Microquimerismo, l'intercanvi cel·lular | Consumer\nMicroquimerismo, l’intercanvi cel·lular\nA més dels llaços afectius entre mare i fill, hi ha un vincle físic en forma d'intercanvi de cèl·lules progenitores que persisteixen durant molt de temps\nFa alguns anys que sabem que durant la gestació hi ha un intercanvi de cèl·lules progenitores entre mare i fill. Aquestes cèl·lules, que poden persistir durant molt de temps, sovint són uns hostes amables que ajuden a reparar danys que es produeixen en els teixits, encara que en altres casos s’ha demostrat que poden ser l’origen de determinades malalties.\nDues poblacions cel·lulars\nL’amor entre mare i fill ara se sap que va més enllà de l’afecte, per un vincle físic en forma d’intercanvi de cèl·lules. Des del punt de vista de la supervivència de l’espècie, aquest fenomen podria tenir sentit perquè amb l’aportació per part del fetus de noves cèl·lules reparadores la mare podria viure més. D’altra banda, la mare continua donant vida més enllà dels nou mesos de gestació ja que les seves cèl·lules poden també ajudar a esmenar deficiències en el seu fill.\nAquest fenomen, reportat per primera vegada en 1981, va despertar cert escepticisme ja que no quedava explicat com a cèl·lules estranyes a l’organisme podien ser acceptades pel sistema immune i sobreviure tants anys. Les cèl·lules fetals poden sobreviure en l’organisme matern durant dècades després de l’embaràs; de la mateixa manera, les cèl·lules de la mare també sobreviuen en el nen durant anys. En un estudi, en una dona es van identificar cèl·lules procedents del seu fill que ja havia complert els 27 anys.\nL’intercanvi de cèl·lules podria ajudar a reparar danys que es produeixen en els teixits de la mare i el fillEl microquimerismo és la coexistència de dues poblacions cel·lulars diferents (originades en individus genèticament diferents), presents en un sol individu. En la naturalesa, la causa més freqüent és el microquimerismo associat a l’embaràs degut a un intercanvi bidireccional de cèl·lules entre el fetus i la mare. També es produeix microquimerismo en el cas dels trasplantaments i les transfusions. Però aquest fenomen també pot presentar contradiccions.\nSi bé s’han identificat casos en què aquestes cèl·lules poden ser uns ‘hostes amables’ que ajuden a reparar danys que es produeixen en els teixits materns, en altres casos s’ha demostrat que poden ser l’origen de determinades malalties. Per aquest motiu, cada any apareixen diversos estudis sobre el tema. La comprensió de les cèl·lules que es transfereixen, la seva localització i la seva funcionalitat, podria portar a minimitzar els efectes perjudicials d’aquest fenomen i a potenciar els seus probables beneficis amb objectius terapèutics.\nVes a la pàgina següent: Intercanvi beneficiós »\ncèl·lules hijo-ca intercambio-ca madre-ca microquimerismo-ca


Fa sis mesos que va esclatar la crisi sanitària al nostre país i amb ella molts dels patrons coneguts de funcionament familiar.\nEl confinament ha tingut un gran impacte en les nostres vides. Ha construït una nova realitat amb nous hàbits, noves rutines i noves formes de relació i comunicació entre nosaltres. La por i la incertesa viscudes, el distanciament amb els familiars i amics propers i, en alguns casos, la pèrdua d’algun familiar, han generat forts sentiments de vulnerabilitat i han demanat de la nostra capacitat d’adaptació, amb el gran esforç emocional que això implica.\nEl paper dels adults amb infants i adolescents a càrrec ha estat posat a prova i en revisió constant durant aquest temps.\nAra ha arribat el moment de tornar a l’escola i a l’ institut. És una oportunitat perquè els fills i les filles es retrobin en un espai de socialització i en un context que els és familiar; tanmateix ara serà una mica diferent.\nEls infants i joves, per una banda sentiran la il·lusió i les ganes de tornar a veure els companys i les companyes i de recuperar unes rutines que contribueixen a crear un sentiment de seguretat. Per altra banda, poden sentir por, incertesa, inseguretat i inquietud davant d’una nova realitat en l’entorn escolar.\nTransitar aquest procés suposa un equilibri constant entre conèixer la realitat, poder mirar les pors i assumir un criteri propi.\nCom éssers relacionals que som, cerquem la proximitat i referències en l’entorn social. No obstant, cal ser conscient del risc de quedar atrapat en la gran quantitat d’informacions i opinions a les que tenim accés actualment.\nI què en fem del neguit?\nLa tornada a l’escola pot produir en alguns infants, sobre tot en els més petits, dificultats d’adaptació: irritabilitat, frustració, reaccions més intenses davant d’una situació que potser no acaben de comprendre del tot. En els més grans les dificultats es poden traduir en la por a sortir al carrer, por de contagi o de perdre algun familiar.\nDavant aquestes possibles emocions és important fer un acompanyament emocional i donar temps al procés d’adaptació de cada infant o adolescent, oferir escolta i atenció activa, posar paraules al que pot estar experimentant i validar les seves emocions.\nLes famílies estan igualment immerses en aquesta muntanya russa d’emocions contradictòries. Conviure amb la por, la inseguretat i la incertesa no és fàcil. Sense dubte, les pors formen part del viatge. El propòsit no és que desapareguin, sinó comprendre-les i integrar-les de manera que no acabin limitant un funcionament saludable. En la mesura que l'adult pugui fer-ho, podrà acompanyar més fàcilment a l'infant i a l’adolescent en el mateix procés, ajudant-lo a adquirir la seguretat per anar afrontant els reptes relacionals i vitals que se'ls presentin.\nQueda palès que la tornada a l'escola suposa un batibull d'emocions per petits i grans. En les setmanes vinents, els infants i adolescents necessitaran uns adults propers, disponibles i atents per anar traduint tot allò que vagin experimentant i els ajudin a comprendre-ho i donar-li sentit.


Aquest 25 de maig es reprenia la vaga en el sector educatiu a Catalunya. Milers de docents i estudiants vam omplir els carrers de Barcelona reclamant acabar amb les retallades, defensar el català a les aules, retirar el nou currículum i augmentar el pressupost, entre d’altres demandes.\nVeus de les i els estudiants de FP: "Treballem de gratis, quan nosaltres també estem fent un servei"\nReproduïm les reflexions i opinions de joves estudiants de FP. Amb aquestes volem iniciar una campanya de denúncia de la situació de precarietat que pateix avui la joventut, i en particular, dels i les estudiants de Formació Professional, que acostumen a ser dels més oblidats.\nTROBADA JUVENIL 14M | Per una joventut revolucionària en peu de lluita contra la guerra, el rearmament imperialista i la crisi capitalista\nEl pròxim 14 de maig les agrupacions Contracorrent i Pan y Rosas celebrem una nova trobada estatal per construir una gran joventut feminista, antiimperialista, anticapitalista i revolucionària contra la guerra, el rearmament imperialista i la crisi capitalista.\nGran Trobada de Pan y Rosas i Contracorriente: construint una joventut antiimperialista i revolucionària


