Todoreh: Idiosincràsia britànica\nPels mediterranis sempre ens ha cridat l'atenció la peculiaritat de la societat britànica, des de l'època escolar en que les aventures dels Cavallers de la taula rodona ens envaíen per mitjà de contes i pel·licules, seguint amb Skakespeare, passant per l'època victoriana amb els seus canvis industrials, culturals i econòmics, els quals també van arribar als nostres països per mitjà de la literatura i les arts escèniques, fins al gran canvi d'obertura que van ser els anys seixantes de la nostra joventud, a través del moviment hippy, la música dels Beatles i d'altres conjunts pop de l'època.\nLa cultura literària britànica, molt prolífera i amb grans autors reconeguts, sempre ha estat una interessant manera de veure com ha evolucionat aquesta societat a través dels temps. Acabo de llegir la novel·la El amante de Lady Chatterley de D.H. Lawrence que ens ha estat donat per comentar per a la propera sessió del Club de Lectura.\nÉs una novel·la, la primera versió de la qual va ser acabada l'any 1927. L'any 1932 després de la mort de l'autor, es va publicar una versió expurgada a N.York i a Londres, la qual es va reedictar ampliament en edicions barates. La tercera versió i definitiva editada a EE.UU.el 1959 i a la Gran Bretanya el 1960, després de diverses decisions judicials, es va autoritzar la publicació íntegra, ja que havia estat prohibida per ser considerada oficialment com obscena.\nLa versió castellana que hem llegit, és la traducció de la tercera versió íntegra publicada a Florencia el 1928.\nEl meu parer sobre aquesta traducció, no és gaire òptim. He buscat a Google el nom del traductor: Francisco Torres Oliver i es veu que és un important traductor especialitzat en literatura anglosaxona, malgrat això no m'ha acabat de satisfer. Ignoro com està escrita la versió original, però haig de dir que no he trobat aquesta edició en llengua castellana, gaire reeixida.\nEn quan a l'argument, es compren que hagués estat considerada obscena atès que és una obra amb una gran dosi d'erotisme. Malgrat això no és només una relació sentimental entre una dona de la noblesa i un guardabosc, sino que és una gran crítica de la societat moderna que començava a industrialitzar-se i les diferències que hi havien entre les classes altes i els obrers que començaven a rebelar-se. L'autor vol transmetre també l'avanç dels drets individuals femenins a través de la protagonista i de la seva germana com a personatge secundari, les quals han estat educades de forma culta i liberal.\nEls personatges són molt complexos. Traspuen infelicitat, amargor, pesimisme i també cadascú amb la seva rebeldia personal. Hi han moments que cansen una mica els diàlegs amb ganes de fer-se mal uns als altres.\nHe trobat el relat una mica reiteratiu amb les seves descripcions. El lector no ha de pensar gaire, les coses van succeint una darrera l'altre. Només tens ganes d'arribar al final per saber com ho farà acabar.\nDavid Herbert Lawrence, l'autor, va ser fill d'un miner i d'una mestra d'escola. La diferència cultural dels seus pares va influir notablement en tota la seva obra. Sembla que el millor exemple d'aquest enfrontament psicològic es troba reflectit en la seva novel·la Fills i amants (1913) de caràcter autobiogràfic.\nCrec que és una obra interessant, però no és el llibre que en aquests moments hagués triat pel meu compte, malgrat ser un clàssic britànic.\nEtiquetes de comentaris: 01-D.H.Lawrence, Gran Bretanya, llibres\nHI ha una traducció catalana molt i molt bona, encara que hi ha qui la troba 'antiga', de Jordi Arbonès. Per cert, no fa massa dies en feien una per la tele de les moltes versions en cine i tv que s'han fet, no estava malament. Jo crec que aquest llibre va tenir sort de ser 'escandalós', avui li ha passat una mica l'època, encara que retrata bé la societat d'aquells anys anglesa.\n9 de gener de 2010 a les 7:15\nGràcies Júlia per la recomanació, però ara com ara no la tornaré a llegir. Ja vaig veure la "miniserie" de TV, però no vaig arribar al final ja que estaba llegint el llibre, i com a mínim volia no saber com acabava. Malgrat que no estava malament, vaig trobar que posàven l'ènfasi precisament en la part eròtica, sense profunditzar massa en altres àmbits. No acostumo a veure pel·licules a TV, però aquesta m'interessava en especial.Estic d'acord amb tu amb el punt final. M'agrada que com experta, em facis comentaris. Gairebé sempre estem d'acord.


Colorant Sudan - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl colorant Sudan constitueix una família de colorants sintètics amb una estructura química similar, compostos aromàtics que contenen un grup azo (−N=N−), que normalment s'utilitzen per tenyir plàstics i altres materials sintètics. També és indicador de presència de lípids.\nÚs il·legal en aliments[modifica]\nS'han detectat els colorants Sudan I, II, III i el Sudan IV (o vermell escarlata) en alguns productes alimentaris, en concret en el pebre vermell i els productes derivats com el curri, i aquest i altres del grup en la cúrcuma i l'oli verge de palma.\nD'acord amb l'Autoritat Europea de Seguretat Alimentària, hi ha una evidència experimental que el colorant Sudan I és genotòxic i carcinogen, i es creu que els colorants Sudan II, III i IV, a causa de la seva similitud química amb el primer, poden ser potencialment genotòxics i possiblement carcinògens. Aquest colorant no està autoritzat per a l'ús alimentari en la Unió Europea, i per tant no està permès incorporar-lo en els aliments. L'ús fraudulent té la finalitat d'incrementar i mantenir el color del producte i des de l'any 2003, la Unió Europea ha imposat condicions estrictes a la importació d'aquests productes i és necessari que els productes importats vagin acompanyats d'un informe analític que demostri que la remesa no conté aquestos colorants. Els estats membres han de fer controls analítics aleatoris per verificar l'absència d'aquestes substàncies no permeses.\n↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 1,4 «Colorant Sudan». Agència Catalana de Salut Alimentària, Juny 2007. [Consulta: 28 maig 2011].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Colorant_Sudan&oldid=19443898»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 8 gen 2018 a les 14:06.


