La discoteca de Lloret de Mar es personarà com acusació particular - Diari de Girona\nacn | lloret de mar 13.08.2017 | 19:02\nJoaquim Boadas, advocat i portaveu de la Fecasarm ACN\nLa discoteca de Lloret de Mar on la matinada de divendres a dissabte tres homes van apallissar i matar un jove italià de 22 anys es personarà com acusació particular a la causa. L'advocat de l'establiment, Joaquim Boada, ha explicat que demanaran "la màxima pena possible" contra els tres acusats. Boadas ha reclamat que "no es criminalitzi" ni al sector ni la discoteca, i ha recordat que "els únics responsables" són els tres agressors. L'advocat emfatitza que el local "només és l'escenari" i recalca que la baralla "va ser molt ràpida". Boadas, que també exerceix com a secretari general de la Federació Catalana d'Associacions d'Activitats de Restauració i Musicals (FECASARM) ha confirmat que l'entitat es personarà com acusació popular.\nJa són tres les parts que es personaran contra els acusats de matar el jove italià de 22 anys en una discoteca de Lloret de Mar aquest dissabte. El mateix establiment ha decidit personar-se en aquest cas com acusació particular. El seu advocat, Joaquim Boadas, ha explicat que la discoteca "no té cap culpa" del què ha passat i lamenta la mala imatge que ha deixat "aquest fet tan lamentable" per a l'establiment. "Els únics culpables són aquests indesitjables, i el què cal fer és treure'ls del circuit de les discoteques", ha reblat.\nEn aquest sentit, Boadas ha exculpat el negoci de qualsevol responsabilitat. "La discoteca només era l'escenari, no en té cap culpa", comenta Boadas que considera que el fet greu és l'agressió, que podria haver passat en qualsevol altre lloc.\nL'advocat i secretari general de la FECASARM ha anunciat que des de l'associació també es personaran com acusació popular ja que notícies com aquesta "afecten negativament" la imatge de l'oci nocturn. "Ara pot semblar que sortir de festa és perillós, i això no es correspon amb la realitat", ha remarcat.\nUna agressió ràpida\nPreguntat sobre el procediment administratiu que ha obert l'ajuntament contra la discoteca per revisar els protocols de seguretat, Boadas ha explicat que l'agressió va ser molt ràpida - va durar uns 40 segons - i "va ser impossible" evitar que es produís. "Malauradament no tenim un controlador per client", ressalta.\nBoadas ha posat en valor la necessitat de treballar la conscienciació a partir de la pedagogia. "Hem d'aconseguir eliminar dels locals d'oci nocturn aquest tipus de persones", ha etzibat. En aquest sentit, des de la FECASARM recorden que han distribuït una publicació en forma de còmic, on s'exposen diverses situacions com la que va passar la matinada de dissabte, per intentar conscienciar els clients dels locals, i millorar el civisme entre les persones que surten de nit.


Zoologia popular catalana - Tradillibreria\nInici / Calaix de sastre / Zoologia popular catalana\nquantitat de Zoologia popular catalana\nISBN: 9788494256400 Categoria: Calaix de sastre\nLa editorial Sidilla inicia una nova col.lecció, Talaia Clàssics, amb la reedició d’un llibre editat per Cel Gomis al 1910, on va aplegar tota mena de fets a l’entorn dels animals des del punt de vista tradicional i popular.\nCostums per tenir pollets, dites sobre animals, frases fetes sobre els animals….\nL’obra ha estat revisada i reeditada en format de diccionari amb 160 animals dels quals hi apareixen els seus modismes, aforismes, creences, supersticions… que Cel Gomis va recollir arreu del territori.\n“zoologia popular catalana és un tresor carregat de coneixements, d’intuïcions i certeses. Gomis ens obre una porta per veure el país i la seva gent tal com era fa més de cent anys. Com érem, com ens vèiem i que en dèiem dels homes i de les bèsties. D’un món que era i que ja no és com el nostre”.\nEl llibre va acompanyat d’un pròleg d’Emili Samper Prunera i de les il.lustracions de David Granato.\nRevista Caramella 46 L'escudella + El Diner\nEsteu veient: Zoologia popular catalana 19,00€\nAquest Zoologia popular catalana té un preu de 19,00€!


L'Orquestra ‘El Micalet’ protagonitza un acte d'agermanament esportiu i cultural entre Llíria i Conca | Ayuntamiento de Lliria\nL'Orquestra ‘El Micalet’ protagonitza un acte d'agermanament esportiu i cultural entre Llíria i Conca\nAmbdues ciutats seran protagonistes de la setena etapa de La Vuelta 2017 el pròxim 25 d'agost\nEsport i música es van agafar de la mà ahir a Conca. Amb la celebració de el ‘Dia de la Bici’ en aquesta ciutat manxega, es va dur a terme també una jornada d'agermanament entre els ajuntaments de Conca i Llíria, amb motiu de l'etapa de La Vuelta 2017 que tindrà eixida i meta en aquests dos municipis.\nUn dels actes més destacats va ser l'actuació de l'Orquestra de Plectre ‘El Micalet’ de Llíria, protagonista d'un concert que va servir per a mostrar algunes de les obres que formen el seu ampli repertori, passant per peces de compositors del barroc, classicisme o altres més contemporànies. A més, no van faltar obres amb referències a la terra manxega, com ‘La rosa del azafrán’, i altres obres del folklore valencià.\nL'actuació de la formació dirigida per Miguel Gómez va tancar una jornada que havia donat començament amb una marxa ciclista que va recórrer els principals carrers de la ciutat. El regidor de Turisme, Ferran Pina, que encapçalava la representació de l'Ajuntament de Llíria en aquest acte, va voler “posar en valor els nexes en comú entre les dues localitats, destacant el seu extens patrimoni històric i l'amor per l'esport i la bicicleta”.\nEl pròxim 25 d'agost, la setena etapa de La Vuelta 2017 partirà des de la Ciutat de la Música i fixarà la seua meta a Conca, després del recorregut més llarg d'aquesta edició, amb un total de 205,2 quilòmetres. El director de La Vuelta, Javier Guillén, present durant la jornada, va destacar que “a més de ser la més llarga, la setena etapa serà també la que compte amb el patrimoni històric més ric, la qual cosa convertirà al 25 d'agost en un dia històric i màgic”.\nRepresentants dels consistoris i el director de La Vuelta 2017 durant la jornada


Els treballs d'asfaltat, manteniment de l'espai públic i obres continuen a l'agost\nS'executaran tres projectes de pavimentació del programa Terrassa Barris en Marxa 2018\nL'Ajuntament iniciarà durant el mes d'agost noves actuacions de reasfaltat de carrers i avingudes i, a la vegada, continuarà amb l'execució dels projectes de millora de l'espai públic que es van iniciar fa unes setmanes. També altres administracions públiques aprofitaran el mes d'agost per portar a terme obres en vies de la seva titularitat.\nEls carrers que es veuran afectats pels nous treballs d'asfaltat són:\nRambla d'Ègara, entre el parc dels Catalans i la plaça d'Anselm Clavé, que es farà del 30 de juliol al 3 d'agost i del 6 al 23 d'agost.\nLa rotonda de la Bicicleta (ubicada a la confluència del passeig del Vint-i-dos de Juliol, passeig de les Lletres, carrer del Pla de l'Ametllera i carretera de Rellinars), previst inicialment del 30 de juliol a l'11 d'agost.\nEl carrer de Colom entre l'avinguda del Tèxtil i el carrer d'Albert Einstein, incloent-hi la rotonda, situada al polígon industrial de Santa Margarida II, que es faria en un principi del 30 de juliol al 17 d'agost.\nL'avinguda del Vallès amb l'avinguda de Béjar i l'avinguda del Vallès en el tram que passa per sota de la carretera N-150. S'ha previst que comencin les obres el dia 20 d'agost i que finalitzin el 7 de setembre.\nCarrer de Ramon y Cajal, previst del 20 al 31 d'agost.\nD'altra banda les obres ja iniciades i que continuaran durant l'agost són:\nTreballs de pavimentació i senyalització dels carrers de Galvani i de la Independència.\nProjecte d'adequació dels camins del parc del Nord, que finalitzarà al setembre.\nSegona fase de les obres del col·lector de l'avinguda de Béjar.\nUrbanització dels carrers de Franc Comtat i de Felip II, a més de la construcció del nou equipament de la Maurina.\nAixí com diversos projectes de millora de l'accessibilitat, com la cruïlla del passeig de Lluís Muncunill amb el carrer del Sometent Castella; les obres davant dels blocs 6-8 de Can Boada del Pi i les que afecten diferents carrers del barri de Poble Nou-Zona Esportiva.\nTotes aquestes actuacions s'emmarquen dins del programa Terrassa Barris en Marxa de l'any 2017 i es duen a terme a l'estiu per minimitzar l'impacte en la mobilitat de la ciutat.\nAltres projectes que s'iniciaran durant l'estiu són fruit de processos participatius on la ciutadania ha triat les obres a realitzar. És el cas de la instal·lació de jocs infantils, biosaludables i esportius a diferents parcs i places dels districtes 1, 2 i 6, que formen part del programa d'inversions als districtes, i del projecte d'adequació de l'aparcament de Can Jofresa, que es va aprovar dins del procés participatiu del Pla d'Acció Municipal de l'any 2017.\nEls projectes d'obra civil que van a càrrec d'altres administracions públiques i que estan en execució a l'agost són:\nPer part del Ministerio de Fomento, l'autovia orbital de la B-40, al tram entre Olesa de Montserrat i Viladecavalls, on s'està treballant tant en el túnel com a la zona de l'enllaç amb la C-16.\nPer part de la Diputació de Barcelona, el reforç del ferm de la carretera BP-1503 al punt d'intersecció amb l'avinguda de Santa Eulàlia, que es farà en el decurs d'aquest mes d'agost i que tindrà afectacions parcials del trànsit.\nPer part del Departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat, les obres d'ampliació de l'autopista C-58 a la calçada en sentit Barcelona en el tram comprès entre Terrassa Est i l'enllaç de Sabadell Centre i ampliació a un quart carril entre l'enllaç de Sant Pau de Riusec i la B-30. També s'executarà la primera fase de la rehabilitació del viaducte de la C-58 sobre la riera del Palau, uns treballs que poden durar fins al setembre i que podrien comportar restriccions nocturnes de trànsit a la BP-1503.\nTambé durant aquest mes, continua l'execució de la segona fase de les obres de canalització d'aigua al carrer de Torras i Bages, a càrrec de MINA, Aigües de Terrassa, que alterarà la mobilitat fins al 5 de setembre.\nPel que fa a les obres de l'Hospital Universitari MútuaTerrassa, es manté la restricció a tres carrils en el pont de l'avinguda Jacquard fins a la segona quinzena d'agost i es mantenen les ocupacions d'espai públic en el parc de Vallparadís i a la plaça dels Drets Humans fins a primers de setembre.


