Jesús M. Tibau: Escriptor i bloguer. Agnès Toda. (Entrevista any 2008). – Cornudellaweb / PrioratDigital / Segle21.cat 1998-2017\nJesús M. Tibau: Escriptor i bloguer.\nEntrevista d’Agnès Toda a Jesús M. Tibau per a la revista Llengua Nacional, publicada al número del 4t trimestre de 2008.\nTibau a la Plaça del Mercadal de Reus.\nAvui és 21 de setembre, ens trobem a Reus, a la plaça Mercadal, just on s’inaugura cada any el festival de circ Trapezi, amb l’escriptor Jesús M. Tibau que té al mercat ja tres llibres d’elaboració pròpia, l’últim dels quals es titula precisament: El vertigen del trapezista, els altres dos són: Tens un racó dalt del món i Postres de músic, Premi Marian Vayreda de la ciutat d’Olot 2005. A part d’aquestes tres obres, també compta amb col·laboracions en llibres col·lectius i té un blog literari: http://jmtibau.blogspot.com/ on, entre d’altres, introdueix comentaris de llibres, fragments propis, té un apartat de blogs degustació, proposa jocs literaris amb premis inclosos, etc. Realment és un blog molt complet, on també informa dels diferents actes literaris en els quals participa i hi introdueix fotografies. Per copsar-ne la vàlua cal tenir en compte que ha estat nominat a la categoria Literatura pels premis c@ts i blogs Catalunya, tot i que la millor opció és visitar-la i participar-hi. Ell mateix ens fa cinc cèntims de tot plegat.\n-Comencem parlant del teu últim llibre: El vertigen del trapezista. Sembla que vas treure el nom del blog d’un altre «home de lletres», de l’Òscar Palazón. Com va anar això?\nQuan vaig començar a entrar al món dels blogs -no fa pas gaire: un any i mig ben just-, un dels primers que vaig visitar va ser aquest: “El vertigen del trapezista”. Després d’intercanviar diversos comentaris vaig descobrir que viu a prop del meu poble, de Cornudella, concretament a les Borges del Camp; ens vam conèixer personalment i li vaig confessar que el nom del seu blog m’agradava moltíssim i que un dia me l’havia de deixar per fer-ne un conte. No va posar-hi cap inconvenient i, mira, d’un conte ha passat a un llibre. Quan vaig acabar el llibre i havíem de buscar el títol, no se me’n podia ocórrer cap altre de millor: havia de ser aquest.\n-Això demostra que funcionen els nous avenços aplicats a la literatura, per tant.\nSí. En aquest cas havia el risc de crear una mica de confusió, ja que la gent podria pensar que l’autor del llibre és ell. Però és un joc. A més, els blogs són representats d’altres maneres en el llibre.\n-Els teus contes són amarats de nostàlgia, sentiments a flor de pell i també petits jocs amb el lector que el fan deixar bocabadat en un últim moment, per la sorpresa que s’hi amaga i la fina ironia que hi ha al darrere, jocs que fan, sovint, reflexionar el lector. Tu, que n’ets l’autor, com els definiries, globalment?\nBé, la veritat és que, de vegades, no saps ben bé el que intentes, però en general es tracta de provocar petites reflexions sobre alguna cosa, mostrant només una pinzellada, intentant que suggereixi quelcom al lector. Sempre intento també afegir alguna sorpresa, algun al·licient, fins i tot, de vegades, enganyar el lector… Això és, en certa manera, el que a mi m’agrada com a lector, i procuro transmetre-ho jugant amb aquests tres eixos: la sorpresa, la tendresa, l’humor… perquè és la meva manera d’escriure. No sé fer altra cosa.\n-Creus que cerques valorar les coses petites de la vida, que a vegades ens poden semblar insignificants però que, segurament, són les importants?\nSí, rotundament sí. És la voluntat d’aixecar a la categoria d’herois la gent senzilla, la gent humil, la gent anònima, els perdedors… convertir els objectes en personatges, fer-los vius… sobretot els perdedors. Puc pensar, mira, faré un conte sobre una bombeta. Doncs bé, ha de ser d’una bombeta fusa. Desperta més tendresa una bombeta fusa que no pas una d’encesa. Pots parlar de coses molt senzilles, de sentiments també senzills, no necessàriament ha de ser d’un amor desaforat i apassionat, que també està bé; però un amor senzill i tendre et pot fer reflexionar sobre un gest… És una mica el que a mi m’atrau.\n-Aprofitant que estem a Reus, els teus contes, si s’ubiquen en algun lloc, es mouen bàsicament entre el teu poble: Cornudella del Montsant, i el Priorat en general; Tortosa, que és on treballes i vius ara, i que fa que sentis aquest amor especial per a l’Ebre, com tota la gent de les Terres de l’Ebre, i de rerefons, en alguns casos, hi trobem Reus. Quin lligam tens amb aquesta ciutat?\nA Reus tinc molts lligams, perquè, en primer lloc, hi vaig néixer, que no és poca cosa en la vida d’una persona, és un acte bastant important. De fet hi vaig néixer com hi va néixer tota Cornudella de Montsant i tot el Priorat, no? Però, després, sobretot hi ha els lligams de vindre a comprar amb els meus pares els dissabtes, cosa que m’horroritzava, anar de botigues… Són mil coses: vindre a sopar amb los amics, estar-hi aquí de passada perquè anava a estudiar a Tarragona. No ho sé, venies mil vegades a Reus.\n-És com la ciutat de referència?\nSí, la ciutat de referència de la meva infantesa, la meva capital de llavors, és Reus. Anar a Reus era tot un viatge!\n-Abans hem parlat del blog de l’Òscar Palazón, però tu també tens el teu blog propi: Tens un racó dalt del món, que, de fet, és el títol del teu primer llibre.\nVaig posar al blog el títol del meu llibre i ara he posat al llibre el títol d’un blog.\n-Quan va començar aquesta iniciativa? Parla’ns-en una mica.\nVa començar l’abril del 2007. Un mes abans pràcticament no sabia què era un blog i m’hi vaig abocar. Tenia amics que en tenien i m’animaven sempre: sí, home tu t’hauries de fer un blog. I jo: què hi posaré en un blog. Ja intuïa que era una bona eina per difondre les meves activitats com a escriptor, per donar-me a conèixer, perquè moltes vegades és difícil arribar als mitjans de comunicació i que et coneguin, com a mínim que et coneguin. Jo pensava escriure un post a la setmana o cada deu dies. Però de seguida em vaig posar a escriure’n dos o tres cada dia, una activitat molt vertigionsa. No n’he après encara, hi ha moltes coses que no sé fer, però li he agafat una mica el truquillo, el truquillo de fer coses que puguin atraure la gent. De seguida se’m va ocórrer proposar jocs literaris, i va funcionar molt bé perquè era una bona manera d’atraure la gent. Ara ja vaig pel 75è joc literari, o sigui 75 setmanes consecutives fent jocs, i dono premis i tot. Estic molt satisfet perquè realment és el que m’ha servit per ser més conegut. Per exemple, la setmana vinent vaig al Club de lectura de Tarragona i el mes que ve a l’Escala, i això ha estat gràcies, en gran part, a la difusió a través del blog.\n-Respon a una voluntat de posar la literatura a l’ordre dels nous avenços tecnològics?\nLa meva primera idea era fer del blog com una eina, l’eina per promocionar-me com a escriptor; per tant, ser un escriptor que té un blog. I, ara, pràcticament s’ha girat la truita i sóc un blocaire que escriu, perquè és una feina que t’ocupa molt de temps, tot i que és un temps ben invertit.\n-Com es compatibilitza l’escriptura d’un blog, tan actiu com el teu, amb l’escriptura dels llibres?, perquè cal tenir en compte que tot això, a més, ho comparteixes amb ser funcionari a l’Ajuntament de Tortosa i amb la tasca de coordinador del Club de Lectura de la Biblioteca Marcel·lí Domingo de Tortosa. Et deu portar molt de corcoll, tot plegat!\nSí, perquè sopo també!\n-Doncs, explica’ns el teu secret.\nAmb la meva manera d’escriure es compagina bé. Suposo que si escrivís novel·les hauria d’estar molt més concentrat… però com que escric contes que són quasi com a posts, una mica més llargs, aquesta mesura s’adiu perfectament amb la meva manera d’escriure: escriure un post breu i contes breus. Jo, normalment, sóc breu. M’agrada la brevetat i la concisió, es compagina molt bé, la veritat és que sí. A més, fa un any que ja tinc un munt de contes acumulats, de manera que encara que jo no escrivís en dos o tres anys anirien sortint llibres. Ho vaig alternant. Sobretot perquè no és que em distregui de la feina d’escriure, sinó que la puc alternar bé perquè jo un conte de dues pàgines el puc deixar a mitges, continuar d’aquí a un mes i no passa res. És clar, si volgués escriure una novel·la de dues-centes pàgines amb vint-i-cinc personatges… seria molt més difícil.\n-Al teu blog parles de qüestions literàries i de qüestions culturals, entre d’altres. Quin és el criteri que utilitzes per penjar-hi alguna o altra informació, a part de les seccions habituals?\nBàsicament intento que tingui a veure amb la literatura, però és clar és molt flexible això. Què té a veure amb la literatura? Al meu blog abans tenia classificats els enllaços en blogs literaris i no literaris, però moltes vegades dius: on està la frontera? Si comento un llibre o si escric el fragment d’un llibre o una poesia, això està clar; però si jo explico avui que he vingut a Reus i que m’he passejat per la plaça Mercadal, ho puc fer d’una manera literària… Intento escriure coses amb sensibilitat i que tinguin una mica de tendresa, d’humor… amb alguna relació amb la literatura en general. És el que intento, a vegades me’n surto, a vegades no, suposo. A vegades se’t colen coses… Intento separar. Per exemple, penses: vinga, avui podria fer un comentari sobre política, però no és el meu estil, doncs trobo que no hi pega amb el meu blog; pots fer aquest comentari en algun altre lloc. Intento que el blog tingui una mica de coherència.\n-Però també hi introdueixes qüestions de música.\nSí, mira, vaig aprendre a penjar vídeos i tots els dissabtes hi penjo una cançó.\n-Hi penges les coses que trobes interessants a nivell cultural, doncs?\nSí, si alguna cosa m’agrada ho poso, però sobretot centrant-me en la literatura. Fa temps, en una secció dels dimarts del blog també parlava de pel·lícules. Però més que parlar de pel·lícules, el que feia (ara no, perquè no tinc temps de mirar pel·lícules) era escriure fragments del guió; el guió és també literatura. Doncs, mira, també parlava de pel·lícules. Hi ha una mica de tot. Tinc una secció que és de cares, que potser no hi té res a veure. Però és una cosa divertida. Està bé incloure una mica de varietat.\n-Així tens els seguidors una mica entretinguts amb tot plegat.\nIntento ser molt fixe i que sàpiguen que els dilluns hi haurà això, que els dimecres hi haurà això, que els divendres hi haurà això…\n-També és una manera d’organitzar-te tu mateix.\nSobretot és això. Ja saps què hi has de posar. És divendres, doncs ja saps que hi has de posar cares. A més, ara que ho pots programar… el dia que em poso a penjar cares en poso quinze i ja tinc quinze divendres la feina feta.\n-En relació amb les seccions habituals, convoques jocs literaris cada dimecres. És una idea molt interessant per fer participar la gent d’aquesta manera en la literatura. Pots explicar una mica d’on sorgeix aquesta idea i de quin tipus de concursos es tracta?\nQuan vaig començar el blog una de les primeres coses que se’m va ocórrer era proposar jocs; a mi m’agrada jugar. Com podem fer més atractiu el món dels llibres i la literatura? Doncs amb el joc! I també era una manera d’atraure la gent, que es comuniquessin amb mi; que m’enviessin un correu amb la resposta era una manera d’establir relació amb la gent que entrava al meu blog. Se’m va ocórrer així, hi vaig penjar un joc i després vaig pensar, mira, en puc fer un altre… Quan ja en portava dos o tres vaig pensar: ara podria donar premis, era un al·licient més. Però quin premi puc donar? És clar, no tenia recursos per donar premis. Se’m va ocórrer que el guanyador del primer sorteig es convertiria en personatge del proper llibre i, de fet, un dels personatges d’El vertigen del trapezista és el guanyador del primer joc, que és un premi que està bé. De seguida, quan ja portava tres o quatre setmanes fent jocs, Jordi Ferré de l’editorial Cossetània em va dir: això dels jocs literaris està molt bé, tens el fons de l’editorial al teu servei, per si vols donar lots de llibres com a premis. I, vaig pensar, si Cossetània em dóna llibres potser hi haurà d’altra gent que em donarà més coses. Llavors va començar la tasca d’enviar correus a editorials, cases rurals, cellers… He sortejat caps de setmana en cases rurals, lots de vi, lots de Nadal… Ara tinc previst sortejar la subscripció a alguna revista, hi ha vàries editorials que m’han enviat lots… I ara regalo un premi cada mes.\n-Realment la teva inciativa ha tingut molt bona acollida, doncs!\nDe vegades hi ha editorials o entitats que hi col·laboren de seguida, que ho veuen com a bona idea. Bé, una editorial et dóna certs llibres i tu en fas propaganda… i així va. Però no tinc problema per aconseguir sponsors, com aquell que diu. És divertit. Ocupa temps, però ara, més o menys, dec portar unes quatre-centes persones que hi han participat ja. I cada setmana hi va participant gent nova. Hi ha gent que, de vegades, se’n cansen i deixen de participar-hi, per motius de feina o pel que sigui. Tinc una persona en concret, per exemple, que porta seixanta-nou setmanes consecutives participant, i aquest estiu em va escriure perquè se n’anava de vacances i no sabia si podria participar, però tot i això ho continuà fent!\n-Fas participar a la gent en la literatura d’una manera molt divertida, i s’engresca!\nA més, he fet que un dels jocs de cada mes sigui creatiu. Poso una imatge o qualsevol cosa que suggereixi i que escriguin. I m’envien textos. Només els faig llegir, només els faig buscar llibres… Perquè hi ha gent que hi està enganxada. Hi ha gent que conec a Tortosa i la seva dona em diu: tens el meu home atabalat que no dorm a la nit buscant la resposta. I també els faig escriure, i gent que no ha escrit en tota la seva vida escriuen un text de deu línies per participar-hi. També hi han participat alumnes d’instituts…\n-Ets com un dinamitzador literari, un professor de literatura que diu, mira, ara feu tots aquests exercicis…\nSí. Per exemple, com que la setmana passada era el concurs de castells, els vaig proposar que fessin un text molt breu, de menys de dues-centes paraules, sobre castells, però que fos del gènere negre. Per tant, ha de sortir una colla castellera i hi ha d’haver un assassinat o alguna cosa així. A mi m’agrada, perquè com més difícil els ho poses més participen.\n-És un repte!\nSí. En el joc d’aquests creatius en què més van participar, va ser un en què els vaig posar una foto i els vaig dir que havia de ser alguna cosa sobre aquella foto però que no hi podien sortir dues o tres lletres que els vaig dir. I és en el que més gent ha participat. De vegades t’envien coses i els dius, eps, no, que aquí hi havia una ema! És divertit. Hi participen gent de Catalunya, de València, de les Illes… de Finlàndia, fins i tot!, que és una dona que estudia català allà.\n-Una altra de les teves seccions habituals són les desdefinicions. Com les podries definir?\nÉs jugar amb les paraules. És curiós perquè de desdefinicions ja en tenia com un centenar de fetes molt abans de dedicar-me a escriure contes, cap als anys vuitanta. Sempre m’ha agradat jugar amb les paraules, fer acudits improvistats amb els amics… Vaig començar a fer un diccionari i tenia certes definicions d’aquestes estranyes en un calaix. I quan vaig començar el blog vaig pensar podria utilitzar aquelles desdefincions i posar-ne tres o quatre cada setmana. Ara ja en porto dues-centes o tres-centes i és possible que en un futur faci un llibre amb tot això. A vegades és diumenge a la nit i no sé quines posaré i vaig buscant al diccionari per veure què em suggereix. A vegades estàs parlant amb algú i et suggereix alguna cosa o veus una paraula escrita i... (Ensenya un llapis i el fa anar.)\n-Una persona com tu sempre deu anar amb un llapis a sobre!\nO amb la càmara per si veus una cara.\n-I això de les cares d’on ve?\nNo ho sé, no sé si és una malaltia meva, però, en tot cas, he descobert que hi ha gent més malalta que jo. Jo tota la vida m’havia fixat en les cares. Un un dia em va explicar que nosaltres en tenir cara, involuntàriament, tenim tendència a veure cares a qualsevol lloc: la cara aquella de Mart famosa. Hi tenim tendència: mira, dos ulls i una boca! Es veu que els humans tenim tendència a veure cares fàcilment. N’hi ha, es veu, que més que d’altres. I jo ho veia; mira, això sembla una cara, sí. Però quan tens un blog totes aquestes tonteries que normalment no van enlloc, que no en pots fer ni un conte ni un llibre ni pot ser res, pot ser un post. Per què no poso aquesta cara? Sí. I vaig començar i ara la gent ja me n’envia. Mira, he estat a Chicago i he pensat amb tu.\n-Estàs amb contacte amb gent que no coneixes de res.\nÉs clar, la majoria de gent no la coneixes de res. A poc a poc els vas coneixent, quan la gent passa per Tortosa… És allò: posa un blocaire a la teva vida, perquè pràcticament a tot arreu on vas et saluda un blocaire. Jo sé que presentaré un llibre a Girona i que, com a mínim, tres o quatre blocaires hi aniran. És una manera de teixir una xarxa de col·laboracions. Perquè, és clar, els blogs viuen de col·laborar els uns amb els altres. Si tu fas un blog i poses les parts del teu blog i ja està, pensa que no tindries èxit, vaja… a no ser que el blocaire sigui molt bo! Has de visitar els altres i els altres també t’apreten i col·labores amb alguna cosa i s’estableix un lligam que està bé, és molt ample. Pot semblar que estàs tancat a l’ordinador. És millor fer una cervesa amb un amic que estar-se tancat a l’ordinador, no hi ha dubte. Però hi ha centenars de persones que no hauria conegut si no fos pel blog.\n-I al revés molta gent no t’hauria conegut si no fos pel blog.\nÉs clar, el meu objectiu era aquest. Bé, molta gent em coneix… s’ha de relativitzar moltíssim. És a dir que ara gràcies al blog em coneix el doble de gent o el triple. Abans del blog em coneixia el 0,01 per cent i ara el 0,03, que és el triple.\n-Per tant, l’objectiu que et va fer obrir el blog s’ha aconseguit i a tu t’ha fet eixamplar horitzons. Bé, doncs, que continuï tot així, amb aquests èxits i fins la propera!\nEntrevista d’Agnès Toda a Jesús M. Tibau per a la revista Llengua Nacional, publicada al número del 4t trimestre de 2008. Publicat a Cornudellaweb.com: 2008.\nText i fotos: Llengua Nacional, 4t. trimestre 2008\nCarles X. Cabós 30 de Desembre de 2008 18 de Juny de 2017 Cornudella, entrevistes, Història, Jesús M. Tibau\nAnterior Entrada anterior: Jesús M. Tibau guanya dos concursos literaris a internet\nSegüent Entrada següent: El noi del pijama de ratlles, de John Boyne. Jesús M. Tibau