Biblioteca Escola Pia Tàrrega | Llibres d’Imaginació\nCLÀSSICS DE LA LITERATURA JUVENIL\n1. OLIVERT TWIST de Charles Dickens\nOliver Twist neix en unes condicions deplorables. La seva mare mort en el part i ell és enviat a un orfanat, on el criaran. Aviat va trobar un treball humil en una funerària, llavors, decideix marxar a Londres, on observa la delinqüència, la brutícia, la pobresa, la prostitució, el crim i la marginalitat que caracteritzen aquella ciutat. Tot això el va decepcionar d’allò més, ja que li havien dit tot de coses bones sobre la ciutat londinenca.\n2. PETER PAN de J.M. Barrie\nPeter Pan és la meravellosa història del nen que no creix, i de la Wendy, i de com ella i en John i en Michael aprenen a volar, i de com se’n van a la terra de Mai-mes, i de com s’enfronten als terribles pirates i al seu capità James Hook, a qui Peter Pan talla el braç i el dóna a un cocodril, i de com el capità Hook odia Peter Pan i el persegueix.\n3. EL VIOLÍ D’AUSCHWITZ de Maria Àngels Anglada\nExplica la vida d’un violinista jueu al camp de concentració nazi d’Auschwitz, i ens parla de les seves condicions precàries de vida, fins que un dia en un dels concerts que celebraven els caps dels diferents camps, i en el que el Daniel, el protagonista, va assistir, un dels violins sonava malament, i quan els caps ja volien matar al violinista per que deien que feia sonar malament l’instrument, el Daniel digué que el problema no era el violinista, sinó una petita esquerda a la part inferior del violí, fou aleshores quan el “Capo” s’adonà que el Daniel era un violinista que n’entenia molt de violins i l’obligaren a construir un violí que tingués un so perfecte (com un Stradivarius, digué el Capo) però ell no es pot imaginar el càstig que l’espera si no compleix bé l’encàrrec que li han obligat a fer.\n4. ALÍCIA AL PAÍS DE LES MERAVELLES de Lewis Carroll\nA la tardor de 1865 es va publicar el relat Alícia al país de les meravelles. Des del primer moment, es va convertir en un dels llibres més llegits del món. Lewis Carroll ens convida a viatjar de la mà duna nena, l’ Alícia, un món inquietant i seductor. En aquest lloc màgic, tot és possible, i res no és com s’espera que sigui. En el seu viatge imaginari, l’ Alícia coneixerà estranyes criatures que posaran a prova els seus sentiments i la seva curiositat: un Conill Blanc que consulta l’ hora, un Gat que somriu, una Reina de Cors cruel…\n5. 2001, UNA ODISSEA A LÈSPAI de Arthur C. Clarke\nUn impactant viatge interestelas buscant l’evidència que l’ésser humà no està sol en el cosmos. Una expedició al confins de l’univers i al de l’anima, en la que passat / present / futur mantenen una enigmática relació.\n6. MARCOVALDO de Italo Calvino\n´Marcovaldo té vint relatsi cada un es dedica a una estació. El protagonista farà un viatge des de l’asfalt d ela ciutat i buscant la natura, però la natura que trobarà será tan bonica i fantástica come ll esperaba?\n7. EL MÀGIC D’OZ de L. Frank Baum\nEl màgic d’Oz. Dorothy, el Llenyataire de Llauna, l’Espantaocells i el Lleó Poruc s’encaminen cap a la ciutat de les Maragdes, per mirar de trobar solució als seus problemes. Allà, figura que el màgic d’Oz els ho ha de resoldre tot. Mentrestant, pel camí, ensopegaran amb tota mena de gent i tot tipus d’aventures.\n8. EL COR DE LES TENEBRES de Joseph Conrad\nTestimoni de l’activitat colonial, que Conrad descriu com “la més vil lluita pel pillatge que mai hagi desfigurat la història de la consciència humana”, l’aventura de Marlow l’envolta en un replantejament crucial dels seus valors. Amb un gran domini de l’art narratiu, l’autor transmet al lector el profund misteri de la veritat en aquesta extraordinària exploració de la brutalitat i la desesperació humanes.\n9. FAHRENHEIT 451 de Ray Bradbury\nGuy Montag és un cremador de llibres, en una societat on llegir és delicte perquè incita a pensar i qüestionar el poder, en comptes d’abandonar-se a l’hedonisme imperant recomanat pel govern. La trobada amb una dona fa que el protagonista entri en crisi i es qüestioni la seva feina. Llavors entra en contacte amb un grup dissident que memoritza els llibres perquè no es perdi el seu missatge. La seva cap l’adverteix i intenta justificar la censura, segons ella adoptada lliurement pels ciutadans per tal de ser feliços i no amoïnar-se amb lectures pertorbadores. El govern el persegueix i ataca la ciutat amb bombes i controls policials, però els homes lliures escapen al camp i es transmeten la literatura oralment esperant el moment en què la societat permetrà de nou el retorn de la cultura.\n10. LA REBEL·LIÓ DELS ANIMALS de George Orwuell\nLa rebel·lió dels animals, un dels clàssics més importants de la literatura universal, és una faula senzilla i tràgica que relata la rebel·lió dels animals del mas dels Jones contra els seus amos. És la història”duna revolució que va acabar malament i de les excel·lents excuses que es van anar inventant pas a pas per jsutif icar la perversió de la doctrina original”, tal i com va escriure Orwell a la solapa de la primera edició del llibre, el 1945. Concebuda com una sàtira de lestalinisme, el caràcter universal del seu missatge fa daquesta obra mestra una anàlisi extraordinària de la corrupció que engendra el poder i una crítica del totalitarisme.\n11. LA VOLTA AL MÓN EN VUITANTA DIES de Jules Verne\nPhileas Fogg, un taciturn i ric londinenc, aposta amb els contertulis del Reform Club que es pot fer la volta al món en 80 dies. El dia que marxa coincideix amb un fabulós robatori del Banc d’Anglaterra. La policia de Scotland Yard sospita de Fogg i envia un inspector darrere seu i el seu majordom, Passepartout. Després de viure unes quantes peripècies, les aventures que viuran aquests personatges acabaran quan arribaran a Londres, un dia després de la data marcada com a límit… o no.\n12. MECANOSCRIT DEL SEGON ORIGEN de Manuel de Pedrolo\nMecanoscrit del segon orígen és una novel·la composta de cinc capítols anomenats Quaderns, d’una extensió molt semblant (trenta pàgines cadascun) i de tres pàgines finals, on el lector pot completar el veritable sentit de l’obra. Els protagonistes de l’obra, l’Alba i en Didac, viuen un seguit d’aventures en un món pràcticament destruït. Són ells, els precursos de la civilització actual?\n13. EL NOI DEL PIJAMA DE RATLLES de John Boyne\nBerlín 1942. La guerra no afecta gaire la vida de Bruno, un noi de nou anys que viu en un barri residencial. Però un bon dia arriba a casa i es troba totes les coses empaquetades: el seu pare, membre de l’elit militar, ha rebut un nou destí i es veu obligat a marxar i instal·lar-se amb tota la família en una &a grave;rea rural mig deserta i molt depriment. Bruno s’avorreix i passa els dies obsessionat amb una tanca que s’alça davant la finestra de la seva habitació. Fins que no coneix Schmuel, el noi del pijama de ratlles, que viu a l’altra banda del filferro espinós, Bruno ni tan sol no comprèn que ja no és a Alemanya sinó a Polònia. Tampoc no és conscient del que passa a la vida de Schmuel fins que és massa tard per escapar els horrors que es viuen a l’altre costat de la tanca.