Pensió a l'estranger | VidaCaixa\n12 Vegades compartit\nCom em quedarà la pensió si treballo en un altre país?\n5 setembre 2016 12 Vegades compartit\nMolts espanyols treballen avui fora del país. La globalització ha provocat un augment notable de la mobilitat laboral i la recessió ha fet que molts altres busquin una oportunitat a l’estranger. Davant aquesta circumstància, els expatriats espanyols, més de 2,3 milions a principis del 2016, es pregunten com quedarà la seva pensió quan arribi el moment de la jubilació. Aquí trobareu totes les respostes.\nEl primer que un ha de tenir en compte a l’efecte de cobrar una pensió pública en un futur és que, per regla general, es cotitza al país en el qual es treballa. És a dir, si el contracte està fet a França, és al país gal on es generaran els drets futurs per a la jubilació.\nArribats a aquest punt, cal fer un seguit de consideracions. D’una banda, cal saber que Espanya té convenis de bilateralitat amb tots els països de la Unió Europea, amb molts d’Amèrica, però amb molt pocs a Àsia o Àfrica. Consulta aquí els convenis internacionals amb la Seguretat Social.\nSi hi ha un conveni de bilateralitat, cap problema: la Seguretat Social reconeixerà els anys treballats en tal o tal altre país sense problema. És a dir, tenint en compte que es necessita un mínim de 15 anys per generar dret a pensió, si una persona ha treballat 5 anys a Alemanya i 11 a Espanya se li comptaran 16 anys treballats per calcular la seva pensió. Per contra, en el cas de la Xina, per exemple, sense conveni de bilateralitat amb Espanya, si la mateixa persona hagués estat aquests cinc anys a Pequín en lloc de a Berlín, la Seguretat Social només li comptaria 11 anys treballats, amb la qual cosa no tindria dret a pensió.\nCal tenir en compte que en aquests casos es compten els anys cotitzats, però no els salaris que s’han cobrat a l’estranger, per determinar la pensió que es cobrarà. Per exemple, la Seguretat Social calcula la prestació d’un espanyol que treballa a França sobre el total de períodes cotitzats. Dit en altres termes, el càlcul es fa en funció dels anys treballats a Espanya i a França. El que fa l’Administració espanyola és sumar els anys treballats a Espanya i França i prorrateja la pensió únicament sobre la base del temps cotitzat a Espanya. La Seguretat Social gala farà el mateix i el treballador cobrarà una prestació per cada país en el qual ha exercit professionalment.\nUna consideració més: només es pot sol·licitar la pensió al país de residència si es compleix l’edat de jubilació fixada per llei.\nÉs una preocupació compartida per expatriats i aquells que sempre han residit a Espanya conèixer què cobraran de pensió quan es jubilin.\nÉs per això que s’ha posat en funcionament un simulador de jubilació, una eina on line fàcil d’utilitzar que ajudarà a molts a conèixer en quina situació es troben actualment per poder preparar el seu futur amb garanties. La calculadora estableix, en funció de diferents variables que aporta el mateix usuari, una estimació aproximada dels diners que necessita per cobrar una pensió que li permeti viure com té planejat. Sens dubte és un exercici necessari per si es requereix replantejar estratègies per preparar la jubilació adequadament.\nÉs aquí on eines d’estalvi a llarg termini juguen un paper fonamental. Els plans de pensions, els plans individuals d’estalvi sistemàtic (PIES) i l’assegurança individual d’estalvi a llarg termini (AIELT) són productes que permeten complementar amb garanties la pensió pública de jubilació.\nQuè és el que haig de saber d’un pla de pensions? Bàsicament que es tracta d’un producte financer pensat per a l’estalvi a llarg termini, el principal atractiu del qual són els seus interessants avantatges fiscals. Tot el que s’aporta en el producte, limitat a 8.000 euros anuals o el 30% de les rendes totals del treball, es pot deduir en la declaració de la Renda.\nL’avantatjós tractament fiscal del PIES és també l’aspecte més atractiu d’aquesta eina d’estalvi a llarg termini. Si es rescata en forma de renda vitalícia, els diners que s’han anat aportant amb els anys queden exempts d’impostos. El producte està limitat també a 8.000 euros anuals i el màxim que es pot aportar són 240.000 euros en tota la vida del producte.\nLlegeix també: Les claus sobre les edats de jubilació a Europa i a Espanya\nFinalment, cal assenyalar que els rendiments de l’AIELT no tributen, sempre que es mantingui almenys durant un lustre la inversió i s’abonin menys de 5.000 euros per persona i any.\nMés sobre: Pensió pública Sistema públic de pensions\nReforma fiscal de les pensions\nLa reforma de les pensions intenta garantir la sostenibilitat del sistema públic de pensions espanyol, que es veu afectat per …


“És dur tenir la moto al garatge i no poder tocar-la” MANOLO GARCÍA\nBarcelonaLaia Sanz ha viscut una preparació per al Dakar molt diferent de la dels anys anteriors. Aquest serà el seu novè Dakar, però els problemes físics que ha tingut des de l’estiu han fet que la prèvia hagi sigut molt diferent. A la primavera, la pilot de Corbera de Llobregat va patir una mononucleosi infecciosa que es va agreujar amb una infecció bacteriana. Des de llavors, la pilot va haver de conviure amb aquestes dues malalties, sense poder-se entrenar, fent repòs absolut i saltant-se els entrenaments de l’equip KTM amb què aquest any tornarà a competir al Dakar. De fet, ella, que no acostuma a abandonar cap dels reptes que es planteja, sense saber què tenia encara va haver de posar el peu a terra al Desafío Inca quan només havia disputat dues etapes, i més endavant va haver de renunciar al Ral·li del Marroc.


UManresa dona continuïtat al “Lab itinerant 2 x 2” després de visitar 32 escoles | UManresa\nEl centre de descoberta, recerca i documentació per a l’educació científica a les primeres edats, el Lab 0-6 d’UManresa, mantindrà fins al mes de març l’activitat “Lab itinerant 2 x 2”, que va posar en marxa com a prova pilot el passat mes d’octubre a l’Escola Puigberenguer de Manresa. Des de llavors i fins aquest mes de desembre, les educadores del Lab 0-6 han ofert 41 sessions d’aquesta activitat a 32 escoles, la majoria del Bages i de la Catalunya Central, la zona metropolitana de Barcelona i el Vallès Occidental.\nEl “Lab itinerant 2x2” és l’alternativa que la institució ofereix a les escoles que, a causa de la CoViD-19, aquest curs tenen més difícil el desplaçament a les instal·lacions del Lab 0-6 a Manresa. L’objectiu és continuar treballant per acostar la ciència i l’experimentació als infants de les primeres edats i fer-ho d’una manera segura des del punt de vista sanitari, però alhora productiva i inspiradora a nivell educatiu.\nL'empresa ICL dona suport econòmic al funcionament del Lab 0-6 i col·labora habitualment en les activitats que s'hi organitzen.


El passat divendres, 15 d’octubre, els i les alumnes de 1r i 3r d’ESO van anar a la Mitjana. Una sortida de tutoria en el marc del TEI, Tutoria entre Iguals, programa que pretén, entre altres coses, establir vincles entre els i les alumnes d’aquests cursos.\nLes activitats extraescolars començaran el dimecres 13 d'octubre.\nEl servei de cantina torna a funcionar aquest curs, amb servei de menjador també. Podeu veure els menús del mes d'octubre dins de la pestanya Serveis > Cantina.


BESCUIT DE XOCOLATA AMB 2 INGREDIENTS | Cuinant entre vinyes\nBESCUITS, Postres i dolços, XOCOLATA\nLa veritat és que costa de creure que amb només dos ingredients es pugui fer un bescuit tan bo i tan esponjós. Només ens hem de posar i en un plis tindrem aquesta delícia de pastís. Pels amants de la xocolata.\nCom normalment fem, encendrem el forn a 180º posició dalt i baix; també pot ser amb aire.\nSi volem fondre la xocolata més ràpidament, la trossejarem, la posarem en un bol i la ficarem al microones, en espais de 30 segons cada cop; així evitarem que es cremi. La retirarem un cop estigui fosa del tot. Una altra manera de fondre-la és posar un cassó amb aigua al foc, posar la xocolata en un recipient que pugui introduir-se en el cassó i amb l’escalfor s’anirà fonent.\nSepararem els rovells de les clares. Batrem les clares a punt de neu i les reservarem. Els rovells, un a un, els batrem amb la xocolata fosa. Un cop estiguin ben integrats, anirem agafant part de les clares muntades i les anirem incorporant a la xocolata, amb moviments suaus, perquè no marxi l’aire que farà que el bescuit ens quedi súper esponjós.\nUn cop tinguem totes les clares integrades, posarem la barreja en la safata que anirà al forn, prèviament untada de mantega i l’enfornarem.\nVeurem que pujarà molt i potser es trencarà, però no cal patir, quan vagi refredant anirà baixant i quedarà perfecta.\nEl temps del forn depèn de cada forn, però jo amb 35′ l’he tingut llesta. S’ha d’anar comprovant amb escuradents o estri similar.\nJo l’he guarnit amb xocolata fosa per sobre i unes cireres, més que res per la foto, però us asseguro que no cal afegir res més,


Escola Decroly de Barcelona - Anem d'excursió a Catalunya en miniatura!\nAnem d'excursió a Catalunya en miniatura!\nFa uns dies els alumnes de Salvador Millet vam anar a Torrelles de Llobregat i vam visitar el parc de Catalunya en miniatura.\nEn arribar vam fer un recorregut per l'exposició de maquetes on vam gaudir descobrint nous monuments del territori català i el qual ens va servir per tenir una visió més panoràmica de la nostra comunitat autònoma.\nUn cop finalitzada la visita guiada, vam fer un joc interactiu en grups on havíem de resoldre diversos reptes alhora que anàvem viatjant per diferents indrets de la geografia catalana per després, poder construir un mapa gegant de Catalunya.\nMés tard a la classe, vam observar el mapa de Catalunya fixant-nos també en el seu relleu, els rius i els climes.\nAmb tota la informació que hem anat descobrint i recopilant al llarg d'aquests dies, ara hem començat també les nostres segones conferències sobre una comarca de Catalunya. Aquesta conferència és especial perquè a més és la nostra primera conferència en power point i on aprenem a agafar apunts d'una exposició.