Vaga de pagament de lloguers a partir d'abril per la crisi del coronavirus\nBarcelona. Dilluns, 30 de Març 2020. 10:30\nActualitzat: Dilluns, 30 de Març 2020. 12:18\nMés de 8.000 inquilins de Barcelona han comunicat al Sindicat de Llogaters que a l'abril no podran assumir el cost del lloguer per la crisi del coronavirus. Com ells, milers de persones més de tot Espanya. Les conseqüències econòmiques de la pandèmia han impulsat una vaga de lloguers que comença aquest dilluns i té el suport de més de 200 associacions de llogaters a tot Espanya.\nLa vaga s'ha convocat per "l'abandó institucional als llogaters afectats per la crisi del coronavirus", ha explicat Jaime Palomera, del Sindicat de Llogaters de Catalunya a Catalunya Ràdio. Les associacions reclamen suspendre els lloguers per la gran afectació que està provocant el virus a milers de famílies, petits comerciants i autònoms.\nEn un manifest, anomenat Suspensió de lloguers ja!, els organitzadors exposen que a partir d'aquest 1 d'abril "començarà una cascada d'impagaments de lloguers massiva que desembocarà en una nova crisi d'habitatge". Demanen al govern espanyol que suspengui el pagament dels lloguers per a les persones que han reduït els ingressos o els han perdut a causa de la crisi". Les associacions adverteixen que "totes les rendes immobiliàries es segueixen cobrant a preu d'or, com si l'economia no s'hagués paralitzat, i aboca milers de persones a endeutar-se per poder pagar-les".\nLa campanya també s'amplia a la suspensió del pagament dels subministraments bàsics, com l'aigua, llum i gas. "Parlem de serveis bàsics per garantir la vida de les famílies, que ja s'han encarit l'últim any".\nDes dels organitzadors, demanen que s'uneixin a la vaga totes les persones que veuen que els seus ingressos cauen. La previsió és que la vaga duri fins que el govern espanyol suspengui els pagaments del lloguer a les persones afectades. A més, els organitzadors apunten que aquesta responsabilitat no és només del govern sinó també de les entitats financeres i de les grans immobiliàries.\nCORONAVIRUS Mitjà veu un fre en la corba del coronavirus de Catalunya respecte a l'espanyola Cèlia Forment i Bori


Turull: "He estat empresonat per haver sigut lleial al mandat dels que em van escollir"\nRull demana que el "preu" del seu compromís "serveixi per multiplicar el compromís de tots" i Bassa reivindica que no són "delinqüents"\nJordi Turull, avui al Suprem ACN\nBarcelonaEl diputat de Junts per Catalunya (JxCat) i fins ahir candidat a la presidència de Catalunya, Jordi Turull, ha fet públic aquest divendres a Twitter un comunicat en què valora la decisió del Tribunal Suprem d'enviar-lo a presó incondicionalment. També ingressaran a presó el diputat Josep Rull i el conseller d'Exteriors i diputat d'ERC Raül Romeva, així com l'expresidenta del Parlament Carme Forcadell i la consellera de Treball, Dolors Bassa. "He estat empresonat per haver sigut lleial al mandat dels que em van escollir", sentencia Turull en el seu escrit: "Si us plau, dediqueu totes les energies a defensar pacíficament la democràcia i la llibertat de Catalunya. Tinc tota la confiança i esperança en el poble de Catalunya". Turull s'acomiada, així mateix, de la seva família: "No patiu per mi. Estic bé perquè estic convençut del que he fet, que ni és delicte ni he fet mal a ningú". Conclou el seu escrit amb un "Visca la democràcia" i un "Visca Catalunya".\nEl conseller d'Exteriors i diputat d'ERC Raül Romeva ha lamentat que se l'empresoni el mateix dia de l'aniversari de la seva filla: "Entro de nou a la presó amb la consciència molt tranquil·la i el cap ben alt", insisteix en un tuit.\nPer la seva banda, Josep Rull, que va ser company de cel·la de Turull a la presó d'Estremera entre el 2 de novembre i el 4 de desembre -tots dos van sortir en llibertat provisional- ha penjat a Twitter una fotografia seva acompanyat de Turull, amb el següent missatge: "Facin el que facin amb nosaltres, la causa de Catalunya -la causa de la llibertat, de la democràcia i de la dignitat- perviu amb força, perquè som milions els que hi creiem. Que el preu del nostre compromís serveixi per multiplicar el compromís de tots".\nL'expresidenta del Parlament, Carme Forcadell, ha assegurat que té "la consciència tranquil·la i el cap molt alt". "Avui ens empresonen físicament", afirma, "però no poden tancar les nostres idees".\nLa consellera de Treball, Dolors Bassa, ha donat "gràcies pels suports de tothom" i ha anunciat que tancarà el seu compte de Twitter mentre sigui a la presó: "Em defensaré, no som delinqüents".\nEl diputat de JxCat, Jordi Sànchez, que aquesta mateixa setmana havia renunciat a la seva candidatura a la presidència de la Generalitat perquè el jutge li havia denegat la possibilitat d'assistir al ple, ha fet una demanda a Twitter: "No ens deixem arrossegar per la ràbia". "L'odi és patrimoni dels que no respecten la llibertat ni hi creuen", ha afegit, i ha enviat "un petó molt gran a tots els empresonats i les seves famílies".\n— Jordi Sànchez (@jordisanchezp) 23 de marzo de 2018\nDes de la presó, Jordi Cuixart ha enviat un missatge de solidaritat a Carme Forcadell, Dolors Bassa i Marta Rovira, així com a Josep Rull, Jordi Turull i Raül Romeva: "La vostra dignitat és més alta que qualsevol mur".\nEn el mateix sentit, el president Carles Puigdemont ha lamentat que "el dia que l'ONU exigeix a Espanya que respecti els drets de Jordi Sànchez" el jutge enviï "a la presó cinc dels nostres companys per les seves idees i el seu compromís. L'estat espanyol antidemocràtic és una vergonya per a Europa".


Dos homes detinguts en València per amenaçar-se mútuament\nPortaven ganivets, un pal i una barra metàl·lica\ndimecres, 31 d’octubre 2018 - 14:00h\nDos homes han sigut detinguts per agents de la Policia Nacional i la Policia Local per un delicte d'amenaces, després d'haver-se amenaçar mútuament enmig del carrer. Els dos arrestats, de 46 i 47 anys són d'origen espanyol. Els agents van intervindre després d'aturar la disputa un pal de fusta d'un metre de llarg, unes tisores de 17,5 cm de llarg, dos ganivets de 21,5 i 25,5 cm de llarg i una barra metàl·lica. Els fets es van produir al migdia d'ahir quan els policies que realitzaven un control preventiu per la ciutat van ser alertats per diversos ciutadans per tal que es dirigiren a l'avinguda Constitució del districte de Trànsits, on segons sembla, s'estava produint una baralla en eixos moments.\nDe seguida els agents es van desplaçar fins al lloc i es van trobar amb un home que afirmava que un altre li havia cridat que baixara de sa casa, al mateix temps que l'amenaçava de mort amb un ganivet. L'home l'acusava d'incendiar una casa abandonada en la qual el segon tenia objectes de la seua propietat. El primer va baixar del seu domicili amb el seu gos de raça considerada perillosa i un pal en la mà.\nRealitzant les gestions corresponents un dels implicats va fer gest d'abandonar el lloc, però va ser interceptat per un dels agents que va requisar el pal, el ganivet i unes tisores. Les dos parts al principi intentaren arribar a un acord amistós per tal que l'acusat de l'incendi li pagara a l'altre l'import dels béns que s'havien perdut en el suposat incendi. Malgrat això, a continuació el presumpte autor del sinistre va animar al gos que tenia i a continuació l'altre sospitós el va colpejar amb una barra metàl·lica. L'amo del gos va seguir amenaçant l'altre inclús davant dels agents. Finalment els agents, després de fer les comprovacions oportunes els van detindre com a presumptes autors d'un delicte d'amenaces respectivament. Els dos detinguts, amb nombrosos antecedents, han passat a disposició judicial.\n"Llibertat amb càrrecs per al pare d'un aleví de futbol que va colpejar amb el cap a l'entrenador rival" "Es detecten sis casos de paperes en estudiants de la UV que acudiren a una festa"


