\nDe la varietat de trets que diferencien el català oriental del valencià destacaré hui aquells mots que indiquen un colp fet amb una part del cos. D'aquesta manera, el valencià diu cabotada, punyada, manotada, etc. mentre que l'oriental hi diu cop de cap, cop de puny, cop de mà. A partir d'aquesta diferència hom pot relacionar-ho amb les dos llengües romàniques més potents i veïnes de cada dialecte: el valencià és parell al castellà en dir cabezazo, puñetazo o manotazo i l'oriental al francés en dir coup de tête, coup de poign o coup de main (o gifle).\nAturem-nos, tanmanteix al coup de main. Si mirem la traducció actual d'aquesta expressió trobem un parell d'accepcions: d'una banda un atac ràpid caracteritzat per la sorpresa i la velocitat; d'una altra, ço que diem en valencià tirar una maneta, allò que en castellà diuen echar una mano i que en oriental diuen donar un cop de mà.\nMireu que curiòs, el valencià s'assembla al castellà en dir tirar una mà (echar una mano) i l'oriental al francés en dir donar un cop de mà (donner un coup de main). Qui copia qui (si és que hi ha còpia...)? ¿Fa el valencià un castellanisme? ¿Fa l'oriental un gal·licisme? Siga el que siga, almenys en valencià, quan algú demana ajut li donem una maneta, no una manotada...\nPublicat per dospoals a 18:35\nSembla que la solució amb els sufixos acabats en -ada és més antiga.\n4 d’octubre de 2012 a les 14:54\nDe moment, galtada i punyada apareixen en Llull i en Jaume el Conqueridor.\n4 d’octubre de 2012 a les 17:20\n"almenys en valencià, quan algú demana ajut li donem una maneta, no una manotada..."\nli dones la menata?, se la queda el, o li tires una ma\n7 de novembre de 2012 a les 12:41\nMentre no li tire mà...\n7 de novembre de 2012 a les 13:03\nen francès és "poing" i no "poign", però la "poigne" és la força de la mà en estrènyer\n2 d’octubre de 2014 a les 12:01\nGràcies per la correcció del mot.\n2 d’octubre de 2014 a les 18:17


Viatger immòbil | Carles Querol: Horitzons\nUn dia vas perdre l'amor i la fe. Es diu prompte, però feia anys que no et proposaves tornar a viure, i no t'has preparat cap manual d'instruccions. Et perds, i a vegades et retrobes. Vols creure que podràs tornar a ser qui eres, perquè encara hi queda una essència. Llavors t'allunyes tant com pots d'allò que et va fer mal. Agafes aire i gires el cap, i quan veus el que deixes enrere, t'adones que hi ha un gran salt, i et dóna vertigen observar com has creat eixa distància. Sospites que ja no hi podràs tornar mai. El desig d'Ulisses és el que més sovinteja, el que més pateixes, el que més et consumeix.\nSents que hi ha un camí que comença des de baix i que tu vols alçar com una casa. Per posar-hi els ciments, necessitaràs tornar enrere. Viatjaràs cada dia al lloc de la pèrdua, et miraràs a dins, t'obriràs la ferida, necessitaràs més temps encara. Cap pas no serà definitiu, però tu sentiràs definitori cadascun d'ells. Adverteixes que tot el dolor que s'havia escampat sobre tu, també ha esquitxat a tants que t'estimen, i això fa que veges quina mena d'home ets i acabes assumint que no has sigut fort, que no has pogut véncer un cor mort. Reconeixes la versió més trista de l'home i no et cal cap cançó per vestir-la. Tristament, no ets capaç d'estimar el que més has estimat.\nAcceptes a no estimar tampoc els teus versos, que eixe no és l'amor que arriba al teu poble. Et poses davant l'espill i mires el teu cos nu. Per fi, afrontes que estàs sol i, ara que recorres lentament cada part del teu cos, comences a caminar de veres. Els teus ulls són plens de gent que t'estima, i tu vols tornar-los la seua integritat. Parles de caminar junts i de redempció, tot i que tu comprens que cadascú ha de caminar per on li faça bé. Comences apropant-te al Voramar. Recordes que allà, tu i ella, vivíeu somniant horitzons amb lluna inclosa. I malgrat que ara estàs sol, encara penses que et banya l'aigua blava que ve d'allà. Llavors t'adones del que has aprés: la il·lusió ens ajuda a apropar els horitzons. Sempre perds perquè no hi arribes, però guanyes més perquè t'hi acostes. I des de l'espigó estant, ara relativitzes trobades i pèrdues en la justa mesura. Algú t'ensenya una altra frase que portaràs per a la vida.\nTrobada i pèrdua\nPublicat per Carles Querol a 9.1.11\nEtiquetes de comentaris: Astúries, Horitzons\nLes teves paraules són per llegir a poc a poc, saborejant-les. És el sentiment que transmeten? És el fil, de vegades invisible, que ens lliga a la vida i que, si afines molt la mirada, d'aquella manera que veus que no veus, l'arribes a copsar en tota la seva immensitat? No ho sé, i potser tampoc ho vull saber, no cal analitzar tant allò que es pot sentir si no és que s'hi vol fer una neteja del cos perquè hi ha alguna punxa que t'has clavat en un troç del camí i te l'has de treure per poder continuar.