El salt del capità Cardona - LA MIRA - Magazín\nEl Salto Angel té una caiguda de pràcticament un quilòmetre i ha estat una localització cinematogràfica recurrent a Hollywood. (Fotografia: Francisco Becerro -CF)\nA cals Cardona arriben a tenir quatre fills, un dels quals Fèlix Cardona i Puig (Malgrat de Mar, 1903 – Caracas, 1982), que tenia per destí dedicar-se a la indústria tèxtil local. Almenys aquest era el desig de la seva mare. Però el futur explorador que encara no tenia ni idea de quina seria la seva vocació casual i sobrevinguda, sí que té clar que vol estudiar a l’Escola Nàutica de Barcelona després d’estudiar sis anys a l’Institut Tècnic de Girona. El 1922 ja obté el títol de pilot nàutic que el permetrà ser capità de la marina mercant.\nL’abril de 1927 arriba al port de la Guaira, prop de Caracas. Hi anava a fer negocis però un cop de geni envia la missió comercial a rodar. Arriba a Veneçuela fins al damunt de mitges i maquinària tèxtil en representació de l’empresa familiar. Però quan veu els aranzels que li volen cobrar abandona màquines i gènere a la seva sort. I és en aquest moment quan s’alia amb un altre català, Joan Mundó (Barcelona 1879 – Ciudad Bolívar 1932), 24 anys més gran que ell, per emprendre una expedició. I no pas de caire naturalista sinó per trobar or, una de les fantasies del barceloní, que també provenia del tèxtil i volia remuntar el riu Caroní com havien fet caputxins catalans el segle XVIII fins arribar a la Paragua, lloc batejat en el seu dia com la Barceloneta.\nPerò l’impacte que experimenten no és el de trobar un tresor que els ompli les butxaques tornant a la capital com els més rics del Carib. L’impacte és la seducció de la natura, la coneixença dels indígenes, aquest sí un tresor a protegir. El propi Mundó apunta en el seu diari: “A vegades tinc temptacions de tancar-me amb ells en el seu territori i augmentar, si fos possible, el seu aïllament amb la resta del món; potser serien més feliços. Però com que la Terra és petita, aquest aïllament no duraria i cal preparar a aquesta bona gent per no ser atropellats o absorbits”.\nEl malgratenc no escatima ni temps ni esforços a aprendre la llengua dels indígenes. Res de colonialisme arrasant. Integració, sí. Aculturació, no\nPer entendre l’esperit de Cardona només cal llegir com narra la seva primera aproximació als indígenes. “Intrigat però convençut que els indígenes eren dins de les cabanes vaig llançar-me corrents cap al centre de la plaça amb el fusell a punt. Aleshores vaig veure els indígenes, quatre d'ells sortint d’una tenda seguits d’una vintena apuntant-me amb els seus arcs i preguntant-me ‘kekerepa amarú’. Jo aleshores ignorava la llengua carib i no entenia què em preguntaven. Així doncs amb aire ‘bonachón’ em vaig acostar i posant la mà a l’espatlla d’un d’ells vaig respondre en català: ‘Bé, home bé. Som amics, veritat?’”. I tant. Com pregona la cançó olímpica: “Amics per sempre, means a love that cannot end”. En efecte, neix un amor etern.\nCardona tresca territori salvatge i inconegut Guaiana amunt, Guaiana avall. El territori cardonià actualment és el Parc Nacional de Canaima, Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO, pràcticament tan gran com Catalunya. Passos curts i ràpids per evitar picades de serp. El malgratenc no escatima ni temps ni esforços a aprendre la llengua local. Res de colonialisme arrasant. Integració, sí. Aculturació, no. Allí s’inicia un seguit d’expedicions, moltes, que l’allunyen mesos i mesos fora de casa. Bon rotllo. Saber estar. Sempre duu a sobre regals per als indis: ganivets, teles virolades, collars, llumins i encenedors. Explora amb un equip lleuger, per a ell és bàsic. Fusell, sextant, farmaciola i ràdio. Més que suficient. Per menjar s’alimenta de cacera i pesca i sovint d’un pa de tapioca que fan els indis. I si no té sort empaitant fauna, tira de branques tendres de palmera i cucs grossos, rostits, que troba deliciosos.\nCardona, amb barretina, va considerar la tribu dels pemones la seva segona família. (Fons Fèlix Cardona)\nEl 1927 divisa per primera vegada les cascades del massís de l’Auyantepuy que cauen sobre el riu Churun, anomenades Kerepakupai Merú. Les cartografia. Només faltaria. Som davant d’una de les grans meravelles de la Terra. L’Auyantepuy, aquest altiplà, fa 770 quilòmetres quadrats d’extensió, una mica més que tota la comarca de la Garrotxa. Tepui vol dir “casa dels déus” en la llengua dels indis pémonos que habiten la zona, la segona família que tindrà Cardona. El salt fa pràcticament un quilòmetre, el més gran del món. Per entendre’n la dimensió és 17 vegades més alt que els salts del Niagara.\nEn un viatge a Catalunya el 1936 diu que quan descobreixi les fonts de l'Orinoco les batejarà amb el nom del president Francesc Macià\nA partir de 1929, Cardona anirà en solitari. Mundó ha contret leishmaniosi el 1928, un any després perd un fill en un accident a l’Orinoco i acaba morint el 1932. Aquell any 1929, el del crac de Wall Street, Cardona descriu la localització d’or i diamants però no sembla ser la seva ceba. De fet passa a formar part de la comissió veneçolana dels límits amb el Brasil per establir les fronteres entre ambdues repúbliques.\nEl gener de 1932, treballant d’encarregat a una hisenda de Puerto La Cruz, Cardona coneix i es casa amb l’alemanya Carlota Loti Johnson amb qui arribarà a tenir cinc fills. Entre 1933 i 1936 el capità Cardona farà diversos viatges a Catalunya. De fet els seus dos primers fills, Fèlix i Alfred, neixen al nostre país. Aquest darrer morirà amb quatre anys. A casa, a Catalunya, Cardona aconsegueix ser profeta. La rebuda sempre és multitudinària i de nivell. No para de fer conferències i concedir entrevistes. S’apassiona. S’estima molt Catalunya. Tot i que des de 1929 s’ha nacionalitzat veneçolà, ofereix els resultats i mostres de les seves exploracions a institucions com el Zoo i l’Aquàrium de Barcelona. La Generalitat està disposada a aprovar una subvenció de 5.000 pessetes. L’excitació arriba a tal punt que just abans de marxar el juny de 1936, en un sopar de la Societat Catalana de Geografia, diu que quan descobreixi les fonts de l’Orinoco les batejarà amb el nom del president Francesc Macià. La Guerra Civil, com sempre, ho esguerra tot.\nEl 15 de maig de 1936 Cardona és entrevistat pel diari vespertí Última Hora vinculat a ERC. Les conferències de l’explorador varen tenir gran repercussió a la premsa barcelonina la primavera d’aquell any. (Fons Fundació Josep Irla)\nAquell 1936 fatídic s’instal·la en una finca de lloguer anomenada la Boleita, a Caracas, que rebateja amb el nom de Sant Jordi. No s’entén massa el motiu. Cardona no para mai a casa. Sempre volta. Per entendre el concepte de les dimensions, Cardona considera que una excursió de quatre mesos és de les curtes. El seu primer amor sembla la natura. Loti amenaça amb un divorci que mai es concretarà.\nEl 1937, ara sí, arriba el clímax. Un buscador d’or, un aviador de Missouri anomenat Jimmy Angel, que ha portat molts somiadors a sobrevolar zones d’or promès i s’ha guanyat la vida com a pilot acrobàtic, sobrevola el tepui amb Cardona que en fa fotografies. El mes de maig, 10 anys després d’haver vist per primera vegada el salt Kerepakupai Merú, Cardona aconsegueix arribar a l’altiplà a peu. Ja és dalt de les fonts de l’Orinoco. Èxtasi. Ha arribat l’hora de les fonts de l’Avi Macià?\nAngel és partidari d’emprenyar als déus i l’octubre d’aquell mateix any hi vol aterrar tant sí com no amb la seva avioneta anomenada Flamingo. Una estampa pròpia del Coronel Tapioca que Cardona desaprova del tot. Li diu que si hi vol aterrar, que ell mateix, i que en tot cas ja el salvarà si van mal dades. Angel presumeix, si cal, d’aterrar sobre un arbre. Cardona sap que que allò no acabarà bé. Seny, previsió, respecte als déus, als indis... I no s’equivoca. L’avió de Jimmy Angel s’estavella en l’intent. Sortosament no hi ha víctimes però el pilot tarda una desena de jornades fins a trobar-se amb l’expedició de salvament del capità Cardona.\nMoltes de les espècies de la flora i fauna de la Guaiana veneçolana porten el nom Cardona i han servit per alimentar els fons de diversos museus nordamericans de ciències naturals\nLes cròniques de l’època mitifiquen l’heroïcitat de Jimmy Angel i fan que el Kerepakupai Merú acabi essent el Salto Angel, com se’l coneix actualment. Adéu a les Molt Honorables Fonts de l’Orinoco. Definitivament Cardona va badar o no sabia vendre’s. El Salt Cardona no seria tal. De fet quan el va descobrir el 1927 no tenia ni idea que es tractava del salt d’aigua més alt del planeta i insistia que ell no havia descobert res perquè hi havia hagut els citats caputxins catalans que durant el segle XVIII segurament ja l’havien vist. Cardona potser era tan atrevit com modest. De fet, les cendres de Jimmy Angel estan escampades al tepui resguardades pels déus i el seu avió és a l’entrada de l’aeroport de Ciudad Bolívar. Jimmy Angel&Co. dominen el relat.\nEl capità Cardona navega l’Orinoco investigant la flora i la fauna de la zona, una altre de les seves tasques, a banda de la feina topogràfica. (Fons Fèlix Cardona)\nEntre 1937 i 1942 les expedicions de Cardona serveixen per alimentar i de quina manera el coneixement de la natura. Ocells, plantes, insectes. Cardona, que no és ni ornitòleg, ni botànic recull a dojo i documenta. No sap de res i sap de tot. Però el cert és que avui moltes de les espècies de flora i fauna –Espeletia Cardonae, Coussapoa Cardonaei, Myioborus cardonai…– porten el seu nom i han servit per alimentar els fons de diversos museus nordamericans de ciències naturals com ara el Jardí Botànic de Nova York, el Museu Field de Xicago o l’Smithsonian de Washington, a banda, lògicament, de l’Herbari Nacional de Veneçuela.\nLa vida professional de Fèlix Cardona anirà lligada sempre més al servei del Govern veneçolà en múltiples tasques, especialment cartogràfiques. El seu reconeixement és tal que travessa fronteres i el 1958 és nomenat Membre Honorari de l’American Geographycal Society.\nLa descoberta del capità Cardona, desapercebuda per la immensa majoria de catalans, potser sonarà per les referències i inspiracions que ha suscitat a Hollywood, com és el cas de la pel·lícula de Disney, Up, la mítica Avatar de James Cameron o la també oscaritzada What dreams may come interpretada per Robin Williams.\nL’home que mai va gosar emprenyar els déus del tepui va iniciar el descans etern el 5 de desembre de 1982 a Caracas.\n1 20 de novembre de 2020 20:35h\nEls millors articles, més interessants i més ben escrits són els teus, David. Miraculosa


cal rèflex: Meitat de campanya: sensacions i la diferència\nAquest dia de dissabte l'hem dedicat a fer el porta a porta. Per decisió majoritària de la candidatura es va decidir que no faríem reunions de poble perquè n'hi ha que pensen que no serveixen per a res. Al Pla com a mínim hi va molt poca gent i no crec que valguin per fer canviar el vot a ningú. Per això vam optar per portar el programa a les cases. Les sensacions al final del dia no són del tot dolentes però tampoc n'hi ha per tirar coets. La gent majoritàriament es guarda l'opinió, i al Pla el gran 'problema' és que les persones que hi han vingut a viure els últims anys no saben, o no volen saber, què ens hi estem jugant, i suposo que per diversos motius ja els va bé que tot segueixi igual. Però bé, amb el Carlos i el Gerard penso que hem fet (estem fent) una bona feina i ja veurem el dia 22 què en resultarà.\nI la diferència: a mitja tarda Pirineus TV havia quedat amb els tres caps de llista que es presenten a Ribera d'Urgellet per gravar-los unes declaracions i unes imatges. Fixeu-vos en el detall: al nostre candidat, al Joan Guitart, hi hem anat a acompanyar-lo gairebé tots els membres de la candidatura. L'alcalde actual i candidat de CiU s'ha presentat sol, potser els seus companys de llista ni ho sabien, que hi havia aquesta gravació. El candidat del PP també ha aparegut en solitari. Per mi aquesta és la prova més clara de la gran diferència entre CiU i nosaltres: ells són un (o dos) que manen i els altres creuen. Nosaltres som un equip. Segur que no ens diferenciarem gaire per les propostes, perquè en el 90 o 95% hi podrem estar d'acord. Però hi ha les maneres, els caràcters, les personalitats de cadascú. I aquí hi ha l'altre fet diferencial. Després d'uns mesos i sobretot d'unes últimes setmanes treballant colze a colze amb aquest grup que hem pogut fer, del que em sento més convençuda i orgullosa és que hi ha un equip competent, compromès, honest, valent i il·lusionat. I això sol ja fa que valgui la pena viure aquesta aventura.\nEl sinvergüensa del candidat de CiU no s'ha dignat a saludar tots els memnbres de les altres candidatures. Pobre tio, quin covard. És un tigre de paper, aquesta cosa a la qual teniu tanta por. I un reconeixement més a la cúpula de CiU a l'Alt Urgell. No teniu vergonya, còmplices del cacic.\n14 de maig de 2011 a les 21:13\nDoncs felicitats per la feina que feu aquest nou equip, malgrat no haver tingut l'alt honor de ser saludats per sa excel·lència caciquil.\nA Convergència hi deu haver una podrimenta de dalt a baix i de través. I el Mas faria ben fet de dir AIRE com vosaltres, i treure's del damunt aquests ministres tan carques, començant per la Rigau (a Ensenyament jo prou veig que de càrrecs en creen del no res i per no fer res, mentre a les aules neguen el que per llei -votada per ells mateixos- hauria de ser) i acabant per la fada aquella. Aneu a tomar vent, que ja n'hi ha prou de xupar del bote, hòstia!\n14 de maig de 2011 a les 22:18\nBona nit Josefina´\nEstic llegint les teves reflexions sobre la campanya electoral. Se us veu molt il.lusionats.\nDe Convergència potser en parlarem en profunditat quan hagi passat tota aquesta aventura. De moment, penso que ja es desacrediten sols amb el que diuen i el que volen fer veure. Les paraules són les paraules però el que val són els fets.\nM.Àngels, gràcies pels ànims. Estem contents.\n15 de maig de 2011 a les 7:13\nFelicitats ! A tot l'equip .Penso que el porta a porta es més positiu que les reunions. Ànims i endavant !\nSort i que l'esforç tingui premi.\n15 de maig de 2011 a les 21:21\nOstres, també es presenta el PP?\nAquests són a tot arreu...\nEl candidat és del poble o és la típica llista feta tota amb gent de fora?\n15 de maig de 2011 a les 23:36\nContestant a la Jordina.\nEs pot dir ben clar es "PREVARICACIO"\nAl Conseller Nadal i La Generalitat podiem denuncia'ls de prevaricacio en un projecte. Al final vam denunciar el projecte en si, que es me rapid de resoldre.\nSuposo que aquesta acusació possiblement es aplicable a la seva alcaldia.\n18 de maig de 2011 a les 21:46


Mercats de Barcelona, un món per descobrir - TRESC\nA càrrec de Josep Sucarrats\nentrada del Mercat de Sant Antoni (C. Urgell, 1).\nLa Setmana. Moll de la fusta\nMercats, un món per descobrir. FlamboyantDescobrirem tres mercats històrics de Barcelona (Sant Antoni, la Boqueria i Santa Caterina) que ens explicaran com aquests espais són molt més que un equipament on comprar i vendre menjars. Això sí, menjarem i beurem en algunes de les parades més singulars d'aquests mercats.\n10:00 h Al costat del Mercat de Sant Antoni\n10:00 h Al costat del Mercat de Sant Antoni - Barcelona Afegeix a calendari Afegeix a calendari de Google


Puigneró descarta convocar eleccions: "Suposaria uns tres o quatre mesos de paràlisi"\nActualitzat 13/5/2020 12:00:33 +00:00 CET\nSobre possibles retallades als funcionaris, diu que l'Estat "hi té una responsabilitat evident"\nEl conseller de Polítiques Digitals i Administració Pública de la Generalitat, Jordi Puigneró, ha descartat aquest dimecres convocar eleccions a Catalunya, després del posicionament que ha manifestat ERC, el seu soci de Govern.\n"Suposaria com a mínim uns tres o quatre mesos de paràlisi i jo crec que aquest país no pot tenir ara quatre mesos de paràlisi en aquests moments a causa d'unes eleccions perquè és evident que el Govern entraria en funcions", ha exposat en una entrevista de Ràdio 4 que ha recollit Europa Press.\nPuigneró ha defensat que el Govern s'ha de centrar a gestionar l'emergència sanitària i la reactivació econòmica i no pas començar un procés electoral, del qual ha avisat no hi ha cap certesa que pugui comportar canvis en els resultats.\n"Jo crec sincerament que ara s'han de posar les bases de cara a aquesta reactivació econòmica i sortir de la crisi sanitària, i això ha de ser la prioritat de qualsevol govern", ha remarcat.\nEl conseller de JxCat ha considerat que té "un punt frívol i irresponsable" voler-les convocar i que la ciutadania no ho entendria.\nSobre les declaracions del líder d'ERC, Oriol Junqueras, que va expressar la necessitat de convocar-les, Puigneró se n'ha desmarcat: "Discrepo d'Oriol Junqueras. L'hi dic així de clar. No crec que sigui la millor decisió en aquests moments".\nSobre si es retallaran drets dels treballadors públics de la Generalitat com es va fer en l'anterior crisi, Puigneró ha sostingut que "ara mateix no està previst", però ha assenyalat que depèn de l'Estat perquè és qui controla els ingressos i fa les transferències a les comunitats.\n"La nostra voluntat és treballar en aquesta línia. És evident que veurem què va passant en els propers mesos i, en tot cas, aquí qui té una responsabilitat evident molt important és el Govern de l'Estat", ha dit.\n"Si te n'envien menys (recursos) és evident que, al final, has d'acabar prenent decisions amb menys recursos als quals tens dret i, per tant, t'obliguen a tu a ser el dolent de la pel·lícula quan realment qui provoca les retallades no ets tu", ha afegit.\nSobre la convocatòria d'una Mesa General de la Funció Pública que reclamen tots els sindicats que formen part --CCOO, la UGT de Catalunya i IAC-- per abordar la tornada presencial dels treballadors públics a la feina, el conseller ha dit que preveu que se celebri la setmana entrant o la següent, i ha asseverat que hi té "un diàleg permanent", a diferència del que diuen ells.