Soldadura amb bufador | Consumer\nSoldadura amb bufador\nEl tipus de metall que s'empri com a material d'aportació determina la manera de soldar\nPer mediatrader 9 de octubre de 2003\nImagen: Photo Dudes\nLa soldadura consisteix a unir dues peces metàl·liques mitjançant fusió. És habitual emprar aquesta tècnica en les canonades de coure, però també és possible utilitzar-la en altres peces compostes de plom, estany, zinc, alumini o llautó. La unió dels elements s’aconsegueix a través del principi de capil·laritat. Aquest fenomen requereix, a més de les peces que es vagin a soldar, un material fonedís denominat metall d’aportació. Quan aquest es fundi i entra en contacte amb els altres dos elements, també escalfats amb anterioritat, penetra entre ells fins a unir-los. Segons la mena de metall que s’empri com a material d’aportació la manera de soldar és diferent.\nLes soldadures es classifiquen en dos grans grups: toves i dures. En les primeres, el metall afegit és un aliatge d’estany fundente, amb una temperatura de fusió entre 180 °C i 200 °C. Aquest tipus de soldadura és una tècnica vàlida per a unir metalls sotmesos a contraccions mecàniques febles, com a canalitzacions d’aigua freda. S’estima que en aquestes unions les traccions superiors a 5 kg per mil·límetre quadrat són suficients per a trencar-les.\nEn les soldadures dures, el metall d’aportació és la plata, el coure o l’alumini. Aquests es tornen licuables entre els 650 °C i 750 °C. Només és possible aquesta tècnica en peces metàl·liques que tolerin temperatures similars. Les soldadures dures s’utilitzen per a assemblis sotmesos a fortes contraccions mecàniques, com les canalitzacions d’aigua calenta o gas, i els reixats. La seva resistència és deu vegades superior a la de les toves. Aquest sistema no permet assemblar peces d’estany, zinc o plom.\nEn canonades de coure\nPer a unir una canonada de coure amb una connexió mitjançant soldadura, en primer lloc, és convenient decapar amb paper d’escata o una llana d’acer totes dues peces. A continuació, s’ha d’aplicar amb l’ajuda d’un pinzell una capa de pasta desoxidant sobre les superfícies que es vagin a soldar. Si la soldadura es realitza en una canonada recolzada en una paret, és aconsellable protegir-la contra les flames amb una pantalla de protecció rígida o flexible per a evitar desperfectes.\nLa resistència de les unions amb soldadura de plata, coure o alumini és més fort\nUna vegada que el material està preparat, s’ha d’escalfar el metall amb un bufador o un llum per a soldar. Per a això, és necessari regular la flama i fer calor fins que els elements canviïn de color cobri a vermell fosc. Després, cal aplicar de nou decapant amb una vareta de soldar i mantenir la calor en la zona, sense exposar la vara de manera directa a la flama del bufador. Per a eliminar les restes de pasta desoxidant, es deixa refredar i es neteja la soldadura amb un drap humitejat en aigua.\nA més de les opcions anteriors, és possible soldar dos elements sense emprar un metall d’aportació. La soldadura autògena, també coneguda com oxicombustible, consisteix a assemblar dues peces de metall de la mateixa naturalesa mitjançant la seva fusió. Aquest tipus d’unió s’utilitza per a soldar tubs, cadires o bicicletes i és un procés de treball habitual també en tallers mecànics. És apropiada per a assemblis sotmesos a fortes contraccions mecàniques i requereix una temperatura d’escalfament de 1.500 °C.\nEn les autògenes, la calor el proporciona una flama que es genera per la combustió d’una mescla d’acetilè i oxigen en parts iguals. L’efecte calorífic fundi els extrems que s’uneixen en refredar-se i solidificar-se. D’aquesta manera, s’aconsegueix un enllaç homogeni.\ncoure metal-ca piezas-ca soldadura soldar\nConfeccionar una catifeta amb restes


Nova campanya de sensibilització als propietaris de gossos\nLa Policia Local de Constantí està duent a terme aquest setmana, del 10 al 16 de juliol, la segona campanya de sensibilització per a la recollida d’excrements a la via pública adreçada als propietaris de gossos, per tal de continuar reiterant en el respecte de les normes bàsiques de convivència que fixen les ordenances municipals.\nL’objectiu de la campanya és conscienciar als propietaris dels animals de la importància de mantenir nets els espais públics, atès que la presència d’excrements a la via pública és una de les principals preocupacions. En aquest sentit, la Policia Local recorda que els propietaris de gossos han de recollir convenientment amb bosses de plàstic els excrements que els seus animals dipositen als carrers.\nParal·lelament, el cos policial recorda també que el gos ha d’anar subjectat amb corretja i collar, per la seva seguretat i la dels vianants. A més, si es tracta d’un gos catalogat com a perillós, ha de dur posat un morrió. D’altra banda, es recorda que no està permesa la presència d’animals als parcs infantils o a les piscines públiques.\nDes de la Policia Local de Constantí també es recorda als propietaris que és obligatòria la identificació del gos mitjançant microxip, ja que això facilitarà recuperar-lo en cas de pèrdua. D’altra banda, els propietaris han de procurar que els gossos no bordin durant les hores de descans dels veïns.


Anatomia d’una ànima femenina | Anna Rossell\nBenvinguda sigui aquesta segona novel·la d’Emília Illamola (Argentona, 1953), que, com la primera, Joc de Llunes (Nova Casa Editorial, 2014), enriqueix el panorama actual de la literatura en llengua catalana. Illamola, que es va donar a conèixer amb Fraccions (Viena Editorial, 2012), un recull d’escrits breus, reflexius, en prosa poètica, ha irromput en el món literari amb un estil inconfusible i personal, ja molt clarament dibuixat en aquest primer llibre.\nEmilia Illamola | Nova Casa Editorial\nCom també Joc de Llunes, Una certa onada narra una fase de la vida d’una dona madura, Viola, que es troba en un impàs, un moment decisiu de la seva vida. També com a Joc de Llunes, la protagonista ha d’afrontar un munt de situacions que l’obliguen a prendre decisions crucials, que li fan plantejar-se cadascun dels seus actes. En aquest últim cas, però, la reflexió de l’heroïna no la porta a repensar tota la seva vida; la trajectòria de la mirada no és fonamentalment retrospectiva. Viola se sent estancada; tanmateix el seu esperit inquiet l’anima a lluitar per tirar endavant un projecte. El seu estancament és un repte que l’esperona i que dóna sentit a la seva existència.\nNarrada en primera persona, la novel·la desplega una tècnica narrativa propera al monòleg interior, que sense ser un diari, permet al lector seguir pas a pas els moviments quotidians de Viola, els seus dubtes, les seves inseguretats, les seves pors, els seus pensaments més recòndits. Com la Lia de Joc de Llunes, la veu narradora, atenta a les inflexions més imperceptibles de la seva ànima, s’adona de qualsevol oscil·lació i escorcolla amb valentia tots els replecs de la seva interioritat, pensa i repensa el perquè del seu capteniment. Però la intel·ligència afinada i observadora de Viola no s’esgota en si mateixa, sinó que percep amb finesa i sensibilitat el seu entorn, la natura i els gestos de tots els qui es relacionen amb ella: la seva parella i els amics i amigues, amb els quals la lliga un nexe sempre intens i essencial. Així el lector, instal·lat en el cervell mateix de l’heroïna, va coneixent Viola fins a les fibres més profundes del seu esperit.\nIllamola no és una escriptora d’acció; la seva escriptura no desenvolupa una història en el sentit tradicional de la paraula. Ben al contrari, el que interessa a Illamola és la pintura impressionista –fins puntillista, diria jo– de la sensibilitat femenina. El fil narratiu es mou amb extrema lentitud cap endavant, podríem dir que és més aviat estàtic, perquè el focus d’interès no és l’acció, sinó tot allò emocional, minúscul però valuós i significatiu, que es mou dins d’una ànima en cada moment. Els seus personatges principals són femenins i els estudia a fons, en un exercici de mestratge miniaturista. Podríem dir que les seves dues novel·les –però també Fraccions– representen una immersió al nucli de l’essència femenina. Lluny de consideracions fatalistes, conscients que són les pròpies decisions les que tracen una determinada trajectòria vital, les seves protagonistes són hereves d’una estirp femenina que marca en certa manera el seu destí.\nA Illamola li agrada el joc de miralls. Aquesta predilecció ja es palesava a Joc de Llunes, però Una certa onada ho confirma, sense que això tingui res a veure amb una monòtona repetició. L’esperit inquiet de l’escriptora busca una manera de narrar que escaigui especialment al tipus de novel·la que vol construir. Així, Viola, embarcada en un projecte literari incipient pel qual projecta una protagonista femenina, s’emmiralla en aquest personatge de ficció que està creant, de manera que la seva projecció es va fent evident i esdevé gradualment més clara a mesura que avança la novel·la. Assistim a un acte de gestació de ficció a partir de la vida (de ficció), que –sospitem– té encara una baula més: la persona de la mateixa Illamola, que crea el personatge de Viola, amb el qual probablement hi ha una bona dosi d’identificació.\nD’altra banda, el registre narratiu és fresc i ric pel fet que incorpora de manera directa correus electrònics i diferencia amb tipus de lletra diferents els pensaments de la protagonista i els del seu record dels diàlegs amb altres personatges. Crida l’atenció en tot el text l’ús gens ortodox dels signes de puntuació, que als meus ulls no s’entén al servei del contingut.


