Vols barats de Palma de Mallorca a Vancouver a Iberia\nVols barats Canadà Vancouver Palma de Mallorca-Vancouver\nVols barats de Palma de Mallorca a Vancouver (YVR) de Palma de Mallorca a Vancouver Palma de Mallorca-Vancouver, Canadà\nVols Palma de Mallorca-Vancouver\nConsulta l’oferta de vols de Palma de Mallorca a Vancouver i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de Palma de Mallorca a Vancouver.\nEls preus mostrats corresponen a cerques de vols a de Palma de Mallorca a Vancouver fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


També el tenien com a patró els antics oficis de fabricació d’armes: cuirassers, manoplers, rimallers, ballesters, arquers, pavessers, espasers, llancers, etc.\nLa Diada de Sant Jordi, dedicada al patró de Catalunya, és una celebració molt popular que té lloc al carrer, en plena primavera. Tot i que es tracta d’un dia laborable, la gent es passeja entre parades de roses i de llibres per escollir el regal que farà a la seva parella, ja que és costum que les parelles s’intercanviïn com a regal un llibre i una rosa vermella amb una espiga. Arreu d’Europa, aquest sant –d’origen capadoci- és venerat com a protector del blat i de les gramínies en general. De fet, aquest antropònim prové de la paraula grega georgos, que significa pagès o agricultor. La seva veneració es va generalitzar a Occident a l’època medieval arran de les croades i també per la creença que aquest sant intercedia en les batalles, ajudant els cavallers cristians. També el tenien com a patró els antics oficis de fabricació d’armes: cuirassers, manoplers, rimallers, ballesters, arquers, pavessers, espasers, llancers, etc.\nRepresentació de Sant Jordi matant el drac.\nAMSFG. Col·lecció Espuña-Ibáñez (Autor desconegut).\nVista de la rambla Vidal per Sant Jordi, 1998.\nVista de la rambla Vidal per Sant Jordi, als anys 90.\nAMSFG. Col·lecció Municipal d’Imatges (Autor: Xavier Colomer-Ribot).\nLliurament de premis per Sant Jordi a la Biblioteca de la Caixa, 1979.\nLliurament de premis de la Mostra Literària de Sant Jordi a la Sala de Plens de l’Ajuntament de Sant Feliu de Guíxols, 23 d’abril de 1986.\nAMSFG. Col·lecció Municipal d’Imatges (Procedència: El Punt/Autor: Enric Estarlí).\nExposició dels treballs escolars elaborats amb motiu de la Mostra Literària de Sant Jordi, realitzada pels Tallers d’Història l’any 2011.\nAMSFG. Col·lecció Municipal d’Imatges (Autor: Rosa M. Rourich).


Holiday home Skjern with Sauna 311 Skjern Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nHoliday home Skjern with Sauna 311-, Stauning, Skjern, Dinamarca, 6900 - Veure al mapaHoliday home Skjern with Sauna 311Veure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotosVeure al mapaParticularitats que li encantaranWi-Fi gratuït en totes les habitacionssaunaaparcament de cotxes\nSobre l'allotjamentDescripcióDissenyat tant per oci com per negoci, Holiday home Skjern with Sauna 311 està situat idealment a Lem; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Holiday home Skjern with Sauna 311 asseguren una estada plaentera als seus clients. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes. L'ambient de Holiday home Skjern with Sauna 311 es reflexa en cada habitació. calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD, nevera són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de bany, sauna. Holiday home Skjern with Sauna 311 és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Lem.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacionsZones públiques amb Wi-Fi Desplaçamentaparcament de cotxes Coses a fer, maneres de relaxar-sesauna Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaparell de televisióneverareproductor de DVD/CDempolles d'aigua de cortesiarentadorasecadoraforn microonesrenta vaixelles Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. NOVASOL t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus.


Festa de la Cultura Penedès - Bonart\nI.R.J. el vendrell - 08/05/13\nEls guanyadors dels reconeixements rebran l’escultura Dona fulla, elaborada en exclusiva per l’escultor vilanoví Xavier Cuenca. La Festa de la Cultura Penedès es va fer per primer cop el maig del 2009, al teatre municipal de Calafell. En aquella ocasió el premi Santiago Rusiñol va ser per a la pintora Maria Assumpció Raventós, el premi Emili Giralt se'l va endur el reconegut museòleg Joan Santacana, el premi Teresa Basora va ser per a la Plataforma per les Vegueries a Catalunya, i el premi Pau Casals va ser per l'Associació de Balls Populars de Sitges. En la segona festa de la Cultura Penedès celebrada al Teatre Principal de Vilanova i la Geltrú foren lliurats els reconeixements Collita 2011: el Santiago Rusiñol de les Arts. Collita 2011 a Fèlix Plantalech, l’Emili Giralt de Recerca a Vicenç Carbonell, el Teresa Basora de Promoció i divulgació cultural a Josep Maria Jané i el Pau Casals de Trajectòria i compromís cultural a la Secció de cultura de l’agrupació excursionista Talaia.\nOBRES DE LA COL·LECCIÓ HELGA DE ALVEAR AL CENTRE D'ART ALCOBENDAS\nNotícies / Riudellots de la Selva\nLA FONERÍA ARTÍSTICA DE RIUDELLOTS TRASLLADA LES SEVES INSTAL·LACIONS\nPERE PORTABELLA A CAN FRAMIS A TRAVÉS DEL CINEMA, L'ART I LA POLÍTICA


Sempre he insistit en la prioritat de la pràctica radical per sobre de la identitat pura i simple. – Espai Fàbrica\nby Maria Colera Intxausti · Published 11 de juliol de 2016 · Updated 9 d'abril de 2017\nMaria Colera entrevista Angela Davis, filòsofa, professora d’Història de la Conciència a la Universitat de California, històrica dirigent del Partit Comunista dels EUA, ex membre de les Panteres Negres i investigadora especialitzada en feminisme, marxisme, abolicionisme del sistema penitenciari, teoria crítica i estudis afroamericans..\nEfectivament, sovint he fet servir el terme «justícia restauradora», juntament amb d’altres, com ara «justícia reparadora» i «justícia transformadora», com a alternatives a la justícia punitiva o retributiva. De fet, m’estimo més el terme «justícia transformadora», ja que no assumeix l’existència d’un estat ideal que calgui restaurar.\nResponent a la teva pregunta, m’agradaria destacar la importància de la memòria històrica, especialment pel que fa a la necessitat que hi ha avui dia d’una anàlisi explícitament anticapitalista. «L’anomenada acumulació originària» és un dels capítols més importants d’El capital, precisament perquè revela l’expropiació, injustícia i violència que van marcar l’inici del capitalisme i que, tot i que pogués semblar que ja no és així, segueixen al centre del procés capitalista.A finals del segle XX, el complex penitenciari industrial comença a revelar el grau en què les societats capitalistes continuen basant-se en ideologies racistes i colonials a l’hora de crear tecnologies de violència, les quals recapitulen, de manera eficaç, la històrica violència de l’esclavitud i la colonització.\nSempre he tingut una cura especial en la manera en què faig servir el terme «violència».Com a estudiosa de la teoria crítica, sempre em recordo a mi mateixa que les eines conceptuals que decideixo utilitzar podrien estar fent una feina que, en realitat, contravé allò que pretenc expressar. Així, doncs, miro de no equiparar «autodefensa» i «violència contra l’agressor». I la meva aposta per la formació en autodefensa s’insereix en un context més ampli, basat en una anàlisi que vincula la violència misògina als sistemes de dominació de raça, gènere i classe, dins d’una estratègia que pretén purgar les nostres societats de tota forma d’explotació i violència.\nA Women, Race and Class [Dones, raça i classe] desmuntes el mite del violador negre i expliques que «va ser una invenció clarament política», propaganda construïda amb la finalitat de consolidar i justificar els linxaments, com a mètode de «contrainsurgència» destinat a evitar que els negres assolissin els seus drets. El passat Cap d’Any vam observar el desplegament d’aquest mateix mite a Colònia, en aquest cas en els cossos d’homes «d’aparença àrab o nord-africana», en un nou exemple de purple washing o utilització d’una suposada defensa de les dones per criminalitzar els sol·licitants d’asil i els residents il·legals, d’una manera que sembla estar llançant el missatge que «les nostres dones només les podem violar nosaltres». Com interpretes aquesta utilització dels drets de les dones (vel, violador negre, opressió de les dones afganes…) per a altres croades?\nEn el seu llibre Arrested Justice: Black Women, Violence, and America’s Prison Nation [La justícia sota arrest: dones negres, violència i la nació presó d’Amèrica], Beth Richie desvela els perills de confiar en tecnologies de criminalització com a suposades solucions als problemes de la violència de gènere.El seu argument és que el moviment antiviolència predominant als EUA va fer un gir perillosament equivocat quan va començar a donar suport a la repressió policial i a l’empresonament com a principals estratègies destinades a protegir les «dones» de la violència masculina.Era fàcilment previsible que els qui més serien al punt de mira d’aquests esforços per garantir la seguretat de les «dones» serien els homes de comunitats ja sotmeses a una hipervigilància de la policia i que contribuïen de manera desproporcionada a l’increment de la població penitenciària.\nEn les darreres dècades, hem experimentat el que Nancy Fraser defineix com a «desacoblament de les anomenades “polítiques identitàries” de les polítiques de classe», en el que ha esdevingut una lluita pel reconeixement, en comptes de per la redistribució, amb un desplaçament del subjecte col·lectiu cap a un d’individual(ista). Per contra, tu has defensat les «comunitats de lluita», en considerar que «les comunitats són sempre projectes polítics».Quin és el teu parer sobre les polítiques identitàries i quines són les lluites i els projectes polítics que haurien de situar-se al centre en l’actual era d’hegemonia neoliberal?\nL’Aliança plantejava que no era possible entendre el racisme en tota seva complexitat sense afegir-hi una anàlisi del sexisme i, per sustentar aquesta tesi, l’any 1970 Fran Beale va escriure un article que va tenir gran difusió, titulat «Double Jeopardy: To Be Black and Female» [Risc doble: ser negra i dona]. Poc després de la publicació de l’article, de resultes del fet de tenir coneixement de lluites com les de les dones porto-riquenyes contra l’esterilització forçosa, l’Aliança de Dones Negres es va convertir en Aliança de Dones del Tercer Món i va publicar un diari titulat Triple Jeopardy, en referència al racisme, el sexisme i l’imperialisme. Allò implicava una militància sobre el terreny que abordava de manera simultània el racisme, la misogínia i la guerra imperialista.\nEn un cicle de conferències recentment celebrat al CCCB, amb el títol «La frontera com a centre. Zones de ser i de no ser [migra i colonialitat]», la representant del Parti des Indigènes de la République Houria Bouteldja va afirmar el següent:«No sé qui és blanc, però la policia francesa ho sap perfectament. Mai no s’equivoca a l’hora de decidir qui discriminar i qui apallissar». Igualment, la feminista basca Itziar Ziga, en una entrevista a Argia, deia que «Sóc una dona perquè es així com he estat violentada físicament, afectiva, econòmica i simbòlica… Proclamo que sóc dona, però no pel que tinc entre les cames». En aquests dos casos, el subjecte es defineix políticament per/des del locus d’opressió i, per tant, de lluita. En aquest sentit, què és per a tu ser dona, i què, ser negra?\nAl mateix temps, sempre he insistit en la prioritat de la pràctica radical per sobre de la identitat pura i simple.Importa més què fas per facilitar la transformació radical que com t’imagines que ets.I, és clar, com ja he indicat, les categories de gènere i raça, igual que la sexualitat i la classe, només són significatives dins d’unes interrelacions més complexes.\nÉs clar que els qui ens situem a l’esquerra als Estats Units, i no tan sols a l’esquerra, sinó també en alguns cercles conservadors, estem profundament estupefactes per la creixent influència de Donald Trump, el qual s’està aprofitant del fet que sectors fonamentals de les comunitats de classe treballadora blanca se senten atrets per aquesta retòrica política simplista, extremista i d’inclinació feixista. Això també passa amb la perillosa atracció cap a personatges i partits d’extrema dreta a Àustria, França, Polònia i altres llocs d’Europa, on la combinació de la recessió econòmica i l’enorme crisi dels refugiats, que palesa l’impacte que continua tenint la història d’esclavitud i colonialisme d’Europa, ha fet prosperar el populisme d’extrema dreta, a redós del racisme antinegre i antiimmigrants, i ha reactivat la islamofòbia, amb espectacles sovintejats de racismes del passat.\nHistòricament, els paradigmes associats al lideratge de les dones —des d’Ella Baker fins a Ericka Huggins— han tendit a emfatitzar el lideratge col·lectiu per sobre de l’individualista. Els joves dels actuals moviments radicals estan prioritzant el lideratge de les dones, el lideratge queer i el lideratge de les col·lectivitats.\nCom que vas ser alumna de Marcuse, m’agradaria fer-te una pregunta que ell ja va plantejar al seu An Essay on Liberation [Un assaig sobre l’alliberament]:«Com pot [l’individu] satisfer les seves necessitats sense […] reproduir, a través de les seves aspiracions i satisfaccions, la seva dependència d’un aparell explotador que, en satisfer les seves necessitats, perpetua la seva servitud?».En altres paraules, com podem alliberar-nos de la mercantilització dels nostres sentiments?\nA hores d’ara, no estic segura de si és possible defugir completament les conseqüències del desig mercantilitzat, ja que és aquesta la natura del desig contemporani; el capitalisme ha envaït fins a tal punt les nostres vides interiors que ens resulta extremadament difícil separar-s’en. Tanmateix, crec que segueixo la tradició filosòfica de Marcuse quan afirmo que hauríem de mirar de desenvolupar una consciència crítica sobre les maneres en què, en part, estem implicats en la mateixa reproducció del capitalisme, a través de la mercantilització dels nostres sentiments. És a través d’aquest tipus de reflexions negatives que podem començar a albirar possibilitats d’alliberament.\nEspecialment ara que la possibilitat d’alliberament sembla ser descartada per les mateixes lluites polítiques que pretenen mostrar-nos vies cap a futurs millors, podem aprofitar el que Marcuse anomena «dimensió estètica» i Robin Kelley, «somnis de llibertat» o «imaginació radical».El que el regne del capitalisme ha sufocat completament és la nostra capacitat col·lectiva d’imaginar una vida que no estigui atapeïda de mercaderies.És per aquesta raó que ens calen l’art, la literatura, la música i altres pràctiques culturals, per educar la nostra imaginació de manera que aconsegueixi alliberar-se del constrenyiment de la privatització.\nDurant aquella visita, et van organitzar un concert d’homenatge a Bilbao, on vas fer esment d’una cançó preciosa de Nina Simone titulada I Wish I Knew How It Would Feel to Be Free [Tant de bo sabés què se sent en ser lliure], i que diu així:«I wish I could break all the chains holdin’ me, I wish I could say all the things that I should say, say ‘em loud, say ‘em clear for the whole ‘round world to hear» [Tant de bo pogués trencar les cadenes que em retenen, tant de bo pogués dir tot allò que hauria de dir, dir-ho tot ben alt, dir-ho tot perquè tothom ho senti].Què significa ser lliure per a tu, i quines són les cadenes que hem de trencar?\nVaig evocar aquesta cançó de la Nina Simone no tant perquè volgués donar a entendre que mig segle o més després jo tingui una resposta definitiva a la qüestió subjacent al seu anhel de saber què és sentir-se lliure, sinó més aviat perquè continuem regint-nos per aquest desig de posar nom i experimentar la llibertat. Als EUA, aquest objectiu ens resulta molt més complicat avui dia que a mitjan segle XX. De fet, sembla que, com més ens acostem a allò que originàriament havíem imaginat com a «llibertat», més ens adonem que és quelcom molt més complicat, de molt més abast…\nTags: alliberament negreAngela DavisBlack PanthergènerePanteres Negrespatriarcatpresóraçasocialisme\nNext story Sobiranies per bastir una altra societat, no per legitimar la present\nPrevious story La construcció de la veritat que consolida la mentida