L’Empordanet - Jordi Güell | Fotografia - Capturar una història\nVoltant per l’Empordanet, tot observant el paisatge hem vaig adonar que literalment es complia allò de que el país era petit i que d’un campanar es veia el del poble veí. A la carretera entre Rupià i Parlavà s’en poden veure tota una colla de campanars: La Sala, Ultramort, Rupià, Parlavà …. i això va ser l’inici.\nDes del mes de juny 2009 vaig estar embolicat amb aquest treball. Caçant campanars per l’Empordanet ... Un bon senyor que ens donà tomates a Pedrinyà, en Jaume que ens ensenyà el seu olivar i el seu corral a Canapost, les dificultats en trobar l’Ermita del Socors, els hereus del General Savalls, … i molts altres empordanesos que m’han ajudat i li han donat color.\nLlibre de fotografía\nFormat horitzontal 25 x 20 cm 72 pàgines\nAmics de la fotografia de Torroella de Mongrí\nEmpordanet, patis petit a Llibreria Context de Girona


Activitat a l’aula: fer un llibre digital amb Booktype\nPublished: 30 abril 2012Posted in: Edició, Ensenyament, Llibre electrònicTags:\nBooktype és una plataforma gratuïta i de de codi obert que permet la creació de llibres electrònics (en format pdf, epub, mobi, odt o html), tant per imprimir com per consular en un lector digital (iPad, Kindle, Nook), que també pot ser integrat a Amazon, iBooks, Lulu.com, etc. Aquesta eina permet la generació de publicacions, tant a nivell individual com en col·laboració, sense límit de participants, a través d’una interfície web molt fàcil d’usar. Un altre tret notable és que permet una fàcil importació de continguts, capítols i llibres complets d’altres fonts per a la seva reutilització o combinar la informació. A la seva web, posa a disposició de l’usuari un manual en espanyol i diversos exemples.\nEs podrà proposar als estudiants que editin els textos digitals propis en l’idioma de l’aula de llengua i literatura utilitzant Booktype. Podran dur a terme, en grups reduïts, històries, glossaris de termes, textos enciclopèdics, poemes, etc. Per fer això, primer de tot, hauran de determinar quin text volen crear i obrir un document nou a Booktype. Posteriorment, tots els membres del grup podran participar en l’edició, intervenir tant en el resultat com en els aspecter ralcionats amb el disseny i la presentació.\nEl professor pot aconsellar els estudiants en es aspectes de caire tecnològic i artístic, així com supervisar la correcció dels textos.


Projecte optimitzacio Camping Terra Alta per Apuntserveis\nHome / CÀMPINGS / Projecte optimitzacio Camping Terra Alta\nProjecte optimitzacio Camping Terra Alta decideix optimitzar la seva presència a internet amb una clara aposta per tenir un major nivell de visibilitat.\nInicialment és defineix l’ estat real del web nova, la seva estructura, format i possibilitats per garantir si l’ aposta podia tenir com a inici el projecte existent o la necessitat de generar una nova plataforma amb un grau més alt de possibilitats d’indexació, automatisme, autogestió i incloent un apartat clar on poder generar contingut de forma autònoma i periòdica.\nProjecte optimitzacio Camping Terra Alta amb ApuntServeis adeqüem l’ estructura de treball, el recull dels continguts i material a fi de generar en base a un gestor de continguts un patró que identifiqués la marca i la seva essència.\nProjecte optimitzacio Camping Terra Alta ha confiat en l’ optimització dels continguts, realitzant un estudi previ a partir de la seva identitat, la situació, la competència i segmentant la marca a partir del producte i client potencial. El resum i plasmar tècnicament els àmbits pre pactats amb Projecte optimitzacio Camping Terra Alta va fer de generar els continguts endreçats i en clau d’ objectius de visibilitat.\nProjecte optimitzacio Camping Terra Alta ha confiat en Apuntserveis en la formació bàsica en la seva presència de marca en les Xarxes Socials, aprenentatge realitzat en comú a fi de optimitzar la presència en el món del Social Media de les actuacions diàries i donant importància a patrons com l’ assiduïtat, els continguts i els diferents canals de presencia social.\nProjecte optimitzacio Camping Terra Alta ha confiat durant l’ aprenentatge d’una responsabilitat compartida de la figura del Community Manager a fi de consolidar els coneixements i canalitzar l’ escolta el tractament i la comunicació amb el seu públic.\nProjecte optimitzacio Hotel Tarull La Selva Apuntserveis → ← Projecte web La Farinera Apartaments Rurals Terra Alta\nProjecte web Camping els Solans Projecte web ...


Canvis i novetats a la botiga Xerigots Vilafranca - XERIGOTS Canvis i novetats a la botiga Xerigots Vilafranca - XERIGOTS\nCanvis i novetats a la botiga Xerigots Vilafranca\n» Blog » Canvis i novetats a la botiga Xerigots Vilafranca\n7 de març de 2019 Xerigots\nMés espai degustació, formatges afinats a l’Obrador al tall i obertura dels diumenges!!\nDes d’aquest mes de març, la botiga Xerigots Vilafranca, situada a l’Av. Tarragona, 3 de Vilafranca del Penedès, incorpora novetats amb l’objectiu de donar un major protagonisme al món del formatge, us les expliquem!\nEspai degustació més ampli, ideal per degustar formatges acompanyats d’una copa de vi. Trobareu una carta de formatges on podreu escollir el formatge que més li vingui de gust, acompanyat per la proposta de maridatge més adient en cada cas.\nAmpliem horaris al vespre i obrim el diumenge! Per què puguis gaudir de les experiències Xerigots abans de tornar a casa després de la feina, tanquem de dimarts a dissabte a les 21:30h. I el diumenge estarà obert d’11 a 14h per oferir propostes pensades per l’aperitiu i el vermut.\nTrobareu formatge al tall, amb una selecció de formatges especials, afinats a l’Obrador de Xerigots i que només es poden adquirir a la botiga.\nVeniu i proveu totes aquestes novetats!\nAvís legal ContacteEJC


Arrenca el VIIè Congrés d'Art, Paisatge Vitivinícola i Enoturisme, que tindrà lloc avui i demà | RTVVilafranca\nArrenca el VIIè Congrés d’Art, Paisatge Vitivinícola i Enoturisme, que tindrà lloc avui i demà\nEl setè Congrés d’Art, Paisatge Vitivinícola i Enoturisme centra bona part del seu programa en les reflexions al voltant de l’urbanisme.\nAquest dijous al matí s’ha inaugurat la setena edició del Congrés d’Art, Paisatge Vitivinícola i Enoturisme, un esdeveniment bianual organitzat pel Centre d’Estudis del Paisatge Vitivinícola per reflexionar al voltant de la concepció del paisatge vitivinícola en totes les seves dimensions.\nEls alcaldes de Subirats, Pere Pons, i Vilafranca, Pere Regull, han estat els encarregats de donar la benvinguda als congressistes a l’Auditori del Vinseum. En el seu parlament, Regull ha recordat que en els inicis del congrés fa 14 anys els organitzadors del congrés van ser “profetes d’una necessitat que vindria més tard». L’alcalde de Vilafranca s’ha mostrat convençut que si es vol un Penedès fort, amb personalitat i identitat, “el paisatge és fonamental i, si el volem mantenir, l’hem de fer viable econòmicament”. Per la seva part, el director del Congrés, l’arquitecte paisatgista Miquel Vidal, ha presentat aquesta setena edició tot destacant que el programa se centra en bona part en l’urbanisme amb el lema ‘Vinya, societat, paisatge i planejament: oportunitat o conflicte’.\nEl Congrés vol ser un intercanvi d’experiències entre professionals, empresaris, institucions i universitats al voltant del paisatge vitivinícola com a patrimoni a preservar i motor econòmic.\nEn aquesta setena edició, el Congrés prioritza el format de taula rodona per fomentar un «diàleg constructiu» al voltant de temes com la relació entre paisatge, identitat i ciutadania, la creació del catàleg del paisatge del Penedès o el contingut del Pla Territorial Parcial del Penedès.\nEl congrés arriba enguany per primera vegada al Baix Penedès, amb la inauguració de la proposta artística ‘Deriva amor-fa’ de Marta Pruna a La Bisbal del Penedès, i al Garraf, amb una visita guiada i tast al Centre de Documentació de la Malvasia de Sitges.\nCongrés d'Art, Miquel Vidal, Paisatge Vitivinícola i Enoturisme, urbanisme


El pres "ressuscitat" es feia "el mort" a la UCI - Diari de Girona\nEl pres "ressuscitat" es feia "el mort" a la UCI\n"Hi va haver humiliacions, obscenitats i fins amenaces de mort al personal", lamenten els sanitaris, que el van denunciar\n"Totes les nits feia veure desmais i crisis. Es feia el mort, es tirava del llit, es donava cops contra la pota de la tauleta de nit. Fins que es cansava i parava". L'estada a la UCI de l'Hospital Universitari Central d'Astúries (HUCA) de Gonzalo Montoya Jiménez -el pres que va ser donat per mort per tres metges i que més tard va reviure quan anaven a fer-li la autòpsia- va esdevenir una experiència traumàtica per a algunes infermeres . Les professionals han denunciat el tracte rebut davant el servei de Riscos Laborals del complex sanitari d'Oviedo.\nEl pacient, de 29 anys, va rebre l'alta voluntària abans d'ahir, dimarts. Tot seguit, va ser conduït de nou a la presó d'Astúries, per a seguir complint la seva condemna. Deixava enrere 17 dies hospitalitzat, dels quals la major part els va passar a la UCI, decisió que no es va deure tant al seu estat de salut com a què es va jutjar que era el millor lloc que la planta per controlar el seu comportament, molt conflictiu.\n"Hi va haver humiliacions, expressions obscenes i fins i tot amenaces de mort al personal d'infermeria. Una companya que no és precisament una persona apocada, va acabar plorant perquè li va dir que la seva família s'encarregaria de castigar-la", va relatar a aquest diari una de les infermeres de la UCI de l'HUCA. Aquesta versió ha estat corroborada per diverses professionals d'infermeria de l'àrea de cures intensives, i també per diversos representants sindicals de l'HUCA. Aquests van ser precisament els que els van recomanar emetre una queixa per escrit al departament de prevenció de riscos laborals, encarregat de vetllar per la salut i la seguretat dels treballadors, davant de situacions d'estrès, agressions, violència ... La denúncia va ser signada per les infermeres d'un dels cinc torns en què està organitzat el treball de cures intensives.\nQuan va ser reanimat després de la seva mort aparent, les anàlisis realitzades van descobrir en el seu organisme restes d'heroïna, cocaïna, haixix, barbitúrics i metadona. De fet, el seu cas va tornar al primer pla el problema de la droga a la presó d'Astúries.\nUna vegada que va ser portat al HUCA i que es va reposar, a la UCI va fer gala d'un comportament molt criticat pels treballadors sanitaris que van haver de atendre'l. "Al principi, ens espantava, però la seva conducta era tan repetitiva que vam acabar deixant-lo fer el que volgués", assenyala una infermera. "Volia que a les nits el sedessin fos com fos. Ens deia: 'Si em desperto i em trobo lligat us mato'. O també: 'O em sedeu o em fico tots aquests sèrums'. En realitat, eren sèrums nets, era impossible que li fessin mal", explica una professional.\nLa policia estava a la porta de la UCI observant el que passava, però no entrava ni intervenia llevat que els sanitaris així ho reclamessin. "Un dia vam sortir a avisar els agents perquè es va sortir de mare. Ens van dir que si volíem denunciar-lo que podíem fer-ho, i que ells testificarien. En una ocasió, la policia va intervenir per aixecar-lo del terra i ficar-lo al llit. Acusava als agents d'agressió. Muntava comèdies diàriament", afegeix una altra professional.\nGonzalo Montoya té la funció renal deteriorada, i això obligava a un equip de nefrologia a acudir a la UCI a dialitzar-lo. "Hauria de seguir una dieta molt estricta, però la seva família li portava a la UCI pinxos i ampolles de refresc", indiquen les infermeres. En alguns casos, els metges intentaven temperar la situació "negociant" amb ell, però els moments de serenitat no eren massa prolongats.