Com millorar la recepció de l'iPhone a casa\nQuan tingueu una empresa, no us podeu permetre el luxe d’arruïnar les converses amb clients i clients a causa d’un mal senyal de l’iPhone o de les trucades deixades de funcionar. La recepció de baixa qualitat pot provocar frustració del client, així com pèrdues de vendes o altres oportunitats de negoci. La mala recepció pot ser causada per una cobertura deficient del proveïdor de serveis, per la manca de bateria o fins i tot per la manera de mantenir el dispositiu. Si treballeu des de casa, podeu millorar la recepció del vostre iPhone amb alguns trucs i trucs.\nCarregueu la bateria del vostre iPhone. Un iPhone amb poca bateria pot tenir la capacitat de gestionar una trucada de telèfon, però no té la potència necessària per cercar un senyal fort.\nSortiu a l’aire lliure i utilitzeu l’iPhone al porxo o al camí d’entrada. Si el senyal millora, alguna cosa a casa causa una mala recepció. Pot ser la col·locació de parets, els arbres que sobresurten o objectes metàl·lics propers. Alguns dispositius electrònics, com ara telèfons sense fil i microones, també poden interrompre el senyal.\nTraieu la targeta SIM de l'iPhone inserint un clip al forat d'expulsió de la part superior del dispositiu. Bufeu a la safata de la SIM per eliminar la pols i altres residus i, a continuació, torneu a inserir la targeta SIM i tanqueu la safata. Això millora el senyal perquè una targeta SIM col·locada incorrectament pot causar una mala recepció.\nApagueu i torneu a engegar l'iPhone, ja que el restabliment del dispositiu de vegades resol problemes de recepció.\nRestableix la configuració de xarxa del dispositiu. Toqueu "Configuració", "General", "Restableix" i "Restableix la configuració de xarxa".\nUtilitzeu un dispositiu per augmentar el senyal. De vegades, aquests dispositius estan disponibles al vostre operador sense fils.


Noves mesures contra la Covid-19 a partir del 8 de febrer | promodespi\nfebr. 5, 2021 | Noticies\nEl govern de la Generalitat ha anunciat canvi en les restriccions a Catalunya. La millora en l’evolució de la pandèmia permet flexibilitzar-ne algunes per donar aire als sectors més afectats per aquestes restriccions. Els canvis entraran en vigor el dilluns 8 de febrer i tindran una vigència de 15 dies.\nEl PROCICAT ha aprovat la revisió de les mesures de prevenció i control vigents. La principal novetat és que la mobilitat passarà a ser comarcal. Les mesures entren en vigor el dilluns 8 de febrer i s’allarguen dues setmanes, fins al 22 de febrer.\nUn dels principals canvis afectarà la mobilitat ordinària de la ciutadania: es passarà del confinament municipal al comarcal per a tot el territori, sense excepcions. A més, es manté el confinament nocturn entre les 22h i les 6h.\nA la restauració es mantenen les franges d’esmorzar i de dinar, però s’amplien una hora. Tant les terrasses com a l’interior, podran obrir de 7.30h a 10.30h i de 13h a 16.30h. En la resta d’horaris, poden seguir funcionant per a recollida o per a lliurament a domicili.\nUna altra novetat és en l’àmbit cultural i afecta les llibreries: s’incorporen al llistat d’equipaments culturals i, per tant, podran obrir amb normalitat.\nDes del Departament de Salut de la Generalitat, asseguren que les dades mostren una primera davallada significativa de pacients ingressats en UCI. Aquest fet, conjuntament amb la davallada de l’ocupació hospitalària que es manté des de fa uns dies, fa pensar que estem començant a deixar enrere el pic de pressió assistencial d’aquesta tercera onada. A més, fa gairebé tres setmanes que el ritme de contagis va disminuint.\nL'Ajuntament de Sant Joan Despí ha obert la inscripció al programa ocupacional Treballa al Nadal, que està adreçat a joves estudiants de la ciutat. Els Read more\n1-Inscripció prèvia als ajuts extraordinaris de manteniment de l’ activitat econòmica de persones autònomes enfront la COVID-19. (A PARTIR DEL Read more\nEl Servei Públic d'Ocupació de Catalunya ha obert una nova convocatòria per a l’any 2021 per a la sol·licitud de Read more\nNetworking per a dones emprenedores\nL'objectiu d'aquest Networking és crear xarxa entre les dones participants per potenciar la relació Read more


Òmnium Cultural enganxa més de 20.000 cartells contra el judici durant el cap de setmana\nPublicat 30/03/2019 17:43CET\nLa vicepresidenta d'mnium Cultural, Marina Llansana, ha participat aquest dissabte en una de les accions de voluntaris aquest cap de setmana per enganxar per tota Catalunya més de 20.000 cartells contra el judici de l'1-O, amb la llegenda 'Ens jutgen a totes'.\nAquesta acció critica el "judici a la democrcia" contra el president de l'entitat, Jordi Cuixart, i la resta d'acusats en el procés, i consideren que s'est jutjant el dret de manifestació i reunió, i els drets civils.\nmnium també ha organitzat en tota Catalunya més de 100 punts informatius amb aquesta reivindicació, que Llansana ha resumit afirmant que l'Estat est fent una "campanya de criminalització" de la llibertat d'expressió.\nHa afirmat que es demostra amb el dictamen de la Junta Electoral contra l'ús a TV3 de les paraules 'presos polítics', 'exili' i 'judici a la repressió'; i també amb el testimoniatge de gurdies civils aquesta setmana el judici, on "han criticat els cartells on deia 'Democrcia".\nI ha lamentat que, mentrestant, "la ultradreta gaudeix de tota impunitat per fer discursos antidemocrtics als carrers de Barcelona", en allusió implícita a l'acte de Vox d'aquest mateix dissabte.