Anàlisi Textual i Traducció de la Llengua C (alemany) Codi: 21.536 : 6\nL'assignatura representa l'inici en la pràctica de la traducció de l'alemany a la llengua A. Per a això es treballa amb diverses tipologies textuals a diferents nivells.\nEl punt de partida són textos prototípics de les tipologies textuals seleccionades (textos instructius i textos descriptius) l'anàlisi dels quals dóna motiu, d'una banda, a l'ampliació i consolidació de la competència lingüística i, per un altre, a desenvolupar estratègies de comprensió dels textos com a productes d'interacció social, i per tant cultural, emesos amb una intenció comunicativa determinada i situats en un context comunicatiu concret.\nA continuació s'exerciten les altres dues competències fonamentals de la professió, la competència de composició del text d'arribada a partir de les idees que conté el Text d'Origen i, finalment, el control de l'adequació d'aquest text d'arribada en funció de l'encàrrec concret de traducció.\nEls continguts i les activitats estan dirigits a obtenir unes primeres traduccions homologables en el món de la traducció professional.\nL'assignatura es construeix sobre les bases lingüístiques adquirides en les assignatures Llengua C I-CIV. A través d'aquestes assignatures de llengua C Alemany s'han adquirit les competències lingüístiques i culturals necessàries per a poder introduir-se en la traducció de la llengua C a la llengua A. L'assignatura es completa amb les assignatures de traducció CA i i II.\nL'assignatura està dissenyada específicament per a contribuir a la formació de professionals en l'àmbit de la traducció i la interpretació així com a professionals plurilingües capaços d'interactuar en contextos multilingües i interculturals.\nCompetència comunicativa mínima en alemany de nivell B1 amb referència a la comprensió de textos escrits. Competència comunicativa en català de nivell C2 amb referència a la producció de textos escrits\nPer matricular l'assignatura cal disposar de les competències equivalents a les de les assignatures de llengua alemanya LCI, LCII, LCIII i LCIV.\nSer capaç de detectar la funció comunicativa del text a partir d'una análisi del context, del registre i del lèxic des d'un punt de vista pragmàtic.\nSer capaç de transferir el text original al text meta partint de l´encàrrec de traducció i activant les eines necesàries.\nSer capaç d'activar processos de control d' adequació del producte final\nEn l'assignatura s'aborda l'anàlisi textual i la traducció de textos instructius reals, i aquí concretament del gènere "textos de l'àmbit de la gastronomia", i de textos descriptius reals, i aquí concretament de diversos gèneres habituals en l'àmbit turístic.\nAnàlisi Textual i Traducció de la Llengua C (Alemany) PDF\nAnálisis Textual y Traducción de la Lengua C (Alemán) PDF\nEls continguts i els exercicis estan disponibles a l'aula virtual. Consisteixen en explicacions teòriques, textos originals autèntics per traduir i activitats i exercicis de pràctica de llengua i de traducció.\nAltres eines necessàries per superar l'assignatura estan disponibles a Internet (diccionaris bilingües i monolingües, motors de recerca de parells, textos paral·lels, etc.). D'altra banda, en l'espai de bibliografia recomanada es detallen obres que poden ser d'utilitat si l'estudiant vol aprofundir més en algun dels aspectes abordats.


Frases Motivadoras: La d’avui dia 20 de Març 2019 – Psicòloga a Vic\n21/03/2019 20/03/2019 per f94d37fd79\nUna parella hauria de ser aquell millor amic, aquell amb qui rius de veritat i des de l’autenticitat més sincera, aquell amb qui t’ho passes realment bé, aquell amb qui estàs quan les coses es posen difícils i ningú més està amb ell, però des de la llibertat i autonomia d’un amic de veritat.\nI si un dia aquest amic deixa de ser nutritiu per a tu o tu per ells us podeu dir adéu o posar més distància sense que ni el teu món ni el seu es col·lapsi, perquè sempre ha estat una part important de la teva vida però mai ha estat la columna de la teva vida ni tu la de l’altre, cap amic és la raó de ser i de viure de cap altre oi?\nUn bon amic mai està ni molt a prop ni molt lluny ni ho ha omplert tot ni tu ho has permès perquè saps que aquell dia que et cansi o es cansi, mantindrem més distància, ens veurem menys i no passarà res, tu pots allunyar-te, l’altre es pot allunyar sense retrets, sense dependències, un bon amic el que desitja sobretot per a tu és la teva llibertat i el teu benestar l’incloguis a ell o no en la teva vida.\nUn bon amic quant el convertim en parella sense adonar-nos perd la llibertat de compartir per l’obligació i responsabilitat de compartir, perd la llibertat d ajudar per l’obligació d ajudar, per la llibertat de marxar per l’obligació de quedar-se i sols des de la llibertat de fer allò que creguis sense la responsabilitat que la teva llibertat farà mal a qui estimes la relació és autèntica, fluida i lliure. A què sí?\nSi entres en una relació en llibertat, l’hauries de viure en llibertat, sols així la perseveres. Si el patiment de qui estimes constreny la teva llibertat la relació es corromp.\nSi deixes de fer allò que sents per no voler que qui estimis pateixi, et trenques tu i corromp la relació que tant vols cuidar.\nPer això una relació hauria de ser el més proper a la que tenen dos bons amics, ni tan propera com volem a la nostra parella ni tan llunyana, s’ajuden, s’estimen, riuen, es donen suport i són lliures d’estar perquè també són lliures de marxar o d allunyar-se si cal sense exclusives ni monopolis.\nLa llibertat de marxar sense fer mal ningú és el que fa tan màgica i lliure la voluntat de quedar-se.\nFrases Motivadoras: La d’avui dia 18 de Març 2019\nFrases Motivadoras: La d’avui dia 21 de Març 2019