No ho fiï tot al Govern, per Josep Martí Blanch\nReacció política al Covid-19\nNo ho fiï tot al Govern\nHi ha situacions, com la pandèmia que patim, que superen els governs per dalt, per baix i pels dos costats, i que els col·loquen en la tessitura de prendre decisions ràpides i extremes\nDimecres, 18/03/2020 - 17:36\nUn sempre vol creure que està més protegit del que està, que els governants saben més del que saben i que als despatxos oficials hi ha una fórmula màgica per actuar correctament davant de qualsevol contingència. Si alguna cosa surt malament, per força ha d’atribuir-se a la incompetència dels que manen. Aquesta projecció d’omnipotència sobre el poder públic, que tots més o menys hem desenvolupat, ens permet sentir-nos a cobert i minimitza falsament les conseqüències d’una catàstrofe, atribuint-les majoritàriament a la incapacitat i idiotesa dels dirigents quan acaben concretant-se.\nLa realitat és una altra. Hi ha situacions, com la pandèmia que patim, que superen als governs per dalt, per baix i pels dos costats, estressant-los fins a límits inimaginables i col·locant-los davant de la tessitura de prendre decisions ràpides i extremes que provocaran greus danys, fins i tot volent evitar mals majors, sense gairebé temps per madurar-les. Entendre això no elimina la diferència entre bons, regulars i mals governs. Però sí que ens constreny, com a ciutadans, a ser equànimes, i fins a cert punt, generosos, en el nostre judici i a fer el possible per entendre l’extrema dificultat del dirigent, la seva incapacitat per gestionar i processar tota la informació en curtíssim espai de temps i la impossibilitat de preveure amb seguretat escenaris futurs en entorns que canvien diàriament.\nEl Govern de Sánchez ha anat de menys a més. Va titubejar d’inici i va fer veure que tancava els ulls davant de la realitat que s’acostava. Va permetre manifestacions, com les del 8-M, que s’haurien hagut d’impedir. Va intentar allunyar la gravetat del que ens venia a sobre amb pedaços de morfina dialèctica. Però tot això, per ser justos, és morralla que no hauria canviat substancialment, ni tan sols, col·lateralment, la situació. Ara estem en un altre escenari. Des del cap de setmana el Govern lidera i decideix, ja tocava, en els dos fronts que ens dessagnen: el sanitari i l’econòmic.\nLa sessió plenària del Congrés, amb només 30 parlamentaris presents, és potser la imatge més nítida de l’excepcionalitat que estem vivint, descomptats els uniformes militars que cada dia donen compte de les últimes novetats de la crisi. Una excepcionalitat que inclou, o així hauria de ser, evitar l’ús de la pandèmia i del sofriment que se’n deriva per treure’n rèdit polític. Ho ha entès finalment l’oposició, que amb l’excepció dels ultres, ha decidit posar-se al costat del Govern i sembla que també ho ha entès el mateix Sánchez, que en la seva primera intervenció va confondre la Constitució amb una vacuna. Van camí d’entendre-ho, tot i que més lentament, els dirigents catalans, molt diligents en la gestió però desencertats en moltes de les seves declaracions.\nTindrem temps de jutjar el Govern pels resultats. Mesurant a consciència l’impacte, abast i encert de les decisions que ha pres i que continuarà prenent. Però serà quan això passi. Aquell dia, per cert, també caldrà passar comptes amb la Casa Reial. No sigui que amb el virus se’ns oblidi retre comptes de l’últim escàndol que l’afligeix. Coda: no ho fiï tot al Govern. Hi ha temps en què la política només pot mitigar el dolor, no estalviar-lo. Ens ha tocat viure un d’aquests temps.\nTemes: Coronavirus a Espanya Coronavirus a Catalunya Coronavirus Govern Govern


Xifra rècord de persones sense feina al Maresme – Vilassar Ràdio\nXifra rècord de persones sense feina al Maresme\n41.724 persones, el 18,3% de la població activa del Maresme, busca feina. Aquest és el balanç que deixa el mes de febrer a la comarca, un període de temps en el qual s’ha incrementat en 249 el nombre total d’aturats. Segons l’informe elaborat per l’Observatori de Desenvolupament Local del Consell Comarcal, l’augment de la desocupació s’ha registrat en 17 dels 30 municipis de la comarca. Pel que fa a Vilassar de Mar, l’atur ha baixat lleugerament. Les dades de febrer indiquen que a la localitat hi ha 1.286 aturats, 19 menys que al mes de gener.\nPer trams d’edat, l’increment de la desocupació afecta tots els grups, tret del dels joves d’edats compreses entre els 16 i els 19 anys en el qual es registra una disminució. La pèrdua de llocs de treball també afecta tots els sectors econòmics, a excepció del col•lectiu SOA (Sense ocupació anterior) que comptabilitza una lleugera reducció del nombre de persones aturades. La indústria és el sector que durant el mes de febrer ha deixat sense feina més persones (142), seguit dels serveis (55), la construcció (49) i l’agricultura (17).\nEl creixement de l’atur no ha estat homogeni a tota la comarca. La xifra de persones desocupades ha augmentat en 17 municipis i en els 13 restants s’han registrat devallades respecte al mes anterior en percentatges que oscil•len entre el -6,80% de Cabrera de Mar i el -0,49% de Caldes d’Estrac. A banda d’aquests municipis, també han registrat una disminució de l’atur : Alella, Arenys de Munt, Cabrils, Òrrius,Premià de Mar, Sant Pol de Mar, Sant Vicenç de Montalt, Teià, Tiana, Vilassar de Dalt i Vilassar de Mar.\nA Arenys de Mar no s’ha produit cap variació respecte al mes de gener i a la resta de municipis hi ha hagut increments en la desocupació que, percentualment, ballen entre el 4,17% de Tordera i el 0,67% de Sant Andreu de Llavaneres. Pineda de Mar es manté com el municipi amb una taxa d’atur més elevada (24,60%) i també superen el 20% Mataró(22,70%), Tordera (21,84%), Sant Iscle de Vallalta ( 20,33%) i Malgrat de Mar (20,08%).\nNotícia anteriorEs reprèn la recerca de la dona que segons un testimoni es podria haver llençat al mar ahir a Vilassar de Mar\nSegüent notíciaXPOMERCAT: punt de trobada de la floricultura i horticultura ornamental catalanes


El Consell de Mallorca i Banyalbufar, junts pels fons Next Generation | Ajuntament de Banyalbufar\nel consell de mallorca i banyalbufar junts pels fons next generation\nEl Consell de Mallorca i Banyalbufar, junts pels fons Next Generation\nLa directora Insular de Coordinació i Projectes Estratègics, Margalida Amoròs, i el director Insular de Territori i Paisatge, Miquel Vadell, es reuneix amb les tinent de batle de Banyalbufar per impulsar els fons Next Generation al municipi.\nEl municipi de Banyalbufar ha estat el protagonista d’una nova reunió relacionada amb els fons Next Generation que es posaran en marxa a Mallorca aviat.\n🗣 La directora Insular de Coordinació i Projectes Estratègics del Consell de Mallorca, Margalida Amorós, i el director Insular de Territori i Paisatge, Miquel Vadell, es varen reunir amb la primera i segona tinent de Batle de Banyalbufar, Leonor Bosch i Aina Isabel Torres. La conversa es va centrar en els projectes que el municipi vol posar en marxa amb el finançament dels fons europeus Next Generation.\nA la reunió, que va tenir lloc a la Cambra de Comerç de Mallorca, començaren presentant l’Oficina de Fons Europeus a l’equip de govern banyalbufarí, així com els objectius d’aquesta oficina i l’estratègia del Consell per participar en les convocatòries dels fons Next Generation. També es van presentar les línies d’ajuts obertes i les que ho seran pròximament.\nEls projectes que es varen presentar des del municipi de Banyalbufar varen ser molt diversos:\n- Rehabilitació del Camí des Correu i de la carretera del Port des Canonge.\n- També es va parlar de la possibilitat d’instalar calderes de biomassa per millorar la eficiència energètica a diferents indrets del municipi, així com de la necessitat d’un punt verd al terme municipal o de posar en marxa un pla de mobilitat urbana sostenible.\n- L’aigua també va ser protagonista, ja que es va tractar la importància de digitalitzar els comptadors, millorar la canalització i realitzar una adequació dels safareigs.


EL CRITERI, o així - El Criterio: Confessió íntima. -i afegitó.\nPublicat per Criteri a dilluns, de març 05, 2012\nAixò que expliques, Criteri, em va dur de cap a una depressió, quan el meu fill subtadament per problemes no deseitjats, va aver de marxar de casa. Han passat dotze anys i ja ho ting oblidat però, efectivamente, es un mal glop que com tu bé dius l'hem de passar... com la mort.\nCom m'agrada que -ni que sigui breument- hagis volgut compartir això. Gràcies.\nEm sap greu si t'he remogut algun mal moment, tot encomenant-te el petit "baixó" que passo, possiblement també influît per això de l'astènia preprimaveral.\nEn fi, busquem sempre el cantó positiu, això del "sunny side of street".\nPodries fer-ne més d'aquestes confessions, amic Criteri! Molta sort pel teu fill i Avantiiiii!!!! Desitjos de felicitat per tots vosaltres...\nÉs un consell que t'agraeixo i m'ha fet pensar. M'ha fet pensar que és probable que s'arribi més al cor de lector amb aquestes coses i potser és útil, potser més que quan em poso mestretites i dic en què s'equivoca el món -amb raó,tot sigui dit:) Total no serveix de res i alea jacta est!\nPotser el meu post i el teu comentari,que t'agraeixo molt, farà que la gent que ens prengui per menys animalots.\nCuriosament ha coincidit en el temps amb una cosa que ha despertat unes sensacions de tipus sentimentaloide que seguint els consells del Noctas intentaré descriure. Amb el títol: Un post romàntic\nGràcies per la sinceritat i els consells, Criteri. A no tardar jo també m'hi trobaré i és cert que potser per vergonya ningú parla d'això.\nCelebro t'hagi servit d'alguna cosa. Les raons per callar aquest sentiment profund, davant una cosa que tots els pares passen, no sabria dir-les.\nHe pensat un nou títol :Una història romàntica: La dolça Annie.\nNo serà l'Annette!!!??\nComentari sense comentari.