\n14. MATILDA de Roald Dahl\nMatilda és una lectora empedernida que té només cins anys. Sensible i intel·ligent, tots l’admiren ,enys la seva propia familia que la consideren una inútil. A més, té poders extranys i meravellosos.\n15. EL DIARI SECRET D’ADRIAN MOLE de Sue Townsend\nA l’Adrian les coses no li van gaire bé: la seva mare no està per ell, el seu pare no l’entén, els amics s’aprofiten de la seva bona fe i, per postres, no té sort amb les noies. Potser és per això que cada dia escriu, en un diari secret, tot el que li passa i com se sent. El diari secret d&rs ..\n16. ALOMA de Mercè Rodoreda\nAloma és una noia orfe que viu amb el seu germà Joan, la seva cunyada Anna i el seu nebot Daniel a la casa on va néixer, situada al barri de Sant Gervasi de Barcelona. No tenen gaires diners, i els pocs estalvis que tenien el varen gastar, la seva última esperança és l’arribada del germà gran de l’Anna, en Robert, qui vé d’Amèrica i el Joan vol emparellar-lo amb la inofensiva Aloma, sense demanar la seva opinió. L’Aloma no vol casar-se amb ningú, i si es casés mai, ell hauria d’ésser algú que l’ estimés de debò i sabés què vol en cada moment.\n18. De mica en mica s’omple la pica. Jaume Fuster\nA De mica en mica s’omple la pica descobrireu un protagonista una mica desvergonyit, una rossa de «pel·lícula», uns peixos grossos que se la saben molt llarga, uns pinxos de barris baixos, uns quants cadàvers, molts diners pel mig, i acció, sobretot, molta acció. També podeu fer un recorregut turístic per diverses ciutats d’Europa o, si ho preferiu, visitar els indrets més emblemàtics de Barcelona, tot, és clar, de la mà del protagonista, l’Enric Vical, «un brètol capaç de tot per una mica de calés», que intenta, sigui com sigui, que la bòfia no li carregui els morts.\n19., El món de Sofia .Jostein Gaarder\nAlberto Knox és un misteriós i extraordinari professor de filosofia que explica a Sofia Amundsen, una nena de quinze anys, la vida i l’obra dels grans pensadors de la història. Des dels presocràtics fins a Sartre, passant per Plató, Aristòtil, Jesús, sant Agustí, Galileu, Descartes, Hume, la Il·lu stració, Kant, el Romanticisme, Hegel, Marx, Darwin o Freud, tots participaran del viatge que emprendrà Sofia pel món de les idees. Però El món de Sofia no és només aquest viatge fascinant, és també una novel·la excepcional i originalíssima, amb un desenllaç imprevisible, que s’ha convertit en un clàssic per a tots els públics.\n20. Fanny.Carles Soldevila,\nFanny és una de les obres integrants de la trilogia que es completa amb les novel·les Valentina i Eva. Fanny, el personatge central de la novel·la és una noia jove, de classe benestant que soltera, decideix perdre la virginitat. Treballarà com a corista, al Paral·lel dels anys vint, per a mantenir el seu amant. Farà aquesta feina amb tota la dignitat del món, perquè és una feina digna no en té cap altra. Les seves ambicions, l’evolució ascendent de la seva carrera, les relacions amb la seva mare i la seva vida sentimental, seran el fil conductor de l’obra. El personatge de Fanny és tractat com a una figura simbòlica, representant la dona moderna en contrast amb la seva mare, representant d’una època que ja va passant a la història. La novel·la és escrita en la forma de monòleg interior, és a dir, la reproducció dels pensaments de la protagonista, que se suposa que ella es fa en veu baixa, amb els diàlegs pertinents quan cal i quan ella està dialogant amb altres personatges\n21. La guerra de Troia. Robert Graves,\nLa guerra de Troia és la recreació d’un dels fets més essencials per a la comprensió del món clàssic i de la literatura èpica. En paraules de l’autor, és «el primer intent modern d’explicar tota la història de Troia, des de la fundació de la ciutat fins al retorn dels grecs victoriosos en un llibre breu». Una petita obra mestra que va més enllà de la simple exposició dels fets, destinada a convertir-se en un clàssic on història i llegenda s’entrelliguen, amb una prosa deliciosa, de la mà d’un dels més grans coneixedors del món clàssic.\n22. Capitans intrèpids . Rudyard Kipling,\nCapitans intrèpids és una novel-la d’iniciació i d’aprenentatge. Els “capitans intrèpids” són els mariners de Nova Anglaterra que segueixen les rutes dels grans bancs de pesca a l’altura a Terranova.\n23. El nebot del mag (Cròniques de Nàrnia, )1.C. S. Lewis,.\nDos amigos, víctimas del poder de unos anillos mágicos, son arrojados a otro mundo en el que una malvada hechicera intenta convertirlos en sus esclavos. Pero entonces aparece Aslan y crea Narnia, un mundo poblado por seres mitológicos, animales parlantes y brujas malvadas. Las Crónicas de Narnia es un clásico de la literatu ra infantil.\n24. Històries de la mà Esquerra . Jesús Moncada,\nAmb aquest llibre Moncada inicia el que serà l’eix de tota la seva producció narrativa: la recreació del seu poble natal, Mequinensa, abans que fos inundat pel pantà de Riba-roja. Els relats se situen temporalment en diverses etapes del segle XX, bàsicament en els temps de la Segona República i el franq uisme. La crítica ha assenyalat que el que fa Moncada en aquesta obra -i en la resta de la seua producció- és un intent de recuperació d’un món perdut, la Mequinensa de la seva infantesa i joventut, irremeiablement destruïda per la construcció del pantà i, més abstractament, per l’arribada del món modern. També s’ha destacat amb freqüència la influència de la poètica de Pere Calders en aquests contes, sobretot a propòsit de la introducció d’elements fantàstics o sobrenaturals que s’inserien amb naturalitat dins la realitat quotidiana -una mena de realisme màgic.\n25., Invasió subtil i altres contes Pere Calders\nEn aquest recull de contes, Calders sendinsa en les formes literries avantguardistes alhora que es fa patent la seva coneixença de la millor tradició de contistes del país. Satiritza lobcecació i la manca dimaginació de lindividu, i posa de manifest labsurd dels comportaments humans. Lhumor inteláligent – unes vegades indul gent i daltres corrosiu-, lambiguïtat, la subtil ironia i un domini evident de les formes expressives són trets característics dels contes de Pere Calders. 