Es va celebrar el Primer Congrés de co.bas: Lluitant per reconstruir el sindicalisme de classe - Indymedia Barcelona\nEs va celebrar el Primer Congrés de co.bas: Lluitant per reconstruir el sindicalisme de classe\nper Teo Navarro\t 11 nov 2006\nAmb la participació de delegats i delegades de diferents empreses i sectors (Telefònica, Administració Pública…) i territoris (Catalunya, Canàries, Madrid, Extremadura, Andalusia, País Basc…) es va celebrar el Primer Congrés Estatal de co.bas a Barcelona.\nEs va celebrar el Primer CongrÃ©s de co.bas (Comissions de base):\nLluitant per reconstruir el sindicalisme de classe\nAmb la participaciÃ³ de delegats i delegades de diferents empreses i sectors (TelefÃ²nica, AdministraciÃ³ PÃºblicaâ�¦) i territoris (Catalunya, CanÃ ries, Madrid, Extremadura, Andalusia, PaÃs Bascâ�¦) es va celebrar el Primer CongrÃ©s Estatal de co.bas a Barcelona.\nL'origen de co.bas es remunta a la ruptura protagonitzada pel sector crÃtic de CCOO de TelefÃ³nica quan fa tres anys, i enfrontant la repressiÃ³ de les seves posicions i dirigents per part de l'aparell oficial del sindicat, l'aclaparadora majoria dels seus afiliats i afiliades van resoldre constituir Comissions de Base. Des del primer moment aquest nou agrupament sindical es va pronunciar per evitar convertir-se en un sindicat d'empresa, marcant-se com a objectiu contribuir al reagrupament d'aquelles forces i colâ�¢lectius que lluiten per la reconstrucciÃ³ del sindicalisme de classe front el sindicalisme conciliador i burocrÃ tic que practiquen els sindicats majoritaris.\nVan assistir al CongrÃ©s diferents organitzacions, colâ�¢lectius i activistes sindicals amb els quals co.bas ve treballant en unitat d'acciÃ³: IAC, FTC, SU, SF, OTZA, companys com Montero de Miniwatt-Philipsâ�¦ aixÃ com l'organitzaciÃ³ ATRAIE de treballadors immigrants. Des de l'Ã mbit internacional es va llegir una salutaciÃ³ dirigida al congrÃ©s per Conlutas (Coordinadora Nacional de Lluites) de Brasil.\nEl CongrÃ©s va aprovar el document â��Per la reconstrucciÃ³ del moviment sindical unitari, de classe, internacionalista, assembleari i democrÃ tic. Tots i totes decidimâ�?, incorporant-hi algunes esmenes com a resultat del debat. DesprÃ©s d'analitzar la situaciÃ³ del moviment obrer, caracteritzada perquÃ¨ â��en les darreres dÃ¨cades els treballadors hem estat sotmesos a una pÃ¨rdua constant de drets laborals i socials que havien estat durament conquerits per generacions anteriorsâ�?, el document analitza el procÃ©s de degeneraciÃ³ del vell sindicalisme de classe i, â��enfront de la dispersiÃ³â�? de forces del sindicalisme alternatiu, aposta per lluitar per la construcciÃ³ dâ�� â��un moviment unificat d'oposiciÃ³ a la burocrÃ cia sindicalâ�?.\nAixÃ mateix, el congrÃ©s va definir els trets centrals del tipus de sindicalisme que co.bas impulsa caracteritzat per la independÃ¨ncia de classe respecte a la patronal i a l'Estat, regit per la democrÃ cia obrera amb el poder decisori en les assemblees, compromÃ¨s en l'impuls, la coordinaciÃ³ i la solidaritat amb les lluites, amb especial atenciÃ³ als sectors mÃ©s explotats i precaris (immigrants, joves, dones), amb voluntat de projecciÃ³ i coordinaciÃ³ internacional, i amb carÃ cter soci-polÃtic, compromÃ¨s amb les lluites i moviments emancipadors dels treballadors i treballadores en tots els Ã mbits.\nTambÃ© es va aprovar una plataforma mÃnima de reivindicacions que marquen l'horitzÃ³ de lluita de la classe treballadora per al prÃ²xim perÃode, combinant la restituciÃ³ de vells drets i garanties amb la conquista de nous drets, aixÃ com diferents resolucions parcials sobre com avanÃ§ar cap a la confederaciÃ³ de l'oposiciÃ³ sindical, d'impuls del treball entre la joventut precÃ ria, de compromÃs per treballar per l'objectiu que sigui la classe treballadora qui es posi al capdavant de la batalla per l'habitatge, i de solidaritat amb diferents lluites obreres (treballadors de tallers de La Vanguardia contra la subrogaciÃ³, campanyes contra la repressiÃ³ dels treballadors d'Iberia del Prat i dels companys de la CSI d'AstÃºriesâ�¦)â�¦\nEn el terreny organitzatiu es van aprovar els estatuts i un conjunt de mesures per enfortir i desenvolupar co.bas, triant una comissiÃ³ coordinadora composta per companys i companyes de diferents territoris i sectors.\nRe: Es va celebrar el Primer Congrés de co.bas: Lluitant per reconstruir el sindicalisme de classe\nper KAOSENLARED\t 12 nov 2006\nGent de diferents sindicats i organitzacions estem a la mateixa barricada no només a KAOS sino també en les lluites de cada dia.\nper :p\t 12 nov 2006\nAixò és un congres? Si són 4 gats.\nMés be sembla un congres de ratolins.\nQui li posarà la campaneta al gat? ¿El comité d'empresa de Telefonica?\nper jajaja\t 12 nov 2006\nSembla el ple de la CGT de Catalunya, quatre gats i tots de Barcelona i voltants. CGT i Cobas, sou quatre gats i les rates us manen.\nContra el model sindical dels pactes de la Moncloa, autoorganització!\nper Kronstadt 21\t 13 nov 2006\nFora de l'administraciÃ³ i algun altre sector molt puntual de gran tradiciÃ³? quin Ã©s el pes, que te avui en dia el sindicalisme de classe dins la societat?\nQuin es el tant per cent de treballadors assalariats afiliats a un sindicat?\nDâ��aquest tant per cent dels afiliats a un sindicat, quin hi milita tambÃ©?\nDels afiliats que hi militen; quin tant per cent ho fa per principis Ã¨tics, hi quin altre tant per cent ho fa per diners en concepte d'alliberat o conveniÃ¨ncia personal?\nQue seria del sindicalisme majoritari sense les subvencions governamentals?\nPer que avanÃ§a tant la precarietat laboral? Per que les empreses externalitzen cada cop mÃ©s el seus serveis, via subcontrataciÃ³ o deslocalitzaciÃ³?\nPer que els treballadors dâ��una empresa afiliats a un sindicat prioritzen els seus interessos coorporatius, per sobre del de la resta dels seus companys?\nPer que cada cop es veuen mes reduits els espais de sociabilitat obrera? Per que es destrueixen cada cop mes els vincles socials entre els treballadors, al barri, a l'empresa...? Per que de la temporalitat? Per que tanta mobilitat geogrÃ fica?\nPer que malgrat tot i l'avanÃ§ tecnolÃ²gic assolit, aquesta serÃ la primera generaciÃ³ que viurÃ pitjor que la dels seus pares?\nPer que ens va com ens va?\nPer que malgrat estigui al â��poderâ�? un govern dâ��esquerra o dreta lâ��ofensiva i les reformes neo-liberals segueixen inexorablement el seu curs?\nPer que els militants de CCOO i UGT son quatre gats, per que un percentatge tant reduÃ¯t de la poblaciÃ³ esta sindicada?\nPer que els afiliats a sindicats alternatius son quatre gats?\nPer que l'assemblea obrera sobirana Ã©s poc mes que un record del passat?\nper lala\t 14 nov 2006\nPotser pq han aconseguit el seus objectius, crear una societat d'idiotes que no es qüestionen la realitat sinó que l'asumeixen amb resignacio i quan arriven a casa i encenen la tele s'obliden.\nEl sindicalisme majoritari sense subensions no existiria ja que no hi ha militancia pq a la vegada no tenen res pq lluitar.\n"Per que els afiliats a sindicats alternatius son quatre gats?"\nBasicament pq la última onada represiva va ser brutal i sobretot en "el moment clau" en que tot just es començava a reconstruir el sindicalisme després del franquisme, això va fer que la gent nova afiliada marxés per por.\nSembla que la cosa es torna a recuperar i cada vegada son més els que decideixen lluitar!


PUTRI BALI Surabaya Indonèsia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 628 allotjaments a Surabaya.\nDukuh Kupang Timur XX, Surabaya Centre, Surabaya, Indonèsia, 60256 - Veure al mapa\nBarri Surabaya Centre Surabaya Centre Surabaya Centre Surabaya Centre\nBen situat a la compres, els negocis, els restaurants area de Surabaya ciutat, PUTRI BALI us proporcionarà el millor lloc per a un merescut descans. Ubicat a només del centre de la ciutat i a de l'aeroport, aquest allotjament de 3 estrelles atreu nombrosos viatgers cada any. Gàcies a la seva bona ubicació, des de l'allotjament es pot accedir fàcilment a les visites obligades de la ciutat.\nPUTRI BALI ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, servei d'habitacions, transport hotel/aeroport, lloguer de cotxes.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara bany addicional, tovalloles, armari, connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a PUTRI BALI.


TALLER DE CINEMA INCLUSIU – Quartmetratges\nCom a part de les iniciatives de l´Ajuntament de Quart, es convoca aquest taller que aspira a contribuir a la democratizació de la informació i la cultura, i sensibilitzar als participants amb propostes sobre cóm començar a crear continguts culturals accessibles per el seu dia a dia.\nDestinat a realitzadors, productors, formadors i membres d´associacions vinculades a l´àmbit de l´accessibilitat, aquesta activitat pretén informar sobre els sistemes tecnològics que donen accessibilitat als continguts culturals (audiodescripció i subtitulació enriquida) per aconseguir que les persones amb discapacitat sensorial (sords, cecs i/o sordcecs) gaudisquen de la cultura en igualtat.\n📆 𝐃𝐢𝐥𝐥𝐮𝐧𝐬 𝟐𝟏 𝐝’𝐨𝐜𝐭𝐮𝐛𝐫𝐞, 𝟏𝟕:𝟑𝟎 𝐡 en l´Espai de Creació Jove\n🎓Impartit per Nuria Sanmartín, llicenciada en Traducció i Interpretació docent de la UV, i el realitzador Miguel Ángel Font.\nActivitat destinat a realitzadors, productors, formadors i membres d’associacions vinculades amb l’àmbit de l’accessibilitat als quals els interesse fer inclusiva qualsevol obra que creen o representen amb la finalitat de conscienciar al col·lectiu amb el qual treballen i al públic en general.\n𝐀𝐜𝐭𝐢𝐯𝐢𝐭𝐚𝐭 𝐠𝐫𝐚𝐭𝐮𝐢̈𝐭𝐚 𝐚𝐦𝐛 𝐢𝐧𝐬𝐜𝐫𝐢𝐩𝐜𝐢𝐨́ 𝐚 📧𝐪𝐮𝐚𝐫𝐭𝐦𝐞𝐭𝐫𝐚𝐭𝐠𝐞𝐬@𝐪𝐮𝐚𝐫𝐭𝐝𝐞𝐩𝐨𝐛𝐥𝐞𝐭.𝐨𝐫𝐠


Fons Ambiental - EKOenergy\nProjectes de restauració de rius\nEKOenergia finança projectes de restauració de rius per mitigar l’impacte de la generació hidroelèctrica a la natura. És una de les formes en què els consumidors d’energia hidroelèctrica aprovada per EKOenergia poden generar un impacte positiu.\nPer cada MWh d’energia hidroelèctrica venuda com EKOenergia, la comercialitzadora paga com a mínim 0,10 € al Fons Ambiental d’EKOenergia. Aquest fons finança projectes de restauració de rius.\nEls projectes s’executen en els països on s’ha generat l’impacte del riu per obtenir energia hidroelèctrica etiquetada amb EKOenergía.\nEKOenergia no executa els seus propis projectes. Només finança projectes d’organitzacions experimentades. Un cop l’any s’obre la convocatòria per presentar els projectes que són evaluats per un jurat independent i expert en la matèria.\nAl 2015 EKOenergia va finançar el primer projecte. Des d’aleshores s’han pogut finançar fins a 21 projectes amb un total de 398,200.00 €.\nExemples de projectes de restauració de rius\nFins ara, la majoria dels projectes s’han dut a terme a Finlàndia, on es ven la major part d’energia hidroelèctrica etiquetada amb EKOenergia. Estem desitjant donar suport a molts altres països que també utilitzen energia hidroelèctrica! Contacti’ns per a més informació.\nMés informació sobre els projectes de restauració de rius finançats\nPer a més informació sobre tots els projectes de restauració de rius finançats pel Fons Ambiental d’EKOenergia:\nSegueixi les xarxes socials d’EKOenergia a Facebook, Instagram, Twitter, LinkedIn, Youtube, Flickr i Xing\nSegueixi la pàgina web de les organitzacions que implementen els projectes


Participem en l'elaboració d'una guia alimentària per a escolars\nMembres de la junta directiva de l'Acellec i formadors de l'Escola Efa han participat en la confecció de la guia L'alimentació saludable en l'etapa escolar 2017, elaborada per l'Agència de Salut Pública de la Generalitat de Catalunya. Els redactors del document han consensuat els seus continguts amb tota mena d'institucions i organitzacions del món de l'alimentació, entre les quals l'Acellec, i el text ha estat revisat, entre d'altres, per les dietistes Anna Pons i Anna Burgués, formadores habituals de l'Escola Efa.\nL'Acellec ha culminat durant 2017 un periode de consolidació i creixement que ens ha garantit un espai de referència en el sector del lleure educatiu i cultural. Hem reforçat la nostra estructura i hem ampliat del nostre espai de treball. Hem agafat impuls per encarar el 2018 amb optimisme, conscients de les dificultats econòmiques que encara patim, però amb una bona llista de projectes que prioritzen la qualitat en els serveis del sector i formes de desenvolupament sostenibles i socialment sensibles. Tota la força acumulada és a la disposició del sector, de les families, de l'educació, de la cultura, del lleure. La oferim. És el nostre impuls, al servei de la societat.