país de l'Europa de l'Est i l'Àsia de l'Oest\nEl neolític s'hi va iniciar fa uns 10.000 anys; llavors hi va començar l'agricultura i la ramaderia. Es troba a Geòrgia blat de transició entre l'estat salvatge i el cultivat (el makha i el zanduri). Va ser-hi ampli el cultiu del mill. Els jaciments neolítics principals són Kutsubani i Kobuleti a Adjària, Gurianta a Gúria, Odixi i Zugzidi a Mingrèlia, Darkveti a Imerètia i Kistri a Abkhàzia. També hi ha diversos jaciments de l'eneolític.\nLa civilització dels túmuls se n'origina en l'anterior i es va descobrir als altiplans de Trialètia, per la qual cosa s'anomena cultura de Triàletia (2200-1400 aC).\nDesprés comença la formació de comunitats tribals. S'hi introdueixen els cavalls, cosa que fa canviar les formes de lluita, i apareixen els sabres llargs, adequats per a cavallers. Apareix també el ferro. Es comença a constituir una noblesa de caps tribals, enriquits en les lluites, que pren el poder absolut amb l'ajut de fidels i disposa d'esclaus, i que explota també la resta de la comunitat.\nLa República Democràtica de Geòrgia va ser el primer estat modern de Geòrgia, i va existir entre 1918 i 1921. Tenia una extensió total d'aproximadament 107.600 km² (en comparació, l'actual Geòrgia té 69.700 km²), i una població de 2,5 milions d'habitants. La República Democràtica de Geòrgia es va crear després del col·lapse de l'Imperi rus, iniciat amb la Revolució russa de 1917. Es va proclamar el 26 de maig de 1918, amb la ruptura de la República Democràtica Federal de Transcaucàsia, i va ser liderada pel Partit socialdemòcrata menxevic. Geòrgia va ser reconeguda immediatament per Alemanya i l'Imperi otomà. El jove estat es va posar sota protecció alemanya pel tractat de Poti. El suport alemany va permetre als georgians rebutjar les amenaces bolxevics des d'Abkhàzia. L'expedició alemanya del Caucas van estar molt probablement sota el comandament de Friedrich Freiherr Kress von Kressenstein. La possessió britànica de Batum va continuar, romanent fora del control de Geòrgia fins al 1920. El 25 de desembre de 1918, una força britànica es va desplegar també a Tbilisi. Enfrontat a problemes permanents tant interns com externs, el jove estat va ser incapaç de resistir la invasió de l'Exèrcit Roig de la RSFS de Rússia, i es va ensorrar entre febrer i març de 1921: esdevingué una república soviètica.\nEl riu més gran és el Mtkvari (o Kura, nom turc que es va adoptar en rus), que després de travessar l'Azerbaidjan desaigua al mar Caspi. Els principals afluents en són l'Alguètia i el Khrami (pel sud) i el Liakhvi, el Ksani, l'Aragvi, el Iori i l'Alazani (pel nord). Al mar Negre hi desaigüen, de sud a nord, el Txorokhi, el Rioni, l'Inguri, el Kodori, el Bzib i d'altres.\nA la part de les muntanes del Caucas, a l'est d'Abkhàzia es troba la Svanètia, i a l'est d'aquesta la Ratxa, amb la subregió de Letxkhúmia (conjuntament, ambdues es deien Takvèria). Seguint cap a l'est, es troben la Dvalètia, la Khèvia i la Mthiulètia.\nEl rus és també parlat a Geòrgia, com a resultat de la política lingüística de la Unió Soviètica. És la segona llengua més parlada de l'estat. Segons alguns censos realitzats el 2004, el 55% de la població georgiana sap parlar rus.\n↑ International Geographic Encyclopaedia and Atlas. Springer, 24/11/1979, 273.\n↑ «Geòrgia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Geòrgia&oldid=30240943»