26. Edgar Allan Poe, Contes de por\n27. Contes escrits a màquina.Gianni Rodari,\nGianni Rodari (Omegna, Llombardia, 1920 -Roma, 1980). Escriptor, periodista i pedagog, fou cronista de “L’Unità” des de 1947, i el 1950 funda i dirigeix “Pionere”, el primer setmanari italià per a nens d’inspiració democràtica. De 1968 a 1977 dirigeix així mateix “Il giornale dei genitori”. Des de la pu blicació del seu primer volum per a nens II libro delle filastrocche (1950), tota la seva obra – contes, novel.les, poemes- representa un gir renovador en la literatura infantil cosa que el va fer mereixedor del premi “Andersen” (el Nobel de la literatura infantil i juvenil). Com a pedagog, va portar a terme una activitat incansable, sempre al servei de la renovació educativa. L’avui ja cèlebre Gramàtica de la fantasia és el principal exponent de les seves idees en aquest camp: aquest llibre s’ha convertit amb el temps en text de referència obligada per a professionals de l’ensenyament de la llengua i de la lectura. Contes escrits a màquina, no sols fan riure, i molt, sinó que estimulen la imaginació del lector. Què passaria si els extraterrestres arribessin a Pisa a fi de robar la torre inclinada? Què passaria si un cocodril es presentés en un concurs radiofònic? Què passaria si, per afrontar l’enfonsament de Venècia, un home es convertís en peix? Què passaria si el president de la república de Venus es -Un clàssic de la literatura juvenil. -Una lectura entretinguda i amb molt humor. -Amb capçaleres en blanc i negre a cada capítol.\n28. El vigilant en el camp de sègol. J. D. Salinger,\nEls dos llargs dies que Holden Cauldfield, el jove protagonista, passa a Nova York són la seva fugida personal. Fuig del món dels adults, un món que rebutja, intentant protegir la seva infantesa, un territori pur que ja no és el seu. Holden Cauldfield sap que s’està fent gran i que no pot deturar aquest procés natura l; es rebel·la i, volent actuar contra l’inevitable pas del temps, el noi opta per un camí incert i de difícil tornada…Amb El vigilant en el camp de sègol, J. D. Salinger va escriure la que ha estat considerada la gran novel·la americana. Certament, aquest és un títol ja clàssic de la literatura nord-americana i, de fet, de la literatura occidental contemporània.\n29. L’illa del tresor . Robert Louis Stevenson,\nL’illa del tresor narra les aventures de Jim en la seva expedició per la recerca d’un tresor en un vaixell l’Hispaniola governat per pirates, entre els quals destaca John Silver\n30. Retrat d’un assassí d’ocells Emili Teixidor,\nDos cossos al bosc, una mà enterrada entre flors i la llegenda d’un home bàrbarament mutilat… Emili Teixidor ressegueix el fil fragmentari del record fins a construir un incisiu calidoscopi de la vida d’un petit poble durant la postguerra. El mateix món que anys més tard inspiraria la novel·la Pa negre.\n31. Les aventures de Tom Sawyer Mark Twain,\nLes aventures de Tom Sawyer és una de les més grans novel·les per a adolescents que s’han escrit mai. Tota la vida dels pobles de la riba del Mississipí hi és mostrada a través de la narració dels jocs, les preocupacions, les activitats i les relacions d’un parell de personatges que han esdevingut veritables cl& agrave;ssics de la novel·la d’aventures: Tom Sawyer i Huck Finn.\n32. L’amic retrobat. Fred Uhlman,\nLarribada de Hitler alpoder el 1933 posa punt final a lamistat de dos companys descola. Un dells és jueu, laltre és membre duna de les famílies més aristocrtiques de Subia. Al llarg dun any ho havien compartit tot, per arriba un moment en qu les seves diferncies esdevenen insalvables. El jueu deixar Alemanya per anar-sen aAmrica i oblidar all el seu país nadiu i el seu gran amic. Trenta anys després, sense esperar-sho, el retrobar novament.\n33. La màquina del temps H. G. Wells,\nLa mquina del temps, la primera novel·la d’xit de H.G. Wells narra la fantstica histria del Viatger del Temps, l’home que sabia que el temps no era sinó una mena d’espai i que va crear una mquina per viatjar en qualsevol direcció de l’espai-temps. Aquesta petita obra mestra, com la va qualificar J.B. Priestley, descriu un viatge apassionant a l’pbea més desconeguda de l’home-, el futur remot, on habiten els Elois i els Morlocks.\nEls llibres de la biblioteca estan ordenats segons la classificació universal en llibres de Coneixement i llibres d’Imaginació.\nLa classificació dels llibres de Coneixements la podeu veure més especificada a la Pàgina : Què és una Biblioteca?\nEls llibres d’Imaginació\nEstan classificats per signatures: Una lletra o lletra i nombre, les tres primeres lletres del cognom de l’autor i per gomets de diferents colors:\nI: Educació Infantil (gomet blau cel)\nI 1: Cicle Inicial de Primària (gomet blau fort)\nI 2: Cicle Mitjà de Primària (gomet vermell)\nI 3: Cicle Superior de Primària (gomet verd)\nJN: novela jovenil (Cercle groc)\nN: Novela adults\nCATALOGACIÓA data de 29 de gener de 2008, a la nostra Biblioteca, ja tenim quasi 800 Llibres d’Imaginació catalogats.\n42 consultes en 0,14 segons (6.94M)


Un tel als ulls: Llegenda convertida en realitat\nI jo que em pensava que això de convertir les "R" en "L" era un mite! Això si, els "lavioli" estaven boníssims!\nLefotre vols dil que Lavioli va amb L' Jo clec que va amb R.\n2 d’octubre de 2009 a les 6:38\nPobrets. Aquestes cartes del japonès són molt gracioses, ja que estan plenes d'errors, i si t'hi fixes bé, se'n troba cada una... Sí, sí que són bons els 'lavioli'.\n2 d’octubre de 2009 a les 7:48\nFantàstic, els mites són realitat!\n2 d’octubre de 2009 a les 8:28\nJe je....això es ull critic ....\nUn "lavioli" és una pràctica sexual que consisteix a untar-se amb oli un "lavi"?\nAquests japos són uns guarros.\n2 d’octubre de 2009 a les 9:01\nFa una pila d'anys vaig fer classes d'espanyol a uns nens xinesos que acabaven d'aterrar a casa nostra. En aquell moment vaig descobrir que la "L" era una "lealitat"...\nÉs boníssim, ja es ben cert que la realitat sempre supera la ficció i que els estereotips tenen una base certa, aquí queda demostrat :-DD\n2 d’octubre de 2009 a les 9:42\nLa R és una lletra de sonoritat nefasta. Què significa això de fer vibrar la llengua sobre el paladar? Compte amb pronunciar les R que, si no vas amb cura, pots acabar esquitxant a qui tens davant. Que la llengua vibri, que vibri sostingudament, però que vibri tan sols durant les nits humides, després d'un bon sopar amb espelmes i uns laviolis regats amb vi del Priorat.\n2 d’octubre de 2009 a les 11:03\nDoncs jo crec que és pur màrqueting, ells deuen pensar que aquesta manera d’escriure els dóna més autenticitat. I el client segur que pensa: no hi ja dubte que aquests són japonesos de veritat! (i a lo millor a la cuina hi ha un vietnamita i un coreà).\n2 d’octubre de 2009 a les 12:12\nEls orientals mantenen el mite per als hispanoparlants; per als angloparlantes no ("fried seafood ravioli"). Per als catalanoparlants no se sap...