Dr. Ruiz Martinez, Santiago\nLlicenciat en Biologia per la Universitat de Girona (UdG) en 2010 i doctor per la UdG en el programa de Biologia Molecular, Biomedicina i Salut (2016). Actualment està vinculat a l’Àrea de Fisiologia del Departament de Ciències Mèdiques de la Facultat de Medicina de la UdG com Investigador Postdoctoral (UdG2020), impartint classes als Graus d’Enginyeria Biomèdica i Medicina i al Màster Universitari en Biologia Molecular i Biomedicina. Com a membre del grup d’investigació New Therapeutic Targets Laboratory (TargetsLab) ha participat en projectes relacionats amb el càncer de mam, el cultiu en 3D i les cèl·lules mare tumorals (Cancer Stem Cells, CSCs). També ha estat implicat en projectes en càncer de pulmó finançats per la indústria farmacèutica (AstraZeneca) en col·laboració amb metges de l’Institut Català de Salut (ICS) i de l’Institut Català d’Oncologia (ICO) de l’Hospital Dr. Josep Trueta. Ha realitzat una estada postdoctoral al Sahlgrenska Center for Cancer Research / Göteborgs Universitet (Goteborg, Suècia) per l’estudi del microambient tumoral i la seva implicació en l’adquisició de resistència a les teràpies actuals contra el càncer. És autor d’11 articles en revistes científiques internacionals.


La companyia LIL’LEGENDS guanya el 4t The Best On - Teleponent\nInici Actualitat La companyia LIL’LEGENDS guanya el 4t The Best On\nLa companyia LIL’LEGENDS guanya el 4t The Best On\nLa companyia de Barcelona LIL’LEGENDS ha estat la guanyadora del 1r premi de la 4a edició de The Best On, que s’ha celebrat aquesta tarda a la Llotja de Lleida. La 4a edició d’aquest certamen coreogràfic, l’únic professional de dansa urbana a Europa, ha comptat amb la participació de més de 200 ballarins professionals d’arreu del continent europeu.\nEl jurat, format per coreògrafs reconeguts mundialment com Shaun Evaristo, Lyle Beniga, i Pat Cruz, ha determinat que el segon premi de 1.000 € fos per a companyia russa LIL’FAM, i el tercer premi de 500 € per a la companyia NOUVA’S de Barcelona. El jurat ha remarcat l’alt nivell d’aquest certamen\nLa tinent d’alcalde i regidora de Polítiques a favor de la Creativitat, la Cultura, l’Educació i els Esports, Montse Parra, ha lliurat a LIL’LEGENDS el txec de 6.000 €.\nEl Premi Especial La Llotja ha estat per la companyia, també barcelonina, ROOKIES, que tindrà l’oportunitat d’actuar a la Llotja i de realitzar una gira remunerada per diferents sales de teatre de Catalunya.\nLleida ha estat per quart any el punt d’atenció per als professionals de la dansa urbana d’arreu d’Europa arribant un any més a l’aforament complet, amb més de 900 entrades venudes.\nArticle anteriorEl Cecell presenta els seus equips per a la temporada 2015-2016\nArticle següentUn llibre aplega 50 anys de Vestits de Paper a Mollerussa


Un restaurant amb tot l’encant de Barcelona\nEl Cafè de la Pedrera retorna als orígens, ocupant l’espai del Restaurant de la Pensió -Hispanoamericana, obert fa mes de cent anys a l’entresol de la Casa Milà.\nSobre la Casa Milà\n«En el renombrat edifici del Passeig de Gràcia, cantonada Provença, que ha merescut, per la seva originalíssima arquitectura, els comentaris dels crítics mes eminents d’Europa, es troba instal·lada la Pensió Hispano-Americana, de tot primer ordre, i que ocupa les habitacions superiors i els entresols i els baixos del mencionat edifici.\nLa esplèndida situació que ocupa la vía mes bonica i més aristocrática de Barcelona, i el servei impecable de la casa, fa que sigui aquesta la preferida per les famílies americanes, que troben en el tracte exquisit de la Pensió Hispano-Americana, un nou atractiu als que els ofereix aquesta preciosa ciutat mediterrània.»\nFont: La Pedrera-Inèdita\nMES DE CENT ANYS AL VOSTRE SERVEI\nEl 2012, el Cafè de la Pedrera, reobre les seves puertes per rendir homenatge al que van ser els menjadors de la Pensió Hispanoamericana fa ja mes de 100 anys.\nEs tracta d’un lloc obert a la ciutat que ens permet gaudir de l’arquitectura de Gaudí, del seu patrimonio i de la cultura gastronòmica de la ciutat.\nEn el entresol de l’edifici i envoltat per amplis ventanals, el restaurante ofereix unes vistes privilegiades de Passeig de Gràcia on disfrutar de una carta fresca i moderna.\nBarcelona es una ciutat amb una àmplia oferta gastronòmica i d’oci. I, per unir ambdues en una tarda o una nit especial, o simplemente, un día que et vingui de gust, quina millor manera de fer-ho que en un restaurante amb encanto a Barcelona. Concretament, a Paseig de Gràcia.\nEl Cafè de la Pedrera es un local conegut por turistas de tot el món i apreciat pels propis barcelonesos gràcies a sla seva àmplia varietat de bons menjars i per la seva oferta d’oci, gràcies a les seves nits amb música en directe i altres activitats que protagonitzen al llarg de l’any.\nA mes, al estar situat en el entresol de la Casa Milà, compta amb la mateixa integració de elements arquitectònics modernistes tan característics d’Antoni Gaudí.\nPerquè el Cafè de la Pedrera es tan especial?\nTuristes de tot el mon venen a aquest local i repeteixen en posteriors visites a la ciutat, li dedican boniques paraules i fotografíes a xarxes socials i parlen maravelles sobre la gastronomía i les activitats que es realitzen en el seu interior. Així mateix, els barcelonesos ho consideren com algo propi i típic de la zona, un element indispensable en el Paseig de Gràcia, un autèntic restaurant amb encant a Barcelona. I els motius per això son nombrosos.\nTot l’encant del modernisme de Gaudí\nL’interior del Cafè de la Pedrera permet disfrutar de les decoracions i ornamentacions propias d’Antoni Gaudí. Per exemple, el sostre ondejant que recorda a les onades del mar, com els que es poden veure en la pròpia Casa Milà (La Pedrera).\nEls amants de la música de tot el mon també escullen el Cafè de la Pedrera com el seu restaurant amb mes encant de la zona. Sovint, s’organitzen nits de jazz que els comensals poden disfrutar durant el seu sopar, i a les que actuen els millors artistes del sector.\nUn lloc de moda\nLes influencers de Barcelona també es donen cita en aquest lloc. La qualitat del seu servei, les delicias de la carta i la seva localització mes que adequada per una tarda de compras al el Paseig de Gràcia son algunes de las causes.\nTant si estàs buscant un brunch amb un amic, com si vols gaudir d’un berenar rápid o reservar un sopar especial en un restaurant amb encant a Barcelona, el Cafè de la Pedrera es el lloc indicat per això.\nGrans finestrals flanquejen aquest local, pel lo que gaudeix d’una àmplia lluminositat durant el día, i d’unas fantàstiques vistes nocturnes de les llums de Paseig de Gràcia per la nit.\nCaracteritzat per tractarse d’un lloc tranquil alhora que animat, sempre es possible trobar turistes enamorats de Barcelona, grups de amigos festejant o parellas disfrutant d’un sopar romàntic.\nEl Cafè de la Pedrera es un lloc perfecte per reservar un àpat especial o per descansar d’una atrafegada tarda.\nImportante: Utilizamos cookies propias y de terceros para mejorar nuestros servicios. Si continúa navegando más de 30 segundos, consideramos que acepta su uso. Puede obtener más información en nuestraAcceptar Més info


Albert Gómez Casas - Ajuntament de Palafrugell\nServeisArxiu MunicipalAtenció CiutadanaBenestar SocialBibliotecaComunicacióConsorci Centre Fraternal - Cercle MercantilCulturaDefensor del CiutadàEducacióEsportsHisendaJoventutMedi AmbientMuseu del SuroOrganització i Recursos HumansParticipació Pla de BarrisPolicia LocalPromoció EconòmicaProtecció Civil i MobilitatRelacions CiutadanesSecretariaServeis i Via PúblicaTurismeUrbanisme\tIniciL'AjuntamentGovernEquip de governAlbert Gómez Casas\nAlbert Gómez Casas Tinent d'Alcalde, Regidor delegat de Promoció Econòmica i Comunicació\tBarcelona, 1978. Des de l'any 1999 viu a l'Empordà i és propietari d'una botiga. Regidor a l'Ajuntament de Palafrugell des de 2011.\nÉs membre de la Junta de Govern i diputat delegat de Noves Tecnologies de la Diputació de Girona. President del Consorci de Vies Verdes de Girona.\nPromoció Econòmica: La delegació comprèn els actes de planificació, impuls i gestió de la matèria i particularment aquells aspectes relacionats amb el foment del turisme, la política municipal en matèria de promoció de l'activitat econòmica, la gestió dels plans ocupacionals i la formació ocupacional, així com la política municipal en matèria de promoció de l'activitat comercial en general. També les polítiques\nd'empresa i emprenedoria i relació amb el sector d'activitat econòmica.\nComunicació: La delegació comprèn els actes de planificació, impuls i gestió de la matèria i particularment aquells aspectes relacionats amb la coordinació dels diferents\nmitjans de comunicació local, la política municipal de comunicació i les campanyes informatives, les gestions relacionades amb l'Institut de Mitjans de Comunicació de\nPalafrugell i la ràdio municipal.\tContacte\nServeis: ComunicacióPromoció Econòmica


El millor home de negre és nostre | Carles Domènech | PERIODISTA | Opinió | L'Esportiu de Catalunya\nEl millor home de negre és nostre El millor home de negre és nostre El millor home de negre és nostre El millor home de negre és nostre + El millor home de negre és nostre E-mail\nPERIODISTA - 22 juliol 2019 2.00 h\nXavier Estrada conversant amb Simeone EFE.\nEl millor home de negre és nostre El millor home de negre és nostre El millor home de negre és nostre El millor home de negre és nostre El millor home de negre és nostre E-mail\nAnomenar home de negre un àrbitre denota que l’emissor és una persona amb uns quants anys a l’esquena. Els joves d’ara gairebé ja no els veuen uniformats de negre. Hi ha més colors (groc, blau, verd, vermell...) i alguns fins i tot són llampants.\nEl Comitè Tècnic d’Àrbitres de la Real Federación Española de Fútbol ha concedit el trofeu Vicente Acevedo al millor àrbitre de primera divisió de la temporada 2018/19 al col·legiat català Xavier Estrada Fernández (Lleida, 1976). Segueix vigent el costum d’anomenar els àrbitres amb els dos cognoms. El següent pas seria millorar l’educació dels espectadors i deixar de faltar al respecte de la mare, el pare, l’àrbitre, esportistes i els espectadors que no utilitzen el futbol per mostrar les seves mancances i frustracions.\nXavi Estrada és un gran tipus i molt bon àrbitre. Es va afiliar al comitè català amb 20 anys i la seva evolució ha estat més ràpida que la dels seus companys. Coneixements, preparació i talent. Un ascens rere l’altre i, en molts casos, retallant temps a la mitjana. Tot i no ser una persona pròxima al poder, des de l’inici de la seva carrera els dirigents arbitrals van veure en ell un àrbitre de futur. Ell, en Xavi, ha demostrat temporada rere temporada la seva capacitat per controlar les situacions pròpies dels partits i per resoldre els conflictes dins del camp amb serenor i contundència. Coneix el joc, coneix els futbolistes, coneix el reglament i sap com aplicar-lo. La temporada 2019/20 celebra els 10 anys a primera divisió. Va debutar el 30 d’agost del 2009 al camp del Mallorca. És internacional des del 2013.\nUn dels grans interrogants del món arbitral és la falta de confiança del propi esport cap als seus jutges. Xavi Estrada és català, i per aquesta raó no pot xiular cap partit del Barça ni de l’Espanyol. Això només demostra que des de l’estament arbitral creuen que els seus afiliats són influenciables. Una situació que provoca que si un jutge pot ser influenciable segons els seus dirigents pel seu lloc d’afiliació, nosaltres tinguem tot el dret a pensar que ho poden ser per molts altres motius. El futbol ha d’anar evolucionant, i una de les coses, segons el meu parer, és el de perdre els prejudicis cap al col·lectiu arbitral. Si Xavi Estrada és el millor, ha de poder xiular la final de copa entre el Barça o l’Espanyol i el rival que s’interposi. I si hi ha una errada a favor del Barça o l’Espanyol, tothom s’ha de fer fotre. Quantes vegades el Barça, l’Espanyol, el Madrid, l’Eibar... han patit errades arbitrals d’àrbitres afiliats fora del seu territori? Doncs un munt. Tantes com partits hi ha. Erra l’àrbitre, Messi, David López, Sergio Ramos i Mendilibar. Tothom ho fa, però només l’àrbitre és capaç de fer-ho voluntàriament per paisanatge.\nEl mateix futbol, mitjançant els estaments de la FIFA, UEFA, i totes les federacions haurien de definir-se per començar a donar confiança de lleialtat als seus jutges. Altres esports ho fan, i no els va malament. Els errors sempre hi seran, però els dubtes poden minvar. Ara que gairebé en cap partit, gràcies al VAR, el resultat és injust per culpa d’una errada arbitral pot ser el moment per confiar plenament en els àrbitres i d’assumir-ne totes les conseqüències.\nVull felicitar Xavi Estrada, i estic convençut que seguirà sent el millor àrbitre una temporada més. Tot i que, per a mi, l’home de negre sempre serà Johnny Cash.\nL'Esportiu. Nacional 22-07-2019, Pàgina 12\nL'Esportiu. Girona 22-07-2019, Pàgina 16