VÍDEO: Un youtuber es deixa picar per una 'vespa assassina' i es fa viral\nVÍDEO: Un jove es deixa picar per una 'vespa assassina', ho grava i es fa viral\nFoto: Brave Wilderness\nActualitzat 26/05/2020 13:26\nUn famós youtuber, Coyote Peterson, es deixa picar per una vespa asiàtica 'assassina' i es grava per mostrar quines conseqüències té per a l'ésser humà.\nMalgrat que la gravació és de l'any 2018, aquest vídeo s'ha fet viral ara coincidint amb la progressiva invasió de la vespa asiàtica arreu del món. Les morts en humans per aquest insecte van en augment. Tan sols aquest mes de maig, s'han registrat dues morts a Galícia, i les conseqüències són letals en moltes ocasions.\nEl vídeo de Coyote Peterson ja suma més de 28 milions de reproduccions. És un youtuber especialitzat en descriure picades d'insectes i altres animals i assegura que la de la vespa asiàtica és la més dolorosa que "ha tastat mai". De fet, es provoca la picada al braç per tal d'evitar conseqüències més fortes. El verí d'aquesta vespa pot provocar un infart.\nCoyote Peterson se'n va a la natura i porta la vespa dins un pot. Allà ho té tot preparat i la treu amb molta cura amb unes pinces per col·locar-la al seu braç. El crit que fa després de la picada és colpidor. De fet, per uns moments, no pot ni parlar i respira profundament per no marejar-se. Un company l'assisteix en tot moment. Amb qüestió de segons el braç se li posa com una pilota de futbol.\nAls Estats Units s'han agafat molt seriosament el perill real d'aquesta espècia invasora. Al Japó les morts se succeeixen i destrossa cultius i tota la naturalesa autòctona que es troba. A Europa també treu el cap progressivament i sobretot al nord-oest de la Península Ibèrica és on més casos s'han registrat.\nALERTA: Un altre mort per una picada de vespa asiàtica\nMor un home per una picada de vespa asiàtica: va morir en pocs minuts\nVÍDEO: Impactants imatges d'una vespa gegant matant un ratolí


Ruta cap al Faig Pare\nPer aquelles ànimes sensibles per a les quals sortir al bosc és molt més que passar un dia de lleure, aquest article en què explica la sortida al bosc com a ritual iniciàtic pot ajudar-vos a que l'experiència sigui encara més profunda.\nQuan arriba el mes de novembre, molts no fallen a la cita amb el Faig Pare de la Fageda del Retaule. Potser és un dels arbres monumentals més bells del territori i és que les seves arrels en forma de serp dibuixen un collage natural ple de potència. És un arbre monumental d'uns 250 anys i de 25 metres d'alçada i 4 de perímetre. Està inclòs dins la llista d'arbres monumentals i protegits per la Generalitat de Catalunya. Si hi voleu anar, heu d'anar fins La Sénia, al Montsià, i endinsar-vos pel camí de terra que trobareu passat l'embassament. La seva visita és una bonica excursió que, malgrat el terreny pedregós d'alguns dels seus trams, és apte per fer amb nens. Si teniu ganes de caminar una mica més, uns dos quilòmetres, un cop al Faig Pare us podeu allargar fins el Pi Gros. Un enorme pi, també catalogat com a arbre monumental d'uns 31m d'alçada.\nDes de Roquetes agafem la TV-3421 en direcció a La Sénia, creuem el Mas de Barberans i a dos quilòmetres aproximadament, trobem un senyal a mà dreta que indica 'Àrea de lleure de la Vall'. Agafem aquest camí de terra i el seguim sense apartar-nos del ramal principal. En cinc quilòmetres trobem a mà dreta una passarel·la de fusta que creua el barranc on comencen dos dels itineraris. Seguim una mica més fins que un senyal ens desvia cap a l'Àrea de lleure de la Vall. A mesura que ens endinsem al barranc de la Vall, apareixen imponents parets de roca i el paisatge es cobreix de boscos de pi i alzina entre els que hi destaca la presència de faig. Dos indrets reclamen especial atenció: les formacions geològiques del Racó dels Capellans i els cingles i boscos de les Faixes Tancades. Una joia d'excursió!\nLes 10 excursions de tardor a la Ribera d'Ebre