Es Poblat d'en Talaiòtic: El menyspreu continu de La Bèstia per les seves Colònies.\n29 de jul. 2007\nEl menyspreu continu de La Bèstia per les seves Colònies.\nL'apagada elèctrica a Barcelona bull a internet. Centenars de milers de ciutadans s'han quedat a les fosques a la seva pròpia casa. Sense poder cuinar, sense neveres, sense ràdio ni televisió, sense aigua calenta, medicines de persones majors fetes malbé, restaurants, comerços i oficines tancades per manca de subministrament elèctric. Alguns milers de persones fins a 3 dies així!\nTribuna catalana ja ha encunyat el concepte d'espoli elèctric. Del 25% del total de la factura elèctrica de tot l'Estat que paga el Principat només es rep un 15% de la inversió que Red Eléctrica de España destina a la xarxa de distribució d'energia. Un 10% de diferència! Sembla que baixar de les dues xifres en el dèficit que La Bèstia manté amb qualsevol dels Països Catalans és un somni impossible. La Bèstia necessita xuclar-nos fins que perdem el món de vista.\nMolts segueixen pensant ingènuament que Espanya és innocent, com molt bé denuncia un brillant comentari d'un particular anomenat Eduard a l'article Fins quan, Espanya? de S. Sostres a El Singular Digital. Però la indignació s'escampa, i és palesa també en l'escrit El tercer món, de Joan Arnera, que maleeix que "tots aquests bons ciutadans del meu barri, que tant s’han divertit picant contra les paelles, després tornaran a votar els socialistes a les eleccions, i continuaran satisfets de no fer res, sense entendre que la resposta, la solució, l’única manera que té aquest país nostre de tirar endavant, és amb la llibertat, és amb els nostres propis diners, és amb la independència"; o en el d'en Dessmond Resulta increïble, a Itching like grass; o a Un país a les fosques, del bloc Caldesplugues. A Temps d'incertesa no és només que el país estigui a les fosques, sinó que Aquest país és una ruina, i a La trappola fa dies que va el tema, per denunciar el tractament que els mitjans han donat la informació (Lepe i l'apagada), el silenci de les autoritats (el ministre d'industria), o la minimització del problema (10.000 maníacs).\nA la blogosfera menorquina en Josep M. Quintana també se'n fa ressò i diu que No és Barcelona, és l'estat espanyol qui està a les fosques. Mentre que a Ni Nuclear ni otras, gracias li repliquen en plan eco-sostenible-que-irresponsables-que-som-els-ciutadans i a Només 5 línies diuen que els nacionalistes no poden entendre què passa. Suposava que es devia referir als nacionalistes espanyols, però quan diu que "...el futur de la distribució d'electricitat és un tema molt més complicat del que sembla a primera vista. I, certament, entendrà que no tot és culpa de Madrid" he pensat, naturalment que tot és més complexe, sobretot quan nosaltres mateixos formam part d'aquest Madrid amb ministres d'indústria de partits espanyols com Piqué, Montilla o Clos! I naturalment que s'ha de fer un consum responsable i un creixement sostenible, però les causes d'aquesta apagada i la seva prolongació en el temps no tenen res a veure amb l'excés de consum, sinó amb la pèssima inversió i gestió de les infraestructures ja existents. És més sostenible omplir la ciutat de grups electrògens amb la contaminació acústica i atmosfèrica que generen?\nSi l'estiu passat va ser el caos a l'aeroport d'El Prat, ara fa precisament un any, enguany ha estat açò. Quina serà la sorpresa per l'any que ve? I és que el cúmul de problemes i el malestar català comença a preocupar a Madrid. Als problemes de no tenir una xarxa de transport digne i de servei públic ni per terra (RENFE), mar i aire, ara hi hem d'afegir que ens quedam sense energia gràcies a ENDESA (res de FECSA ni GESA ni altres eufemismes colonials per amagar el control espanyol sobre l'electricitat), a RED ELÉCTRICA DE ESPAÑA i als partits polítics sucursalistes que tenim i que seguim votant majoritàriament.\nAlgú se'n recorda que fa uns dies en un comentari en aquest mateix bloc ja em queixava de les apagades que hem tingut a Ciutadella, i que per cert es repeteixen cada estiu, o de l'apagada a l'aeroport de Menorca de fa unes setmanes? I és que ja està be! Vivim en una colònia maltractada. De forma conscient o inconscient, els qui han de gestionar els nostres imposts o els serveis centralitzats des de la metròpoli sempre ens deixen a la coa de les seves prioritats. Només servim per pagar i rebre bastonades, que per açò estan els països colonitzats. Quan acabarem la paciència? Quan veurem que Espanya no és més que font de problemes i de mentides des del seu naixement com a idea política fins avui?\nHeu vist la darrera gràcia dels nostres polítics? Que dels suposats 2.500 milions d'euros (pura misèria per paliar el dèficit històric de l'Estat amb les illes) amb els que ens van voler vendre el nou Estatut balear res de res? És que tenen cap credibilitat el Partit Espanyol o el Partit Nacionalista Espanyol més enllà de ser sucursals d'enganabeneits colonitzats mentals?\nEn Francesc Sintes ja explicava l'altra dia en un article la veritat sobre Ibèria i Menorca i donava una versió força interessant sobre els problemes del traçat del TGV per dins Barcelona i el retard en l'arribada de l'alta velocitat: "Ara, quan ja és a punt d’arribar-hi, intenten que el seu traçat passi per sota de la Sagrada Família i la Pedrera, amb la intenció –més que probable—que la societat civil catalana endarreresqui una mica més les obres. Les grans beneficiades tornen a ser Iberia i la T-4". Per què sempre tantes suposades negligències que ens perjudiquen resulta que en realitat són beneficioses per La Bèstia? En el cas de l'energia, precisament les reticències polítiques i ciutadanes que hi havia a la Línia de Molt Alta Tensió (MAT) amb França, amb tot l'impacte paisatgístic que tindrà, podrien haver quedat superades amb aquest accident. Casualitat?\nSi el propi alcalde de Barcelona es nega a canviar el traçat del TGV en contra de la majoria del Ple de l'Ajuntament de Barcelona, és que realment No volen que acabem la Sagrada Família? Pensar en les conseqüencies de fer passar el tren d'alta velocitat a escassa distància dels fonaments del temple és recordar l'esvoranc del Carmel, en les esquerdes d'edificis a El Prat, i en efecte, la societat civil ja està mobilitzada amb iniciatives com aquest vídeo:\nI si la ficció d'aquest vídeo es converteix en realitat, què diran llavors? Però ja se sap que els que no vulguin entendre-ho, els nacionalistes espanyols i els espanyols senzills, seguiran acusant-nos de victimistes i de insolidaris mentre tots els ciutadans en patim les conseqüències. Que segueixin així, seguim engreixant La Bèstia entre tots, que a cada nova endemesa els partidaris d'un Estat propi augmenten.\nPublicat per en Talaiòtic a les 14:10\nEtiquetes: Espoli econòmic, Referèndum és democràcia\nL'Indignat estalla de nou:\nAixò també es culpa dels murcians i extremenys, veritat?\nQuina indecència d'article!!!\nSuposo que queda descartat qualsevol tipus d'error humà en aquest tall de corrent elèctrica; que qualque enginyer català l'hagi poguda cagar, o que els serveis tècnics corresponents hagin oblidat el mantenmiment de qualque infraestructura...\nEl millor de tot es que molts de soferts treballadors hauran tingut algunes hores lliures de mes aquests dies; que es una indecència fer segons quins treballs amb aquesta calor (i es un treball del que no se pot estar massa gelos).\nI poca legitimitat tens tú per parlar de colonies i colonitzadors, quan sabs de sobres en que ens hem convertit a Menorca: en el repós de la burguesia catalana que perque omple ses butxaques un mes escas dels amos dels restaurants dels ports, i omple de merda les platjes i de prepotencia les carreteres, sembla encara que els hem d'esperar a la terminal vestits d'indígena i amb corones de flors, lleparlis les seves sabates, parlar-lis en castellà perque no ens entenen i davallar-nos els calçons si fa falta.\nNoltros si que som una colonia; i encara hi ha alguns que consideren que ens hi hem de conformar.\nSou odiosos. No crec emperò -i això em serveix de consol- que d'aquesta forma aconseguigueu res mes que lo actual: ser un reducte minoritari (sorollós si) de fanàtics senyorets que disfruta sentint-se superior i menyspreant i insultant als que considera inferiors. Independentistes de pancarta, mitin i article de diari (encara que internet resulta enganador). Que tampoc no estau disposats a esforçaros massa per asolir aquesta fita (la indepèndencia) no fos cosa que us embruteu.\n31 de juliol de 2007, a les 8:39\nPerò quina mania en tergiversar el que dic. Quina mania en ficar murcians i estremenys pel mig que tens, indignat. Quan critic la colonització estic parlant de l'ESTAT, del qual en formam part a la força i sense cap opció democràtica reconeguda per part del mateix de decidir si hi volem continuar o no, i no de treballadors ni de burgesos d'un lloc o un altre. I et record que a l'article en faig també responsables de la situació a ministres tan catalans com Piqué, Montilla o Clos.\nPer suposat que hi pot haver errors humans, el que no és un "error" és que les inversions siguin públiques o siguin privades de serveis centralitzats que es destinin sigui a Barcelona sigui a les Balears o sigui a València suposin sempre un dèficit percentual de dues xifres en relació al que pagam. Quin gust que prenem de pagar i callar! Quan dius que n'hi ha que encara es conformen en ser una colònia estic totalment d'acord amb tu.\nSobre les queixes pel model turístic que tenim, que podria compartir, no sé tu, però jo no em dedic a llepar les sabates a ningú i esper que ningú ho faci. El que dius és una impressió personal teva, tal vegada producte dels teus propis prejudicis.\nSobre l'acusació que em fas de ser part d'un "reducte minoritari de fanàtics senyorets que disfruta sentint-se superior i menyspreant i insultant als que considera inferiors", et record que aquí el mestre de l'insult i el menyspreu ets tu, com has demostrat diverses vegades. Si et resultam "odiosos" em sap greu per tu, i si demanar que ens deixin decidir democràticament el nostre futur, sigui quina sigui la nostra decisió i que ara mateix no podem prendre és ser un "fanàtic", estic encantat de ser-ho. També eren fanàtics en el seu moment els que demanaven el vot, o les dones que demanaven de poder votar com els homes, o els que reclamaven una jornada laboral de 8 hores i no de 14, i tants altres que defensaven drets que avui gaudim com a normals...\nGràcies a tu per opinar.\n31 de juliol de 2007, a les 11:35\nNomés cal llegir el títol del teu article per veure qui es el mestre de l'insult. "La Bestia-... (en realitat te certa gracia la vostra "jerga")\nSuposo que sabs como es van asolir els drets a que fas referència: al carrer a lluitar per ells a tota costa i de qualsevol manera -embrutant-te si cal- et voldria veure.\nI vaja comparació entre el dret a vot, i el dret a privilegis econòmics. CAracterístic vostre. I per cert, que sou voltros els que -i de vegades manifestan-ho expresament- avui encara negaria el vot als que els distorsionen: extremenys, murciants, etc... que tant odiau\n31 de juliol de 2007, a les 12:35\nHe posat La Bèstia com a metàfora. No podia posar l'Estat perquè a l'article estic parlant bàsicament d'Endesa, un empresa privada. No veig que parlar de "La Bèstia", per parlar d'entitats públiques o privades sigui un insult per cap particular ni cap persona física, com intentes fer creure i com sí que sols fer tu.\nSi féssim açò de "embrutar-nos" com dius tu supòs que ja t'aniria bé per poder acusar-nos de terroristes, només faltaria açò, però no podeu. La nostra demanda és pacífica i democràtica, i ho continuarà essent per molt que volgueu manipular la realitat i fer creure a la gent que rebre els serveis per allò que pagues és un "privilegi". A més, veig que fas comparacions equivocades, perquè jo no he comparat el dret de vot amb el fet de rebre les contraprestacions adequades a allò que pagam, sinó amb el dret a decidir si volem pertànyer o no a aquest Estat, i si volem quedar amb quines condicions. Les darreres enquestes oficials al Principat dónen més d'un 50% de favorables a ser un Estat, independent o federat, i per federar-se, primer has de tenir la sobirania per fer-ho. Amb quina excusa antidemocràtica es pot negar una demanda de més de la meitat de la població?\nNo sé on veus l'odi que dius, pel que et demanaria que deixis de parlar d'altres pobles tan dignes com el meu de ser el que vulguin decidir ser en els termes que ho fas.\n31 de juliol de 2007, a les 14:50\nProbablement som del mateix poble; i voleu decidir per mi, perque no estic capacitat per opinar. Així tractau als disidents.\nI evidentment, no esperis que "La Bestia" -un terme encantadorament respectuós- atorgui de motu propi la independència a les seves colonies.\nPd.- Em sap greu veure't perdre els papers.\n31 de juliol de 2007, a les 15:04\nAra mateix tu no pots decidir si vols pertànyer a aquest Estat o no. Realment et creus que hi ets per voluntat pròpia? Els que defensam l'autodeterminació no volem decidir per tu, sinó precisament donar-te el poder de decidir que ara no tenim ni tu ni jo. No sé qui t'ha dit que no tens capacitat per opinar, però en aquest bloc no m'ho sentiràs dir.\nSegurament tu decidiries que ja ens va bé quedar com esteim, però molts altres no hi esteim d'acord i no tenim l'oportunitat ni tan sols de ser escoltats on pertoca: en una consulta democràtica.\nEt sents identificat amb el terme "La Bèstia?" Et dones per al·ludit? Per què? No entenc què defenses, la veritat, un Estat que no et deixa decidir?\nNo puc haver perdut cap paper perquè des que he obert aquest bloc els tenc ben aclaridets...\n31 de juliol de 2007, a les 19:46\nAaaallavà! Me despist dos dies i me perd l'indignat que s'indigna contra la poca dignitat que ens queda. Quin art per capgirar les coses que tenen els defensors de l'Estat espanyol.\n1 d’agost de 2007, a les 9:20\nSabeu de sobres que si ara es fes un referendum o una consulta hi sortirieu perdent. Ja sabs per culpa de qui (els inmigrants espanols...). Vaja! que no estam preparats encara per decidir, que hi falta treballar fort la base.\nPer aixó a vosaltres mateixos no us interessa. Sols us queda gemegar i suplicar privilegis.\nAixí que fer creure que si seguim així es perque s'ens negar el dret de decidir es una falàcia molt gran. Hi ho sabs. (a mi també m,agradaria que aquesta societat fos d'una altra manera).\nPerò en el fons us conformau amb privilegis econòmics, encara que us disfresseu de folklore.\n1 d’agost de 2007, a les 9:51\nSí Pere, en el fons la paròdia que feia En Joan Miquel Servent amb el Quixot encara és plenament vigent: segueixen veient gegants on només hi ha molins!\nIndignat, només el fet de celebrar-se un referèndum ja seria una gran victòria, independentment del resultat, dels qui creiem de veritat que el poder ha d'estar en el poble. Que la majoria vol quedar com esteim? Idò perfecte i que cadascú segueixi defensant allò que creu. La meva opinió és que la gent s'identifica massa amb un Estat, jo probablement m'identificaria tan poc amb un estat català com amb un d'espanyol, perquè tenc clara la diferència entre l'Estat i la nació, que molts volen confondre, però almenys un Estat català no actuaria tan a la contra i ignornat la nostra realitat cultural, social i econòmica. S'ha de desdramatitzar la pertinença a un nou Estat, que no és més una "autonomia" amb totes les competències.\nEstaria bé que defensassis allò en què creus sense haver de projectar contínuament el negatiu del que tu penses que els independentistes opinam sobre els "immigrants espanyols" (paraules teves), perquè a més t'equivoques d'apreciació.\nSi creus que no voler estar a les fosques tres dies seguits, que els trens arribin al seu destí sense descarrilar i a ser possible a l'hora (si no és molt demanar), no haver de pagar autovies, que els avions ens portin al continent amb freqüències i preus adequats és demanar privilegis, és que els arguments se us acaben company.\n1 d’agost de 2007, a les 11:14\nArguments? Vols dir que n'han tingut mai d'arguments? La seva única raó ha estat des de sempre la imposició per la força sense cap respecte pels pobles.\nGràcies pel teu bloc, Talaiòtic.\n1 d’agost de 2007, a les 12:09\nLector anònim, gràcies a tu per llegir-me. Tens raó que el respecte i la sensibilitat per la diversitat no ha estat mai el fort del nacionalisme espanyol, al contrari del nacionalisme català, però no crec que sigui el cas de l'indignat. De fet, de moment i que jo sapi ell mai s'ha "indignat" per qüestions identitàries, sinó més aviat econòmiques. I encara que açò té sens dubte uns rerefons polític, no vull fer les suposicions que ell fa...\n1 d’agost de 2007, a les 12:54\nSempre acambam en el mateix: sino ets nacionalista catalá ets nacionalista espanyol (amb tota la càrrega -no negaré que merescuda- pejorativa de l'apel·latiu).\nJo, per molt que em digueu de tot em segueix considerant no nacionalista. I seguiré així en tant no m'obliguin prendre part per la força cap a algun dels dos bandos que us obsessionau en crear. Mentre no hi hagi guerra, vaja (en la que procurare escaquejarme, si es que la guerra te aquesta motivacio).\nI per cert, l'estat centralitzat fort es la millor garantia per l'igualtat de tots; enemic dels privilegis per raons territorials (residus dle feudalisme) injustificables. Quina raó de ser tenen els tractes diferenciats dins el mateix estat? De fet, en el seu temps era signe de modernitat.\nTal vegada n'hi ha de motius, però es una opció legítima discrepar d'ells. Es a dir -perque no em seguigue considerant espanyolas fatxa, amic de la Bestia...- preferesc la independència total que els privilegis per tranquilitzar -i "fer justicia fiscal"...-\nPer cert, la paraula "identitaria", o la referència a "raons identitáries" em fa tremolar.\n1 d’agost de 2007, a les 13:33\nIndignat, crec que en cap moment t'he identificat com a nacionalista espanyol, i ningú t'ha dit fatxa (segueixes projectant opinions que els altres no han donat) sinó que més concretament he dit que no vull fer suposicions... Jo també he dit altres vegades que si hi hagués d'haver cap guerra no seria jo qui hi estigui d'acord. Però qui té poder per fer una guerra? Els pacífics i desarmats independentistes catalans, o l'Estat? Per quin motiu un Estat de la Unió Europea hauria d'anar en contra de la voluntat democràtica? No seria admissible sota cap concepte, pel que el recurs de la por està desfassat.\nParles de l'estat centralitzat com a garantia d'igualtat de drets contra privilegis territorials d'origen feudal, i aquest podria ser un debat interessant en el que hi hauria molt a dir... Igualtat per qui i per a què? Per comprar i vendre en un mateix mercat estatal? Per votar només allò que ens deixin votar? Per pagar tots segons les mateixes normes legals però rebre segons criteris polítics discrecionals com fins ara? I hem d'obviar la igualtat de tracte entre els diferents pobles i cultures del mateix Estat? És cert que el jacobinisme va ser en el seu moment sinònim de modernitat, però una modernitat mal entesa i més mal aplicada per les persones que l'han d'aplicar, i utilitzada per imposar una identitat nacional sobre les pre-existents. Per què et fa tanta por un concepte tan pacífic com el d'una identitat arrelada a un territori? Si es respectés un principi tan bàsic i natural com aquest en les relacions entre pobles no hi hauria els conflictes que hi ha arreu del món. Si aquesta igualtat fos real dins l'Estat espanyol, creus que ningú parlaria de separar-se'n?\nNo compartesc de cap manera que parlis de privilegis en el que per mi són drets bàsics, però si dius que prefereixes la independència (un nou estat centralitzat on suposadament tohom és igual?) com a mínim em demostres que ets coherent en el que penses.\n1 d’agost de 2007, a les 14:43\nEl menyspreu continu de La Bèstia per les seves Co...\nPRIMERES REPERCUSSIONS DEL PROJECTE 9 DE JULIOL.\nJoan Miquel Servent, l'excels escriptor desnostrat.\nCarta oberta a l'Indignat.\nVOLEM LA VERITAT SOBRE EL 9-J.\nS'ANY DE SA DESGRÀCIA.\nEl futur és ara!\nMoviments a la dreta illenca autòctona.\nMúsica i imatges d'una Illa.