Junts i el Govern – El passat que no passa\n“Tota política que no fem nosaltres serà feta contra nosaltres”, això afirmava Joan Fuster al seu Diccionari per a ociosos (1970). El pensador de Sueca, de qui enguany es commemora el centenari del naixement i el trentè aniversari de la seva mort, l’encertava. Arran de la sortida de to de Gabriel Rufián, que si no era pactada amb la direcció d’Esquerra, ho semblava, molta gent va reaccionar amb vehemència a les xarxes socials per reclamar a Junts que sortís del Govern. La demagògia de Rufián és ara tan malintencionada com quan el 2017 va acusar Carles Puigdemont d’haver-se venut per 155 monedes de plata. La seva obsessió amb Puigdemont és malaltissa. El rerefons de la qüestió és un altre. Els votants de Junts —i alguns d’Esquerra que no ocupen càrrecs i, per tant, se senten lliures— estan emprenyats. Molt. Retreuen al partit de Carles Puigdemont, de Jordi Sànchez, de Laura Borràs, d’Elsa Artadi, de Jaume Alonso-Cuevillas, de Joan Canadell, de Mònica Sales, etc., que es mantingui en un govern que no està disposat a avançar cap a la independència. És més, que protegeix els qui ataquen el president a l’exili com si Esquerra obeís, una vegada més, les ordres de Pedro Sánchez i de l’establishment del règim del 78. Raons per estar emprenyats no en falten, evidentment, però la política és l’art de governar, i, doncs, és una habilitat i no pas una passió. Cal ser hàbil per dedicar-se a la política, encara que sigui apassionadament. Els polítics matussers i impulsius acostumen a fracassar. Els polítics deshonestos tenen maneres de surar, però tampoc no triomfen mai.\nSi vostès pensen una mica en la sentència de Fuster, acordaran amb mi que, un cop decidit que Junts, a més d’investir president Pere Aragonès, també formaria part del Govern, ara seria absurd abandonar-lo si no va acompanyat de provocar eleccions anticipades. Ni Carles Puigdemont ni els independents de Junts, amb Borràs i Artadi al capdavant, volien entrar al govern Aragonès, però finalment es va imposar la tesi del secretari general, Jordi Sànchez, que comptava amb el suport de les diverses faccions convergents integrades a Junts. L’error de formar part del Govern, com també d’aliar-se amb els socialistes a la Diputació de Barcelona, és difícil d’esmenar en aquests moments sense que perjudiqui el partit que, segons el CEO, és percebut com el realment independentista. Els que manifesten impaciència a les xarxes socials, haurien de donar dues voltes a un argument que recurrentment es fa servir per reclamar acabar amb aquest govern. L’argument és que aquest govern no treballa per la independència, sinó tot el contrari: tan sols gestiona les engrunes de l’autonomia. Doncs sí. Admetem-ho d’una vegada. La Generalitat de Catalunya és una comunitat autònoma més d’Espanya, amb uns dèficits tan immensos i tan persistents, que ni la dreta ni l’esquerra espanyoles volen esmenar-lo, que per si mateixos ja justifiquen els intents d’independitzar-se’n. Ara bé, són els partits que guanyen les eleccions els que formen els governs. Junts té avui 32 diputats pel carisma de Puigdemont i no pas perquè, com ja vaig explicar dilluns passat, estigui ben vertebrat.\nEl problema de Pere Aragonès no és que no es posi al capdavant del moviment independentista, cosa que fins i tot va saber fer Artur Mas, és que s’ha convertit en l’anestesista de la voluntat sobiranista\nA més, no es pot repetir la història del 2017 i confiar que el govern autonòmic dirigirà el moviment cap a la independència. Aquesta via ja es va provar i va fracassar. Com que els polítics encara són els mateixos, repetir les mateixes accions amb els mateixos actors és entrar en una via morta. Però una cosa és assumir que cal repensar com tornar a posar contra les cordes l’estat espanyol i una altra calcar els fracassos del moviment independentista. Tanmateix, el que tots ja hem vist és que no és el mateix que la presidència de la Generalitat estigui en mans d’Esquerra que de Junts. Es poden retreure moltes coses a l’acció governamental de Carles Puigdemont, però la seva presidència és incomparable amb la de Pere Aragonès. El problema del republicà no és que no es posi al capdavant del moviment independentista, cosa que fins i tot va saber fer Artur Mas, és que s’ha convertit en l’anestesista de la voluntat sobiranista. Si en comptes de dissenyar un pla per denunciar els abusos del centralisme i els límits imposats pel nacionalisme espanyol a la sobirania catalana, el Govern es dedica a fer cofoisme, llavors sí que es desdibuixa l’objectiu. Ho formularé d’una altra manera. Que el president de la Generalitat acudeixi a la conferència de presidents autonòmics no hauria de ser criticat si fa el que ha de fer, que és denunciar les discriminacions, la falta d’inversió, la repressió, etc. És la seva obligació. Asseure’s amb el rei d’Espanya, l’avalador de la repressió, és protocol·lari i no té cap sentit. El problema és que Esquerra i Pere Aragonès s’han instal·lat en un oasi artificial amb l’únic propòsit d’ajudar l’esquerra espanyola a contenir Vox.\nConec molts antics convergents, més de dreta que Donald Trump, que a les passades eleccions van votar Esquerra per acabar amb el procés. És una paradoxa, però no tant. Esquerra no sap on va, però té clar que la independència és com apel·lar al socialisme per part del PSOE. Un simple vernís per autodefinir-se. Un president realment independentista no és aquell que es deixa destituir per una pancarta en un balcó, malgrat l’honorabilitat de l’acte, sinó aquell que busca la manera de fer mal a l’Estat, soscavar-ne la fortalesa i entrebancar-lo quan pretén destruir la idiosincràsia catalana. La independència és un acte revolucionari que només pot protagonitzar la gent des del carrer. El Govern ha de saber administrar —i per això estaria bé que al capdavant dels departaments hi figuressin persones preparades—, però ha de ser, també, el gran altaveu del greuge. El difusor de la denúncia. Catalunya no té estat, però sí un estat, l’espanyol, en contra. Mani la dreta o mani l’esquerra, “si tu no hi vas, ells tornen”, per resumir-ho amb aquell lema que van encunyar els socialistes per avalar la candidatura de Carme Chacón el 2008 en contra de l’amenaça de la dreta. Va guanyar còmodament a Catalunya. El resultat: 25 diputats del PSC, una victòria inèdita que mai cap altre partit ha aconseguit igualar ni superar en unes eleccions espanyoles a Catalunya, atès que la victòria d’En Comú Podem del 2015 i 2016 va ser menys inflada. Reforçar l’esquerra unionista espanyola no és el camí, encara que aquesta sigui ara mateix l’opció d’Aragonès, Rufián, Tardà, Sol i l’entorn mediàtic dels republicans. Fer-ho només farà retrocedir l’independentisme a la irrellevància. L’esquerra unionista no és cap aliat per a l’independentisme.\nAcabo. Abandonar el Govern ara no seria un acte polític. Al contrari, deixaria el govern a mans, per retornar a Fuster, de qui faria política contra nosaltres, els independentistes. Sortir del Govern només es podria entendre si va acompanyat d’oferir una alternativa que ara mateix Junts encara està embastant. Tenir el partit a mig fer no ajuda gens a definir aquesta alternativa. Vaig llegir a Twitter un comunicat de l’executiva de Junts a la vegueria del Penedès que reclamava a la direcció que avancés la convocatòria del congrés del partit abans que s’acabés el termini de dos anys des que es va fundar com preveia el reglament. La bona gent de base urgeix a la direcció que faci política perquè no s’escampi la idea que Junts es manté al Govern per preservar la pagueta dels de sempre.\nPublicat a elnacional.cat, 24/03/2022\n24 Març 2022 29 Març 2022 agusticolominesCarles Puigdemont, Carme Chacón, Elsa Artadi, ERC, Gabriel Rufián, Generalitat de Catalunya, Jaume Alonso-Cuevillas, Joan Canadell, Joan Fuster, Joan Tardà, Jordi Sánchez, Junts per Catalunya, Laura Borràs, Mònica Sales, Pedro Sánchez, Pere Aragonès, PSC, Sergi Sol\nAnterior Entrada anterior: La banalitat de les promeses\nSegüent Entrada següent: La identitat, la llengua i la política de l’estruç


L'AGIA diu que els comptadors de FEDA no indiquen els pisos buits\nL'AGIA diu que els comptadors de FEDA no determinen la xifra de pisos buits\nGalobardas afirma que l’estudi del Govern no té en compte els immobles que estan a la venda\nEl Col·legi d’Agents i Gestors Immobiliaris diu que les dades obtingudes dels comptadors de llum de FEDA no determinen la xifra de pisos buits al Principat. Jordi Galobardas, president de l’AGIA, va afirmar que en l’estudi de Govern no es tenen en compte aquells immobles que estan a la venda en mans d’immobiliàries. “Molta gent pensa que mirant els pisos que no tenen comptadors podrem obtenir la quantitat d’habitatges buits, però això no és veritat, ja que hem de pensar que hi ha tots aquells pisos que estan a la venda en mans d’immobiliàries”, va explicar el president. I va\nCarla va dir..La meva veina viu fora d'Andorra i no ve mai, el pis es buit, pero sovint veig una senyora de nacionalitat filipina que entra de puntetes i amb la llum de l'escala apagada, obre totes les llums de la vivenda i passada una estona se'n va. El motiu? La renovacio de la residencia, quan fan enquestes d'immigracio s'han de presentar rebuts de llum.\nJa no es un pis buit... Un pis buit es aquell que no té cap tipus de contracet d'arrendament ni de venta.\nLa meva veina viu fora d'Andorra i no ve mai, el pis es buit, pero sovint veig una senyora de nacionalitat filipina que entra de puntetes i amb la llum de l'escala apagada, obre totes les llums de la vivenda i passada una estona se'n va. El motiu? La renovacio de la residencia, quan fan enquestes d'immigracio s'han de presentar rebuts de llum.\nCarme va dir..No costa molt de saber, una altra cosa és què hi hagi una voluntat real de fer sortir a la llum la situació. Els administradors de comunitats, el 90% de la vivenda d'Andorra es troba en règim de comunitat de propietaris, tenen la informació exacta.\nSi agafem la meva comunitat de 45 vivendes, 7 es troben buides en venda fa més de 4 anys. 17 s'hi viu permanentment, d'elles 6 en lloguer de 1200 a 1700 € per 125 metres. La resta son segones residències amb una ocupació mitja de 15 dies a l'any i 5 tancades fa més de 15 anys.\nI prop de 1.400 € per casa de despeses comunitàries d'enllumenat aigua teulats i conserge què no paguen 9 de les cases i què han de pagar la resta. per quan una llei d'expropiació a Andorra? I amb els lloguers vas equivocada, de 1.200 € a 2.200 de l'any passat a aquest. Queda altre remei què acceptar? i Més quan l'administrador i el president es qui ho gestionen i els llogaters ho hem de pagar, no els propietaris?\nNo costa molt de saber, una altra cosa és què hi hagi una voluntat real de fer sortir a la llum la situació. Els administradors de comunitats, el 90% de la vivenda d'Andorra es troba en règim de comunitat de propietaris, tenen la informació exacta.\nCanillenc va dir..Però el que si que es pot mirar es si hi ha consum d'energia zero o casi zero en un període determinat.. No es la situació ideal, però si que es podria tirar del fil d'aquesta manera.\nÉs la manera com bé dius, sumat al que han dit de si té o no comptador; es pot saber si és un pis habitat, segona residència habitual, utilitzat esporàdicament (Setmana Santa, Nadal, Agost, etc...) o buit.\n#5 Mare meva\nAGIA, Si un pis no té comptador de FEDA aixó voldra indicar que dit pis no té resident. Ja que els comptadors de llum van lligats a la persona que paga la llum. Un altra cosa es que el proprietari del pis decideixi pagar la llum amb el pis buit que també hi ha casos d'aquest tipus (Sera la practica exercida pel president de l'entitat) per aquesta raó debeu afirma aixo.\nComptador de FEDA en Funcionament vol dir pis en funcionament\nNo comptador de FEDA pis no Habitable per falta de llum.\nPis no habitables igual a un pis Buit.\n#4 I punto!!!\nSi la cònsol major diu que si, es que si, que es pot saber pels comptadors i punt!!!\nDoncs genial! Que l'AGIA digui quants pisos tenen a la venda\nSobre la estadística, no ens tornem bojos. El problema está en la seleccio de la mostra que no es representativa.\nPerò el que si que es pot mirar es si hi ha consum d'energia zero o casi zero en un període determinat.. No es la situació ideal, però si que es podria tirar del fil d'aquesta manera.\nL'Agia parla dels pisos buits


La UIB participa en un estudi que analitza els canvis en l'activitat física durant el confinament de mig milió d'estudiants - Hemeroteca - Actualitat - Universitat de les Illes Balears\nSeccions: La UIB participa en un estudi que analitza els canvis en l'activitat física durant el confinament de mig milió d'estudiants\nLa UIB participa en un estudi que analitza els canvis en l'activitat física durant el confinament de mig milió d'estudiants\nEl projecte està dirigit a alumnes de les setze universitats que integren la Xarxa d'Exercici Físic i Salut Exernet\nEl grup de recerca en Nutrició Comunitària i Estrès Oxidatiu (NUCOX) de la Universitat de les Illes Balears, integrat a CIBEROBN i IDISBA, participa en un consorci de setze universitats que desenvoluparà un projecte d’anàlisi dels canvis en l'activitat física de l'alumnat universitari durant el confinament domiciliari causat per la pandèmia de la COVID-19. També té previst d’estudiar els condicionants dels canvis d'hàbits i les modificacions de paràmetres de salut i qualitat de vida en aquesta situació.\nEl NUCOX durà a terme el projecte mitjançant un qüestionari en línia dirigit a 500.000 estudiants de les universitats que integren la Xarxa d'Exercici Físic i Salut Exernet, de la qual forma part la UIB.\nAquest estudi constitueix una recerca única en l’àmbit internacional tant per les característiques i la situació de la població universitària en aquest període d'incertesa, com per les condicions de confinament a l'Estat espanyol, on han estat més estrictes pel que fa a la possibilitat de fer activitat física que a la majoria dels països del món. Els resultats de l'estudi permetran dissenyar estratègies perquè el col·lectiu universitari pugui reprendre els hàbits d'activitat física després del confinament i adoptar mesures si en un futur s’esdevenen situacions similars.\nEl projecte es desenvoluparà en tres fases. La primera se centrarà durant el confinament i es compararà l'activitat física que es practicava abans i durant el tancament domiciliari. La segona i la tercera, es focalitzaran, respectivament, en el primer mes i en els sis mesos posteriors a l’aixecament de la mesura. Es preveu que els resultats de la primera fase de l'estudi estiguin disponibles abans d'estiu. Amb els primers resultats es podran proposar estratègies per revertir els possibles efectes perjudicials i mantenir els hàbits beneficiosos que hagi pogut fer generar el confinament.\nLa Xarxa d'Exercici Físic i Salut Exernet aplega els grups de recerca espanyols en activitat física i salut amb l'objectiu de coordinar, harmonitzar i divulgar la recerca en grups especials de població. Aquesta xarxa està integrada per setze entitats d'educació superior: Universitat del País Basc, Universitat de Cadis, Universitat de Cantàbria, Universitat de Castella-la Manxa, Universitat d'Extremadura, Universitat de Granada, Universitat de Las Palmas de Gran Canaria, Universitat de Lleó, Universitat de les Illes Balears, Universitat de Sevilla, Universitat de València, Universitat de Saragossa, Universitat Jaume I de Castelló, Universitat Miguel Hernández i Universitat Politècnica de Madrid.