\n2 d’octubre de 2009 a les 13:47\nDoncs STLIPEL pel que sembla no ben bé :)\nSi XEXU i en aquest lestaulant ho són especialment :)\nGALDERICH veus? home de poca fe! i els marcians duen trompetes verdes en comptes d'orelles, que tu com sant Tomàs :P\nGARBI24 i un mòbil amb càmera :P\nFERRAN anava a escriure el teu nom amb dues LL però feia mal efecte, una mica al nivell del teu pèssim acudit. Ja pots anar passant al racó de pensar! :P\nÉs veritat EULÀLIA, per als orientals els és complicat això de pronunciar les R com nosaltres :)\nMCABEU, quan ho vaig veure va ser com si, de sobte, els personatges dels contes es fessin realitat. Si, ja ho sé, em conformo amb ben poc, però què voleu? :D\nUi QUIM! no se m'havia acudit, però el que és ben cert és que, en certs moments, i després del vi del Pliolat, no hi ha gui plonunciï les eles ;)\nEl de la cuina és veneçolà MIQUEL, em sembla, per uns amics que el coneixen. Això no impedeix que al restaurant sempre hi hagi japonesos, serà que ho fa bé :) (a mi m'encanta)\nTambé m'hi vaig fixar PEPE i no et pensis, aquest detall em grinyolava a l'hora de fer el post, però he pensat que qui ho ha escrit ho feia amb la consciència que anava amb R malgrat que l'inconscient se l'hi ha escolat :P\n2 d’octubre de 2009 a les 13:59\nLavioli deu voler dir alioli.\n2 d’octubre de 2009 a les 16:36\nCrec que la cosa no va ben bé així. Almenys en japonès (no sé en altres llengües orientals) no tenen la "l" i quan han d'adaptar un mot estranger que utilitza la "l" la substitueixen sempre per la "r".^Per exemple: hotel->oteru, Austràlia->osutoraria.\n2 d’octubre de 2009 a les 17:40\nTinc un alumne xinès de 15 anys que parla i escriu molt bé el català, fa un temps em va escriure una redacció on va incloure la paraula "mermelada", que, com tothom sap, és el mot que fem servir els autòctons per designar una menja feta amb fruita aixafada cuita amb sucre. Per corregir-li la paraula li vaig suggerir que pronunciés la paraula com si fos un xinès nouvingut. "Ah, melmelada -va somriure." En fi, la realitat dels mites.\n2 d’octubre de 2009 a les 18:04\nVes a saber FRANCESC, algun dia algú hauria de pispar tot de cartes de restaurants a BCN i fer-ne un monogràfic :)\nNo sé si passa el mateix quan la R va al davant ALLAU, en tot cas em rendeixo a la teva saviesa. Ara ja no només sospito del cuiner, veneçolà, sinó que de les camareres, no fossin xineses "encobertes" ;)\nSi PERE :) a mi el so de la R vibrant al davant em costa un sobreesforç, i això que no em patina la r, imagino que als parlants de segons quines llengües els deu semblar dramàtic, talment m'ho sembla a mi haver de pronunciar la C o la Z castellanes. Sóc de les que diuen: LopeS, RodrigueS, Sesina (per cecina) etc :)\n2 d’octubre de 2009 a les 18:55\nHaha!! Me'n vaig al "lacó"...\nvaig penjar la foto a Collonades citant la font, o sia tu, un comentari que m'han deixa't diu una cosa que té raó, en anglés ho han posat bé.\n3 d’octubre de 2009 a les 14:57\nmmmm, xò que bons que estan siguin amb l o r!\n3 d’octubre de 2009 a les 17:34\nSón liquíeeims, els laviolis!! fa molt temps que no en menjo, quina làbia!\n4 d’octubre de 2009 a les 19:00\nFerran i Arare, tots dos al "lacó de pensal", encala m'haulé d'enfadal i us quedaleu sense postles ;)\nSi Francesc, és cert, i mariscos ho han escrit amb r també, però als lavioli els va sortir l'inconscient oliental :P\nSi que en son RITS si :P tan de muerrrrte, ai! perdó de muelllllteee :P\nJejeje ara s'ha demostrat que no és un mite oi jeje\n5 d’octubre de 2009 a les 16:32\nDonc és cert, sí.\n-El compte sisplau...\n-Benidorm (pronunciat Benidor)\n-Benidorm (ara diu la m!!!)\n-I perquè no Marbella?\nEn aquest moment el "xino" posa cara de no entendre res. Potser la mateixa que nosaltres. Facilment entenem que vol dir Vint-i-dos o més bé "Veintidó".\n6 d’octubre de 2009 a les 23:50


Dies i setmanes – A prop de l'Onyar\nDies i setmanes\nFrancesc Brunés 3 Març 2021 Narrativa,Reflexió\nLi havien dit que cada setmana ho revisaven. I s’ho va creure. Cada dijous estava amatent a les novetats que podien anunciar-se. I cada novetat era una monotonia. Mentre, els dies empenyien les setmanes i aquestes, els mesos.\nQuan tot va començar, els més savis deien que aquest ensurt tindria forma de ve baixa. L’economia, que seguia el ritme víric, faria una ràpida i gran davallada per, tot seguit tornar a remuntar de forma igualment ràpida i espectacular. Però els savis no ho devien ser gaire. Tot això, de moment té forma d’ela sense geminar. I les expectatives que esdevingui una u, majúscula o minúscula, resten sempre en el terreny de les hipòtesis.\nEl maquillatge restrictiu varia lleugerament cada dilluns. Canvis que no varien gaire res. Tothom resta mig content i mig enfadat en un equilibri feixuc, neutre i descolorit. La seva comarca és petita. Bonica, coneguda, normal. El principal atractiu és la capital. Bonica, coneguda, normal.\nAvui s’ha aventurat a trepitjar una botiga gran després de setmanes de no fer-ho. Semblava més un magatzem que una superfície comercial. N’ha fugit amb la cua entre les cames i el cap cot, tan aviat com ha pogut. Tot era trist, regulat i insípid.\nEl mar és fora comarca. La muntanya, també. Mira de fer bondat i no traspassa els límits establerts per les limitacions imposades per la crisi. No pas per por, que ja no té edat de tenir-ne. Ni per obediència, que mai ha estat el seu fort. Més aviat es retè per solidaritat, amb els més propers i també amb els més allunyats.\nI n’hi ha que van i venen. I sovintegen les fotografies arran de mar, els vídeos de caminades i cims assolits. I els cotxes van amunt i avall. I el divendres sembla divendres, el dissabte, dissabte i el diumenge, diumenge. Per alguns, és clar…\nEls dies empenyen les setmanes i aquestes, els mesos. I la ela (sense geminar) cada cop té la base més llarga i plana. El virus no se’n va. Les vacunes arriben, per a la majoria, damunt la closca dels cargols i les tortugues. Els que com ell fan bondat, maten el temps dins la comarca a la cua de la vacuna.\nDesesperat de tant esperar, es decideix a prémer el botó del comandament a distància del televisor. Allà podrà contemplar com els espavilats cavalquen sobre vacunes i estadístiques. Se’n foten del mort i del qui el vetlla. Mentre, els negociadors s’encallen a les línies vermelles o grogues o blaves. Tant se val! I al vespre, els més desesperats, ho cremen tot.\nPerò ell, és un bon jan. Omplirà les planes hores, dels tristos dies, empenyent anodines setmanes. Això sí, es continuarà portant bé.\nAnterior Pactar: un joc d…\nSegüent Mides i mesures