Fem Coral | Ajuntament de Reus\nInici › Serveis › Per temes › Educació › Recursos i programes educatius › Fem Coral\n«Fem Coral» forma part del conjunt de recursos i activitats educatives que l'Àrea d’Ensenyament i Política Lingüística de l'Ajuntament de Reus posa a l'abast dels centres educatius de la ciutat per tal de participar i acompanyar la comunitat educativa en la formació i l'educació de les persones des de l’inici de l'escolarització fins a l'edat adulta.\nEl «Fem Coral» fomenta l'aprenentatge de la música i del cant coral entre l'alumnat de primària com un element integrador i de convivència.\nL'edició 2019 del Fem Coral es dedica al món de la dansa amb motiu de l’Any Roseta Mauri Reus 2019. S'interpreta la cantata “Viatge a la dansa”, amb música i text de Martí Carreras Almar, que repassa diferents episodis de la vida de la gran ballarina reusenca Roseta Mauri, la qual va arribar a primera ballarina de l’Òpera de París durant la segona meitat del segle XIX.\nHi participen 1.135 nens i nenes de 24 escoles de Reus i diferents poblacions veïnes.\nData: 14 de maig a partir de les 17:30 h\nLloc: Pavelló Olímpic Municipal.\nLes diferents escoles de dansa que integren la Coordinadora de Dansa de Reus oferiran també una actuació a la darrera part del concert, que servirà com a cloenda de la trobada. Hi participaran alumnes de l’Escola de Dansa i Arts Escèniques Artis, l’Escola de Dansa del Centre de Lectura i l’Escola de Dansa Núria Díez.