Grup Atra rep la Medalla d’Honor de Barcelona 2022\nEl Consell Plenari del districte de Gràcia va aprovar el passat 9 de març la proposta per concedir la Medalla d’Honor de Barcelona 2022 a Grup ATRA, així com a l’activista cultural i feminista Sonsoles Santís.\nAquests reconeixements distingeixen entitats i persones destacades en la defensa de Barcelona, així com de les virtuts i els valors cívics.\nLa Medalla d’Honor de Barcelona es concedeix per acord del Plenari del Consell Municipal. La iniciativa correspon a cadascun dels consells de districte de la ciutat, els quals eleven una proposta de distinció a la Comissió de Plenari. Des\nFòrum Salut Mental i Addiccions, felicitem al Grup ATRA per la gran feina realitzada i per aquest reconeixement tan important.


Servei de Virtualització de servidors - Obliku\nVirtualització de servidors per empreses\nTreballem amb les principals tecnologies de virtualització: VMware vSphere, Microsoft Hyper-V, Citrix Xenserver i Oracle VM.\nEntenem les necessitats de la teva empresa i busquem les millors solucions per a donar resposta\nLa virtualització de servidors té dos grans avantatges: la reducció de costos d’IT i l’ augment de rendiment dels equips de hardware.\nA Obliku som experts en la creació i manteniment de màquines virtuals. Entenem les teves necessitats tecnològiques i trobem les solucions que millor s’adapta a elles. Posteriorment a la fase de virtualització, oferim serveis de manteniment i suport per a assegurar el bon ús de les eines instal·lades.\nQuins avantatges aporta la virtualització de servidors?\nSom partner certificat de diverses solucions de virtualització de servidors. Cadascuna compta amb unes característiques que encaixen millor en un tipus de projecte o empresa. Abans d’iniciar el procés de virtualització de la teva infraestructura, realitzem una consultoria i triem la solució que millor s’adapta al teu negoci. A continuació, compartim les funcionalitats i beneficis generals d’apostar per la virtualització dels servidors a la teva empresa:\nExplotació del rendiment total del hardware\nModernització de la infraestructura d’IT\nReducció de costos d’IT, hardware i manteniment\nGestió i control d’entorns híbrids\nMajor rendiment de les aplicacions\nGestió i control de les dades de forma centralitzada\nSimplificació de les actualitzacions de hardware, parches i firewall\nOficines i sucursals remotes i segures\nInfraestructura escalable de manera fàcil\nInformàtica d’alt rendiment (HPC)\nMigració de càrregues de treball\nSimplificació d’operacions al núvol\nCom és un projecte de virtualització de servidors?\nA Obliku seguim una metodologia per a dur a terme els projectes de virtualització de servidors. El nostre mètode de treball es divideix en les següents fases:\nConsultoria i assessoria Entenem les teves necessitats.\nDisseny de la infraestructura. Dibuixem l’estructura del projecte.\nCompra els elements encertats i necessarisde hardware i software. Parlem amb els nostres partners.\nConfiguració i instal·lació de servidors virtuals. Creació de màquines virtuals. Realitzem la virtualitació.\nServei de manteniment. Oferim un servei de suport si ho desitges\nSi estàs pensant a modernitzar i digitalitzar la teva estructura d’IT i vols saber com fer-ho, posa’t en contacte amb nosaltres i resoldrem els teus dubtes sense cap mena de compromís.


Tres dècades de Biblioteca Suecana – RiberaTV\nLa secció local, creada fa trenta anys, reuneix actualment més de 140.000 documents de tot tipus, 100.000 imatges digitalitzades i 1.200 hores de gravació audiovisual\nSueca, 09/03/2018.La Biblioteca Suecana ja té 30 anys. La secció local alberga en l’actualitat un total de 141.204 unitats documentals relatives a temàtica local o realitzades per autors del municipi. Estos documents inclouen llibres, informacions de premsa, audiovisuals, arxius sonors, fotografies i material efímer de diversa procedència.\nLa fototeca és la secció més extensa amb 84.282 unitats. També és important, atenent al nombre de peces, els articles i reportatges publicats en premsa escrita, que arriben a 35.838. Una col·lecció curiosa, que també s’està tenint molt en compte és la de material efímer, que aglutina tot tipus de cartells, octavetes, entrades d’espectacles, o fins i tot programes de propaganda electoral que s’han publicat al llarg dels anys. Vora 12.000 unitats es conserven. També hi ha biblioteca, amb més de 5.000 llibres; fonoteca amb vora 600 arxius sonors; i altres 1.300 audiovisuals. A la Biblioteca Suecana també es guarden més de 100.000 imatges digitalitzades i el contingut de 1.200 hores de gravació audiovisual.\nTres dècades fa que el Ple de l’Ajuntament de l’Ajuntament de Sueca va aprovar impulsar la secció local de la Biblioteca Pública. En aquella sessió plenària del 4 de febrer de 1988 es va acordar la creació de la Biblioteca Suecana. L’objectiu era “cobrir un buit d’excepcional relleu dins de la problemàtica del patrimoni cultural suecà, detectat principalment en les nombroses consultes sobre temàtica local que queden sense contestar en la Biblioteca Pública i en altres institucions”, segons motivaren en la proposta. Esta necessitat, explicaven, es donava per “l’excessiva dispersió dels materials bibliogràfics, meteorogràfics i audiovisuals de producció local”.\n“La nostra és una de les biblioteques públiques municipals valencianes amb un fons documental més ric i amb més sensibilitat pel contingut local” afirma el regidor de Cultura, Biblioteca i Publicacions, Vicent Baldoví.\nEn la Biblioteca Suecana es poden trobar joies històriques com l’arxiu fotogràfic i periodístic de López-Egea, que conté 47.612 imatges que retraten fidelment els costums i esdeveniments locals de tota una època. També té especial rellevància la secció dedicada a la premsa periòdica local, vora 7.500 exemplars de publicacions setmanals, quinzenals, anuaris, etc. També es conserven 23.000 retalls d’informacions d’interés local aparegudes als diaris. A tot açò, se sumen els 2.549 llibres d’autors o temàtica local; les 8.600 unitats de la col·lecció de material efímer; i els 2.000 documents de material variat, que va des de cartells i mapes a calendaris de paret, entre altres.\nEn estos 30 anys de vida, la Biblioteca Suecana és l’espai que recull tota esta documentació, vetla per garantir la seua conservació, però també la prepara perquè els veïns puguen consultar-la. A banda d’estes funcions, tal i com es ressenyava en la proposta de creació, la secció local naix amb la voluntat de ser “vehicle fonamental en qualsevol camp de la investigació i erudició, i, com no, principi bàsic d’eixe desitjat tractat o manual d’història de Sueca”.\nEl bibliotecari municipal, Joan Antoni Carrasquer, destaca la gran aportació de particulars al fons de la Biblioteca Suecana en tots estos anys, que contrasta amb la “quasi nul·la col·laboració d’entitats, associacions, clubs i altres col·lectius locals”, lamenta. Carrasquer també celebra “el treball de recopilació que realitzen els funcionaris del departament de Cultura de l’Ajuntament de Sueca”.\nTres dècades de Biblioteca Suecana added by Ribera Televisió on 9 març, 2018


Avenue Apartment Dubrovnik Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nAvenue ApartmentApartamentKralja Zvonimira 1, Mata Vodopica, Dubrovnik, Croàcia, 20000 - Veure al mapaExcepcional9,3Basada en49comentarisAvenue ApartmentVeure més fotos"The flat was very comfortable for two people! The water flow..."RonyIsraelVeure més fotosVeure totes les 37 fotos\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Dubrovnik, Avenue Apartment és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per aquells de vosaltres que vulguin aventurar-se Cinema a l'Aire Lliure Lapad, Badia Lapad, Adriatic Kayak Tours són només algunes de les atraccions disponibles per als visitants. El Avenue Apartment, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Els clients de l'hotel poden gaudir de transport hotel/aeroport, habitació familiar. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, nevera per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Avenue Apartment és una elecció inteligents per a viatgers a Dubrovnik, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


One-Bedroom Holiday home Karlskrona 0 02 Karlskrona Suècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBjorkholmen, Karlskrona, Suècia - Veure al mapa\nMés informació sobre One-Bedroom Holiday home Karlskrona 0 02\nConvenientment situat a Karlskrona, One-Bedroom Holiday home Karlskrona 0 02 és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nOne-Bedroom Holiday home Karlskrona 0 02 ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent pesca. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a One-Bedroom Holiday home Karlskrona 0 02.\nEspai comú3 llits de llitera, 2 sofàs llit


Diari MEF, MEF a diari: La il·lusió d'un nen de 8 anys...\nSignat per JRoca_Font a divendres, de juliol 11, 2008\nja ja ja boníssim! m'en recordo perfectament d'aquest dibuix i dels de la resta de llibreta. N'hi havia un amb en Maradona i en Schuster junts oi?\nDiria que els vas dibuixar durant unes vacances d'estiu a S'Agaró. En fot d'anys!\nTambé recordo com vam arribar a odiar a en Goikotxea perquè va lesionar al nostre ídol Diego Armando Maradona!\nels d'en Maradona i en Schuster junts me'ls guardo per una altra entrega.\nEl dibuix de la plantilla de l'Athletic Club té un Goikoetxea mutilat, el vaig esguerrar després de la lesió al Diego a finals del 83, potser també li faré una foto pel bloc.\nQue maco, quins records, eh? Veus com no és de babaus guardar coses? Jo també guardo, el mal és quan tens dos fills grandets i has de començar a triar...què guardo? què llenço? Els pregunto i ho guardarien tot! Petonets, maco!\naquests records no els llenço pas, vaig llençar moltes factures de tot tipus, papers de la feina que ja no serveixen i molts escrits previs a obres de teatre i monòlegs que faig; ara tinc més espai per seguir omplint i tornant a llençar d'aquí a uns mesos.\nDeu ser de les temporades 82-83 o 83-84, de l'època de l'Udo Lattek o la de Menotti. A la posterior ja hauria d'aparéixer l'Archibald o en Calderé.\nPer cert, tens algun dibuix del Juanito? :P\njo diria que és més del 83-84 perquè a la llibreta hi ha altres dibuixos que m'ho fan pensar. Del Juanito "maravilla" no en tinc res en concret però deu sortir en un dibuix del "Madrit" que tinc.