La mort d’un filòsof – Cristian Palazzi\nLa mort d’un filòsof\n“L’ambició del Llibre dels filòsofs morts es mostrar que sovint la major obra d’art d’un filòsof és la seva forma de morir”. Així descriu el mateix Critchley el seu últim llibre The Book of Dead Philosophers. Traduïm algunes d’aquestes cel·lebres morts de la resenya que li han dedicat a The Guardian.\n1. Heràclit (540-480 BC)\nHeràclit es va convertir en un odiador de la humanitat que vivia a les montanyes amb una dieta d’herba i pastura. Però la malnutrició li sentà malament i tornà a la ciutat per cercar-ne una cura, demanant ser cobert amb fem de vaca que, al seu judici, expulsava els humors dolents del cos. A la primera versió, el fem de vaca és humit i el filòsof ploramiques es va ofegar; en la segona versió, el fem és sec i ell és fornejat fins la mort pel sol jònic.\n2. Diògenes (d.320 BC)\nTal vegada se’l descriu com “un Sòcrates boig”. Diògenes demanà ser enterrat cap per avall “perquè després de poc temps l’abaix es convertiria en a dalt”. Es diu que tenia gairebé 90 quan va morir, ja sigui després de mejar un pop cru o cometent suïcidi aguantant-se la respiració.\n3. Crísip (280-207BC)\nHi han dues històries de la seva mort, i les dues tenen a veure amb l’alcohol. En la primera, ell va prendre una mica de vi dolç mesclat amb aigua, que li provocà marejos i morí al cap de 5 dies. Però la segona és encara millor: després de que un ase hagués menjat unes figues, digué a una dona gran, “ara li donem a l’ase un got de vi pur per rentar les figues”. Acte seguit, es va riure de cor, pel que va morir.\n4. Avicena (980-1037)\nAvicena va escriure prop de 450 llibres, entre ells el Cànon de medicina, l’estandard mèdic d’europa durant set segles. Cap al final de la seva vida el seu deixeble Al-Juzajani escrigué “el mestre és vigorós en totes les seves facultats, la facultat sexual és la més enèrgica i dominant de les seves facultats concupiscibles, i l’exerceix sovint” . Tanmateix, Avicena causà escenes priàpiques a causa del que el deixeble anomenà vagament un “còlic”. “Així doncs, continua Al-Juzajani, ell s’auto-administrava un enema vuit vegades al dia, fins que un dels seus intestins ulcerats i l’abrasió va irrompre en ell”. A més a més un dels seus servents, qui havia robat una llarga suma de calés d’Avicena, li proporcionà gran quantitat d’opi amb el fi de matar-lo. En aquesta perillosa situació, Avicena viatjà fins a Isfahan, però era tan débil que no va poder més. S’abandonà a l’enfermetat quan tenia 58 anys.\n5. Tomas d’Aquino (1224/5-1274)\nEl 6 de desembre de 1273 durant la misa a Nàpols, quelcom devastador succeï a Aquino. Alguns comentaristes veuen una experiència mística, altres un derramament cerebral. Sigui com sigui, va ser després d’això que no va voler o no va poder continuar escribint i la seva Summa Theologiae va ser suspesa a la Part 3, Qüestió 90, Article 4. D. Tanmateix, després de la seva transformació, va ser convocat pel Papa per assistir al Consell de Lió. Pel camí, ell va ser ferit per una branca d’arbre i morí a l’edat de 49 anys. Pel seu llit de mort, Aquino va dictar un breu comentari sobre el Cantar dels cantars, que malhauradament no ha sobreviscut.\nDurant un hivern especialment fred, Bacon viatjava amb un físic escocès i li va sorgir la idea de que la carn potser podria ser preservada a la neu tal i com es fa amb la sal. Van sortir del carro a peu de Highgate Hill i compràren una gallina a una dona pobra que vivia allà a prop. Llavors Bacon va omplir la gallina de neu i immediatament es va posar malalt. Incapaç de tornar a casa, es va ficar al llit a casa d’Earl d’Arundel a Highgate. Malhauradament, el llit era tan humit que la seva condició empitjorà, d’acord amb Hobbes, “en 2 o 3 dies, ell morí de sufocació”.\nL’autor del manifiest materialista, l’Home-màquina, morí després de menjar un gran sopar a casa de l’embaixador francès a Berlin, Monsieur Tirconnel. Aparentment, La Mettrie expirà pels efectes d’una indigestió causada pel consum d’una gran quantitat de paté de trufa. Voltaire ens informa que quan Frederic el Gran fou asseventat de la mort del filòsof digué, “Ell era alegre, un bon diable, un bon metge, i un autor dolentíssim. De no llegir els seus llibres, un pot estar ben content”.\nDesprés de l’esgotador retorn del viatge des de St Petesburg, convidat per la seva patrona Catarina la Gran de Russia, Diderot va caure malalt, i decidí deixar de parlar. Va disfrutar d’un breu respir de la seva malaltia i va poder seure a taula amb la seva esposa. Ell menjà sopa, xai hervit i axicòria i després va prendre un albercoc (algunes fonts diuen que era una maduixa). La seva filla, Angélique, reprén la història, “La meva mare no volia que mengés aquella fruita. -Però quin tipus de mal diabòlic esperes que em farà fer-ho?-. Ell menjà recolçant-se sobre la taula la compota de prunes, suaument. La meva mare li va fer una pregunta; després van romandre en silenci, ella li fregà el cap, el mirà, i ell ja no hi era”.\n9. AJ. Ayer (1910-1989)\nL’any abans de la seva mort, després de recuperar-se de la neumonia al University College Hospital de Londres, Ayer esquarterant un tros de salmó, va perdre el coneixement i tècnicamente morí. El seu cor es va parar durant quatre minuts abans de ser reanimat. Un dia després, ell ja s’havia recuperat i es va posar a parlar content sobre el havia tingut lloc durant la seva mort. Va veure una llum vermella brillant que semblava gobernar tot l’univers. Els ministres de l’espai eren extranyament absents, però Ayer va poder veure als ministres encarregats del temps a la distància. Ayer explicà a continuació que de sobte va caure en que la teoria d’Einstein considera que l’espai i el temps son una mateixa cosa i va provà d’atraure l’atenció dels ministres del temps caminant de dalt a abaix i agitant el seu rellotge i la cadena. En và, tanmateix, Ayer va créixer més i més desesperadament i després recuperà la consciència. Ayer es va trasvalsar per l’experiència i en un article pel Sunday Telegraph, ell suggerí que molt probablement hi haurà “forts indicis de que la mort no possa fi a la consciència”.\nFoucault va ser hospitalitzat al juny de 1984, amb els símptomes d’una grip dolenta i persistent, fatiga, una tos terrible i migranya. “És com ser a la boira”, va dir. Però es va posar a treballar fins al final en la segona i tercera part de la seva Història de la sexualitat, que va aparèixer poc abans de la seva mort. Encara que era una víctima molt temprana del virus, sembla ser que Foucault sabia que tenia sida. Foucault va ser afeccionat a la lectura de Sèneca fins al final i morí un 25 de juny com un filòsof clàssic.\nAquí teniu alguns links amb obres de l’autor que es poden trobar amb google:\nThe ethics of deconstruction, 1999\nThe Cambridge Companion to Levinas (a Scars of Différance)\nEtiquetas Simon Critchley\n2 comentarios en “La mort d’un filòsof”\nUau, quin curro, Cris. Els textos són interessantíssims. Com moriem nosaltres? En una residència d’avis, intubats?\n26 agosto 2008 a las 22:14\na mi això de la caca de vaca m’ha molat bastant…sisipetons guapo, genial el blog\n27 agosto 2008 a las 11:02


Vestit Loreak Mendian Nerea Vestit blau de ratlles\n// Dona//Vestits//Nerea Striped Dress Ecru Blue\nVestit de màniga curta 100% cotó i tall forma evasé, amb part dels hombros cenyida i més solt cap a baix, amb una certa forma en la cintura. Un vestit còmode d'usar qualsevol dia, fàcil per a tots els estils i formes del cos gràcies al seu volum solt.\nEl vestit Nerea és un vestit de punt de cotó amb gramatge gruixut, màniga curta i escot en forma de llàgrima en la part posterior. Posseeix tall evasé amb diferents altures, més curt per la zona davantera que posterior; encaixa a la zona de les espatlles i se cenyeix al pit però a partir d'aquí cau solt.