Cosetesss del dia a dia!!: Exposició i Concurs de pastissos!!!!!!!\nAquest és el pastís guanyador!!!!!!!!! l'ha fet Mònica!!!\nFelicitats!!!!!!!!!!! un senyor pastís!!!!!!!!! bé, la imatge parla per si sola i sobretot els comentaris de la gent era que estava boníssim!!!!!!\nAvui ha començat l'exposició de l'A. dones i val la pena anar-hi!! aquest any el tema és "L'ESCOLA DELS NOSTRES TEMPS"\nMoltes fotikis i molt material escolar per veure!! he fet unes quantes fotikis!!!!!!! apart avui també han fet el concurs de pastissos!!!\nLa meva family ha concursat!!! morcete ha fet un brownie de xocol ata i ha fet concursar a la meva mare i després la meva cunyada Mònica també ha participat!!!!!\ni qui ha guanyat???????????????????????? Mònica!!!!!!!!!!!\nquina ilu quan he sentit el seu nom, m'ha fet molta gràcia!!! llàstima que no estava per recollir el premi, segur que li hagués fet molta il.lusió!!\nEl seu pastís estava boníssim!!!!!!! bé després hem catat una mica els pastissos i la veritat és què tot estava molt bé i era molt variat!!\nEtiquetes: Flix, Fotos, pastissos