Apologia de la curiositat: de juny 2016\nVictoria Ocampo: el mite de la musa argentina reapareix\nLa col·lecció de llibres de la Fundació Banco de Santander acaba d’editar amb el títol Darse, autobiografía y testimonios una àmplia antologia de textos de l’escriptora argentina Victoria Ocampo que des de la seva mort el 1979 es trobaven disseminats en edicions descatalogades. Victoria Ocampo ha estat sempre un mite, però els mites de vegades s’encarnen i reapareixen. El de Victoria Ocampo colorejava els cercles il.lustrats del Vell Continent. Era el mirall --trencat-- en el qual les elits europees desitjaven emmirallar-se, amb la satisfacció de creure que havien reproduït un alter ego a les antípodes, a la terra promesa del Nou Món formada per una pròspera societat blanca, alfabeta, urbana i sense mestissatge. El\nEtiquetes de comentaris: culta i argentina, guapa, rica\nRetorn a Poblet, entre tombes reials i heroïnes de veritat\nAhir vaig recórrer de nou amb amics la intensa llum groguenca del monestir de Poblet, a la comarca tarragonina de la Conca de Barberà. Cada vegada ofereix un aspecte més flamant, restaurat, polit, funcional i actiu. No es tracta només del convent de 32 de monjos cistercens. La condició de conjunt monàstic més extens d'Europa i el rang de panteó reial de vuit monarques de la corona d’Aragó ha afavorit un prestigi monumental que ha costat molts diners públics restaurar. En un extens reportatge d’Eduard Voltas publicat al setmanari El Temps de 24 de juny del 1996, l’autor li deia a l’abat Maur Esteva: “Han aconseguit\nEtiquetes de comentaris: un recinte medieval cada dia més flamant\nEl dia que Montserrat Roig va confessar qui era l’home de la seva vida\nFa pocs dies l’escriptora Montserrat Roig hauria celebrat 70 anys, si un càncer no se l’hagués emportat prematurament el 1991, als 45 anys, quan es trobava al cim de l’èxit literari i mediàtic. Després de la biografia publicada el 2005 per Pere Meroño, se n’acaba de publicar una altra escrita per Betsabé Garcia i se n’anuncia una tercera per part d’Aina Torres. La fotografia adjunta correspon a una entrevista que li vaig fer el 1979 a casa seva, un ampli pis de l’Eixample barceloní, al carrer Bailen núm. 41, a la mateixa cantonada de la Granvia on Antoni Gaudí va trobar la mort atropellat per un tramvia el 1926. Al moment d’aquella entrevista no podia imaginar que tornaria al\nEtiquetes de comentaris: deferència inoblidable\nPerò quin mal ens ha fet l’Aragó als catalans?\nCada vegada entenc menys la distància estratosfèrica que separa generalment els catalans de Saragossa, amb la qual vam compartir durant sis segles la confederació de la corona d’Aragó. No deixa de ser avui la capital autonòmica més pròxima (de Barcelona a València per carretera hi ha 365 km i a Saragossa 300 km). En la consciència de la majoria de catalans és com si es tractés del planeta Mart. La travessa intermèdia del desert estepari dels Monegros, d’ocres recremats i grisos calcaris, o la macrocefàlia urbana de Saragossa (665.000 habitants, el 50% de tot l’Aragó) en comparació amb Osca i Terol em semblen raons molt\nEtiquetes de comentaris: relacions enverinades\nPlacidesa i turment de Pavese a la terra natal de les “langhe”\nLes langhe, a la terra natal de Cesare Pavese, són replecs ondulants modelats pels afluents del Po a la província piemontesa de Torí, un sistema orogràfic afectuós i utilitari teixit per vinyes microparcel.lades, un mar estàtic pentinat per les fileres de sarments. Deia Pavese al relat La vinya: “La vinya està feta també d’això, una mel de l’ànima, i alguna cosa del seu horitzó obre plausibles vistes de nostàlgia i d’esperança”. El seu poble natal, Santo Stefano Belbo, es troba a 70 km de Torí. És l’escenari del llibre La lluna i les fogueres, al qual va escriure: “Cal tenir un poble, ni que sigui per marxar-ne. Un poble vol dir no estar sols, saber que\nEtiquetes de comentaris: aquesta és la teva tensió\nEls diamants senzills i sumptuosos d’Atahualpa Yupanqui a domicili\nUn cop l’any, més o menys, als meus amics i a mi ens entra una enyorança irreprimible de tornar a cantar els temes d’Atahualpa Yupanqui i muntem un “asado” a casa amb aquesta excusa. Durant la sobretaula apareixen tres o quatre guitarres, algun bandoneó i ens donem el gust fins que el cor ens diu prou. Atahualpa, igual que Carlos Gardel, cada dia canta millor. Les seves lletres i les seves músiques aguanten el pas del temps amb una inspiració difícilment igualada. Potser ara que som gats vells n’apreciem encara més la vigència que quan les escoltàvem dels seus propis llavis. Per tornar-les a cantar entre amics al llarg d’una sobretaula, tal com ragen de la memòria de l’ànima, no necessitem ni assajar-les: “Si a mi me gusta que\nEtiquetes de comentaris: "Aprendimos a quererte"\nLa millor literatura de viatges no sempre l’escriuen els exploradors més esforçats o els aventurers més arriscats. De vegades s’escriu sense sortir de casa, amb la imaginació, el record o la destresa literària. Les descripcions més vibrants de les ruïnes d’Atenes es troben a l’Itinerari de París a Jerusalem, de Chateaubriand, que només va sojornar dos dies a la capital grega, l’agost del 1806. Retornat a França, va cisellar-ne una elegia encara avui inigualada. Josep Pla va escriure una esmolada descripció de Rio de Janeiro\nEtiquetes de comentaris: imaginació, record o destresa\nElegia, segurament irrisòria, de les faves i els pèsols tendres\nComprenc que situar en un plat de pèsols primaverals o unes faves tendres estofades la màxima delícia imaginable dintre d’aquesta vall de llàgrimes pot semblar una rebaixa a la mínima expressió de la infinita varietat de goigs i delits que ofereix la vida terrenal. No n'estic gens segur, jo votaria a favor de la preeminència de faves i pèsols per damunt de moltes altres coses, en determinades condicions. La temporada dels pèsols tendres és brevíssima i, com se sap, cada dia més incerta per la degeneració de l’espècie i la competència de preu dels hivernacles i els congelats. És molt probable que la majoria de ciutadans d’avui no distingeixin un pèsol tendre d’un altre que no ho és. Jo sí, i prou pena en tinc. El meu paladar es va criar a\nEtiquetes de comentaris: preferències viscudes


Teodorín Obiang vendrà béns per no ser acusat de frau als EUA | Internacional | EL PAÍS Catalunya\nTeodorín Obiang vendrà béns per no ser acusat de frau als EUA\nEls 30 milions de dòlars que val la seva casa de Malibú es lliuraran a diverses ONG\nMadrid 14 OCT 2014 - 07:03\tCEST\nMansió a Malibú (Califòrnia) de Teodoro Nguema Obiang.\nLa fortuna als EUA de Teodorín Nguema Obiang, de 44 anys, vicepresident de Guinea Equatorial, acabarà en mans d'organitzacions de caritat que ajuden al benestar del poble guineà. Més de 40 milions de dòlars (31 milions d'euros) que diverses ONG alienes al Govern del clan Obiang repartiran entre les persones més necessitades d'aquesta antiga i rica excolònia espanyola d'uns 700.000 habitants, 28.051 quilòmetres quadrats i una renda per càpita de 34.843 dòlars el 2010. Una xifra enganyosa, perquè diversos estudis estimen que la majoria del poble guineà viu amb un dòlar al dia.\nAcorralat per les proves i testimoniatges que Jennifer Shasky, la directora de la Secció de Blanqueig de Diners del Departament de Justícia, i els seus rastrejadors Roberto Manzanares i Woo Lee han acumulat contra ell, Teodorín ha arribat a un acord amb la justícia pel qual vendrà les principals propietats als EUA —una mansió a Malibú, un Ferrari i part de la iconografia que té del cantant Michael Jackson— a canvi que es retirin les acusacions de corrupció i blanqueig de capitals. Una victòria de la justícia nord-americana, ja que l'acord suposa, en opinió dels investigadors, un reconeixement que el fill del dictador va adquirir aquestes propietats mitjançant el saqueig i el cobrament de comissions il·legals des del seu antic lloc de ministre d'Agricultura i Boscos.\nLa joia de la corona de les propietats que sortiran a subhasta és la seva casa de Malibú, un immoble que, segons l'organització Global Witness, té vistes al mar, camp de golf de quatre forats, pista de tennis i piscina, sis habitacions i vuit cambres de bany. Està valorada en 23 milions d'euros, però es desconeix el preu real que en va pagar Teodorín quan va començar a invertir als EUA.\nLa justícia nord-americana subhastarà, també, part de la iconografia del cantant Michael Jackson que el fill preferit d'Obiang va comprar en subhastes per tot el planeta, i amb la qual esperen recaptar diversos milions més. El vicepresident i probable successor ha salvat el guant de cristall Swarovski i altres records del seu ídol que des del passat mes de febrer s'exposen al Centre Cultural Equatoguineà de Malabo. L'acord estableix que si altres propietats d'Obiang, com l'avió Gulfstream, valorat en 38 milions d'euros, tornen als EUA seran confiscats amb la mateixa fi: l'ajuda als pobres.\nSe l'investigava per blanqueig de capitals i corrupció\nUna comissió judicial francesa dirigida pels jutges Roger Loire i René Grouman va visitar fa diverses setmanes els EUA i ha iniciat l'embargament d'altres propietats d'Obiang en aquest país, segons assenyalen a EL PAÍS fonts de la investigació. Es tracta de dues mansions a Washington que els jutges francesos pretenen confiscar per cobrir els danys de la causa per blanqueig i corrupció que es fa a França contra el fill del dictador africà. La justícia francesa està a punt de concloure la causa contra Teodorín, un cas que se sustenta en testimoniatges d'una dotzena d'empresaris, deu dels quals, espanyols, que han relatat als jutges les comissions il·legals que presumptament li van pagar durant la seva llarga etapa al capdavant de l'empresa Somagui Forestal, dedicada a l'explotació de fusta a Guinea Equatorial.\nDurant la instrucció del cas, Loire i Grouman van embargar al Patró, sobrenom amb el qual se'l coneix a Bata i Malabo, una mansió de 101 habitacions i 5.000 metres quadrats a l'avinguda Foch, al centre de París, quadres, estàtues i antiguitats valorades en desenes de milions. Per garantir els danys causats ja han subhastat la seva interminable col·lecció de cotxes de luxe.


Escapada Amb Nens Al Berguedà (oferta Monoparental) - Pedratour\nEl Berguedà es troba al nord de la província de Barcelona, on la plana dona pas a les primeres estribacions pirinenques quan es troba amb les serres de Queralt, del Picancel o del Catllaràs. La comarca, que es troba vertebrada pel riu Llobregat que la travessa de nord a sud... Més\nLa comarca, que es troba vertebrada pel riu Llobregat que la travessa de nord a sud amb els seus diversos afluents, es descobreix com un petit món de gran interès paisatgístic, històric i humà.\nUn itinerari magnífic per gaudir de tota mena d’activitats amb nens.\nEntra i descobreix totes les rutes per Catalunya\nMuseu de les Mines de Cercs i Fumanya.\nJardins Artigas i Museu del Ciment.\nDiversitat d'activitats de turisme actiu.\nArribada a Bagà i visita guiada del Centre Medieval i dels Càtars i de la vila de Bagà per conèixer els seus racons medievals i a on descobrireu el ric passat de la capital històrica de l'alt Berguedà.\nDia 2: La Pobla de Lillet i Castellar de n'Hug\nDia 3: Cercs i Vallcebre\nSortida en direcció Cercs i visita del museu de les Mines de Cercs. En aquesta visita fareu un viatge al cor de la terra i coneixereu la història de la vida a Cercs i dels miners.\nDesprés de la visita, visitareu Dinosaures de Fumanya, per conèixer les seves petjades.\nRuta a peu autoguiada, per la Via del Nicolau (sortida des de Bagà). És un camí Fàcil, de 6 km (anar i tornar) a on hi trobareu ponts penjants i petits túnels.\nAquest dia també podeu fer alguna activitat opcional d'aventura.\n3 nits en hotel rural en mitja pensió.\nVisita dels Jardins Artigas i el Museu del Ciment.\nVisita del Museu de les Mines de Cercs i Fumanya.\nBitllets del tren del ciment (directament a taquilla).\ndes de €241,00 per persona\nSuplement Pensió Completa (adult)(€36,00)\nSuplement Pensió Completa (nen/a)(€18,00)\nVia ferrada Roques de l'Empalomar(€35,00)\nBarranc del Forat Negre (Iniciació)(€42,00)\nPedraforca Aventura (nens fins a 9 anys)(€14,00)\nPedraforca Aventura: Circuit blau i vermell (a partir de 10 anys)(€0,00)\nPedraforca Aventura: Circuit blau, vermell i negre (a partir de 10 anys)(€30,00)\nPedraforca Aventura: Circuit adrenalina i blau (a partir de 10 anys)(€28,00)\nCotxe de lloguer Tesla(€640,00)


Caldes de Malavella - Biblioteca Francesc Ferrer i Guàrdia - Club de lectura: Biblioteca de Caldes - Trobades del club - Joan-Lluís Lluís. Xocolata desfeta a peu dret.\nmila el 03 de desembre de 2013 - 13:17\nEs que no et podem negar res, reina!!\nAmb lo que et curres tot el que fas al CLUB i a la biblio, per un dia que t'hem de fer un cop de mà... Que tampoc no calia perquè ben xulo que t'ha quedat el post\nnandes el 03 de desembre de 2013 - 14:35\nMercè, tens una bona ajudanta !!\nGenial Mila !!!!!!\nmagalí el 03 de desembre de 2013 - 18:46\nla doble crònica és senzillament... PERFECTE! No defalliu, que us necessitem, eh?, i així, amb humor i bona forma. Sort que els altres clubs de lectura no ho saben tot això, sinó ens tindrien MOOOLTA enveja, segur.