Iberia PlusConeix Iberia PlusIberia Plus Kids\nGrans avantatges per als més petits\nLa manera més fàcil perquè els més petits se sentin grans:\nTargeta personalitzada per a nens entre 2 i 11 anys.\nAmb els mateixos avantatges que la targeta Clásica.\nOfertes dels nostres partners per als més petits.\nQuan faci 12 anys li enviaran la targeta Clásica.\nSi aconsegueix prou Punts Elite per pujar de nivell, rebrà la targeta corresponent.\nFormulari d’alta a Iberia Plus Kids\nD’aquí a uns 10 dies, rebran la seva targeta personalitzada amb un paquet de benvinguda especial per a ells.\nSi vas donar d’alta el menor abans de l’abril del 2011, has d’actualitzar les seves dades per poder rebre la informació completa i ofertes omplint el formulari de descàrrega de responsabilitat\nAconseguir Avios és un joc de nens a la ciutat on aprenen a ser grans\nMicropolix és l’única ciutat del món on caben els somnis dels més petits. Perquè allà els nens poden ser tan grans com vulguin.\nAra els divendres a la tarda, dissabtes i diumenges vine a Micropolix i gaudeix d’un descompte del 20% sobre el total de la compra feta i, a més, aconsegueix Avios.\nEn aquest centre d’oci educatiu, únic a Espanya, els nens de 5 a 14 anys viuen en primera persona les tasques pròpies d’un pilot, un bomber, un conductor, un metge...\nActivitats supervisades per personal qualificat amb formació pedagògica i artística, en què els més joves es familiaritzen amb la feina en equip, la presa de decisions, la responsabilitat i el respecte.\nA Micropolix disposem de 12.770 m2 repartits en dues plantes en què hem reproduït la cabina d’un avió d’Iberia, les principals cambres d’un vaixell, un camió de bombers, l’ajuntament, l’oficina d’un banc, el supermercat... Fins a 30 centres d’activitats que es reforcen amb serveis com cafeteria, seguretat privada, consignes, zones comunes accessibles o infermeria. Un recinte on tots poden trobar el seu lloc en un escenari tan real que fa que cada visita sigui recordada per sempre.\nAvios amb molt de swing\nJuga a Golf Park i aconsegueix Avios.\nAl llarg dels 13 anys de funcionament, GOLF PARK s’ha consolidat com la millor instal·lació oberta al públic per a la pràctica i l’aprenentatge del golf i del pàdel.\nAmb la fórmula de l’entrada lliure, sense haver de ser soci, i la més alta qualitat en instal·lacions i servei, ara per ara disposa de més de 30.000 clients habituals, 2.000 dels quals estan aprenent a la seva Escola de Golf, en els diferents nivells.\nEntre les instal·lacions té un divertit camp de 9 forats Pitch & Putt, a més d’un camp de pràctiques de 270 m de longitud amb 110 llocs coberts, dissenyat amb greens i bunkers per practicar en condicions reals de joc. A més, el camp de pràctiques està il·luminat, i s’hi pot jugar fins i tot de nit. Les instal·lacions de golf es completen amb una zona d’entrenament de joc curt, que disposa d’un chipping green i una àrea per practicar-hi l’approach. També hi ha una zona integrada per 2 putting greens.\nGaudeix veient-los gaudir en hotels amb molt d’encís i aprofita els descomptes excepcionals\nAprofita els avantatges que Hoteles Andaluces con Encanto ofereix als clients Iberia Plus Kids en les seves estades.\nNo perdis l’oportunitat d’allotjar-te en un dels nostres Hoteles Andaluces con Encanto.\nAllotja-t’hi utilitzant els teus Avios i gaudeix dels avantatges que hem preparat per a les estades dels clients Iberia Plus Kids:\n- 75% de descompte sobre l’allotjament en totes les classes d’habitació.\n- 50% descompte sobre el règim alimentari.\n- Animació infantil (en temporada alta).\n- Allotjament gratis en qualsevol classe d’habitació\n- 50% descompte sobre el règim alimentari\n- 1r nen gratis en habitació doble (en allotjament i règim reservat)\n- A la resta d’habitacions: 1r i 2n nen 85% de descompte (en règim reservat i sobre el preu per persona)\n- Animació i miniclub (juliol i agost)\n- Guarderia (juliol i agost)\n- En la resta d’habitacions: 1r i 2n nen 85% de descompte (en règim reservat i sobre el preu per persona)\n- 1r i 2n nen 87,50% de descompte en habitació superior (en allotjament i règim reservat)\n- 1r nen gratis en qualsevol classe d’habitació (allotjament i règim reservat)\n- 2n nen suplement 15 € en habitació i 50% descompte sobre el règim reservat\nOferta vàlida des del xx/xx/201x fins al xx/xx/201x\nInformació i reserves: 902 418 428 - comercial@hace.es o visita el nostre web www.hace.es\nEls avantatges indicats són vàlids per als titulars Iberia Plus Kids (nens de 2 a 11 anys) quan l’estada dels adults sigui amb càrrec a Avios.\nUn 50% més de diversió per als teus fills als "Desayunos y Meriendas Melky" i un 50% de descompte en Avios per a tu\nPresentant la targeta Iberia Plus obtindràs un 50% de descompte en Avios per als "Desayunos y Meriendas Melky".\nAconsegueix un 50% de descompte en Avios (PVP final: 2.250 Avios) en la compra d’entrades per a “Desayunos y Meriendas Melky” al Teatro Caser Calderón.\nJuntament amb l’entrada regalem als nens un paquet d’esmorzar / berenar perquè en gaudeixin entretinguts mentre participen en un espectacle totalment interactiu, d’una hora de durada, amb rondallaires, ball i taller creatiu. Cada dia serà diferent! Informa-te’n a teatrocalderon.com\nEnvia el teu fill a estudiar a l’estranger i aconsegueix 5.000 Avios per anar a visitar-lo\nAmb més de 20 anys d’experiència en el sector dels idiomes, oferim una de les ofertes educatives més importants i més bones, amb un servei excel·lent d’atenció personalitzada per a cada estudiant, amb cursos a l’estranger i a Espanya.\nAconsegueix 5.000 Avios extra amb Sheffield Centre.\nContracta el teu programa d’any escolar a l’estranger entre l’1 de setembre i el 31 d’octubre del 2012 i aconsegueix 5.000 Avios Extra*.\nPots accedir a la informació dels programes d’any escolar a: www.sheffield.es/aescolar/home * Aquesta promoció no és acumulable a altres promocions o descomptes.\nHas de viatjar amb nens i menors?\nPerquè volin de manera segura tenim una regulació especial adaptada a la seva talla i edat.\nDescobreix aquí com fer que el teu vol sigui una gran experiència


Peig Sayers - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nLàpida de Peig Sayers\nDún Chaoin, comtat de Kerry, República d'Irlanda\nAn Daingean, comtat de Kerry, República d'Irlanda\nLiteratura irlandesa moderna\nPeig Sayers (/ˌpɛɡ ˈsɛərz/; 1873–1958) fou una autora i seanchaí irlandesa, nascuda a Dún Chaoin, comtat de Kerry, Irlanda. Seán Ó Súilleabháin, antic arxiver de l'Irish Folklore Commission, la va descriure com a "una de les més grans contistes dels temps recents".\nVa néixer com a Máiréad Sayers al townland de Vicarstown, Dún Chaoin, al comtat de Kerry, la filla més petita de la família. Fou anomenada Peig per la seva mare, Margaret "Peig" Brosnan, de Castleisland. El seu pare Tomás Sayers fou un contista reconegut qui va transmetre la majoria dels seus contes a Peig. Als 12 anys va deixar l'escola i anà a treballar com a serventa de la família Curran, a la paropera vila d'An Daingean, on va dir que la tractaren bé. Hi va passar dos anys fins que va tornar a casa a causa d'una malaltia.\nVa passar els anys següents com a empleada domèstica treballant per a membres de la creixent classe mitjana sorgida de la Land War. Havia tingut l'esperança d'unir-se a la seva millor amiga, Cáit Boland, a Amèrica, però Cáit li va escriure que havia tingut un accident i que no podia enviar-li la despesa del viatge. Peig es va traslladar a An Blascaod Mór després de casar-se amb Pádraig Ó Guithín, un pescador oriünd de l'illa. Ella i Pádraig va tenir onze fills, dels quals en van sobreviure sis.\nL'erudit noruec Carl Marstrander va visitar l'illa en 1907 i va instar Robin Flower del British Museum, a visitar les Blaskets. Flower va quedar gratament impressionat de les històries i contes de Peig Sayers. Les va gravar i les va portar a l'atenció del món acadèmic.\nCap al 1930 una mestra de Dublín, Máire Ní Chinnéide, qui visitava regularment les Blaskets, va instar Peig a contar la història de la seva vida al seu fill Micheál. Peig no estava alfabetitzada en irlandès, encara que havia rebut alguna escolarització en anglès. Ella dictà la seva biografia a Micheál, qui envià les pàgines manuscrites a Máire Ní Chinnéide a Dublín, qui se n'encarregà de l'edició. Foren publicades en 1936.\nDes de 1938 va dictar 350 llegendes mitològiques, històries de fantasmes, religioses i folklòriques a Seosamh Ó Dálaigh de la Irish Folklore Commission.\nPeig continuà vivint a An Blascaod Mór fins al 1953, quan l'illa fou evacuada degut al declivi de població. Fou traslladada a un hospital a An Daingean, on va morir eb 1958. Fou enterrada al cementiri de Dún Chaoin, Corca Dhuibhne. Els fills que li van sobreviure, excepte Micheál, emigraren als Estats Units d'Amèrica i els seus descendents viuen a Springfield (Massachusetts).\nSayers és molt coneguda per la seva autobiografia, Peig, ISBN 0-8156-0258-8, però també pel folklore contat i d'altres històries recollides a Machnamh Seanmhná/An Old Woman's Reflections, ISBN 978-0-19-281239-1. Els llibres no foren escrits per Peig però els va dictar a altres.\nPeig es troba entre les més famoses expressions del renaixement gaèlic tardà, en el gènere d'històries personals sobre els habitants de les illes Blasket i altres llocs remots d'Irlanda. Les memòries de Tomás Ó Criomhthain an tOileánach ("l'illenc", 1929) i el documental de Robert J. Flaherty Man of Aran aborden temes similars. El moviment aviat fou objecte de burla, especialment entre els habitants més cosmopolites de les ciutats d'Irlanda a causa de les seves representacions sovint implacables de la duresa rural. Les paròdies d'aquesta mena arribaren al seu zenit amb la sàtira d'an tOileánach que va fer Flann O'Brien amb an Béal Bocht ("la pobre boca").\nPeig representa els anys de decadència d'una forma tradicional de vida de la zona parla caracteritzada per la pobresa, el catolicisme devot, i la memòria popular de la Gran Fam Irlandesa i de les Lleis penals. El to sovint ombrívol del llibre s'estableix a partir de les seves paraules inicials:\n« Jo ara sóc una anciana, amb un peu a la tomba i l'altre al límit. He experimentat molt de gust i moltes dificultats des del dia que vaig néixer fins avui dia. Si hagués sabut per endavant la meitat o fins i tot un terç del que el futur em tenia reservat, el meu cor no hauria estat tan joiós o tan valent com era al principi dels meus dies. »\nDurant molt temps el llibre fou lectura obligatòria a les escoles secundàries irlandeses. Com a llibre amb temes ombrívols (la segona meitat cataloga tota una sèrie de desgràcies familiars), la seva presència en el programa irlandès va ser criticat alguns anys. Des de 1960, la població irlandesa s'urbanitzà, procés que va portar a l'economia del "Tigre Celta" de la dècada de 1990, i els contes de Peig d'entorn rural dolorós confirmaren a molts estudiants que l'irlandès era l'idioma de la pobresa i de la misèria, mentre que l'anglès es considerava la llengua de la ciència i del comerç.\nAixò va portar, per exemple, als comentaris del senador John Minihan al Senat irlandès en 2006, quan es parla de millores en el pla d'estudis:\n« No importa quina podria ser la nostra visió personal del llibre, hi ha una sensació que un només ha d'esmenar del nom de Peig Sayers a un cert grup d'edat i es veurà un gir d'ulls dramàtic, o pitjor. »\n— Seanad Éireann - Volume 183 - 5 April 2006\nA Paddy Whackery, xou televisiu en el canal de televisió en gaèlic irlandès TG4, Fionnula Flanagan va fer el paper d'esperit de Peig Sayers, enviat a Dublín a restaurar la fe en l'irlandès. Una peça anomenada Peig: The Musical! (co-escrita per Julian Gough, Gary MacSweeney i el Flying Pig Comedy Troupe) està basat llunyanament amb l'autobiografia de Peig.\n↑ 1,0 1,1 Sean O'Sullivan, "Folktales of Ireland," pages 270–271: "The narrator, Peig Sayers, who died in December, 1958, was one of the greatest woman storytellers of recent times. Some of her tales were recorded on the Ediphone in the late 'twenties by Dr. Robin Flower, Keeper of Manuscripts at the British Museum, and again by Seosamh Ó Dálaigh twenty years later."\n↑ 2,0 2,1 Peig Sayers: Oxford Biography Index entry\n↑ 3,0 3,1 Women in World History: A Biographical Encyclopedia, 2002\n↑ Flower, Robin. The Western Island. Oxford: Oxford University Press, 1945. New edition 1973.\n↑ Seanad debate - Volume 183 - 5 April 2006\n↑ HarperCollins - Julian Gough bio\nIlles Blasket (Na Blascaodaí)\nAn Blascaod Mór (Great Blasket)\nInis na Bró (Inishnabro)\nInis Tuaisceart (Inishtooskert)\nInis Mhic Aoibhleáin (Inishvickillane)\nLlista d'illes d'Irlanda\nISNI: 0000 0001 0992 1912\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Peig_Sayers&oldid=21087098»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 8 maig 2019 a les 01:01.