El Parlament tomba un intent de Vox per commemorar el Dia de la Hispanitat\nEl grup ultra volia reivindicar el llegat espanyol a Amèrica com a mostra de "convivència"\nBarcelona. Dijous, 20 de gener de 2022. 13:21\nLa Comissió d'Assumptes Institucionals del Parlament ha tombat aquest dijous una proposta de resolució de Vox que demanava que la Cambra catalana insti al Govern a commemorar el Dia de la Hispanitat, i que reivindiqui la cultura, la llengua, les tradicions espanyoles i el llegat espanyol a Amèrica "com a mostra de convivència i integració multicultural i multirracial de la història de la humanitat". La proposta ha comptat amb l'únic suport de Cs i PP, mentre que la resta de grups han votat en contra i han criticat amb contundència el text dels ultres.\nLa proposta s'ha debatut en la sessió telemàtica d'aquest matí. Per part d'ERC, el diputat Chakir el Homrani ha acusat els ultres de viure de l'odi cap als altres, mentre que el diputat de Junts David Saldoni ha assegurat que el text produeix vergonya aliena perquè pretén vendre un genocidi "com si fos mestissatge", i ha afegit que l'Estat hauria de demanar perdó per la conquesta d'Amèrica. Des del PSC, Cristòfol Gimeno ha advertit que la formació no farà el joc de confrontar com busquen els ultres. Dolors Sabater de la CUP també ha carregat contra el text, que ha assegurat que és una autèntica manipulació de la història, i ha reivindicat que el Parlament s'ha de pronunciar obertament a favor de l'antiracisme. Per la seva banda, el diputat dels comuns Marc Parés ha sostingut que el text fa "apologia de l'imperialisme".\nEn la seva exposició inicial el diputat de Vox Joan Garriga ha assegurat estar "molt content" de poder defensar una proposta d'aquestes característiques per tal que el 12-O se celebri a Catalunya "com es mereix". A la justificació de la proposta, Vox assegura que l'arribada de Colón a Amèrica va significar un nou inici de la història d'Espanya, on es va transmetre la civilització a Amèrica. Així mateix exposa que la monarquia hispànica va ser la primera realització efectiva d'Occident i reivindica el "mestissatge" que va sorgir de la conquesta.\nReduir els alts càrrecs\nEn la mateixa sessió el Parlament ha rebutjat altres propostes de la formació d'Ignacio Garriga. Una d'elles en la línia d'aniquilar l'autonomia de Catalunya minvant l'estructura de la Generalitat: la proposta reclamava reduir un 50% els alts càrrecs i personal eventual de la Generalitat, així com baixar un 35% dels seus sous. De nou, només ha comptat amb els vots a favor dels grups de la dreta espanyola. Una altra proposta que s'ha tombat era la petició de Vox d'eliminar el Consell Audiovisual de Catalunya.\nLa comissió ha rebutjat també una iniciativa de Cs que demanava l'eliminació i substitució de l'amiant en instal·lacions de Badia del Vallès, que ha comptat amb el vot el contra del PSC, ERC i Junts, i el suport de Vox, comuns, Cs i PP, així com el suport parcial de la CUP i l'abstenció en alguns punts d'aquesta. PSC, ERC i Junts han manifestat el seu rebuig argumentant que es tracta d'una proposta "extemporània", ja que el Govern ja va anunciar un pla extraordinari dotat amb 4,5 milions d'euros per a la retirada de l'amiant a Catalunya, i atès que Cs també ha rebutjat les esmenes d'ERC i Junts sobre aquest tema.\nPer part seva, Cs i PP han posat l'accent en la substitució dels elements que contenen amiant, i el portaveu de Vox al Parlament, Joan Garriga, ha criticat que el fet que continuï havent-hi amiant és una mostra que "el separatisme institucional ha prioritzat el projecte rupturista abans que les necessitats dels catalans".\nLa CUP ha votat a favor del punt que planteja analitzar si fa falta una retirada d'amiant en altres llocs de Catalunya i fer un pla d'acció, i els comuns han defensat que la proposta reconegui el moviment veïnal en contra de l'amiant i no la veu incompatible amb l'acció del Govern, ja que no té un to "problemàtic".


\t<Fibres. Fils> cabdell\ncabdell, n m\nBola obtinguda enrotllant un fil, de qualsevol fibra tèxtil, sobre si mateix.\n\t<Processos tèxtils> calada\ncalada, n f\nNota: Fer calada buida: No avançar.\n\t<Maquinària tèxtil> calandra\ncalandra, n f\nMàquina consistent en un conjunt de corrons superposats entre els quals passa el teixit, que és sotmès a l'acció combinada de la pressió i el lliscament.\nNota: S'utilitza sobretot en l'acabat dels teixits de cotó, lli, raió i seda, i per fer compacta la napa.\n\t<Fibres. Fils> cànem\ncànem, n m\nFibra natural, obtinguda de la tija de la planta del mateix nom, menys fina que la del lli i de color groguenc.\nNota: Com que les fibres de cànem són fàcils de manipular i molt resistents, s'utilitzen per fer sacs d'arròs o de patates, davantals i espardenyes, entre altres coses.\nNota: Passar-ne més que el cànem: Passar trifulgues i contratemps constants.\nSer filat del mateix cànem: Assemblar-se molt.\n\t<Teixits> canemàs\ncanemàs, n m\n\t<Maquinària tèxtil> canilla\n\t<Maquinària tèxtil> carda\ncarda, n f\nMàquina emprada per fer el cardatge.\nNota: Quan el cardatge es feia a mà s'utilitzava una carda primitiva que consistia en una fusta plana, amb un mànec, que tenia clavada una peça de cuir guarnida amb puntes de ferro.\n\t<Processos tèxtils> cardatge\ncardatge, n m\nOperació que consisteix a posar les fibres paral·leles i separar-les de les impureses que les acompanyen.\nNota: Uns tenen la fama i altres carden la llana: Atribuir-se beneficis o perjudicis que corresponen a altres.\n\t<Fibres. Fils> cinta\ncinta, n f\nFeix de fibres amb forma de corda per l'acció de la carda i el manuar.\n\t<Maquinària tèxtil> comptafils\ncomptafils, n m\nInstrument òptic de petites dimensions usat en el tissatge per comptar el nombre de fils i passades que té un teixit i determinar-ne, així, la qualitat.