L'època De Les Revolucions Liberals Marta Gené Timeline | Preceden\nL'època de les revolucions liberals_Marta Gené\nVa ser un conflicte social i polític que va començar a França i es va estendre cap Europa mitjançant revolucions liberals. Això posa fi a l'Antic Règim.\nTot això va passar per culpa de 3 motius:\n- Fam i períodes d'escassetat, ja que no tenien medicaments i una bona higiene.\n- Monopoli dels càrrecs de poder dels privilegis, i així intentar que els privilegiats paguessin impostos i no només dediquessin els diners a la cort.\n- Una crisi financera\nEl rei Lluís XVI crea la Constitució (1791) a partir de la qual se separen els 3 poders (legislatiu, executiu i judicial) i la sobirania nacional on intenten que hi hagi igualtat entre ciutadans. També hi ha el sufragi censatari on només poden votar les persones amb més poder econòmic.\nPer totes aquestes raons, el rei perd poder i fuig a Àustria però l'acaben empresonant i executant. És llavors quan sorgeix la República.\nAquesta etapa s'anomena DEMOcràtica perquè mana el poble (demos). Més tard, entren els Jacobins, que eren més radicals, i obligaven a la gent ha posicionar-se amb ells i que a més, també fossin radicals, si no els mataven. A això ho anomenen Política del Terror.\n- Es crea una nova constitució.\n- El poder recau en un Comitè de Salvació Pública dirigit per Robespierre que perseguia a tots els sospitosos d'estar en contra de la revolució.\n- Crea un nou exèrcit amb la finalitat de derrotar les tropes de països absolutistes que, des de la mort de lluís XVI, havien declarat la guerra a França.\nAcaba amb un nou cop d'Estat dirigit pels sectors més conservadors.\nEl 1794 es produeix un Cop d'Estat de Termidor que es va dur a terme pels sectors més conservadors, i va ser llavors quan Robespierre va ser derrotat.\nEs crea una nova constitució, el sufragi segueix essent censatari i anul·len lleis. Hi ha una crisi econòmica i es comença una guerra contra les potències absolutistes.\nNova constitució (1795)\n- Sufragi censatari\n- Anul·len lleis\nCop d'Estat Napoleó Bonaparte (1799)\nNapoleó va ser un general que va donar un cop d'estat amb el qual va aconseguir que l'exèrcit estigués al seu poder i posar fi a la república burgesa.\nDesprés de la derrota de Napoleó, amb la pretensió de restaurar l'absolutisme monàrquic, els països absolutistes es van reunir en el Congrés de Viena.\nAllà es van repartir els territoris de l'Imperi napoleònic sense tenir en compte les aspiracions nacionals dels habitants de cada territori. I es va crear un tractat de defensa mútua (la santa aliança) on els monarques es comprometien a ajudar-se per acabar amb qualsevol revolució.\nVan ser protagonitzades per militars que es mostraven en contra de l'absolutisme\nLa majoria de països van ser derrotats per la santa Aliança.\nNomés va prosperar Grècia que es va independitzar de l'Imperi Turc.\nVan ser protagonitzades per burgesos que comptaven amb un suport popular.\nEs va implantar el liberalisme conservador, sufragis...\nVan triomfar França, Espanya i Bèlgica.\nAlemanya estava dividida en 36 estats i la rivalitat entre Àustria i Prússia dificultava la unitat. Prússia va liderar la unificació mitjançant la unificació duanera que agrupava tots els estats alemanys menys Àustria.\nEl canceller de Prússia, Von Bismarck, per mitjà de les victòries en diferents guerres, va aconseguir unir tots els estats sota la monarquia de Prússia.\nVan ser protagonitzades per la burgesia i les classes populars.\nVan reivindicar els ideals democràtics. TIPUS:\nDemocràtica: República social (sufragi universal)\nItàlia estava dividida en estats quan el cap del govern piemontès, Carvour, va declarar la guerra a Àustria (Garibaldi). Va ser llavors quan els austríacs van abandonar el Véneto i van ser annexats els Estats Pontificis. Roma va esdevenir capital


Lluïsa Moret es converteix en la número 2 del PSC - Sant Boi Diari\nLluïsa Moret es converteix en la número 2 del PSC\nSant Boi Diari • 20/12/2021\nL’alcaldessa de Sant Boi ostenta des d’aquest diumenge la viceprimera secretaria d’Organització i Acció Electoral dels socialistes catalans. Sonia Guerra, diputada al Congrés dels Diputats, repeteix el seu càrrec com a secretària de Polítiques Feministes.\nLluïsa Moret i Salvador Illa durant el Congrés Extraordinari // Lluïsa Moret\nLluïsa Moret escala posicions fins a convertir-se en la número 2 del PSC. L’alcaldessa de Sant Boi entra a la nova executiva dels socialistes catalans liderada per Salvador Illa com a viceprimera secretària d’Organització i Acció Electoral. Així ho han volgut els membres del partit durant el Congrés Extraordinari celebrat aquest diumenge, que han votat els canvis en la seva configuració amb 746 vots a favor, 36 en blanc i cap en contra.\nAmb el seu nou càrrec, Moret serà l’encarregada de treballar en l’estratègia organitzativa i electoral del partit, un càrrec de rellevància, tenint en compte que, tal com s’ha anunciat durant el congrés, el principal objectiu de la nova executiva serà convertir a Illa en president de la Generalitat durant la pròxima legislatura.\nLa batllessa ha celebrat aquesta oportunitat al seu compte de Twitter, on assegura que treballarà “en equip pel projecte del PSC i per la Catalunya plural, amb la justícia social com a referent i la política de proximitat com a camí per entendre les necessitats reals de la gent”.\nEn aquest sentit, Moret no és l’única representant de la política local que s’ha fet un forat en l’executiva del partit. Quatre dels principals càrrecs de la nova estructura del partit els formen polítics municipalistes: l’alcaldessa de l’Hospitalet de Llobregat, Núria Marín, el primer tinent d’alcalde de l’Ajuntament de Barcelona, Jaume Collboni, la primera edil de Sabadell, Marta Farrés, i la mateixa Moret.\nPer altra banda, la santboiana Sonia Guerra, diputada al Congrés dels Diputats ha revalidat el seu càrrec com a secretària de Polítiques Feministes. “Ni un pas enrere per aconseguir la meitat del cel, la meitat de la terra i la meitat del poder”, ha reivindicat Guerra també a Twitter.\nTags:executiva PSC Lluïsa Moret PSC Sant Boi Sant Boi de Llobregat\n← Segueixen creixent els casos de Covid a Sant Boi\nEl Santboià acaba l’any amb triomf →


Falla Baix La Mar - El que fòrem, som i volem ser\nEl que fòrem, som i volem ser\nLa lectura setmanal d’aquesta secció “Un tomb per Baix la Mar” ha estat una experiència molt gratificant que m’ha portat a reviure anècdotes, recordar persones i fer un grapat de reflexions, però, per damunt de tot, m’ha produït orgull de pertànyer a una falla que posa en valor el seu actiu més important, totes i cadascuna de les persones que formen o han format part d’aquesta gran comissió. Com diu el nostre himne, hem de ser fidels al que fòrem i som, doncs dels nostres predecessors en la festa hem heretat el caràcter i la idiosincràsia única, genuïna i especial que té la falla Baix la Mar, però també hem de saber el que volem ser.\nDes de xiqueta, el meu major desig era ser fallera, però circumstàncies feien que no fora possible. Tot i això, la casa dels meus pares sempre ha estat oberta per a la falla Baix la Mar, col·laborant en pergamins, quotes de barri, arreplegades i, fins i tot, engalanant el carrer per al pas de la comissió (quantes costums perdudes!!) i sempre anàvem en família a gaudir dels principals actes de la setmana fallera. Mai oblidaré el 19 de març de 1987 quan, als peus de la falla “del xino”, mon pare li va dir a Gregori Sellés, el nou president, “ací tens una fallera”. Des d’aquell instant, he viscut moltes experiències gratificants que no cal enumerar i que m’han portat fins hui, on ja no sóc aquella jove de setze anys però sent la mateixa il·lusió de ser fallera.\nProu de passat, parlem de present! I el nostre present és l’exercici 2019-2022, són Paula, Núria, Cesc i Juanvi, junt amb els que hem gaudit confeccionant carrossa, fent presentacions, participant en dinars i en els diferents actes que s’han organitzat, presencials i virtuals, i a qui acompanyarem aquestes falles per a fer que siguen les falles més especials per a ells, les que mereixen gaudir després de tanta espera.\nI, sobretot, vull parlar de futur. Aquesta maldita pandèmia ens ha obligat a un impàs que ha fet que molts s’hi “desconnecten” del món faller i, a més a més, tenim una competència ferotge, sobretot cara als més joves, al tenir a l’abast una gran varietat de possibilitats d’oci i diversió. Per tot açò, ha sigut encoratjador llegir els escrits de la nostra joventut, considerant la falla la seua segona família, demostrant que la falla està viva. I això, que sembla tasca fàcil, no ho és tant, i és el resultat de la tasca desenvolupada per les diferents delegacions d’infantil i, com no, la implicació dels pares, fallers o no. Ha estat un gran encert involucrar-los en comparses, presentacions i bàndols, crear esdeveniments específics per a ells i fer-los partícips d’activitats culturals, doncs els ha fet conscients de l’esforç, la feina i la constància que cal tindre per portar a bon port cada exercici faller. El meravellós resultat és un bon grapat de xiquets i jovens que són garantia de futur i continuïtat. Però hem de ser clars, cal continuar acompanyant-los però també els hem de deixar que, respectant les tradicions, evolucionen la festa al seu propi estil, ser coherents amb l’educació igualitària que els hem donat i fer desaparèixer antigues costums arrelades a la festa com, entre altres, la gran diferència entre el paper dels presidents i les falleres majors una vegada acabat el seu exercici faller.\nUn futur apassionant ens espera, n’estic segura. La falla Baix la Mar continuarà encapçalant innovacions, cultura i, per suposat, palmarès, a les falles de Dénia. Jo ací estaré, per aportar la meua col·laboració, com sempre he fet, faig i faré, amb gran estima per la meua falla, la millor falla de Dénia.\nTot siga per Baix la Mar!!


En el transcurs de tres llargues setmanes d’agost la ciutat pren una dimensió diferent. Els carrers s’eixamplen misteriosament, els sorolls varien de freqüència –però no d’intensitat–, els arbres es petrifiquen i l’aire esdevé com una mena de xarop espès que els vells més entenimentats anomenen “xafogor”.\nEn les llargues nits de la canícula, la foscor dels dormitoris es solidifica i els amants es fonen i es carbonitzen seguint una tradició que van començar els habitants de Pompeia precisament un mes d’agost de fa gairebé 2.000 anys.\nDurant aquest temps eixorc la ciutat esdevé com una mena de desert que s’ha de travessar si es vol sobreviure. La gent s’arrossega feixugament pels paratges agrests amb els ulls clucs i aquell posat de supervivents del rai de la Medusa, o dels personatges reptants de les vinyetes d’en Forges.\nLes botigues que no tanquen per la crisi fan vacances i els amics que encara s’ho poden permetre han buscat refugi en indrets més amables. Tan sols quedem els que no tenim altre remei que continuar bregant en la nostra quotidianitat. Només durant uns instants, al capvespre o a la matinada, els ciutadans que han sobreviscut surten al carrer amb posat de zombi i es deixen acaronar per un alè d’aire menys calent. En aquelles hores de desesma ens mirem la roba d’abric, penjada mansament als armaris, amb un deix de tendresa. La tardor es dibuixa abstractament en l’horitzó com una utopia llunyana, gairebé irrealitzable i l’hivern com una fantasia, un conte per explicar als néts. Sembla com si l’estiu hagués de durar per sempre.