de l'horta estant: 01/01/14\nMés censura al País Valencià\nPer si no n'hi havia prou amb els afanys inquisitorials de la casta franquista que governa el País Valencià, que després d'haver guanyat les eleccions gràcies al dopatge del finançament il·legal, l'enganyifa legal d'un sistema dissenyat per ells i per a ells, i la connivència tramposa dels qui haurien d'aplicar la llei, ara el Levante EMT també s'ha sumat a l'orgia de prohibicions i silenciaments.\nEs veu que no els sembla prou que no puguem vore ni una sola TV en la nostra llengua, que puguem escoltar tota classe d'emissores de ràdio en rus, búlgar, àrab o romanés (m'agrada que ho poguem fer), però cap ni una en valencià. No cal dir que per a aquells éssers superiors i privilegiat que prefereixen fer-ho en castellà, l'oferta s'eleva a centenars d'opcions.\nAra el Levante, aquell diari que durant anys ha passat per ser l'opció més progressista de la premsa escrita valenciana, ha decidit censurar el poeta Manel Rodriguez Castelló, que hi publicava una deliciosa columna des de fa 16 anys. No és la primera mostra de submissió abjecta i llepaculisme manifest que ofereix aquesta empresa subvencionada, que no gosa alçar la veu per si l'amo s'enfada i li lleva el caramelet de la publicitat institucional pagada amb fons públics, que mantenen viva una empresa privada -una més- dedicada a desinformar es valencians.\nReproduiré, sense més, el missatge que m'ha enviat Manel Rodríguez-Castelló, i la columna que li han censurat.\n"Amigues i amics, per si és del vostre interès us envie la columna que Levante-EMV no va voler publicar la setmana passada al·legant que era un tema personal (!). Jo n'he dit censura, amb el precedent d'un altre de dedicat a Alfonso Rus que tampoc no em van publicar. Quan ja havia enviat la columna de demà, en homenatge a Montse Anfruns, l'encarregat de la secció m'ha fet saber que havien decidit prescindir de les meues col·laboracions per la "deslleialtat" d'haver fet pública la censura al meu bloc. Després de setze anys dol una miqueta haver de dir adéu en tals circumstàncies, de manera que preferesc dir-vos gràcies per la vostra atenció i fins ara. Salu"t.\nEm pregunte si l'opacitat i arbitrarietat que solem atribuir al món de la política i les seues institucions no necessita com l'aire que es respira l'opacitat i arbitrarietat simultànies de l'economia, no ja a gran escala, per descomptat, sinó en la de les petites transaccions diàries. Causa i efecte? Ou i gallina? O complementarietat que ens fa la vida més difícil i en trau bon profit, que d'això es tracta. Els reportaré un cas kafkià, real i personal, que m'ha passat amb ONO, com els passa a tants veïns en els seus contactes amb la cara oculta de la publicitat, l'economia pura i dura i les empreses dites de serveis. La qüestió és la següent: ONO em cobra per uns serveis que no he sol·licitat ni rebut per valor d'uns 70 euros. Com que es tracta d'un error, confie que ho solucionarem amb trellat en un tres i no res. Després de múltiples peripècies (els estalvie la part lingüística de l'abús de poder) i de no sé quantes estúpides sintonies d'espera, una veu de senyora que habita en algun lloc de la galàxia invisible i el nom de la qual ignore, em diu que la meua reclamació és desestimada perquè a ella li consta la comanda i l'entrega (ignore també de quina manera li consta tot això en el seu més enllà) i que no em tornaran els diners de cap manera. Em preguntar-li amb intenció si la sol·licitud havia estat realitzada des del telèfon de casa que en aquell moment fèiem servir, em respon que es pot tramitar des de qualsevol lloc i que només has de dir nom i DNI.\n–Però això ho pot fer una criatura! Són coses de domini públic. Com és que no verifiquen la identitat del client quan fa una comanda, rep l'article i se li passa la\n–Em tem que algú ha suplantat la seua identitat.\n–I això és molt greu? Aquest matí m'he mirat a l'espill i no he notat res.\n–Jo de vostè aniria a la policia. Bon dia.\nUna empresa de comunicació incomunicada, amagada sota veus impertorbables i anònimes; especialistes en fibra òptica incapaços de veure la falsa comanda d'un\nclient fantasmagòric, o simplement un robatori que es pepetra cada dia i que\nalimenta l'opacitat del sistema i la indefensió del ciutadà. Els sona? A mi m'han\nvolat els diners, el telèfon fix i internet (comprendran que després del desgavell,\nme n'havia de donar de baixa), però ONO perd molt més. Temps al temps.\nCinema en valencià o la igualtat\nPer les festes de Nadal és quasi una tradició dur els xiquets al cinema. Una tradició ben fàcil de mantenir, a condició que sigueu una família castellana (vull dir, de llengua, no de lloc de naixement o residència). Si és el vostre cas, l'enhorabona. A la sala comercial de València que té la major oferta de cinema en valencià, les famílies castellanes poden triar entre 17 pel·lícules, ja siguen per a públic adult o infantil. Les famílies valencianes, en canvi, poden triar-ne concretament... una. Això sí, és una pel·lícula infantil.\nI per si algú troba que es tracta d'una oferta desmesurada (per massa bona) per als valencians, no patiu. Les pel·lícules en castellà compten amb 4 sessions en horaris diferents, de manera que tothom puga trobar-ne el que més li convinga. Això fa un total de 68 sessions diàries, front a la bonica xifra d'una sessió en valencià. Això sí, és una sessió matinal, a les 12 del migdia, de manera que si resulta que encara hi ha algun valencià que treballa en horaris regulars... que es fota, o que envie els xiquets al cine amb els iaios.\nI això, gràcies a l'esforç -en aquesta ocasió- d'Escola Valenciana (com en unes altres ha estat Acció Cultural o la Universitat de València), que han de treballar de valent cada any per aconseguir aquest privilegi. Perquè, per a nosaltres, els valencians, anar al cinema en la nostra llengua és un privilegi. Per als castellans no. Per a ells és un dret. Un dret bàsic, òbviament. Només faltaria que ara forem tots iguals. Que qui guanyà la guerra el 1939? I qui guanyà els 36 següents anys de franquisme amb Franco? I qui guanyà la farsa aquella que anomenaren Transició? I qui ha guanyat tots els anys de franquisme sense Franco que alguns anomenen pomposament 'període democràtic'?\nHome, no fotem! A vore si ara, pel fet de pagar més contribucions, de ser una de les cinc comunitats més pobres de l'estat i, alhora, una de les quatre que més paguen, voldrem -damunt!- tindre els mateixos drets que els guanyadors. Només faltaria!\nSi volem dur les criatures al cinema, ho fem en la llengua de l'imperi. I l'educació, si tenim sort hi hi ha una escola amb línia en valencià a prop de casa, i si a la consellera li dóna la gana d'habilitar-la, i si els mestres tenen a bé de no ser analfabets en el 50% dels idiomes oficials... ja podem estar contents i pagats. I si no, a educar els fills en castellà com fan els espanyols de bé. Així, en el futur, podran ser uns inútils monolingües com el que governa a València o el que ho fa a Madrid, que per no saber, no saben parlar bé ni l'únic idioma que coneixen.\nLa constitució espanyola, eixa que du camí de ser molt més sagrada que la bíblia, diu que tots som iguals. El que no diu és que uns són molt més iguals que els altres. I nosaltres, els valencians, no estem precisament entre els qui són més iguals.\nI, per cert, per a tots aquells que ens sentim indignats de constatar com, també en l'àmbit del cinema, ens pixen damunt i diuen que plou, estarà bé que ho recordem la pròxima vegada que perdem el cul per canviar al castellà, a la mínima que algú se'ns adrece en aquesta llengua, o que pensem que potser hi ha algun dels presents que no ha parlat en valencià des del primer dia de la seua vida comunicativa. Perquè això, la submissió lingüística que practiquem alegrement cada dia; la manca de dignitat que exhibim sense vergonya cada vegada que canviem al castellà pels motius més pelegrins, és la base que permet que les empreses de l'espectacle es burlen de nosaltres com si no comptàrem per a res. Perquè qui no sap fer-se valdre, efectivament, no hi compta.\nEn les nostres mans està canviar-ho. I feliç 2014!


I a mi per què no m’hi han convidat? | AMPA IPSE BLOC ... un espai per a la comunicació i per a la participació.\nI a mi per què no m’hi han convidat?\n07/02/2018 — ampaipse\nUna de les primeres frustracions que poden viure les criatures és sentir-se excloses d’una festa d’aniversari. Els pedagogs recomanen afrontar-ho en positiu.\nTot va anar sense pensar-s’ho. La Jana va sortir de l’escola, a les 16.30 h, i va veure que els companys de classe no anaven al parc, com sempre fan a les tardes, sinó que caminaven junts cap a una altra direcció. Els va fer dues preguntes: “On aneu? No aneu cap al parc?” I llavors li van respondre, amb sinceritat i claredat:“No, anem a la festa d’aniversari” [d’un company de classe].\n“La Jana es va quedar palplantada, blanca, sense paraules”, recorda la seva mare, Noemí Royes. La nena era a 1r de primària i havia canviat d’escola a P5. Portava un curs i part d’un altre amb el grup de classe i ella pensava que hi estava ben integrada. El fet que no la convidessin a la festa li feia despertar tot d’idees, com ara que el grup l’excloïa i que, a més, aquella tarda en concret no s’ho passaria tan bé com els altres.\n“Va ser una sort que li passés fora de l’escola, a la porta, i que estiguéssim juntes”, comenta la Noemí, que és pedagoga, especialitzada en educació neuroemocional. “Primer vam parlar de com se sentia, perquè les criatures han de posar nom a les coses que els passen, ho han d’expressar”. Després va intentar que juntes gestionessin aquesta doble frustració que sentia:“La vaig fer raonar sobre les decisions diàries que ella també pren, a classe o al pati, en les quals potser ella mateixa també tria alguns amics i d’altres no”. Dit amb altres paraules, la mare va fer entendre a la filla que diàriament ella també prenia decisions i feia tries que no eren banals, i que també podien haver deixat fora algun company.\n“Primer vam parlar de com se sentia, perquè les criatures han de posar nom a les coses que els passen, ho han d’expressar”\nNOEMÍ ROYES – MARE I PEDAGOGA\nDiguem-ho sense embuts, les paraules que la mare pronunciava apaivagaven poc el malestar que la Jana sentia. Tenia sis anys, i tots els amics de la classe li deien que se n’anaven junts a passar-s’ho bé (presumptament). “La reacció que va tenir la Jana va ser la de dir i repetir que no tenia amics, que no l’estimaven”.\nSobre les festes d’aniversari, la doctora en pedagogia Núria Pedrós Pons, membre de la Xarxa d’Experts del Col·legi Oficial de Pedagogia de Catalunya, manté una teoria que vol posar seny a un corrent creixent, sobretot des de fa uns anys. “No pot ser que una criatura, entre P3 i P5, hagi anat a una mitjana de cinquanta festes d’aniversari”. En cas que les famílies haguessin racionalitzat el calendari festiu i s’haguessin ajuntat entre elles per organitzar l’aniversari, fa números i n’hi surten “unes 30”. Aquesta quantitat, excessiva, més el fet que les festes d’aniversaris à la page són poc o gens beneficioses pedagògicament (ni en el menjar acostuma a haver-hi pedagogia nutricional), obliga a replantejar-se-les. “L’alternativa és una festa familiar, íntima, en què la criatura no acabi rebent desenes de regals, als quals no dona importància. Avui dia les criatures estan hiperregalades”, explica Núria Pedrós.\nAlgunes frases que ens poden ajudar a afrontar la frustració\nSEGONS LA DOCTORA EN PEDAGOGIA NÚRIA PEDRÓS\nEls amics dels pares els podem comptar amb els dits de les mans, i potser amb els d’una única mà. La resta són coneguts que saludem, amb qui parlem, però als quals no convidaríem a una festa d’aniversari nostra.\nÉs normal que algú vulgui triar amb qui vol compartir el seu aniversari, perquè fa una tria i, pel motiu que sigui, a tu no t’hi han convidat. Potser pensa que les activitats que hi faran a tu no t’agradarien.\nA classe tu tens els teus amics, amb qui sempre voldries compartir els treballs o fer altres activitats cooperatives, però també has de saber relacionar-te amb els companys que no són amics teus. Hem de tenir relacions sanes amb tothom.\nPedrós entén la frustració que genera a una criatura sentir-se exclosa d’un grup que va a una festa d’aniversari a la qual ella no ha rebut invitació, però proposa capgirar la situació. “És una frustració, sí, però alhora és una lliçó de vida, perquè aquella criatura anirà creixent i assumirà que no sempre es pot tenir tot”. Treballar la frustració des de la infància, encara que costi, fa entendre que, de petits, no sempre podem tenir totes les joguines o anar a tot arreu on voldríem, i, de grans, que no sempre podem fer les activitats que els companys fan: “Hi ha unes normes i uns límits que ells han assumit que s’han de respectar i que els hauran fet crear uns recursos vitals per enfrontar-se a la idea que tots els altres fan unes coses i en canvi ells no”.\nPer continuar, la pedagoga esmenta una altra situació, que depèn especialment dels pares, que és quan a les festes són excloses una o dues criatures. És a dir, “a classe es fan invitacions generals però s’exclouen un o dos infants pels motius que sigui”, diu Pedrós. Llavors la situació canvia, perquè “des de la perspectiva de pares haurien de saber que el que fan no és correcte i que el que haurien de fer és entendre els motius que provoquen que aquelles criatures s’excloguin, per aconseguir que això no passi”, afegeix.\nQUÈ PASSA A L’ADOLESCÈNCIA?\nI si a primària pot passar tot això, a secundària la situació es pot agreujar. “L’adolescència és una edat crítica, perquè la criatura deixa la infància però encara no és un adult, sinó que està en una etapa de trànsit”, explica Núria Tomàs, professora de secundària amb postgrau en neuroeducació per la Universitat de Barcelona. Per consegüent, l’adolescent deixa la bombolla de protecció de la infància per veure amb cruesa la realitat.\n“Quan a un adolescent no el conviden a una festa d’aniversari, o quan sent que no l’accepten en un grup, el meu consell és que raoni i valori per què creu que li passa”. Dit amb altres paraules, per a Tomàs, en aquesta etapa no és tan important acceptar la frustració sinó tenir els recursos de pensar-ne el perquè. I exposa un cas:“En els meus 20 anys de professió m’he trobat mil i un casos, però una vegada em vaig trobar que un grup excloïa una noia perquè no coincidia ni en la manera de vestir ni en les aficions amb el grup gran”. Ara bé, la noia sabia que el motiu era aquest, el va raonar, el va verbalitzar a la professora i, alhora, “li va dir que ella no volia canviar, perquè era la seva manera de ser i no la canviaria”, recorda. Per tant, “aquesta noia tenia uns recursos tan grans per pensar i interpretar la realitat que no ho vivia com un conflicte”. En aquest cas, “la feina que s’havia de fer era treballar amb el grup gran perquè aprenguessin a acceptar la diferència, com per exemple els companys que no eren iguals que ells”.\nLa Jana ja ha començat 2n de primària. A aquella primera vegada de 1r, en què els companys anaven a una festa i ella no, se n’hi han sumat d’altres, però no ho ha viscut com aquella vegada. “Ha entès que els nens no poden convidar tota la classe, perquè si van a llocs en què s’han de pagar entrades o hi ha un cost per criatura seria molt car”, explica la mare, Noemí Royes.\nTambé ho entén més perquè ha reforçat vincles a classe i perquè accepta que hi hagi nens que vulguin vincular-se més amb uns i no tant amb uns altres. “Ara la Jana és més madura per acceptar-ho, té més recursos emocionals per entendre-ho”, diu la mare. Per contra, a les seves festes d’aniversari ella sí que decideix convidar tot el grup de la classe sencer, perquè o bé van a parcs, a l’aire lliure, o bé s’ajunten unes quantes famílies amb criatures que fan l’aniversari en dates pròximes i es reparteixen el cost d’una activitat en un lloc tancat. “Per la meva manera de pensar, jo estic a favor de les festes d’aniversaris generals, en què hi hagi tot el grup classe, i és el model que practiquem a casa”, diu la Noemí. Ella, com a mare, impulsa aquesta idea, perquè alhora és la que va viure quan era petita. Malgrat això, “als cursos que imparteixo per a pares sempre els dic que han de donar eines als fills per gestionar les frustracions, perquè n’hi haurà que les viuran sense que ells siguin al seu costat i se n’hauran de sortir tots sols. L’important és que tinguin una bona base que els hagi fet saber que la vida no és un camí de roses i que, si ho és, sempre poden aparèixer punxes”, conclou Royes.\n‘El llibre de les emocions per a nenes i nens’\nL’escriptora Gemma Lienas escriu vint-i-vuit contes en el volum El llibre de les emocions per a nenes i nens. Els contes de la fada Menta (Port Bo Llibres) que aborden situacions que poden fer aparèixer en les criatures diverses emocions, com la ira o la por. Alguns dels capítols, per exemple, tracten sobre la frustració i sobre com saber resoldre problemes. Així, el conte Vull el còmic ara! explica com la Neus, la protagonista, es deleix perquè el pare li compri un còmic, però el pare té feina i no pot sortir al carrer amb ella per anar-lo a buscar. La fada Menta hi intervindrà per fer-li entendre què passaria si tingués de cop el còmic que ella desitja. El final no el revelem, però l’avancem crípticament: és un final llaminer.\nArxivat a Educació, Emocions, Pares. Leave a Comment »\n« #SID2018 Crea, connecta i comparteix amb respecte: una Internet millor comença amb tu\nLes escoles transformen els patis per acabar amb la dictadura de la pilota »