LO RIU - Els dies i les dones\nPublicat el 20 d'agost de 2007\nLenta parsimònia de l’aigua. Una llenguassa verdosa. Xafogors de després la migdiada: s’ha dormit a pleret. Ben cofat per un tou de moreres tancades, tancadíssimes, protegint-me del sol; un banc més enllà, un gaiato portant un home gran, cabells blanquíssims. Al seu costat un home vestit completament de color carabassa. Fa mal la vista tant d’ataronjament.\nEm menjaria un pastisset. A Benifallet, en fan de "suculents i exquisits", tal i com podem llegir als flancs de la capsa. Hi ha hagut raons durant el dinar de sí els de Rasquera els superaven o no. La cosa ha quedat en taules, més que res perquè no teníem mostres per comparar. Una mitja lluna farcida de cabell d’àngel. El darrer vestigi de quan els moros eren aljubs i sínies i romescus i no ens prenien la feina, ni feien pudor.\nL’aigua és un ball de gala. Un vals on giravolten cercles d’aigua emportats pel corrent. Queden engolits per un batre de llumetes, com cuques albes, més endavant. El sol ha trencat un mirall i n’ha escampat els bocins. De tant en tant una barca amb motor. Al matí l’hem trepitjat aquesta calma amb una barcassa a l’alçada de Miravet. Obligat enfilar-se al castell i admirar-ho tot. Just on el riu fa un viratge. El poble penjat, ofert a la riba, mentre vermutegem a la plaça de l’Arenal.\nAquí s’hi han guanyat batalles. Per llances, agulles de cap i de ganxo; per estendars, nusos blancs aferrats a la vida. La voluntat d’una terra, d’un poble. Però no és temps d’èpiques. Per regar camps de golf o ciutats de vacacions no val la pena malmetre aquests arrossos que seran demà a Poblenou del Delta, passada la Ràpita, aquestes anques de rana finíssimes…\nM’hi abono a aquest nou canal on sempre hi passen coses, encara que sembla que no hi passa mai res. Un zàpping possible: cap al d’un bon foc o un cel farcit de nuvolades com derelictes. Tot s’executa amb lentitud. Com les formacions de les coves. Un pòsit d’anys, d’instants. L’home butà s’aixeca i estira l’home gran que fa el ronso. Com si estirés un llagut pel camí de sirga.\nenricborras ha dit:\n20 d'agost de 2007 a les 11:56 am\nSi no ho recordo malament foren explorades i donades a conèixer el 1968 pel Grup d’Investigacions Espeleològiques (GIE) del Club Excursionista de Gràcia (CEG). En aquells temps aquest fet ens motivà a alguns socis infantils del CEG adscrits al "Grup Novell" (tapadora portes enfora de l’Agrupament Escolta Pere Rosselló) un sobtat interès en "fer coves".\n24 d'agost de 2007 a les 9:44 am\nBellíssim el post, els instants que relates i les reflexions que hi fas, com si res. Encantada d’haver-te conegut i d’estimar-me lo riu i els deltes. Alguna cosa uneix els amants de l’aigua.\nT ha dit:\n26 d'agost de 2007 a les 1:10 am\nmolt bona ruta, si senyor, naltros també hi estem d’acord, salutacions\nla merlo ha dit:\n30 d'agost de 2007 a les 7:02 pm\nSegons estudis seriosos les coves de Benifallet van néixer en temps dels "dinosaurios".\nAquesta entrada s'ha publicat dins de Anant pel món per dfigueres | Deixa un comentari. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent


Conca de Dalt » Aramunt Vell\nEl poble d’Aramunt Vell es troba emplaçat al cim d’un turó de 628 metres, limitat a la part sud pel riu Carreu i a la part oest pel barranc de Mians, a uns 6 km de la Pobla de Segur on hi podem trobar tots els serveis: sanitaris, comercials, ensenyament, etc…, i a uns 20 km de Tremp, capital de la comarca.\nACCÉS: caminant, per un camí que comunica directament el poble vell amb el poble de “Les Eres” o be Aramunt nou, situat 1.200 metres, distància que fàcilment pot fer-se en un 15 minuts, un de l’altre; o amb cotxe, per una pista rural que voreja la muntanya pel nord, camí que arriba fins al peu del castell.\nEl poble està documentat per primera vegada l’any 959 amb el nom d’Eramonte, i es considera emplaçat en un lloc estratègic, pròxim al camí ral que unia l’Urgell amb França. Es tractava d’un poble murallat que en diferents documents apareix amb el nom de “Castell d’Aramunt”.\nDurant el llarg període del s. XV-XVIII, el primitiu nucli murallat va anar creixent i guanyant terreny a la muntanya. A finals del s. XVIII es té notícia de l’existència de dos torres circulars de defensa.\nActualment el poble d’Aramunt Vell està totalment abandonat, essent el municipi habitat més proper el de Les Eres, conegut per tothom com Aramunt Nou.\nLa morfologia d’Aramunt Vell és el resultat d’un creixement concèntric que, històricament, s’ha produït a partir d’un nucli inicial murallat a l’entorn de l’església de Sant Fructuós, a la part més alta del turó.\nEn l’estructura actual del nucli, s’hi distingeixen doncs, dues grans zones: la zona interior de la muralla i la zona exterior.\nLa zona interior de la muralla està formada pel tancament, que va des de la penya al portal de Baix, segueix per la part exterior de les façanes de les cases que donen al Penal fins al portal de Dalt o de Fuses i d’ací a la penya, essent aquest el tancament sud-oest. Després continua pel darrera del castell fins al cementiri i d’ací al penya-segat que dona damunt del portal de Baix, essent aquest el tancament nord.\nAquesta zona té tres entrades o sortides documentades: una al Portal de Baix, situada a la part oest, on arriba el camí d’accés; una altra al Portal de Dalt o de Fuses, situada a la part nord-est on arriba el camí de Pessonada, i una tercera al castell, situada a la part nord.\nDins d’aquesta zona tancada s’hi poden diferenciar dues subzones:\nZona A – d’uns 800 m2 situada a la part més alta del turó.\nAquesta està formada per l’Església-castell, casa rectoral i una petita esplanada al cantó sud de l’Església, amb uns edificis més alts, més amplis i més monumentals que a l’altra subzona. Per les seves característiques pot aïllar-se de la resta. Les funcions socials que s’hi desenvolupaven eren les religioses i les de poder civil: la casa de la vila i les escoles públiques fins al segle passat.\nZona B – La segona subzona, ha sofert modificacions més recents seguint uns paràmetres molt clars:\nTota ella està situada en una àrea amb poca diferència de nivell.\nLa tipologia edificatòria dels diferents edificis és similar, amb alguna excepció (edificis de la mateixa alçada, etc.)\nFuncions de la vida quotidiana (habitatges de pagesos, artesans, etc.)\nZona exterior del recinte\nEn la zona exterior es distingeixen dos sector molts clars:\nun sector sud, que s’articula bàsicament al llarg del camí d’accés al poble des del barranc, amb una tipologia edificatòria de cases aïllades o adossades amb patis i corrals en cada una d’elles. Destaquen dos elements singulars: la Font vella i el molí.\nun sector nord, que s’articula bàsicament al llarg del camí de Pessonada, que comença al portal de Fuses. La tipologia edificatòria és bàsicament corrals amb algun habitatge i dos monuments a destacar: la torre del moro i una mica més allunyada, l’ermita de Santa Maria.


El nostre pa de cada dia...: Un altre dia de molta calor i celebració a la fi, sense volgué.\nUn altre dia de molta calor i celebració a la fi, sense volgué.\nAvui, 21 d’agost, eren sant Bonós i sant Maximià, patrons de Blanes, segons l’Amades. Per sort no em van posar per nom al sant del dia, que avui és el meu aniversari. No tenia gens de ganes de celebrar res, una xifra anodina, que no m’inspira, però és clar calia fer un dinar per la família i he optat per uns canapès, a tall d’aperitiu (tartaleta de cranc, salmó fumat amb maionesa i tomàquet, sardineta sobre pa d’escalivada amb tomàquet), després una vichyssoise, feta amb tota correcció segons les normes clàssiques, i de tall un rotllo menorquí, cuinat en paella, com el feia la meva mare, (farcit d’estiu: pebrot, olives, ou dur) servit fred i acompanyat amb una maionesa amb mostassa. De postres assortiment de galetes i carquinyolis i un pastis glaçat de trufa que havia comprat la Tere i que m’ha obligat a realitzar el ritual del buf d’espelma, que voleu.\nTarda de sofà i migdiada, i després he anat al Cafè a fer la cervesa de la tarda, i com sigui m’han firat i m’he acabat quedant a sopar, unes verdures al forn, bones però un xic picants de pebre, en fi que hem acabat brindant amb cava pels meus maleïts anys, la conversa però ha estat força animada i distreta. Demà serà un altre dia.


Unió Esportiva Olot » Marc Vito (Girona FC), competència sota pals\nDesprés de la sortida de Xavi Ginard, la Unió Esportiva Olot es reforça amb el terrassenc, ex del Peralada i Córdoba. Als seus 23 anys, Marc Vito és un porter d’alçada que ja coneix la categoria i que serà una alternativa de garanties a Pol Ballesté per deixar els pals ben coberts. Vito, que firma per un any més un altre d’opcional, serà presentat avui a les 12h a l’Estadi Municipal i ja podria debutar en els propers amistosos.\nMarc Vito Bresmes (Terrassa, 10-03-1996) es va formar al FC Barcelona, CF Damm i CF Badalona, amb el qual va debutar a Segona B als 19 anys (2015-16). El curs següent va firmar pel Córdoba, jugant amb el filial i formant part de la plantilla del primer equip a Segona A. La temporada 2017-18 la va començar a l’Extremadura (Segona A) i la va acabar al Peralada, on va disputar un total de 15 partits. En la mateixa quantitat d’enfrontaments va participar el curs passat a les files del filial del Girona FC, que no va poder evitar el descens a Tercera Divisió. Actualment estava a la disciplina del Girona B (1a Catalana) esperant alguna proposta de categoria superior. El terrassenc arriba per substituir Xavi Ginard, que ha rescindit contracte, i donarà competència sota pals a Pol Ballesté, que ha tingut actuacions destacades en aquesta pretemporada. Vito és un porter d’alçada (1’87m) i que, tot i la seva joventut, sap el que pa que s’hi dóna a Segona B i aportarà seguretat i fiabilitat a la porteria olotina.\nLa presentació de Marc Vito es farà aquest migdia (12h) a la sala de premsa de l’Estadi Municipal. Per tant, és possible que ja pugui tenir minuts en l’amistós d’avui a Palamós o demà contra la SD Huesca. Benvingut a la família, Marc! Per molts èxits i parades a la UEO!


Troben nous fragments de l’homo sapiens de fa 14.000 anys\nExcavacions a la Cova Gran de Santa Linya, al lloc van aparèixer les restes de la homo sapiens | ACN\nSurt com a resultat de les excavacions que duu a terme el Centre d'Estudis del Patrimoni Arqueològic a la Cova Gran de Santa Linya, la Noguera\nLes excavacions que porten a terme aquest estiu investigadors del Centre d’Estudis del Patrimoni Arqueològic (CEPARQ-UAB) a la Cova Gran de Santa Linya (Noguera) han tret a la llum nous fragments de l’esquelet de la homo sapiens de 14.000 anys d’antiguitat. Es tracta sobretot de falanges i d’algun tros de vèrtebra.\nLes primeres restes de la ‘Linya, la dona de la Noguera’, tal com l’han anomenat, van aparèixer la campanya passada. L’esquelet correspon a finals del Paleolític Superior, un període en què les restes d’humans moderns són molt escasses a la península ibèrica. Les excavacions, que van començar al maig i s’allargaran durant l’agost, també han permès recollir més indicis per demostrar que es tracta d’un enterrament intencionat.\nLa presència d’un gran bloc de pedra, de diverses tones, al lloc on es troba el cos dificulta les feines per recuperar-ne la resta, explica Mora. I és que la part superior de l’esquelet es troba sota aquest bloc de pedra, fet que ha portat els arqueòlegs a replantejar l’excavació. Així, han decidit intentar arribar a la resta del cos per un dels costats. És a dir, excavar per darrere del bloc “perquè era l’única possibilitat que hi havia”. “Això significa que probablement trigarem uns dos anys en arribar a aquesta posició”, assenyala Mora.\nLa Cova Gran de Santa Linya, descoberta l’any 2002, és un jaciment de més de 2.500 metres2, considerat clau per a l’estudi de la presència humana al nord-est de la península Ibèrica. És un dels pocs jaciments de la regió mediterrània en què s’han identificat vestigis de moments de ‘transició’, com el dels últims neandertals (cap a 45.000 anys) i l’aparició dels primers humans moderns (entre 37.000 i 30.000 anys), la pervivència d’aquests durant l’Últim Màxim Glaciar (entre 20.000 i 15.000 anys) i l’aparició dels primers agricultors i ramaders (entre 7.000 i 4.000 anys).