Ampli assortiment de plantilles de calcer - Mercadona\nEls peus són una part molt delicada de la nostra anatomia. Cuidar el confort i la comoditat del calcer és molt important, i esta pot ser perfecta si li afiges una plantilla adequada per a tu.\nQuines plantilles de calcer pots trobar en Mercadona?\nDisposem de plantilles per a qualsevol calcer: esportiu, botes i sandàlies, per a sabates i botes de tacó, sabates obertes, més càlides per a l'hivern, anatòmiques i absorbents; indicades per a alleujar el dolor, el cansament, transpirables, neutralitzadores de l'olor, etc. Quina és la teua?\nTria la plantilla que millor s'ajuste a les teues necessitats:\nPlantilla Àloe + carbó actiu. Per a tot tipus de calcer\nBàsica, suau i confortable\nEvita la sudoració del peu\nMaterial: polièster i làtex amb carbó activat\nPlantilla Confort. Per a tot tipus de calcer\nTranspirable, efecte confort\nRecull l'impacte patit per les xafades\nMaterial: espuma flexible (Arneflex) i polièster\nPlantilla Pell. Per a tot tipus de calcer\nDestaca per la seua suavitat\nPrincipalment s'usa com a recanvi a sabates de pell\nMaterial: pell d'ovella grain àrab i espuma de poliuretà\nPlantilla Lady. Sabates de tacó\nEsmorteïx el coixinet del peu, que és la zona que més patix en recolzar amb este tipus de calcer\nAlleuja el dolor\nMaterial: pell sintètica i espuma de poliuretà\nPlantilla Memory. Per a tot tipus de calcer\nEsmorteïx el peu\nProcura més aïllament del sòl\nEl seu grossor pot fer que note menys amplitud en el calcer\nPlantilla Treball. Per a botes i sabates de treball\nAjuda al descans dels peus i les cames, per a persones que treballen sobretot fent esforços físics\nEl seu grossor pot arribar a augmentar un número el calcer\nMaterial: Polièster més escuma i PU Pouring\nPlantilla Gel. Per a tot tipus de calcer\nEfecte descans, ja que el gel ajuda el peu a esmorteir la xafada\nMaterial: polièster, TPR Gel i làtex antilliscant\nPlantilla Esport. Per a calcer esportiu\nEsmorteïx l'impacte de la xafada\nAnatòmica: recull el peu dins de l'esportiva\nMaterial: polièster, evalen performance gris, EVA roja i gel pelotte\nPlantilla Antilliscant Gel. Per a sabates obertes\nEvita que el peu esvare per la sabata, fa efecte frenada\nMaterial: poliuretà gel i làmina de silicona recobrint el gel\nPlantilla Hivern. Per a tot tipus de calcer\nMaterial: polièster i làtex amb antibacterià\nPlantilla mitjana Taló Pell. Per a tot tipus de sabates\nAjuda a mantindre més alt el taló per necessitats específiques\nMaterial: pell d'ovella grain àrab i pelotte làtex talla 2\nProtector taló. Per a sabata tancada\nEvita fregades i problemes en la zona del taló\nMaterial: teixit polièster i làtex\nConsells d'utilització de les nostres plantilles de calcer\nLa utilització d'estes plantilles és molt senzilla, però cal destacar els consells següents:\nL'interior de la sabata ha d'estar net i sec.\nHas de traure la plantilla original del calcer abans d'introduir la nova.\nLlava-la a mà.\nÉs freqüent el dubte de quan cal canviar la plantilla. Això depén de l'ús que li donem. En qualsevol cas, cal reemplaçar-la quan apareguen els primers signes de desgast.\nS'aconsella extraure la plantilla de la sabata després d'usar-la, per a airejar-la i eixugar-la, sobretot, si el peu sua molt.\nCom hem de retallar les plantilles?\nVos proposem dos maneres de retallar les plantilles.\nOpció 1: Sempre que siga possible, és recomanable utilitzar la plantilla original del calcer com a "guia" per a retallar la nova plantilla. Per a fer-ho, hem de:\nTraure del calcer la plantilla actual que tinga en eixe moment.\nLa posem damunt de la nova plantilla que volem retallar.\nAmb les tisores, anem tallant la plantilla amb compte. D'esta manera, ens assegurem que la nova plantilla té exactament la mateixa grandària que la plantilla antiga.\nOpció 2: Quan no siga possible extraure la plantilla antiga del calcer, retallarem la nova plantilla seguint la línia de punts que té cada una. Els passos que cal seguir han de ser els següents:\nObrim la bossa de la plantilla.\nPer la part de darrere de les plantilles, veurem una línia de punts al costat d'uns números que corresponen a les diferents talles de peu.\nComençarem a tallar amb compte (començant per la punta de la plantilla) fins que arribem a la línia de la nostra talla de peu. Per exemple: Per a una talla 38, tallarem la línia de les talles superiors (44, 43, 42, etc.) fins a arribar a la 38.\nQuan arribem al nostre número de peus, girarem les tisores, primer cap a un lateral i retallarem, i després cap a l'altre lateral i retallarem.