La situació està normalitzada a Catalunya després del temporal de vent excepcional que ha afectat el país. Per primera vegada, el Departament d'Interior ha activat la fase d'alerta del pla de Protecció Civil pel temporal de vent, amb ratxes que han superat els 200 quilòmetres per hora. Els bombers han fet més de 1.600 sortides des de divendres. El vent ha causat set morts a Catalunya: quatre nens a Sant Boi, dos homes a la Palma de Cervelló i Abrera i, divendres, una dona a Barcelona. En total, 12 persones continuen ferides però evolucionen positivament. La península també ha patit el temporal, que ha deixat quatre morts a Galícia, Alacant i Burgos.\n25/01/2009 - 00.10 Actualitzat 25/01/2009 - 16.57\nEl temporal ha causat la mort de set persones a Catalunya. La forta ventada s'apunta com la causa de la mort d'una dona a Barcelona a qui li ha caigut a sobre una paret, al districte 22@. També han mort quatre nens en un camp de beisbol de Sant Boi de Llobregat quan el vent n'ha ensorrat la grada, i un home a la Palma de Cervelló en caure-li un pi al damunt quan estava ajudant a retirar arbres de la calçada. A Abrera, un altre home ha mort per la caiguda d'un arbre. En total són 12 les persones que continuen ferides tot i que evolucionen favorablement. Es tracta de 7 nens i 2 monitors de Sant Boi de Llobregat i de tres ferits greus més: un home de Barcelona ingressat a l'Hospital del Mar amb una fractura de pelvis, un nen de Valls amb fractura frontal i un home de la Palma de Cervelló, que ha resultat ferit en caure-li un arbre mentre estava realitzant tasques de neteja al seu municipi.\nLes ratxes de vent han superat els 200 quilòmetres per hora en alguns punts del territori, com ara a Portbou. A Bonastre, al Baix Penedès, i a la Llacuna, a l'Anoia, han arribat fins als 170, i a Núria els vents han superat els 162 quilòmetres per hora. El Servei Meteorològic de Catalunya preveu que el temporal de vent anirà amainant durant la nit de dissabte a diumenge.\nEls efectes de les ventades s'han deixat notar en molts pobles amb branques trencades, arbres que han caigut i motocicletes i semàfors per terra. Segons informen els bombers, han fet 1.600 sortides. A Sant Vicenç dels Horts, un arbre ha caigut sobre una casa, n'ha trencat la teulada i ha causat ferides lleus a una dona. A Salt, el vent també ha provocat que s'hagin desprès algunes teules i part d'una façana. Molts centres educatius catalans van resultar afectats per destrosses materials i alguns no podran obrir les portes aquest dilluns. Aquest és el cas de l'escola de Santa Margarida de Montbui i d'altres centres de l'Anoia i les comarques lleidatanes i tarragonines. Els Serveis Territorials del Departament d'Educació elaboren un informe per determinar el nombre d'escoles afectades i el valor econòmic dels danys.\nA Barcelona, l'Ajuntament ha decretat el pla bàsic d'emergència municipal, i s'han rebut més de 4.800 trucades relacionades amb els danys del temporal. En un altre mercat, el de l'Estrella del barri de Gràcia de Barcelona, les ràfegues han fet caure les claraboies del sostre i han hagut de desallotjar-lo. Al recinte de la Fira de Barcelona, també s'han hagut de desallotjar els operaris que treballaven per desmuntar el Saló Bread & Butter. Diversos locals de Barcelona han vist com es trencaven les vidrieres per la força del vent. Hi ha una vintena de ferits de diversa consideració a la ciutat. A Bellaterra, la UAB ha estat desallotjada després que el temporal ha arrencat una desena d'arbres i ha fet un ferit.\nA Girona han hagut d'evacuar més d'un centenar de passatgers que anaven a bord del cremallera de Núria després que han caigut arbres a la via i han afectat la catenària. A Figueres s'han pogut estrenar com a capital de la cultura catalana però han hagut de suspendre la sardana aèria que tenien prevista quan feia deu minuts que l'havien començat. A la Catalunya Nord, el temporal de vent ha deixat la zona a les fosques. A Perpinyà hi ha hagut ratxes de 184 quilòmetres per hora que han obligat a desallotjar nombroses zones comercials i a suspendre el transport públic urbà i interurbà.\nLa xarxa viària ha registrat incidències en diversos punts. La C-17 ha estat tres hores tancada i el vent fins i tot ha afectat trams de la Ronda de Dalt. També es van haver de tallar diverses vies a diferents punts de Catalunya i continua tallat l'accés al monestir de Montserrat per carretera a causa d'esllavissades.\nLes fortes ventades han afectat el subministrament elèctric de fins a 150.000 habitatges, tot i que a darrera hora d'aquest dissabte la xifra ha baixat a 100.000 cases. Pals de la llum per terra i comerços a les fosques n'han estat les conseqüències. Durant tota la jornada, Fecsa-Endesa ha rebut centenars de trucades sobre incidències i la companyia preveu que no es podrà restablir totalment el servei fins dilluns al matí.\nSegons informa Renfe, aquest diumenge s'han aixecat les limitacions de velocitat que s'havien establert com a mesura de seguretat en els serveis de l'AVE entre Barcelona i Madrid. Només una línia, la de Barcelona-Reus-Móra d'Ebre, continua afectada pels danys causats pel temporal de vent, segons que ha informat la companyia ferroviària. La situació a la resta de vies està normalitzada. Aquest dissabte els retards van afectar algunes línies de Rodalies per la caiguda d'arbres, sobretot a Barcelona i Tarragona. Les línies 4 i 7 de Rodalies i els trens de llarga distància que uneixen Barcelona amb València han estat els principals afectats, i alguns dels viatgers s'han traslladat per carretera.\nA Barcelona, un arbre va caure sobre les vies del Trambaix i va obligar a interrompre'n el servei. A més, es va haver d'aturar el cremallera de Núria i els funiculars de Gelida i Vallvidrera. El temporal també ha obligat a tancar algunes estacions d'esquí, com Vallter.\nLa Conselleria d'Interior assegura que tot plegat ha estat una situació molt excepcional i defensa la seva gestió de l'emergència. Afirmen que van avisar amb temps i que tampoc no es podia fer gaire res més contra els elements.\nLa sardana aèria s'enlaira a mitges\nTres morts pel temporal a França\nLa UAB, desallotjada pel temporal


MÉS també ha rebutjat la proposta del govern espanyol, que de moment no afecta les vies illenques perquè són gestionades per la institució insular\nUn tram de la carretera que enllaça Palma i Manacor. ARXIU\nPalmaEl Consell de Mallorca ha rebutjat aquest dijous la intenció del govern espanyol d'implantar a partir del 2024 un model de peatge de pagament per ús a totes les vies ràpides de l'Estat, tant autopistes com autovies. D'aquestes vies, a l'illa n'hi ha tres: la Ma-1, que connecta Palma amb Peguera; la Ma-13, des de Palma fins sa Pobla, i la Ma-19, que enllaça Palma i Llucmajor. El Pla de Recuperació, Transformació i Resiliència del govern espanyol, que preveu implantar aquest "mecanisme de pagament", no afectaria les carreteres de Mallorca, perquè només es desenvoluparia a les de titularitat estatal, i el Consell en gestiona les de l'illa. Així i tot, el conseller de Mobilitat, Iván Sevillano, ha assegurat que s'hi oposaran en cas que finalment afectassin les de Mallorca.\n"Els ciutadans ja pagam amb els nostres impostos la construcció i la conservació de les carreteres i no hem de pagar triplement", ha afirmat Sevillano, que ha afegit que treballarà perquè no s'implantin peatges a Mallorca. També ha dit que a l'illa "no tenim el dèficit de conservació i explotació que tenen moltes carreteres de la Península".\nEn la mateixa línia, el diputat de MÉS, Josep Ferrà, ha rebutjat la iniciativa del govern espanyol perquè "només la proposta ja suposa un atac i una manca de respecte als ciutadans de les Balears". El sobiranista ha considerat en una nota de premsa que "el govern espanyol sembla no tenir fi en el seu intent d'espoliar-nos tot el que pugui i més".\nSi bé des de MÉS comparteixen la filosofia d'incentivar una mobilitat més sostenible "això no pot fer-se augmentant l'excessiva càrrega fiscal que ja patim". Cal recordar que el pla de l'Estat defensa que l'objectiu és avançar cap als principis que "qui utilitza paga i qui contamina, paga". Ferrà també ha recordat que l'Estat encara no ha pagat el conveni de carreteres de Mallorca i que hi ha una "nul·la" inversió en transport ferroviari i en el transport metropolità de Palma.\nCal tenir en compte que la proposta de crear un model de peatges de pagament també ha generat el rebuig generalitzat de les comunitats autònomes, del sector del transport i de les associacions de consumidors, i fins i tot ha obert noves diferències en l'executiu de Pedro Sánchez, ja que Unides Podem, que forma part de la coalició de govern, s'hi ha posicionat en contra.\nConsell de Mallorca AUTOPISTES carreteres Estat mobilitat