Des de l'ampit de la finestra: Després de les agressions\nPermeteu-me fer una reflexió en un moment de tranquil·litat aparent. Ahir va ser un dia que segurament recordarem i ens faran recordar durant molts anys (si no és així potser que ens ho fem mirar). Com a resposta calmada, els estudiants i els simpatitzants s'han reunit avui a la Plaça Sant Jaume, davant del Palau de la Generalitat, per a reclamar explicacions a les autoritats (sobretot al màxim responsable, en Saura). La plaça era plena de gom a gom, tothom cridava i s'han llençat objectes i pintura tant a la façana com als antidisturbis (que últimament els veiem massa). Tanmateix, el que s'esperava que fos una resposta contundent com la que tocava, no s'ha produït. Potser per no fer el mateix que els simis, però personalment crec que era el moment idoni.\nVeient les imatges d'ahir què hem de fer? Quedar-nos de braços creuats? O com diu el Lluís Sunyer al seu blog, "pensava que aquells cops que rebien no farien més que refermar les seva pròpia personalitat". No, no podem quedar-nos tan tranquils. Ens han ultratjat (i dic ens perquè m'hi sento identificat, tot i que, malauradament, no hi hagi pogut participar), ens han insultat, ens han criminalitzat. I ara què? Doncs potser aquesta era l'espurna que necessitàvem per canviar aquesta merda de món. Potser és que els estudiants, els treballadors precaris, els intel·lectuals, els aturats i els rodamons haurien de protagonitzar una revolta com no se n'ha vist mai cap.\nAquí ho deixo, per a qui hi vulgui aportar qualsevol cosa.\nEtiquetes de comentaris: 18 de març (repressió Mossos), Reflexions


Notícies - 90 santcugatencs s'han interessat per l'emprenedoria social i el cooperativisme\n90 santcugatencs s'han interessat per l'emprenedoria social i el cooperativisme\nMoment d'una de les trobades\nel 26/jun/13 Marc Sala Economia PDF\nTrobar feina o reorientar la vida professional han estat alguns motius que han portat una norantena de persones a assistir a les sessions sobre emprenedoria social i cooperativa organitzades per l'Ajuntament. Aquest dimecres han tingut lloc les darreres dues trobades que han donat a conèixer el concurs impulsat des del consistori per promoure empreses d'aquesta mena.\nLa proposta s'emmarca en el foment del cooperativisme engegat des de l'Ajuntament que inclou el concurs d'emprenedoria social i cooperativa 2013. La presentació del certamen ha estat un dels eixos seguits en aquestes quatre sessions com també ho ha estat la sensibilització i la difusió del cooperativisme com a model empresarial.\nLa responsable del Servei d'Ocupació Municipal (SOM), Glòria Garcia, ha explicat a Cugat.cat que gran part de la gent que ha assistit en aquesta proposta es troba en situació d'atur i veu en el cooperativisme una possible sortida a la seva situació.\nTall incrustat: Glòria Garcia\nHi ha persones que treballen l'àmbit educatiu i social. Però una gran part dels assistents estan en situació d'atur, sobretot vénen del sector de la construcció.\nA banda de trobar feina, reorientar la carrera professional ha estat un altre dels motius par assistir a la iniciativa. Aquest és el cas de Caterina Petit que considera que la situació econòmica actual requereix noves formes d'organització empresarial i el cooperativisme pot ser la solució.\nTall incrustat: Caterina Petit\nEstic aquí buscant un canvi professional i noves maneres de funcionar. Sóc emprenedora i crec que a través del cooperativime es pot construir un projecte sostenible.\nLes xerrades són una iniciativa de l'Ajuntament que ha comptat amb l'assessorament de la Federació de Cooperatives de Treball de Catalunya.


Vell príncep rus Mstislav - Dones lloc Femme Avui\nTRADICIONS menjar russa\nMstislav el Calb\nPríncep Mstislav Vladimirovich Junta\nBreu biografia de Mstislav el Gran\nEls resultats del regne de Mstislav el Gran\nEn 1210 Suzdal príncep Vsevolod de Novgorod va portar al seu fill gran, Constantí. I va enviar a un altre dels seus fills, Sviatoslav, sense una elecció lliure, com per mostrar que té el dret de nomenar un príncep com a Novgorod, el que li plagui. No obstant això, en Novgorod va ser el partit que odiava a tots els principals de Suzdal terra i no vol sortir governants a regnar a Novgorod. Les persones deposat alcalde Dimitri. el va acusar de carregar a la gent, va saquejar i cremar patis dels rics, i Vsevolod, en venjança per una matança tan popular, va ordenar detenir els comerciants Novgorod, que muntaven a la seva parròquia.\nEn aquest moment, com si de cop i volta es troba a la terra Novgorod Toropetskiy Príncep Mstislav. no visible a l'antiga calç per a la seva trucar a algú. Mstislav és un lluitador per la veritat, i la veritat de Novgorod va ser la preservació de les seves antigues llibertats. Hivern sobtadament atacat Mstislav a Torzhok, va agafar nobles Sviatoslav Vsevolodovich i alcalde Novotorzhsky sostenint la mà Suzdal, grillons, va enviar a Novgorod i va ordenar a dir-li al poble de Novgorod és la paraula: "M'inclino a Santa Sofia i la tomba del meu pare i tot el poble de Novgorod:. Ara que ho has sentit que els prínceps que fan violència; Em compadeixo del seu patrimoni! "\nNovgorod inspirat, partit en silenci, hunkering motius egoistes. Tot es vulgui o no convertir-se al mateix temps. Príncep Sviatoslav, el fill Vsevolodova, amb els seus nobles van posar a la presó de tall episcopal i enviats a Mstislav amb la parla honesta: "Vaja, Príncep, sobre la taula"\nMstislav va arribar a Novgorod i es va posar sobre la taula. Muntat milícia de la terra Novgorod: Mstislav el va portar a Vsevolod, però quan va arribar a la plana - a ell van ser ambaixadors Vsevolod amb la paraula del príncep: "Tu ets el meu fill, jo sóc el pare; Deixar que el meu fill Sviatoslav i els seus homes, i deixaré que els visitants Novgorod amb els seus béns i corregirà el dany causat ". \nVeure també: HEROES dades Max Maksimychev del nostre temps\nVsevolod era cautelós i ho va aconseguir amb un rendiment del temps. Mstislav no era per aquesta baralla. Les dues parts van besar la creu. Mstislav va tornar a Novgorod va guanyar sense vessar una gota de sang.\nPer tant, veiem que en aquest cas el procés de selecció Mstislav no ha passat totes les etapes. Com a tal, l'anomenada mai es va produir. Mstislav es va oferir a si mateix com un príncep. Sala va decidir, però no ha discutit la possible candidatura dels prínceps, però només va estar d'acord de nominació. No obstant això, l'absència d'algunes de les etapes no va impedir Mstislav fermament arrelada en Novgorod i esdevenir un veritable defensor de la independència de Nóvgorod.\nMstislav Vladimirovich (Mstislav el Gran) - Príncep de Kíev, el fill de l'antic príncep rus Vladimir Monomakh.\nAnys de vida Mstislav - 1076 - 1132 anys.\nMstislav era el fill de Vladimir Monomakh i la princesa Anglès Gita Uesskoy. A Europa, Mstislav cridat pel nom de Harold (en honor al seu avi Harold Godwinson 2), rebuda en el baptisme el nom de Theodore.\nMstislav se suposava que heretar el tron i convertir-se en el Gran Príncep de Kíev, després del seu pare. No obstant això, l'arribada al poder no va ser fàcil per a ell - es va enfrontar a les baralles entre els principescos Sviatoslávich a la mort de Vladimir Monomakh aconsegueix col·locar el seu regnat diverses vegades.\nDesprés de la mort de Jaropolk Iziaslávich, príncep de Novgorod en la vida anava a convertir-se en el seu germà Svyatopolk, però ell va trencar la seva promesa. I jo vinga a regnar a Novgorod, Mstislav, que va donar un vot similar de regnat de tota la vida. En 1094, Vladimir, regnava llavors en Chernigov, davant Sviatoslávich que van presentar les seves reclamacions a Chernigov, Smolensk, i Novgorod i els va capturar amb èxit. Mstislav va enviar a regnar a Rostov, on va romandre des de 1094 per 1095, i després va anar a Smolensk.\nVeure també: Farinelli - neutre o "músic" Art\nEn 1096, juntament amb Mstislav Novgorod van organitzar la resistència Oleg Sviatoslávich, que volia apoderar-se de Rostov, Moore i Riazan. Mstislav amb el seu germà Vyacheslav es va convertir en el cap de l'exèrcit, que va enviar a l'ajuda dels fills de Vladimir Monomakh, i junts van ser capaços de vèncer Oleg Koloksha al riu.\nEn 1102 el Príncep de Kíev Svyatopolk Mstislav va decidir substituir el lloc de príncep Novgorod seu fill, però no va acceptar el nou príncep de Novgorod. Quan Mstislav s'enforteix significativament el principat - la terra s'ha estès, la ciutat es va fer més potent, capaç de defensar-se i de defensar contra les invasions.\nNo obstant això, Mstislav, igual que el seu predecessor, va haver de violar aquest vot - en 1117, el seu pare el va traslladar a regnar a Belgorod, el lloc de Mstislav a Novgorod va portar al seu fill Vsevolod.\nEn 1125 mor Vladimir Monomakh i Mstislav es converteix en un gran príncep de Kíev. Tot i el seu nomenament tem prendre amb calma Svyatoslavichy no es veu res de dolent en això Mstislav va ser el següent Gran Duc. Mstislav germans també va reconèixer implícitament l'antiguitat germà i el seu dret al tron. Tot i això, al començament del seu regnat de Mstislav propietat única de Kíev, però no tots Rus.\nPossibilitat de sotmetre a altres terres russes es va obrir abans de Mstislav en 1127, quan la lluita pel poder a Chernigov. Mstislav oposa Vsevolod, que es van reunir un exèrcit i va prendre el poder polovtsy Chernigov, i el va derrotar, llevant una sèrie de motius. En el mateix any Mstislav va enviar a regnar a Smolensk seu fill.\nMstislav més tard va continuar les seves conquestes - va fer un viatge al principat de Polotsk, en què es van prendre i van saquejar moltes ciutats Polotsk. En es va repetir la campanya 1128 contra la polovtsy, aquesta vegada va ser capaç de sotmetre el poder de Polotsk Rus, els prínceps locals van ser capturats, i per governar va ser traslladat Izyaslav.\nVeure també: Novgorod-Seversky Príncep Igor de\nNo obstant això, la política exterior de Mstislav no sempre ha tingut èxit, sovint va patir derrotes en els Estats bàltics, diverses vegades van arribar a Lituània, però en el camí de tornada a les tropes de Rússia van ser trencats.\nMstislav va morir el 14 d'abril de, 1132, lliurant el seu tron Yaropolk germà. Després de la seva mort a Rússia es va tornar una altra contesa civil a gran escala.\nMstislav va casar en 1095 amb la filla del rei de Suècia Inge 1 princesa Christina, amb qui va tenir 10 fills, entre els quals hi havia quatre nois: Vsevolod (es va convertir en el príncep de Novgorod), Izyaslav (Prince Kursk, Volin i més tard Gran Príncep de Kíev), Rostislav (Príncep de Smolensk ), Svyatopolk (príncep de Pólotsk, Pskov, Novgorod, Vladimir i Volyn).\nDesprés de la mort de la seva primera esposa en 1122 Mstislav va casar per segona vegada, aquest matrimoni van néixer dos fills - Vladimir i Yefrosinya.\nEn general, Mstislav regnat va tenir força èxit. Ho va fer, encara que no per molt temps, però tot i així unir Rússia, una vegada més, pel que és un estat únic i dissuadir els prínceps de la distensió (que es van reprendre només després de la seva mort). Quan Rússia va fer una sèrie de campanyes militars victorioses en territoris veïns, va trencar polovtsy i conquerir nous territoris. Quan Mstislav la ciutat va començar a expandir-se, sobretot fortament notable en Novgorod i principat de Novgorod. Es van construir moltes esglésies noves.\nEls historiadors han assenyalat que el seu sobrenom Mstislav va obtenir exactament del que era capaç de "pacificar" als prínceps, fent que es consideren de nou les vistes del Gran Duc i mantenen constants guerres. Quan Mstislav també era bastant just i raonable política de recaptació d'impostos. Impostos que fossin, però no eren tan alts. A la ruïna dels pagesos i els senyors feudals.\nRus antic príncep Mstislav