En marxa les obres de la llotja del port fluvial de Deltebre | Diari de Tarragona\nEs tracta d’una llarga reivindicació de la Confraria de Pescadors, que actualment fa la subhasta del peix en unes instal·lacions a deu quilòmetres d’on atraquen les barques\n03/08/2021 18:56 | Actualizado a 03/08/2021 18:56\nVisita a les obres. Foto: Joan Revillas\nPorts de la Generalitat ha iniciat les obres de construcció de la nova llotja del port de Deltebre. Una actuació que compta amb un pressupost d’uns 800.000 euros i un termini d’execució de nou mesos, de manera que es preveu que l’equipament estigui ja a disposició dels pescadors al març de l’any que ve.\nAquesta obra era una llarga reivindicació tant de l’Ajuntament de Deltebre com especialment de la Confraria de Pescadors Sant Joan, que compta amb unes 24 barques d’arts menors i una setantena de mariscadors. I és que actualment els pescadors han de transportar les seves captures uns deu quilòmetres, entre el port situat al riu Ebre a la zona de Riumar, i la seu de la Confraria al Passeig Fluvial del nucli urbà de Deltebre, tal i com recordà l’alcalde del municipi, Lluís Soler.\n«Som una llotja especial, amb un pes molt important del marisqueig i també de la pesca de l’angula», detallà per la seva banda Pascual Chacón, secretari de l’entitat que mou anualment unes 300 tones de peix i factura uns 2 milions d’euros.\nUna altra singularitat dels pescadors deltebrencs són les dificultats que tenen per superar la desembocadura de l’Ebre, pels bancs de sorra que s’hi acumulen, i arribar al mar obert. L’Ajuntament va dur a terme al 2019 un dragat i ara ha demanat nous permisos per poder continuar amb aquesta tasca i facilitar l’activitat tant pesquera com nàutica.\nEl secretari de Territori i Mobilitat i president de Ports de la Generalitat, Isidre Gavín, juntament amb el director general de Ports, Pere Vila, l’alcalde del municipi i el patró major de la Confraria, Lluís Àngel Casanova, van visitar aquest dimarts les obres en marxa de la llotja, que dotarà el sector d’un espai per a la subhasta del peix, la manipulació i la distribució dins del mateix recinte portuari. «Un cop acabada serà la llotja més moderna de Catalunya», remarcà Gavín, qui posà també aquesta infraestructura com exemple de l’aposta de la Generalitat per a desenvolupar el potencial del Delta.\nEl projecte preveu fer tres zones diferenciades amb un espai per a la recepció del peix amb una sala de subhastes amb grades, una sala de manipulació de peix i un espai per a la distribució dels productes pesquers. També es crearan espais annexos per encabir una cambra frigorífica i el magatzem de caixes. A més, es farà un tercer espai administratiu per a les oficines de la Confraria de Pescadors Sant Joan i una sala de reunions.\nEl nou equipament disposarà d’un bar-restaurant, amb vistes a la desembocadura de l’Ebre, des d’on es podrà promocionar el turisme gastronòmic, la cultura marinera «i donar prestigi a la gastronomia catalana i la dieta mediterrània amb el peix de proximitat».\nEn la reunió entre els representants de la Generalitat, l’Ajuntament, els pescadors i el sector nàutic del municipi, es va tractar també el pla especial del port, que preveu la seva ampliació i que es podria aprovar definitivament en breu, explicà Gavín.


La platja de l'Arenal de Borriana escenari una vegada més de la selecció dels vigilants de la platja de la província - Diari Millars, informació local en valencià.\nAl voltant de 130 aspirants s’han presentat a les proves de socorristes.\nEl delegat de Platges de Provita, empresa que gestiona el salvament en almenys 11 platges del litoral castellonenc, Roberto Vicent, ha manifestat que més del 60 per cent de les persones que s’han presentat i van realitzar les proves per a obtindre una plaça de socorrista superen les proves, i prop del 70 per cent aconsegueix treballar durant l’estiu en municipis com Almassora, Borriana, Nules, Benicarló o Moncofa, entre d’altres.\nL’avaluació realitzada a la platja de Borriana consistia en una carrera de 250 metres per la riba i recórrer aqueixa mateixa distància nadant per a tornar al punt de partida. Des de *Provita s’ha posat l’accent en la qualitat dels resultats perquè “molts dels aspirants són triatletes, amb unes excel·lents condicions físiques i estan molt preparats per a assumir els riscos que implica ser el responsable de la seguretat i el salvament a les platges”.\nEn aquests moment, una vegada realitzades aquestes proves, els aspirants estan en la fase d’entrevista amb els responsables de Recursos Humans i, posteriorment, serà cada Ajuntament qui s’encarregarà de complementar la formació de les persones seleccionades una vegada contractades, en matèria de la nova normativa de Seguretat i Salvament en Platges i en les ordenances municipals.\nPost més nousBenicarló fomenta l’ocupació a través d’un servei d’orientació laboral\nPost més vellsEls joves voten llibertat – L’opinió d’Alejandro Sanz, vicesecretari d’acció política de NNGG-CS


Dinosaures i microliteratura. Ciència-ficció, fantasia i terror.\nQuan es va despertar, el dinosaure encara estava allí.\nObras Completas (1959), AUGUSTO MONTERROSO.\nAquest és, sense cap mena de dubte, el microrelat més popular de l’escriptor guatemalenc Augusto Monterroso. La seva concisió i ambigüitat sobten el lector i l’obliguen a construir-se la seva pròpia explicació i així saciar la seva ment tan avesada a històries llargues.\nEls microrelats (o també anomenats microcontes, nanorelats o minicontes) són construccions literàries narratives que, malgrat està incloses dintre del subgènere clàssic del conte, avui dia poden ser considerades un gènere apart. Aquests relats són caracteritzats per la seva extrema concisió, amb una extensió que pot anar des d’una paraula fins, inclús, allargar-se a uns pocs centenars de mots. Tanmateix, la seva extensió oficial per tal de diferenciar-los dels relats breus encara no està ben clara.\nPodem trobar escrits d’una extensió breu en diferents etapes de la història. S’ha d’entendre, però, que el microrelat és un gènere considerablement modern. En la literatura espanyola podem trobar autors prolífics que escriuen microrelats com el mateix Augusto Monterroso o Julio Cortázar. I en la literatura anglesa també hi podem trobar clares mostres en les obres de H.P. Lovecraft, Edgar Allan Poe, Ray Bradbury i un llarg etcètera. Però no cal anar tan lluny. A la nostra pròpia literatura catalana el microconte ha tingut una importància crucial en autors com Pere Calders o Quim Monzó.\nAvui dia, el microrelat han anat guanyant importància, sobretot gràcies a la difusió que ha tingut a Internet, on la brevetat hi juga un paper crucial, cosa que li fa adquirir força a aquest gènere literari breu, en blogs, webs i xarxes socials. En aquest context, neix “Microdinosaures” un blog que pretén difondre els microrelats de la meva pròpia creació per tal d'intentar d'ésser un punt de difusió, per tal de recuperar la importància que aquest gènere es mereix.\nBalaguer, 8 de desembre 2014\nPublicat per Unknown a 6:20\nMaria Teresa Galan 8 de desembre de 2014, a les 16:11\nHo trobo molt interessant. Els microrelats és un gènere que m'apassiona. I no sé com t'ho fas, però els teus són molt macos o intrigants: saps jugar amb les lletres i les idees.\nUnknown 9 de desembre de 2014, a les 9:30\nMoltes gràcies Maria Teresa, benvinguda siguis :)\ndeomises 11 de desembre de 2014, a les 9:33\nJa anirem seguint-te, company! I molta sort en aquesta aventura nova, ja saps que aquí tens un recolzament, per si t'és necessari.\nUnknown 11 de desembre de 2014, a les 10:38\nMoltes gràcies deòmises :)\nMicrodinosaures de Edgar Cotes Argelich està subjecta a una llicència de Reconeixement-NoComercial-CompartirIgual 4.0 Internacional de Creative Commons\nEl drac (Dinotuit #14)\nEl dinosaure Quan es va despertar, el dinosaure encara estava allí. Obras Completas (1959), AUGUSTO MONTERROSO. Aquest és, sense c...\nLa mosca (Dinotuit #12)\nMalthus sideral (Dinorelat #14)\nEl dia que els japonesos van descobrir el sèrum de la vida perenne va haver-hi una gran alegria a tot el món. Ah, però ja ens ho podíem pen...\nGel (Dinotuit #2)\nLa bombolla (Dinorelat #9)\nEl dia que la famosa bombolla de l’illa de Quero esclatà, tot semblà anar-se’n en orris. Ni la curiosa arquitectura circular del territori,...\nMandra (Dinotuit #1)\nLa màquina del temps (Dinotuit #11)\nHèracles (Dinorelat #1)\nLa infermera no se’n podia avenir. El nadó jeia, assossegat, en el seu bressol, aliè al perill que l’abraçava. I és que dues enormes pito...\nFurts flotants (Dinorelat #12)\nEl botiguer observà bocabadat l’escena. Una de les caixes que contenia un televisor d’última generació flotava, literalment, davant dels se...\nTweets por el @microdinosaures.\nCultura (Dinorelat #4)\nTions robòtics (Dinotuit #3)\nRegals i mentides (Dinorelat #3)\nEl barret (Dinorelat #2)\nAltres blogs microrelataires\nEdgar Cotes i Argelich. Tema Viatges. Amb la tecnologia de Blogger.


Oficines privades Des de 1320 S$/mes Espais d'oficina privats, amb clau i segurs per acollir equips de qualsevol mida.\nTaules dedicades Des de 800 S$/mes Un escriptori propi en una oficina compartida. Instal·la-hi un monitor o porta una planta; és el teu espai.\nHot Desks Des de 630 S$/mes Accedeix a un espai de treball obert a l'àrea comuna. Porta el portàtil, tria un lloc i posa't a treballar.


Disposem d'una gamma àmplia de productes per satisfer el seu paladar, tant Ibèrics de Gla, com serrans.\nLa presentació de les peces són senceres, mitjanes la loncheadas sense pell i totes elles envasades al buit per a la seva perfecta conservació.\nA causa de la diversitat de productes dels agrupem en dues famílies: Embotits Ibèrics Gla i Embotits Artesans\nLlom Ibèric Bellota\nEl seu fi vetejat és característic de l'autèntic llom ibèric de gla. Elaborats i curats en assecadors naturals, són una autèntica delícia per al paladar.\nLa seva amaniment es basa en una proporció de sal, pebre vermell, all i orenga ajustada segons una recepta tradicional, i afinada amb els anys.\nÉs un dels nostres productes més apreciats en taules nacionals i internacionals.\nEl picat de la carn és uniforme i gruixut, proporcionant un tall vistós i elegant.\nEl producte és embotit en budell natural el que proporciona un sabor immillorable amb l'adob tradicional utilitzat.\nDe les carns més escollides del porc ibèric, s'obté el magre. Després d'un acurat picat es condimenta amb sal, all i orenga per embucharlo en budells naturals, que li faran madurar i aconseguir aquest punt tan natural de l'autèntic llonganissa ibèric de gla.\nProducte elaborat amb magres de porc ibèric de gla, embotit en el seu budell cular, amb un temps de curació en assecador natural d'uns tres mesos.\nDe textura suau, ideal per untar sobre pa.\nEl llom embotit és un embotit elaborat amb llom de porc sencer, exempt del greix exterior, adobat i posteriorment embotit en budell natural de porc.\nPer a la seva preparació, els lloms es posen a curar en sal durant un o dos dies, després es renten per treure la sal i se'ls deixa en oreig un parell de dies fins que quedin ben escorreguts. Després de l'adobat, s'introdueixen en budells allargades i es pengen per la seva curació en un ambient fresc i sec durant almenys dos mesos.\nEn la seva elaboració, amb carns magres i cansalades seleccionades i condicionades procedents de bestiar porcí, destaca l'adob tradicional Aquest xoriço es presenta en quatre varietats, dolça (corda blanca) i picant (corda vermella), en funció del tipus de pebre vermell que s'utilitza en l'adobat. També disposem de aumado dolç i picant.\nLa perfecta combinació del magre de porc amb una adequada proporció de cansalada, juntament el fred, fan que s'obtingui un producte natural de qualitat, amb elevat valor calòric i proteïna d'alt valor biològic i amb unes característiques especials. Més, en el sistema d'elaboració artesà, no se li afegeix cap tipus de conservant, ni colorant, la qual cosa incrementa la seva qualitat. Es presenta en budell ampla.\nLa cecina és la curació de la cama del boví. Aquest procés es pot semblar al procés d'elaboració del pernil més conegut variant el sabor i color del producte final. Carn de sabor característic, poc salada, Poc consistència fibrosa amb diferents tons de color, un color cirera a granat, accentuant aquest en les vores al final del procés de maduració, i presentarà un lleuger vetejat de greix, que li proporciona la seva suculència característica.\nS'utilitzen per preparar plats amb gran sabor a causa del adob amb pebre vermell d'aquests productes. S'utilitzen sobretot a l'hivern per ser de gran poder calorífic.\n, Fuet extra,\nEls tres s'elaboren amb carn magra de porc, cansalada i espècies naturals. Les formes, entre ells varien pel que el seu sabor té petites diferències entre ells. Aquestes diferències de gust també són degudes a les espècies utilitzades en cada un d'ells.\nLa cansalada natural es troba situat sota el llom entre la pota del darrere (pernil, pernil) i la pota davantera (paleta, espatlla), presentant sempre amb la pell. En la seva elaboració s'utilitza pebre com a assecant natural.\nS'elabora amb carn de porc, magre i cansalada, pebre vermell, sal i pebre. Queda prohibit l'ús de colorants ni artificials ni naturals.\nPrimer es piquen les carns es pasten al costat del pebre vermell, la sal i el pebre. La barreja s'emboteix en budells de porc naturals.\nPosteriorment es cura on es produeix una lenta transformació del producte que consisteix en la fermentació de la massa, la qual va perdent part de la humitat I\nNo, tot això concedeix l'embotit seva textura i sabor típics.\nProducte carni embotit, elaborat amb especejaments de porc: sobretot costella i cua. Trossejats i adobats amb sal, pebre vermell all i orenga i embotit en budell natural. El\nplaer de degustar-fa que el que ho prova repeteix.\n( , , Bull, Catalana)\nEls embotits cuits s'elaboren a partir de carns selectes condimentades, embotides en tripes naturals i, posteriorment , cuites en el calder, home\ntenint i recordant la tradició de la matança artesana de la nostra antecessors en els pobles de la nostra geografia.