\nNOTA: Hi ha alguns models de plantilles que únicament es retallen per la part superior (puntera) i altres que es retallen de manera completa (puntera i taló). És molt fàcil de reconéixer-ho, simplement cal fixar-se en el dibuix de les línies.\nCol·locarem amb la part de teixit cap amunt, deixant la línia de punts i la numeració cap avall.\nRecomanacions i advertiments\nCom que cada sabata i cada peu són diferents, es recomana agafar una plantilla d'una sabata que ja hàgem usat abans com a patró per a retallar la nova plantilla. Així facilitarem l'adaptació d'esta al peu.\nTambé cal tindre en compte que hi ha plantilles que, pel seu grossor, fan que la sabata quede més compacta.\nImportant: estes plantilles són exclusivament per a contribuir al confort i comoditat dels peus, fan la xafada més confortable i còmoda. No estan indicades per a corregir ni solucionar cap problema específic que puguem tindre en esta part de la nostra anatomia.\nSaps com netejar correctament la llavadora per dins? T'ensenyem!


Ajuntament de la Garriga/Visites al camp d'aviació i per descobrir la presència de les Brigades Internacionals\nData i hora oficials: 02/07/2022 01:37\nVisites al camp d'aviació i per descobrir la presència de les Brigades Internacionals\nAquest cap de setmana el Centre de Visitants et permetrà descobrir la presència de les Brigades Internacionals a la Garriga durant la Guerra Civil i conèixer el camp d'aviació de Rosanes, que ja forma part de la Xarxa d'Espais de Memòria Democràtica de Catalunya.\nLes dues activitats s'emmarquen en els actes de commemoració del 83 aniversari del bombardeig a la Garriga durant la Guerra Civil.\nD'una banda, dissabte, a les 11 hores, es farà la ruta guiada "Per la llibertat del món. Les Brigades Internacionals a la Garriga", mentre que diumenge, també a les 11 hores, tindrà lloc l'itinerari guiat al camp d'aviació de Rosanes.\nLes places per totes dues activitats, de pagament, són limitades i cal inscriure's al 610477823 o al correu info@visitalagarriga.cat.\nAdhesió a la Xarxa d'Espais de Memòria Democràtica\nLes visites d'aquest cap de setmana coincideixen amb l'adhesió, ja definitiva, de la Garriga a la Xarxa d'Espais de Memòria Democràtica de Catalunya, com a titular del Refugi Antiaeri de l’Estació, així com del Camp d’Aviació de Rosanes. Aquesta integració es va aprovar en el plenari del mes de desembre passat.\nL'adhesió es formalitza després de la signatura del conveni per part de l'alcaldessa, Dolors Castellà, i la consellera de Justícia i presidenta del Memorial Democràtic, Lourdes Ciuró.\nVisites per la commemoració del bombardeig\nLa Garriga s'adhereix a la Xarxa d'Espais de Memòria Democràtica de Catalunya


02.04.2014 - JORNADES\nCada any amb una puntualitat religiosa i a frec de l'arribada de la primavera, quan març encara no ha consumit els seus dies, en Ramon Boixadós Malé presenta els resultats de l'any vençut de la Fundació que presideix. Ho fa a través dels mitjans de comunicació, amb la tramesa de la Memòria i amb la convocatòria d'un acte cultural al Teatre Museu El Jardí de Figueres.\nCrec que val la pena de comentar la Memòria corresponent a 2013, de la qual ja s'han donat a conèixer els resultats més evidents. Prop d'1.600.000 persones han visitat el conjunt dels equipaments dalinians. Naturalment, com ja han recollit els mitjans de comunicació, el gruix se l'endú el Teatre-Museu Dalí de Figueres amb 953.291 visitants seguit de la Sala d'exposicions de Figueres mateix Dalí-joies amb 380.139 visitants. Segueix després la Casa-Museu Castell Gala Dalí de Púbol i tanca la relació amb 110.343 visitants la Casa Museu Salvador Dalí de Port Lligat.\nLa Memòria explora les dades dels visitants i ens presenta un estudi de públics ple de detalls rellevants i significatius. Fixem-nos en les dades del Teatre-Museu de Figueres. Primer que el gruix de visitants se situa entre els 41 i els 65 anys i representa un 40%% seguit del tram comprès entre els 26 i els 40 anys amb un 37%. Joves i grans en els dos extrems són públics minoritaris. Els de més de 65 anys representen el 5% i els d'edat compresa entre els 19 i els 25% el 14%.