Coscubiela i Rabell, al Parlament / JORDI BORRÀS\nMartí Gené i Ramis\t13 de febrer de 2017 - 12:15\nEls comuns donant lliçons a la CUP? Amb totes les animalades de què és responsable Iniciativa? Què m’he perdut?\nDavesas\t13 de febrer de 2017 - 12:39\nSubscric plenament la crítica de fons d’aquest article, però com a home d’esquerre que desitjaria retrobar el camí de l’emancipació davant l’extraordinari poder del capitalisme neoliberal que ens domina, m’agradaria més prudència i judici a l’hora de posar en el mateix sac a segons qui. Crec que l’opció estratègica de la República Catalana ( estic a favor de la Independència) i les característiques molt singular del poble català (llegir Fontana) el poble mestís català, que crec més progressistes que la resta de la península, em fa pensar que la consecució d’una República Catalana seria una magnífica oportunitat per mostrar als pobles del nostre entorn que és possible lluitar contra el capitalisme salvatge des de la única estratègia possible des de temps de l’Imperi Romà. La guerra de guerrilles. En nom de la democràcia, dividir els espais de poder per organitzar-los en nous espais de major justícia social. I per això l’esquerra ha de saber compartir objectius per aconseguir-ho. La pregunta és: en l’àmbit dels Comuns (jo vaig ser promotor del primer Comú de Catalunya, al Solsonès) s’aposta clarament per l’estratègia d’una República Catalana, amb l’objectiu d’una confederació de pobles ibèrics, europees i el que calgui?. O encara ens creiem que el substrat neofranquista del poder a l’estat espanyol es pot fer trontollar i vèncer sense aquest pas previ?. No llegeixo reflexions en aquesta línia. Des de l’àmbit de l’esquerra que s’anomena transformadora (ICV.EUA, Comuns,Podems, etc) com es valora aquesta opció?.\nBastida\t13 de febrer de 2017 - 21:12\nMolt interessant l’aportació de J Coscubiela al debat sobre l’actual configuració del mapa electoral.\nA partir de la descripció que en fa podem arribar conclusions que ben segur dibuixen un horitzó d’esperança: el desplaçament del comportament electoral cap a l’esquerra.\nEl fet que ERC opti a substituir l’antiga CiU i que la CUP s’erigeixi com substituta del que aportava ERC al Parlament vol dir que estem virant cap a l’esquerra (aconseguint deixar de banda aquell intent de falangisme catalanet de R.cat o SI). L’eix social està dominant i conduint l’eix nacional.\nSi a més a més tenim que l’espai Comú (antiga IC+EUIA+ Podem+ …) està optant per substituir el PSC amb el que això significa pel concepte d’esquerres i l’aposta per l’autodeterminació, tot i que CSQP encara és bastant residual al Parlament i només pot optar a algun pacte amb els antics i hegemònics socialistes en determinats municipis, ja no tindrem cap dubte que la majoria parlamentària és aquella que té en el seu horitzó grans canvis sense esperar el permís de ningú.\nSi el triangle ERC-CSQP-CUP s’estableix com majoritari, i amb el suport per temes nacionals del PDCAT, queda una oposició molt dèbil i amb un discurs polític gens engrescador, un discurs enfadat i malhumorat. És evident que s’han de superar molts obstacles, molts d’elles de caràcter personal o a vegades de cert servilisme. Però no crec que qualsevol observador amb un mínim d’informació contrastada no pugui veure que aquest és el futur immediat, malgrat alguns … com ara …\ntrucafort\t14 de febrer de 2017 - 9:05\nAixí doncs, només cal esperar que CSQP faci seu l’espai que actualment ocupa… Ciutadans, Oi Sr Coscubiela?\nFerran Hernández Suriñach\t19 de febrer de 2017 - 0:14\nqualsevol pressupost que es basi en l’endeutament públic, no es pot considerar d’esquerres per cap costat. Per tant, si hi ha dèficit públic, el més esquerranós que es pot fer es reduirlo el més aviat possible per evitar que la partida d’interssos (que es paga als creditors…) segueixi acalarant cada vegada més part de la despesa. Ara, és evident que es pot retallar de molts llocs i de moltes maneres diferents, i que malvendre patrimoni públic hauria de tenir conseqüències polítiques i personals en qualsevol cas.\nPerò tampoc es poden buscar excuses per no incloure en els pressupostos les partides necessàries per a poder marxar d’Escanya el més aviat possible. (Que és el què fan recurrentment les persones de CSQP). Llavors, que no s’incloguin més esmenes per ajudar els més desafavorits, és una calamitat, però que per uns principis inaplicables (per la manca de suport electoral) hi hagi una segona pròrroga d’uns pressupostos encara més desfavorables, tampoc és fer cap favor a aquells que es diu voler ajudar.


Angoixa i empatia, la màgia de la música i la creació - CENT PER CENT\nQue la sala de La Fornal hagi programat tres funcions d’una òpera contemporània és un símptoma de bona salut i normalitat cultural que ens hauria d’enorgullir. Que a més l’hagin haguda de prorrogar perquè s’entraven les entrades a cada sessió demostra que a Manacor no hi ha sols creadors, sinó que també hi ha públic.\nL’òpera en qüestió, de format completament avantguardista, és creació del compositor Xavier Gelabert i és interpretada per la soprano Maria Antònia Gomila, la flautista Antònia Bassa i Ferran Montero, que en aquest cas hi fa d’actor.\nEl muntatge, d’escenografia senzilla i diàfana, mira de reflectir l’angoixa viscuda per una persona privada de llibertat. Els silencis, les remors, el xiuxiueig constant, les notes agudes de la soprano i de la flauta i la interpretació de Montero com a persona privada de llibertat a l’espera de la resolució del seu cas, confereixen a l’òpera de Gelabert un aire angoixant, a estones tètric, però alhora empàtic i corprenedor.\nCal remarcar que la darrera de les funcions de E lucevan le stelle va tenir lloc diumenge passat, en el marc d’una nombrosa activitat cultural a la barriada del llevant manacorí, amb la inauguració del taller de Catalina Julve, Toni Pascual i Doménec Boronat i l’assaig obert a l’estudi de l’actor Joan Miquel per part de Joana Gomila i els músics del projecte Folk Souvenir. Manacor creix.\nprevious post: Ars Antiqua ofereix bona música nadalenca al convent de Sant Vicenç Ferrer\nnext post: Berlinejant


Mas-Colell culpa el tripartit de la situació financera\nREDACCIÓ Barcelona 11/03/2011 15:17\nLa Generalitat acaba de tancar un crèdit de 500 milions d'euros amb CatalunyaCaixa, segons ha confirmat avui el conseller d'Economia, Andreu Mas-Colell, que no s'ha volgut pronunciar sobre futures emissions de deute. "La feina d'obtenció de crèdit i possibles emissions és constant", s'ha limitat a dir el conseller, que ha emmarcat dins la normalitat l'operació amb la caixa.\nMas-Colell ha defensat que la política del Govern està centrada ara mateix en redreçar les finances de la Generalitat. "Aquest Govern no és responsable de la situació fiscal actual", ha sentenciat el conseller, que ha afegit que n'assumeix el repte de millorar-la.\nSobre la rebaixa de la qualificació del deute de la Generalitat per part de Moody's, ha explicat que no és una notícia que sorprengui i que mostra precisament quina és la situació financera actual. No obstant, segons el conseller, la feina del Govern ha de permetre arribar en dos anys a tenir unes finances sostenibles.\nHa fet una crida al govern espanyol per treballar plegats "des de la col·laboració i el diàleg" per superar la situació financera actual. "Des de fora tots som el mateix vaixell i hem d'evitar tirar-nos pedres sobre la teulada", ha afirmat.


Vaivé - Diari de Sabadell\nVa i ve, amb el seu cotxe, de casa cap a la feina i de la feina cap a casa. Treballa en una empresa que va ser considerada servei essencial. Potser per això li va ser difícil generar empatia amb els que es van quedar a l’atur, o sense ingressos, o en ERTOs que trigarien mesos a cobrar. O potser no va ser per això. I tant que gaudia de l’absència de trànsit, que ràpid que se li feia el trajecte, fins i tot el camí semblava un altre. La tornada a la normalitat li ha suposat perdre aquest privilegi.\nVa i ve, amb el carretó, de casa cap a la botiga i de la botiga cap a casa. Es va acostumar a fer compres petites, per així poder sortir més sovint, durant el confinament. Ara a comprar el pa. Ara una garrafa d’aigua. Llàstima de cues al carrer. Però els dies que feia teletreball, s’ho podia combinar. Buscava la ruta creïble més llarga possible fins a la fleca, amb la bossa d’anar a comprar ben visible, perquè ningú dubtés dels motius que el duien a ser allí en aquell moment.\nVa i ve, amb la seva mascareta –quin rotllo–, sempre que pot se la treu i fa ganyotes als qui el miren malament. A casa ningú es va posar malalt, tret del tiet conco que tenien a la residència, que si per això no s’hagués mort, hauria estat per una altra cosa. Al capdavall, tant hi fa, una feina menys, descansi en pau. Recorda les imatges als mitjans, de sanitaris esgotats, amb les marques profundes dels EPIS a la cara; i els aplaudiments als vespres, i la gent ballant als balcons, fent veure que s’ho passaven bé una estona. Sort que ja s’ha acabat. Eren coses que el feien sentir incòmode. S’ho mirava rere la finestra i feia que no amb el cap, i pensava – i segueix pensant– en tots els petons, encaixades, abraçades i tedioses reunions familiars que s’ha estalviat tot aquest temps.\nVa i ve, de la tele al túiter, del túiter al féisbuc, buscant xifres de morts, estadístiques, la darrera mostra d’incompetència d’aquest o d’aquell govern. Es pregunta per què aquell país que li cau tan malament ha tingut tan pocs morts. Gaudeix de l’estridència fora de lloc del líder polític ultradretà, que mira que n’és de fatxa, però que cal reconèixer que sap muntar l’espectacle. Critica les pomposes declaracions de la portaveu del govern i els insuportables eslògans tipus “De esta salimos más fuertes”, “Entre todos lo conseguiremos” que les institucions i les empreses carronyaires repetien tothora. I el Fernando Simón com a font de coneixement. I, en el moment àlgid de la desinformació, els Fernandos Simón del carrer, jutjant i sentenciant els altres des del balcó o des de les xarxes socials.\nVa i ve, sense rumb fix, per la vida. De vegades és conscient del seu egoisme, que va només a la seva, que potser hauria de ser millor persona, que potser s’hauria hagut d’apuntar al grup de voluntaris del barri per ajudar els veïns més afectats per la pandèmia. I llavors sent viu el remordiment. Però és un remordiment ja sense espines de tantes voltes que li ha fet. Sap que el dia a dia cobrirà el patiment amb la pols de la indiferència, que la normalitat –la nova, la que sigui–, a poc a poc, tornarà a posar les coses al seu lloc, que amb el permís dels rebrots, ho oblidarem tot i no haurem après res, excepte algunes imperceptibles marques a l’epigenoma, i que l’únic canvi evident serà que molts, els molts de sempre, seran una mica més pobres; i pocs, els pocs de sempre, seran força més rics. I ell seguirà surant per damunt de tot això, si aconsegueix no parar-hi gaire esment, i a fe que aconseguirà no parar-hi gaire esment, anant i venint, com ha fet sempre, d’aquí cap allà i d’allà cap aquí.