Sanitaris posant la vacuna a una treballadora a Mas Enric.\nEn vuit de cada deu pacients la recuperació és completa i només un 5% desenvolupa algun tipus de seqüela severa\nActualitzada 16/03/2021 a les 16:22\nLa trombosi de sins venosos cerebrals, que ha motivat la suspensió de la vacunació amb AstraZeneca en diversos països, és una malaltia cerebrovascular poc freqüent que afecta més dones joves i que, tractada a temps, té un pronòstic molt més favorable que altres patologies similars.\nUna trombosi és qualsevol situació en la qual el pacient presenta un trombo o un coàgul sanguini que impedeix o dificulta la circulació sanguínia; en el cas de la trombosi de sins venosos cerebrals, es localitza al sistema venós del cervell, explica la Societat Espanyola de Neurologia en un comunicat.\nLa trombosi de sins venosos cerebrals representa menys d'un 0,5% dels casos totals de les malalties cerebrovasculars que es produeixen a Espanya, i la seva incidència se situa entre 1 i 1,3 casos per 100.000 habitants a l'any, expliquen els neuròlegs.\nEn vuit de cada deu pacients la recuperació és completa i només un 5% desenvolupa algun tipus de seqüela severa, per tant el seu pronòstic «és molt més favorable" que en un altre tipus de malalties cerebrovasculars; només en els casos greus en els quals es demori el tractament, pot generar discapacitat o tenir un desenllaç fatal.\nI és que, com qualsevol malaltia cerebrovascular, es tracta d'una emergència neurològica, per la qual cosa com més aviat es tracti millor, menors seran les seves conseqüències.\nEn aquest sentit, solen emprar-se els fàrmacs antitrombòtics, encara que en casos més greus, la trombectomia endovascular i la trombòlisi també són opcions que poden resultar de molta utilitat per a eliminar el coàgul, agreguen els neuròlegs.\nLa majoria dels casos arriben als hospitals a través del Codi Ictus: «l'atenció d'aquests pacients és cada vegada més ràpida i el pronòstic d'aquesta malaltia cada vegada és més favorable», indica el president de la Societat Espanyola de Neurologia, José Miguel Láinez.\nEncara que pot afectar qualsevol grup d'edat, «és lleugerament més freqüent en dones i pacients joves»; i és que dins dels factors de risc específics per sexe estan els anticonceptius orals, l'embaràs i l'ús de les teràpies hormonals.\nEl diagnòstic es realitza mitjançant proves de neuroimatge (TAC i Ressonància Magnètica) i el símptoma més freqüent és la cefalea, present en nou de cada deu persones que pateixen aquesta trombosi.\nLa gran majoria de malalts acompanyen la cefalea d'altres símptomes similars als d'un ictus (com dèficits focals, pèrdua de força o sensibilitat mantinguda, alteració de la marxa, del llenguatge o parla, episodis confusionals, pèrdua de visió, etc.), que la diferencien d'un mal de cap convencional.\nTambé poden presentar-se uns altres símptomes com a vòmits, crisis epilèptiques o rigidesa cervical, afegeix el doctor.\nEn tot cas, és un mal de cap molt característic: pot tenir un inici sobtat, localitzar-se només a un costat del cap, empitjora quan el pacient està recolzat o fa exercici, interromp el descans nocturn i, a més de no respondre als tractaments habituals per al mal de cap, empitjora de manera progressiva.\nComenta el contingut : Com és la trombosi que ha paralitzat la vacunació amb AstraZeneca?


Restauració de la capella del Sant Crist de sa Gerreria\nLa comunitat agustiniana confià aquest treball a les mans d'Es Taller, taller de restauració que dirigeix Montserrat Dezcallar Sitjar.\nL'església de la Mare de Déu del Socors de Palma i la comunitat agustiniana estan d'enhorabona, en haver finalitzat la restauració de la capella del Sant Crist de sa Gerreria.\nLa comunitat agustiniana confià aquest treball a les mans d'Es Taller, taller de restauració que dirigeix Montserrat Dezcallar Sitjar. Ella i Elena Saiz Santamaría han estat les qui duit a terme la restauració de tota la capella.\nLa imatge del Crist dels gerrers estava en molt mal estat, per una mala intervenció en una restauració anterior i per l'ús dels feligresos. Fra Jesús Miguel Benítez, OSA, rector de l'església, explicava la restauració amb aquestes paraules: "la imatge del Crist va estar uns mesos en el taller i s'ha fet una restauració plena de la imatge. S'han decapat totalment totes les pintures i se n'ha trobat l'encarnació original".\nS'ha restaurat també una pintura que hi ha darrere la imatge del Crist que representa la Mare de Déu i sant Joan. També s'hi ha col·locat una làpida de pedra que recull la memòria dels beats agustins que foren professors del col·legi, frares de la comunitat agustina de l'Escorial martiritzats i que foren beatificats l'any 2007.\nLa imatge del Sant Crist de sa Gerreria\nAquesta bella imatge del Crucificat és obra anònima del segle XVII de qualque taller palmesà d'escultura. Rebé culte en una ermita urbana que hi havia al mateix carrer del Socors, concentrant la millor devoció del gremi dels gerrers que poblaven la barriada, essent-ne la imatge titular. La seva festa se celebrava i celebra el diumenge de la Santíssima Trinitat, engalanant-se la barriada de sa Gerreria.\nPer tradició oral sabem que les gerreries de la barriada, per devoció al Santíssim Crist, aturaven la feina a les set del vespre i deien un parenostre per les ànimes beneïdes i les necessitats dels seus negocis i famílies.\nDesprés de segles de pacífica devoció a la seva capella, el segle XIX, després de la desamortització de Mendizábal, la imatge fou retinguda per les autoritats. Els feels devots no es resignaren a perdre el seu Sant Crist i un mestre gerrer de nom Casasnovas, ajudat per l'antic gremi de gerrers i nombrosos feels de la barriada, recuperaren la imatge de les mans de les autoritats, depositant-la per al seu culte i devoció a l'església del Socors, en el mateix lloc on avui es visita.