\nDominen els visitants amb estudis universitaris (64%), són majoria els que s'allotgen a la Costa Brava (26%), hi predominen els que resideixen en hotels (51%). Francès (20%), castellà (25%), anglès (13%) i català (8%) són els idiomes majoritaris. La procedència dels públics és molt il·lustrativa: Catalunya (11%), França (21%), resta Estat espanyol (13%) i procedents de Alemanya, Bèlgica, Regne Unit, Rússia, Itàlia, Amèrica del Nord i del Sud, Israel, països asiàtics i encara d'altres procedències.\nLa Memòria s'articula al voltant dels objectius que assenyalen els Estatuts de la fundació i més enllà de les dades sobre el Patronat on destaquen els noms d'Antoni Pitxot, que comparteix vicepresidència amb l'alcaldessa de Figueres, i Montse Aguer que és la Directora del Centre d'estudis dalinians, transita per la tasca de fomentar, divulgar, protegir, promocionar, prestigiar, defensar el llegat i l'obra de Salvador Dalí.\nUn apartat fonamental és el dedicat a l'evolució econòmica de la fundació on destaquen les dades dels resultats econòmic de l'any i l'evolució sòlida del valor del patrimoni artístic. Una gestió intel.ligent dels fons propis, de les compres d'obra i del control acurat dels drets d'autor fan de la Fundació Gala-Salvador Dalí una institució rellevant i sanejada en el panorama una mica trontollant dels equipaments culturals.\nSi bé el gruix de l'activitat es concentra a Figueres crec que val la pena de subratllar el fort impacte emocional i paisatgístic que aporten les visites a Púbol i Portlligat. En aquests dos centres dalinians domina l'ambient per damunt de l'obra. A Púbol una vall plàcida, un racó arraulit al peu de les Gavarres, una ruralitat excelsa mantinguda amb saviesa popular des de sempre. Aquí el bosc i el camp, la geografia dels sembrats, acompanya la visita al casalot una mica inquietant que Dalí oferí a Gala. Aquí la Fundació omple cada any l'edifici amb una proposta concreta vinculada al context cultural de la vida i l'obra de Dalí i això dóna gruix a una visita que amplia els universos dalinians amb contorns d'una intimitat pública. Portlligat és l'enlluernament del sol en les arquitectures blanques esglaonades en antigues feixes arrapades al litoral, és l'illa i el mar, són els pescadors i les barques, és el roquissar grisenc de la platja. Aquí la casa sembla com sorgida del mateix paisatge i ni tan solament la presència simbòlica dels ous dalinians no hi desentona. Dos paisatges, dues arquitectures, dues simbologies complementàries del món de Dalí.\nLa Fundació ha administrat sàviament el llegat i avui, superats els escarafalls dels moments inicials quan Dalí despertava una certa urticària política, podem dir que les extravagàncies del personatge han quedat en un segon terme. Avui preval l'obra. I l'obra en els inicis del Museu de Figueres era poc representativa. Però el temps ha fet que progressivament les escenografies espectaculars cedissin protagonisme a la capacitat del pintor. L'obra i les seves etapes, el dibuix, el traç, una mirada femenina al mar, uns perfils perfectament identificats amb Figueres i l'Empordà, per evolucionar després cap a l'univers surrealista on la realitat fragmentada saltaria en mil peces en un mosaic entre incomprensible i suggerent.\nL'encert de la Fundació es mesura per la seva projecció internacional, pel seu reconeixement mundial i per la seva capacitat de fixar tocant de peus a terra l'univers volàtil i vaporós d'una obra de primer nivell. Figueres i tot Catalunya poden sentir la satisfacció de veure com des de les nostres terres s'irradia al món un exemple de bona gestió del patrimoni cultural i un llegat artístic.\nArticle Joaquim Nadal i Farreras publicat a Diari de Girona\nMemòries d'activitat de la Fundació Gala-Salvador Dalí