Filmin és l'única que ofereix als seus abonats a Catalunya un 19% del catàleg en català, ja sigui en versió original, doblada o subtitulada\nDe totes les plataformes estudiades, Filmin és l'única amb una mínima oferta en català (ACN/Violeta Gumà)\nVirgínia Arqué Nueno 21/06/2021 - 11.47 Actualitzat 21/06/2021 - 16.43\nGairebé no hi ha pel·lícules, sèries o documentals en català (en versió original, doblades o subtítulades) ales plataformes digitals audiovisuals HBO, Amazon Prime Video i Disney+, segons un informe del Consell de l'Audiovisual de Catalunya fet aquest mes d'abril. Tampoc a Netflix, analitzada pel CAC l'any passat, i que estaria entre les pitjors en aquest rànquing.\nFilminés l'única que hi destaca en positiu: ofereix un total de 1.949 obres audiovisuals en versió original catalana, doblades o subtitulades al català, un 19% del seu catàleg. A més, Filmin també disposa d'una interfície en llengua catalana, FilminCAT, que dona accés a la part del catàleg en llengua catalana i el fa molt més accessible.\nUn 19% del catàleg de Filmin és en català i un 66% són produccions europees\nLa resta, en canvi, pràcticament no tenen títols en llengua catalana. HBO ofereix una única obraaudiovisual en català (un llargmetratge en llengua original catalana), fet que representa el 0,1% del catàleg; Disney+ n'oferia 3 a l'abril (el 0,2% del catàleg), tot i que ha ampliat la seva oferta aquest mes de juny gràcies a un acord amb la Generalitat i hi ha incorporat 10 títols més (ara en té 13), fins a arribar al 0,8% del catàleg, i Amazon Prime Video, que és la plataforma que té més títols en el seu catàleg disponibles per als abonats (5.585), ofereix un total de 71 obres audiovisuals en català (original, doblat o subtitulat), que suposen l'1,3% del catàleg.\nPel què fa al catàleg de Netflix, analitzat pel CAC el maig de l'any passat, l'oferta en català se situava en el 0,5% del total. Netflix oferia 1 sèrie de 75 capítols en versió original i 2 llargmetratges fets en català, a més d'una altra sèrie d'animació japonesa de 70 episodis doblada al català i dos documentals (un d'espanyol i un de britànic), subtitulats en llengua catalana.\nLa producció europea, sota mínims\nL'objectiu de l'informe del CAC, és de fet, "establir la presència d'obra europea en el catàleg de programes ofert pels serveis de comunicació audiovisual a petició Amazon Prime Video, Disney+, Filmin i HBO en l'àmbit del territori de l'estat espanyol" i també el nivell de prominència d'aquesta oferta europea en els seus catàlegs (és a dir, si aquestes produccions europees són fàcils de trobar, si les plataformes les destaquen d'alguna manera).\nLa majoria suspenen també en aquest aspecte. Només Filmin i Amazon Prime ofereixen prou oferta europea en el seu catàleg per superar el mínim establert per la normativa comunitària.\nLa Directiva Europea de Serveis Audiovisuals estableix que les plataformes (els prestadors de serveis de vídeo) han de disposar d'almenys un 30% d'obres europees en els seus catàlegs i n'han de garantir la prominència (que hi tinguin un lloc destacat). Doncs bé, l'informe del CAC constata que Disney i HBO no assoleixen aquesta quota i sí que ho fan Amazon Prime i sobretot Filmin, que amb gairebé el 66% d'obres europees al seu catàleg supera en més del doble el mínim establert.\nFilmin té 10.327 obres audiovisuals europees (9.820 pel·lícules i 507 produccions seriades o temporades), un 65,7% del seu catàleg; Amazon Prime en té 5.585, un 34,5% (4.096 pel·lícules i 1.489 sèries); HBO ofereix a Catalunya un catàleg de 1.725 obres audiovisuals (909 pel·lícules i 816 sèries), la qual cosa suposa una quota d'obra europea del 25,0%, i Disney+ en té 1.707 (1.027 pel·lícules i 680 sèries), una quota del 4,5%.\nFilmin també és qui millor posiciona la seva oferta europea dins la xarxa, pràcticament l'única que ho fa. La seva interfície permet classificar els títols del catàleg en funció de l'origen, cosa que contribueix a augmentar la visibilitat de l'obra europea.\nEl CAC també ha analitzat l'any de producció de les obres en el catàleg d'aquestes quatre plataformes. HBO i Disney+ coincideixen a tenir un catàleg amb produccions molt joves, la majoria de poc més de 10 anys (més del 70% de les seves pel·lícules i sèries són posteriors al 2010) i només un 10% de les obres del catàleg tenen més de 20 anys.\nFilmin, en canvi, té una quarta part del catàleg amb pel·lícules o sèries de més de 20 anys (el 24,3%) i Amazon Prime gairebé una cinquena part (19,2%).\nCatalà CinemaUnió EuropeaDigital\nDetenen tres homes per una agressió homòfoba al barri del Raval de Barcelona


El Fons de Garantia Agrària i Pesquera gestionarà les ajudes al sector amb 104,7 milions d'euros\n4 min. Palma 12/11/2020 22:52\n651x366 La consellera d'Agricultura, Mae de la Concha, durant la intervenció davant del Parlament. La consellera d'Agricultura, Mae de la Concha, durant la intervenció davant del Parlament.\nLa Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació gestionarà un pressupost de 163,4 milions d'euros el 2021, un 33% més que enguany, segons ha explicat la consellera Mae de la Concha aquest dijous davant del Parlament. El Fons de Garantia Agrària i Pesquera (Fogaiba) de les Illes Balears gestionarà el gruix dels comptes de l'any que ve, un 64%, amb 104,7 milions d'euros –6,1 més que l'any passat–, que serviran per pagar les ajudes al sector. Del pressupost de Fogaiba, 83,7 milions són fons ordinaris i 21 milions són de romanents vinculats a resolucions i pagaments pendents.\nD'altra banda, els Serveis de Millora Agrària (Semilla) disposaran de 9,7 milions d'euros per a desenvolupament rural (900.000 euros), millora de la producció ramadera i sanitat animal (845.000 euros), i línies de recerca, experimentació, digitalització i formació (470.000 euros). Segons Mae de la Concha, "aquest pressupost deixa clara la importància que el Govern dona al sector primari com a clau en la reactivació econòmica de les Balears". Els recursos propis del departament sumaran 49,5 milions d'euros, 5,5 més que el 2020.\nLa Direcció General d'Agricultura, Ramaderia i Desenvolupament Rural gestionarà 41,1 milions d'euros, gairebé 4 més que el 2020. D'aquests, 34,6 milions seran per al programa de foment del sector agropecuari, que també rebrà línies d'ajuda de la UE i de l'Estat. El Servei de Ramaderia tindrà 800.000 euros i el d'Agricultura, 2 milions, la majoria dels quals es destinaran a la prevenció, el control i les actuacions contra la Xylella. Aquesta àrea també gestionarà 1,27 milions d'euros per a infraestructures de regadiu.\nLa Direcció General de Pesca i Medi Marí tindrà 2,38 milions d'euros, als quals caldrà sumar la partida del Fons Europeu Marítim i de Pesca. El Fogaiba repartirà 400.000 euros entre les confraries de pesca. El servei de Recursos Marins gestionarà 740.000 euros per a la vigilància de les reserves i els recursos marins, activitat que inclou el control de la pesca recreativa.\nLa Direcció General de Polítiques per a la Sobirania Alimentària augmentarà el pressupost un 23% i rebrà 761.730 euros. El programa de Promoció i Regulació de Mercats Agraris rebrà 300.000 euros, 100.000 dels quals seran per a l'Observatori de Preus. D'altra banda, el programa de Polítiques Alimentàries tindrà 355.000 euros, 125.000 dels quals es destinaran a la promoció del producte local. "Si una de les nostres prioritats d'abans de la pandèmia era fomentar el consum de producte local, a partir del covid-19 ho és encara més", ha dit De la Concha. A més, hi haurà 100.000 euros per a mesures de suport als productors i pescadors, i 70.000 per al Programa Escolar.\nDe la Concha també ha fet referència a recursos que han d'arribar de la Unió Europea. Hi haurà 55,2 milions d'euros procedents del finançament de la Política Agrària Comuna (PAC) de la UE i del Programa Operatiu de Pesca dels Fons Europeu Marítim i de Pesca (FEMP). En total, es rebran d'Europa 71,6 milions d'euros. També arribaran 4,1 milions de les ajudes de l'Organització Comuna de Mercats (OCM). El Fons Europeu Agrari de Desenvolupament Local (Feader) incrementarà la quantia fins als 30,2 milions d'euros el 2021, gairebé 10 més que enguany.\nQuant a ajudes de fons propis i estatals, 796.500 euros es destinaran a la ramaderia, amb ajudes per a associacions de defensa sanitària, al foment de les races autòctones o a la recria de vedelles. 1,5 milions seran per a beques de recerca o serveis d'interès econòmic general, com els escorxadors municipals.\nDe la Concha també ha explicat que hi haurà 90 milions d'euros –de fons europeus– per a projectes de modernització de regadius. "Aquest pla suposarà un abans i un després per a la sostenibilitat i la productivitat del sector agrícola", ha dit la consellera.\nEl Govern crearà un Observatori de la Cultura i manté el pressupost de la delegació de Catalina Solivellas\nCiutadans no presentarà esmena a la totalitat dels pressupostos del Govern\nAgricultura destina 1,5 milions d'euros al manteniment de les infraestructures de regadiu amb aigua depurada\nEl Govern destinarà 1 milió d'euros als ajuntaments per ampliar el pressupost en serveis socials\nEl Pacte crea una comissió política sobre l'escàndol de l'IMAS amb l'oposició del PP, Ciutadans, El Pi i Vox\nEl PP balear reclamarà a l'Estat 14,3 millons d'euros per a Palma


Catalunya registra 19 agressions homòfobes en mig any\nLa Conselleria d'Interior de la Generalitat ha registrat un total de 19 agressions homòfobes entre gener i juny d'aquest any a Catalunya, de les quals nou corresponen a delictes i deu a faltes penals.\nHo ha informat la vicepresidenta del Govern i consellera de Governació i Relacions Institucionals de la Generalitat, Joana Ortega, en una resposta parlamentària recollida per Europa Press, en la qual informa sobre les agressions per raó d'orientació sexual a instàncies de les diputades socialistes Montserrat Capdevila i Marina Geli.\nOrtega ha explicat que els sistemes informàtics d'Interior "no permeten" fer distincions entre homofòbia i transfobia, per la qual cosa no ha pogut quantificar aquestes últimes, encara que ha assegurat que la Direcció general de la Policia no ha registrat cap cas relacionat amb aquesta tipologia penal.\nEn declaracions a Europa Press, el portaveu del Front d'Alliberament Gai de Catalunya (FAGC) i president de l'Observatori Contra l'Homofòbia, Eugeni Rodríguez, ha alertat que aquesta vintena d'agressions quantificades "només són la punta de l'iceberg", doncs a Catalunya hi ha moltes més agressions que no es recullen en aquestes estadístiques.\nDe fet, al llarg de 2012, l'Observatori Contra l'Homofòbia va rebre un total de 376 denúncies per agressions, de les quals el 57% van ser contra gais, el 27% contra lesbianes i el 16% contra transexuales.\nSegons Rodríguez, les dades que ha facilitat la consellera només recullen les denúncies que les víctimes han dut a terme en comissaries dels Mossos d'Esquadra, per la qual cosa s'exclouen les realitzades en altres cossos de seguretat i les que no estan tipificades en el Codi Penal.\n"Encara que les 19 agressions només suposen una petita part de la realitat, la veritat és que són moltes", ha valorat, i ha lamentat que tampoc es quantifiquin les agressions en relació a la transfobia ni que es reflecteixin les vexacions en l'entorn escolar.\nAUGMENT DE LA DISCRIMINACIÓ\nRodríguez ha recordat que l'últim informe de l'Observatori Contra l'Homofòbia revela un augment del 11% de la discriminació escoles catalanes: un 34% dels alumnes declara haver estat agredits físicament i un 71% ha estat víctima d'insults i vexacions.\nEn la mateixa resposta parlamentària, Ortega ha assegurat que la Conselleria d'Ensenyament de la Generalitat ofereix als centres educatius una aplicació informàtica amb elements de diagnosis, propostes d'actuació, normativa i recursos per elaborar "el seu propi projecte de convivència".\nLa vicepresidenta ha afegit que la Generalitat també facilita a les escoles diferents protocols de detecció, valoració i actuació davant l'assetjament escolar, encara que cap d'ells aborda de forma específica les agressions per raó d'orientació sexual.\n"És urgent que s'abordi aquest tema perquè el 'bullying' escolar està augmentant i s'ha d'atallar", ha valorat Rodríguez, que ha afirmat que també està augmentant l'assetjament en l'àmbit familiar i en el laboral.\nDe fet, Rodríguez ha xifrat l'augment del 'mobbing' laboral en un 11% i ha posat com a exemple el cas d'Alfons Toledà, que presumptament ha perdut el seu treball en una empresa se segurs per la seva orientació sexual, alguna cosa que ja ha denunciat amb el suport dels serveis jurídics de CC.OO. de Catalunya i de l'Observatori Contra l'Homofòbia.


Aprovada la dissolució de la Fundació Turisme Menorca\nAvui s’ha reunit a la seu del Consell Insular de Menorca el patronat de la Fundació Turisme Menorca per aprovar l’extinció i liquidació de la mateixa. L’acord, que s’ha adoptat per unanimitat, posa fi de forma definitiva a l’activitat d’aquesta entitat creada fa poc menys de dotze anys i, al mateix temps, referma la unitat d’acció en matèria turística entre el sector públic i el privat.\nAquesta passa ha estat possible gràcies a l’acord assolit entre l’administració pública, representada a l’FTM pel Consell, l’Agència de Turisme de Balears i els ajuntaments, i el sector privat, representat per les diferents associacions empresarials de l’àmbit turístic de l’illa.\nA data d’avui, la FTM compta amb 22.800 euros, dels quals 15.000 euros corresponen a l’Agència de Turisme de Balears, que s’ha compromès a invertir-los en una campanya de promoció de Menorca. La resta es destinaran a les despeses que es derivin de la liquidació de l’ens.\nLa Fundació Turisme Menorca va ser creada el 19 d’agost de 2005 “amb la finalitat de promoure l’oferta turística de Menorca, en l’àmbit nacional i internacional, dins el marc de competències de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears”. Aquell mateix any, el Consell havia creat la Fundació Destí Menorca, centrada en la gestió i l’exercici de les competències de producte i informació turística.\nLes negociacions mantingudes entre el govern insular i el sector privat per unificar esforços i tenir una sola veu en matèria turística van dur a la creació de la Fundació Foment del Turisme de Menorca, en funcionament des del 22 d’octubre del 2015. La dissolució de la Fundació Turisme Menorca era el darrer tràmit d’aquest procès d’unificació.