Telemetria de l’ARISSAT-1 a l’abast de tothom i missatge en català – Radioaficionats.CAT\nEnceneu els altaveus de l’ordinador i feu click a la imatge per a escoltar el missatge en català que emet l’ARISSAT-1 (excepte paraula secreta és clar). Aquesta és la salutació al Món dels radioaficionats catalans en la veu d’una jove estudiant.\nLa telemetria recent de l’ARISSatTLM rebuda del satèl.lit i enviada a través d’Internet es pot veure en una nova pàgina de telemetria dissenyada per ser vista en un ordinador (o qualsevol dispositiu de pantalla prou gran per veure-hi dades). Mostra tots els valors de la telemetria que es veuria executant ARISSatTLM a la teva estació.\nAquesta pàgina és actualitzada una vegada per minut quan les estacions de terra dins de l’abast de ARISSat-1/KEDR reben en directe les dades de telemetria a través de ARISSatTLM. Ja que depèn de les estacions de transmissió de telemetria a través d’Internet, pot passar que de tant en tant hi haurà períodes sense cap actualització.\nPrevious Previous post: L’Audiència Nacional limita el Wi-Fi gratuït\nNext Next post: Els dards catalans ja tenen selecció


Les Salonnières, Las Bistecs i Valentí, en el fi de festa del festival La Dinamitera | Barcelona Cultura\nLes Salonnières, Las Bistecs i Valentí, en el fi de festa del festival La Dinamitera\n19-3-2015 Performances, música, cinema i fins i tot ceràmica artística, però sempre amb grans dosis d'ironia i radicalitat. Tot ho hem pogut trobar en l'última edició del festival independent d'art i feminisme La Dinamitera. Va començar el 7 de març i s'acaba el divendres dia 20. L'acomiaden a l'Heliogàbal el col·lectiu artístic Les Salonnières, el grup Valentí, i una banda singular: Las Bistecs.\nTres galeries de Gràcia (UntitledBCN, El Diluvio Universal i Cadàver Exquisit) han acollit aquests dies una exposició amb obres de prop de trenta artistes, a més d'un seguit de programes sobre cinema i feminisme. Però un dels punts forts del festival La Dinamitera serà la vetllada que li posa el punt final: la nit músico-performàtica de divendres.\nLa protagonitzen, d'una banda, un col·lectiu que fa la seva presentació, el grup de dream pop Valentí. Les acompanyen en el seu debut les integrants de Les Salonnières, un projecte artístic amb una trajectòria llarga que ha mostrat les seves habilitats performatives en espais que van del MACBA a La Capella, on no fa gaire ensenyaven el resultat d'una curiosa experiència que les havia portat per sofàs de domicilis particulars de mitja Barcelona. A l'Heliogàbal, protagonitzen la intervenció Lick, Lick, Lick, una versió anterior de la qual podeu veure aquí.\nI és que, a més de les ganes d'experimentar, a Les Salonnières els sobra la ironia i el bon humor, més o menys com al tercer col·lectiu que tanca el festival La Dinamitera: Las Bistecs (a la foto). Elles són un grup de música que posa ritmes electrònics a unes cançons divertides i surrealistes que igual parlen de l'art i dels artistes com de les moltes coses negres que té la vida. Segur que aconseguiran dibuixar-vos un somriure a la cara.\nPodeu assistir a la clausura del festival La Dinamitera si us passeu per l'Heliogàbal (Ramon y Cajal, 80) el divendres, 20 de març, a les 21.30 h. Entrada: 8 €


Arxius de tarrega - COACLLEIDA\n23 de febrer de 2017 Sense categoriaacte del col·legi, presentació, tarregacoaclleida\nEl passat dijous 16 de febrer va tenir lloc al local social de la Societat Ateneu de Tàrrega la presentació del llibre “Els agents comercials de Lleida (1926-2015)”, escrit pel periodista i editor Sr. Ramon Badia. La presentació del acte va anar a càrrec del targarí Sr. Josep Castellà i del President del Col·legi d’Agents Comercials de Lleida Sr. Joan Mª Pagés. L’acte va comptar amb la presència dels alumnes del CFGS d’Administració i Finances de l’Institut Alfons Costafreda de Tàrrega a qui se’ls hi va oferir tot el suport i mentoratge per part del President del Col·legi Sr. Pagés, així com membres de la penya de viatjants de Tàrrega i comarca encapçalada pel seu president Sr. Ramon Sabartés. També varen assistir diversos membres de la societat targarina així com de l’Ajuntament de Tàrrega. El llibre explica cronologicament l’historia del Col·legi a través dels presidents i la lliga amb la politica local, provincial i nacional de cada moment. Cal dir que la ciutat de Tàrrega i comarca sempre ha estat molt vinculada al mon del comerç dels viatjants i venedors amb la presencia de 2 presidents del Col·legi i sempre amb un gran nombre de col·legiats en el seu cens.\n15 de febrer de 2017 Sense categoriallibre, presentació, tarregacoaclleida\nEl Col·legi us convida a la presentació del llibre escrit pel periodista i editor Ramon Badia, que tindrà lloc al local social de la Societat Ateneu (Plaça del Carme 14 – 25300 Tàrrega ) el dijous 16 de febrer a les 19:30 h.


La crisi consisteix precisament en el fet que el vell mor i el nou no pot nàixer\nAquesta és la definició de “crisi” que trobem en els Quaderns de la presó, d’Antonio Gramsci, escrits entre 1929 i 1933. La cita completa en veritat diu: “La crisi consisteix precisament en el fet que el vell mor i el nou no pot nàixer: en aquest interregne es verifiquen els fenòmens morbosos més variats”. Una mica d’açò hi ha, sens dubte, en el procés global que, des de 2007, coneixem com a “crisi econòmica”. Podríem pensar, així, que aquest procés es defineix, almenys en part, com l’agonia d’un model econòmic i, en general, d’un model de governabilitat, que colpeja les formes de vida de milions de persones en tot el globus i, alhora, per la dificultat per a donar a llum un nou model.\nEn aquest interregne, entre l’agonia d’un model i el no naixement de l’altre, es produeixen en efecte una sèrie considerable de “fenòmens morbosos”. Una mica d’açò hi ha en el que (ens) està passant avui. Fenòmens morbosos com el creixement de la pobresa i de l’exclusió, com la repressió dels alçaments populars per mitjà de la violència policial o com l’augment dràstic de la taxa d’incidència d’algunes de les nostres malalties. De tot açò, de fet, ens adverteixen i adonen un conjunt de textos literaris publicats en Espanta en els últims anys. Alguns d’ells, precisament, formen part del corpus de textos que proposem per a aquesta segona edició del curs EL QUE (ENS) ESTÀ PASSANT. IMAGINARIS POLÍTICS EN LA LITERATURA ACTUAL.\nEl relat que creiem que generen els textos que hem seleccionat per al curs (textos d’Isaac Rosa, Mercedes Cebrián, Remedios Zafra o María Salgado) ens diu que “el nou”, allò que “tarda” però que està començant a nàixer, és una nova forma de vida en comú. És la nostra tasca llavors, i a ella s’encomana aquesta edició del curs, continuar espentant perquè aquesta forma de vida puga desenvolupar-se. Continuar imaginant-la i vivint-la.\nEl curs està dirigit a totes aquelles persones que siguen aficionades a la lectura i que estiguen interessades a observar de forma crítica la realitat en la qual viuen. No existeix cap requisit d’estudis o coneixements previs.\nLa inscripció es realitza en dues parts separades de 20€ cadascuna. Per a la inscripció en els Blocs II i III (seu IVAMlab, part de narrativa: 20€). A través de l’e-mail: actividades@ivam.es\nPer a la inscripció en els Blocs I i IV (seu LES NAUS, part de poesia: 20€) en el següent enllaç.


La guia gràfica dels 95 valencians indispensables | DissenyCV\nInicio Gráfico I Editorial La guia gràfica dels 95 valencians indispensables\nLa guia gràfica dels 95 valencians indispensables\nPepita Lumier presenta el llibre «Il·lustres valencians il·lustrats» de Migue Martí y Judith Coronado.\nLa galería Pepita Lumier rep demà (19.30h) la presentació del llibre «Il·lustres valencians il·lustrats», obra de Migue Martí y Judith Coronado, editada per Llibres de la Drassana. A més de la presentación, la galeria acollirà una xicoteta mostra de les il·lustracions.\n“Una selecció de valencians i valencianes nascuts entre els segles XIX i XX, que destacaren per les seues notables aportacions al món de la cultura i l’art”. Així expliquen els dos joves que han fet possible aquest llibre que conjuga disseny, història i cultura amb sabor 100% valencià. El contingut del llibre combina una representació icònica de cada personatge a càrrec del dissenyador gràfic Migue Martí junt amb una nota biogràfica de cadascun d’ells que ha estat elaborada per la historiadora Judith Coronado.\nIl·lustres de tots els àmbits: una selecció en la que tenen cabuda des dels més coneguts com ara Joaquim Sorolla, Joan B. Peset Aleixandre, Miguel Hernández, Concha Piquer o Nino Bravo fins altres que, a pesar dels seus sobrats mèrits, han passat desapercebuts com ara “la soprano Lucrecia (Lucrezia) Bori, que es va convertir en la gran diva del Metropolitan Opera House de Nova York per mai va oblidar les seues arrels, com va quedar patent després de la riuada del 1957, quan va organitzar una gal·la benèfica per ajudar els valencians”, segons han destacat els autors.\nMartí i Coronado fegeixen que “el límit de 95 personatges ha deixat fora a molts il·lustres, la qual cosa potser obri les portes a una segona edició”. Migue Martí va estudiar disseny gràfic a l’EASD de València. Ha col·laborat amb diversos estudis de disseny i actualment treballa com a freelance en el camp del disseny gràfic i la il·lustració. Judith Coronado és llicenciada per la Facultat de Geografia i Història de la Universitat de València. Este és el seu primer treball en el sector editorial, amb el qual s’apropa a la cultura valenciana des d’un punt de vista personal.\nArtículo anteriorHablemos sobre comunicación y diseño\nArtículo siguienteMariola Marcet viste la primera edición de TEDxUPValència\n«Tornem», la campanya de suport al xicotet comerç desenvolupada per Migue Martí\nPepita Lumier expone la obra original de Ana Penyas\n«Tres»: los originales de Cristina Durán llegan a Pepita Lumier\nNuria Riaza recuerda la «Memoria de las piedras» en Pepita Lumier\nJavier Mariscal: «la luz es lo que mejor identifica València»