Jordi Sànchez, durant la primera jornada del judici de l'1-O el 12 de febrer del 2019.\nL'agent diu que van estar gairebé tres hores en sortir de la casa de l'exsecretari general d'Economia perquè temia «incidents» per la gent concentrada a fora\nActualitzada 19/03/2019 a les 17:36\nUn guàrdia civil que va participar en la detenció de l'exsecretari general d'Economia Josep Maria Jové i en l'escorcoll al seu domicili ha assegurat que el tinent del cos que estava a la seu d'Economia el va avisar que l'arribada a l'edifici de la Rambla de Catalunya era «impossible» per la gent que hi havia concentrada a l'exterior i que l'expresident de l'ANC Jordi Sànchez li havia traslladat que «no permetria» l'entrada de cap vehicle de la comitiva judicial amb detinguts. L'agent de la Benemèrita, amb TIP K470019K, ha relatat l'escorcoll a la casa de Jové, d'on van trigar gairebé tres hores a sortir després d'acabar el registre perquè hi havia gent concentrada i temia «incidents». Ha explicat com van trobar el document 'Enfocats' i dues agendes Moleskine on hi havia «referències del referèndum i a testaferros d'ERC», i que ningú li va dir que Jové renunciava a estar present al registre al seu despatx a Economia.\nEn una declaració en què no s'ha projectat la seva imatge, l'agent ha descrit l'entrada i escorcoll del domicili de l'exsecretari general d'Economia, Josep Maria Jové, el dia 20. De fet, ha recordat que se'l va detenir a Barcelona, quan sortia de la Ronda de Dalt, perquè Jové va sortir de casa seva, a les Franqueses del Vallès, abans de l'hora prevista d'entrada. Quan van tornar ja amb el detingut, ha destacat que ja hi havia fora de casa seva el dirigent d'ERC Isaac Peraire. «Estava allí abans de fer l'escorcoll», ha dit. A casa seva hi havia la seva dona i el seu germà, i l'advocat que el va assistir va ser Andreu van den Eynde. L'agent ha assegurat que l'escorcoll no va començar fins a l'arribada d'aquest últim.\nA Jové se li van intervenir, segons ha relatat l'agent, cinc telèfons mòbils –tres dels quals portava en el moment de la seva detenció-, dos ordinadors, «dos o tres» pendrives i «diversa documentació», entre les quals «dues agendes Moleskine», una del 2006 i una altra del 2016, i el document 'Enfocats'. L'agent ha volgut deixar clar que el document estava enquadernat amb anelles en espiral i que «no es podia posar ni treure cap document». A les agendes, ha dit que hi van trobar «referències al referèndum i a testaferros d'ERC».\nEl guàrdia civil ha explicat que al llarg del matí es van concentrar a l'exterior del domicili de Jové unes 300 persones que cridaven «eslògans» com 'Votarem', 'Independència' o 'Fora les forces d'ocupació'. També ha destacat l'arribada de tractors. Amb el registre acabat a un quart d'una del migdia, l'agent va demanar la presència d'una unitat de seguretat de la Guàrdia Civil per garantir la sortida, que es va fer sobre les tres de la tarda. L'agent ha admès que des del domicili va veure que hi havia mossos, però que no sap quants agents, i que Van den Eynde es va oferir per intentar convèncer els concentrats perquè marxessin.\nPer a l'agent, la concentració de persones «no inspirava confiança que no anava a passar cap incident si haguéssim baixat amb el detingut, estaven allí amb tractors». «Vaig voler assegurar que no li passés res, emportar-se el detingut o destruir algun element intervingut», ha afegit, i per això va demanar que forces de seguretat garantissin la sortida. De fet, ha relatat que els Mossos que hi havia allà els van dir que, si sol·licitaven ajuda, se'ls prestaria. «Hi podia haver un cert risc per a la integritat primer del detingut, no podíem permetre que corregués cap risc», ha dit. Tot i això, en resposta al lletrat de Dolors Bassa, Mariano Vergés, ha admès que les consignes dels concentrats no anaven contra Jové.