Espot vol tornar a xiular - El triangle\nEl president de Catalunya Acció diu que seguirà mostrant rebuig als simbols espanyols\nEl president de Catalunya Acció, Santiago Espot, ha afirmat que la xiulada a l’himne d’Espanya que va fer part del públic assistent a la final de la Copa del Rei de futbol del 2015 al Camp Nou de Barcelona era “una mostra d’antiespanyolitat“.\nEl també empresari català ha assegurat que tornarà a repetir una xiulada com aquella quan es presenti l’ocasió. De fet, Santiago Espot ha declarat que “Vaig exercir el meu legítim dret de llibertat d’expressió reconegut en els drets universals i això és una cosa per la qual jo sempre donaré la cara i sempre em manifestaré a donar les explicacions davant de l’opinió pública”.\nEspot ha fet aquestes afirmacions a la premsa en sortir de l’Audiència Nacional, on ha estat citat pel jutge Fernando Andreu, perquè declarés com a presumpte responsable d’un delicte d’injúries a la Corona. S’acusa Espot de promoure la xiulada feta a la final entre el Futbol Club Barcelona i el Athletic de Bilbao, disputada el 30 de maig de l’any passat.\nEl president de Catalunya Acció ha dit davant el jutge que ni ell ni el seu advocat havien rebut l’expedient de la causa per la qual se l’investiga. El magistrat ha decidit donar-li una setmana perquè pugui conèixer de què se l’acusa i l’ha tornat a citar per a dilluns vinent.\nCatalunya Acció va repartir, amb altres organitzacions independentistes, 10.000 xiulets entre els assistents a la final per a fer la xiulada contra l’himne espanyol, i convocada a favor de la independència de Catalunya.\nDesprés que el jutge arxivés dues vegades la causa presentada contra Espot pel sindicat Manos Límpias, la Sala Penal de l’Audiència Nacional l’ha obligat a reobrir-la en considerar que els fets poden ser delictius argumentant “l’ambient institucional” en el que es mou el govern català en les seves aspiracions independentistes.\nPrevLa frontera de la desobediència


AUDIO: Servirà el sondeig de test per coronavirus que comença avui? Per què no es fa a tothom? D'on ve la covid-19? - La Linterna COPE Catalunya i Andorra - COPE\nServirà el sondeig de test per coronavirus que comença avui? Per què no es fa a tothom? D'on ve la covid-19?\nEl virus sembla estable geneticament parlant, això significa que no serà com la grip estacional que muta i cada any tenim un virus diferent.\nTiempo de lectura: 1 27 abr 2020 - 18:41\nServirà el sondeig a la població? per què no s'han fet test a tothom? per xerrar d'aquestes qüestions, i moltes més, a La Linterna Catalunya hem parlat amb el genetista Salvador Macip, investigador de la Universitat de Leicester a Regne Unit i professor de ciències de la salut de la UOC.\n"el virus sembla estable geneticament parlant, això significa que no serà com la grip estacional que muta i cada any tenim un virus diferent. Això permetrà trobar una vacuna per a immunitzar-nos. de tota manera, encara que la ciència està treballant molt ràpid, encara no ho sabem amb certesa." ens explica. "senzillament no és fan test a tothom perquè hem patit un problema de logística". diu Macip.\n"L'última pandèmia va ser la del 2009 i ens hem preparat poc per a aquesta. No hi ha protocols bàsics d'actuació i els polítics estan improvisant al llarg de tota la pandèmia" critica Salvador Macip.\nEl coronavirus és "menys agressiu" que la grip, la SIDA, la malària i la tuberculosi, que són les 4 plagues actuals. És probable que "puguem controlar-ho al llarg dels pròxim mesos. Ho aconseguirem controlar i superar" assenyala Salvador Macip.\nLa informació que donaran els test que es comença a realitzar entre la població "és essencial per a veure quina protecció té la població". La única manera de superar aquesta pandèmia "és aconseguir immunitat de grup".\nLa comunitat científica encara "no entenem quin tipus d'immunitat dóna aquest virus" ja que hi ha informació contradictòria. D'una banda "el virus general anticossos però no sabem puix que temps" i d'altra banda es donen "casos de reinfeccions".\nSegons el genetista, si tinguéssim una immunitat de grup "del 50 % seria una gran millora" però afirma que "estem lluny d'aquest 50 % ja que els primers estudis assenyalen que estem a prop del 5 %".


Compra aquest producte i guanya 254 CoINNs / $ 2.96\n12 Black / Black 14 Black / Black 16 Black / Black 8 Black / Black\nAmb la compra de Musto BR2 Offshore, et garantim que tindràs el millor equipament de nàutica i pesca. A waveinn trobaràs la millor qualitat al millor preu online del sector. Escull-nos com la teva botiga de nàutica i pesca i centra’t només en disfrutar del teu esport favorit i el confort que t’ofereixen grans marques com Musto. El nostre equip d’experts en nàutica i pesca posa al teu abast les millors valoracions dels productes que t’ajudaran a escollir exactament el producte que necessites. I sempre assegurant-te que aconsegueixes la millor oferta en Roba dona.


A l'estudi els creadors de TENDENCIAS TV, Francesca Tur i Xavier Guell. Van crear aquesta televisió online ara fa tres anys per donar difusió a les tendències que no s’exposen en altres mitjans més convencionals.\nCada dimecres, un nou reportatge a Tendencias.\nPer aquells que us agadi ser "caçadors de tendències", han preparat per aquest estiu un curs intensiu en col•laboració amb l’Institut Superior de Disseny de Barcelona. És un curs d’estiu especialitzat en Coolhunting i comunicació 2.0.\nDe la fira mundial dels videojocs. La cita més important de l'any del sector es fa aquesta setmana a Los Àngeles. És la E3.\nAhir es va presentar el videojoc dels Beatles amb Rock Band. Van aparèixer per sorpresa Ringo Starr i Paul McCartney.\nEs tracta d'un joc per cantar 45 temes dels Beatles. Sortirà el 9 del 9 del 2009 als Estats Units per la PS3, la XboX360 i la NINTENDO WII.\nMICROSOFT ha sorprès tothom presentant un seguit de videojocs amb el cos com a comandament. No se sap ni quan sortirà ni el preu però va ser una sorpresa espectacular que supera el comandament de la Nintendo.\nEMINEM I UN CUL\nLa imatge del dia és la de la cerimònia dels premis MTV de cinema. Va aparèixer l'actor Sasha Boren Cohen que ara fa de BRUNO ASS vestit d'àngel i es va llançar damunt d'Eminem. Feien un 69...\nPublicat per Mariola a 2.6.09