\nEn el moment que van sortir amb Jové dins d'un vehicle de la Guàrdia Civil no logotipat, els concentrats «van seure a terra» per bloquejar la sortida del cotxe. En respostes a l'advocat Andreu van den Eynde, ha explicat que es van aixecar «voluntàriament» després que la Guàrdia Civil va demanar suport als Mossos, tot dient que ho feien per «treure'ls el gust» que els tragués la policia catalana.\n«Sànchez no permetria l'entrada de cap vehicle de la comitiva»\nUn cop acabat l'escorcoll a casa de Jové, la Guàrdia Civil volia portar-lo al Departament d'Economia per entrar al seu despatx, però li van dir que «era impossible accedir-hi». L'agent ha explicat una trucada amb el tinent que així li va transmetre. «Em va dir que havia contactat amb Jordi Sànchez i que li va dir que no permetria l'entrada de cap vehicle», ha assegurat. Davant d'això, van portar el detingut a la comandància de la Guàrdia Civil a Travessera de Gràcia.\nA preguntes de l'advocat de Sànchez, Jordi Pina, l'agent ha concretat que va parlar en diverses ocasions per telèfon amb el tinent que estava encarregat de la diligència judicial al Departament d'Economia, i que cap a dos quarts de tres del migdia li va explicar el que li havia traslladat Sànchez. El guàrdia civil, que ha dit saber que Sànchez era el president de l'ANC, no ha sabut respondre a Pina, però, si l'exlíder de l'entitat va fer aquesta afirmació davant de més persones ni en quin moment li hauria dit.\nNingú li va dir que Jové renunciava estar al registre al despatx\nL'agent ha afirmat que ningú li va traslladar que Josep Maria Jové renunciava a estar present a l'escorcoll al seu despatx a Economia. «Ningú ens va dir que renunciava al segon registre», ha dit. De fet, ha remarcat que no podien saber l'existència d'aquest segon registre, perquè no estava inclosa en la part dispositiva de l'ordre, que és la part que tenia el seu advocat.\nVan den Eynde li ha preguntat per un certificat de la lletrada de l'administració de Justicía que va fer el registre on, segons l'advocat, consta que el detingut i ell mateix van dir davant de l'agent que Jové renunciava a anar al registre d'Economia. El guàrdia civil ha respost no tenir-ne coneixement i que no consta en l'acta.\nTorreforta homenatja dues dones per la seva...\nComenta el contingut : Un guàrdia civil afirma que Sànchez els va dir que «no permetria» l'entrada de vehicles amb detinguts a Economia el 20-S


Ærø Marina Aeroskobing Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBlomstertorvet 1, Aeroskobing Town Center, Aeroskobing, Dinamarca, 5970 - Veure al mapa\nMés informació sobre Ærø Marina\nAl visitar Aeroskobing, vosté es sentirà com a casa a Ærø Marina, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nÆrø Marina ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha magatzem d'equipatge, lloguer de bicicletes.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Ærø Marina és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Aeroskobing.


Ajornament per la realització dels tràmits d'estudi - GRA. Servei de Joventut - Ajuntament de Granollers\nAjornament per la realització dels tràmits d'estudi\nA causa de la situació d'excepcionalitat que estem vivint informem que tots els tràmits que són competència del Departament d'Educació queden ajornats.\nEls tràmits que queden afectats són:\n- Preinscripció i matriculació de tots els ensenyaments.\n- Proves d’accés als diversos ensenyaments.\n- Proves lliures per a l’obtenció de títols i certificats.\n- Homologació i convalidació de títols i estudis estrangers no universitaris.\nEl Departament d¡ensenyament està treballant per tal que els diferents processos de preinscripció i matriculació es puguin dur a terme amb totes les garanties i per adequar els tràmits i adaptant-se a les circumstàncies actuals.\nSegons la notícia publicada en l'apartat de premsa del Departament d'Ensenyament s'informarà sobre el nou calendari d'actuacions tan aviat com sigui possible.\nPodeu consultar altres informacions i la resta de tràmits el següent enllaç: info tràmits