Felipe Martínez Marzoa (Vigo, 1943) filòsof espanyol.\nA l'edat de 29 anys, publica els dos volums de la primera edició de la seva Historia de la filosofia, després d'haver realitzat estudis de filosofia, matemàtiques i grec. Des de llavors, la seva obra, no eximeix de polèmica intel.lectual, roman fidel al propòsit hermenèutic de la història de la filosofia.\nEn 1982 presenta la seva tesi doctoral sobre "La teoria del valor de Marx en la filosofia moderna", dirigida per Jacobo Muñoz, a la Universitat Complutense de Madrid. L'estudi i la influència de Heidegger, reconeguts en algun moment de la seva obra, ho porten no obstant això, seguint a aquest mateix autor, a allunyar-se de l'anàlisi dels seus textos per centrar definitivament la seva labor hermenèutica en dos àmbits de la història de la filosofia: el grec i el modern.\nEn 1985 obté la càtedra d'Història de la Filosofia de la Facultat de Filosofia de la Universitat de Barcelona.\nLa seva obra s'inicia amb escrits propedèutics de filosofia, i amb estudis sobre Marx. Gradualment s'orienta cap a la problemàtica de la fenomenologia lingüística i de l'hermenèutica dels textos grecs, així com cap a l'estudi de la filosofia alemanya en el període que abasta de Leibniz a Nietzsche, com per exemple els seus treballs sobre Leibniz, Kant y Hölderlin. Durant la dècada 2000, després d'uns anys de labor fixada en l'hermenèutica de textos grecs d'Homer,Aristòtil, Aristófanes, Plató i Èsquil entre uns altres, centra la seva recerca i les seves obres en la interpretació d'Hume i de Hobbes.\nAlgunes de les seves tesis principals versen sobre la irreductibilitat de l'ésser a Grècia, la importància del cristianisme com a mediador entre Grècia i la modernitat, la física matemàtica i la calculabilitat de l'ens modern, i la distància hermenèutica de la Història de la Filosofia des de Nietzsche fins als nostres dies.


Compte amb els estafadors 'Nextdoor' i altres llocs que no esperis - Privacitat | Setembre 2021\nMireu els estafadors 'Nextdoor' i altres llocs que no espereu\nEls honchos a Facebook seran alleujats al sentir que el mega lloc de xarxes socials no és el rerefons de la darrera història sobre esdeveniments fraudulents. És veritat, els estafadors de tot el món han trobat altres plataformes de les quals poden aprofitar-se per a gent que no tingui en compte.\nTot i que hi ha consells disponibles per ajudar a protegir les vostres dades personals de llocs com Facebook, hi ha altres persones que visiteu, sense saber de qui li escolta l’esperança de robar la vostra identitat o diners.\nCom podeu salvaguardar-vos d’aquest fet a tu mateix o als teus éssers estimats? A continuació, es mostren alguns mètodes que els estafadors usen per acostar-vos amb les maneres de protegir-vos.\nPot ser que aquell veí del costat no sigui qui reclama\nNo hi ha res com ser veí i connectar amb els de la vostra zona. Nextdoor us permet compartir informació amb els vostres veïns. Us registreu, comproveu que viviu a la comunitat on us esteu registrant i podreu xerrar sobre les funcions del barri.\nSi bé aquesta plataforma pot ser un recurs valuós per trobar ajuda local per a un projecte, notificacions perdudes per a mascotes o advertir veïns d’activitat sospitosa al bloc, aquest lloc de xarxa ha vist la seva bona part dels estafadors aprofitant persones innocents.\nUn recent informe de Buzzfeed va detallar la història d'un client gran que va pagar milers de dòlars per endavant per tan sols tenir un contractista atropellat amb els seus diners sense realitzar cap treball. Altres històries de fraus a Nextdoor inclouen una dona que va robar la identitat d'una mainadera local i va procedir a les famílies per contractar-la com a proveïdora de cures infantils.\ntoc de timbre robat\nAleshores, per descomptat, les històries de vendes de cotxes falsos segueixen sent titulars. A molts compradors se'ls ha parat pagar els vehicles inexistents, sovint amb targetes de regal per centenars o milers de dòlars.\nVoleu llegir més sobre aquesta estafa de cotxes? Consulteu el nostre article 6 formes de saber si un cotxe en venda és fals.\nGoogle continua demanant-me que signi el 2018\nCompte amb falses assegurances o llocs de béns arrels\nJa heu visitat un lloc web d’assegurances o agents immobiliaris nous o menys coneguts per obtenir un pressupost o informació addicional sobre empresa o programa? Si bé els llocs semblen legítims, poden estar dissenyats amb l’únic propòsit de recopilar i vendre dades sensibles, com ara la vostra adreça, la llicència de conduir, la data de naixement i el número de seguretat social.\nAbans de confiar en llocs web desconeguts com aquest, assegureu-vos de fer una cerca ràpida a Internet per trobar comentaris sobre aquestes empreses. Si hi ha un lloc de estafa, molt probablement hi ha algú en línia que es queixi.\nEls estafadors que es troben a Google Hangouts\nEls que busquen feina es troben utilitzant qualsevol tipus d’aplicacions i plataformes, inclòs Google Hangouts, amb l’esperança d’arribar a possibles ocupadors.\nEls estafadors que utilitzen aquesta aplicació us convencen per discutir el procés de treball i contractació mitjançant Google Hangouts en lloc de plataformes de mitjans de comunicació socials més segures i segures. Un cop a Hangouts, el defraudador sol·licitarà informació personal i bancària, amb la idea que sigui del departament o de l'ús de recursos humans.\nLinkedIn és una altra plataforma que busca que els sol·licitants de feina desconcertin caiguin víctimes de estafadors. Aquests pirates informàtics són autèntics empresaris o aquells que tenen interessos en comú amb l'esperança de connectar-vos amb vosaltres.\ncom buscar a tor\nUn cop a la xarxa de LinkedIn, tenen accés a la vostra adreça de correu electrònic i us enviaran correus electrònics de phishing que contenen programari maliciós o us proporcionaran informació sensible, incloses les credencials d’inici de sessió.\nRELACIONATS: NO CAU D’AQUEST ESCAM DE PESCA DE E-MAIL\nQuan voleu fer les coses bé i donar suport a aquells que ho necessiten, és descoratjador aprendre els que vau ajudar als que no teníem necessitat. Es va crear un mal funcionament com a campanya GoFundMe legítima.\nAquest escenari ha jugat més d'un parell de vegades al lloc de recaptació de fons, incloent el règim en què una parella va assistir un veterinari militar que vivia al carrer només per repartir els diners entre ells i gastar frivolament cada cèntim de fons destinats. per ajudar el veterà a posar-se de peu.\nManeres de protegir-se a tu mateix i a les persones estimades\nAra que teniu coneixement de les plataformes que els estafadors utilitzen per frenar la vostra identitat o diners, potser us estareu preguntant quines mesures podeu adoptar per protegir-vos i els éssers estimats de ser objectiu.\nA continuació, es mostren deu consells de Better Business Bureau per ajudar-vos a evitar estafes:\nNo envieu mai diners a algú amb qui no heu trobat mai presencialment.\nNo feu clic als enllaços ni als fitxers adjunts oberts en un correu electrònic no sol·licitat.\nNo creieu tot el que veieu.\nNo compreu en línia tret que la transacció sigui segura.\nSigueu extremadament prudents quan tracteu amb qualsevol persona que hàgiu conegut en línia.\nMai compartiu informació d'identificació personal amb algú que us ha contactat no sol·licitat, ja sigui per telèfon, per correu electrònic, a les xarxes socials, ni tan sols a la vostra porta principal.\nNo se’ls pressiona que actuï immediatament.\nUtilitzeu transaccions segures i traçables quan feu pagaments de béns, serveis, impostos i deutes.\nSempre que sigui possible, treballa amb empreses locals.\nTingueu precaució sobre el que compartiu a les xarxes socials.\nSi us han estafat, és crucial que realitzeu les accions següents:\nAutoritats de contacte\nNotifiqueu als vostres emissors bancaris o de targeta de crèdit\nPoseu una alerta de frau a les agències de crèdit\nPresenteu una queixa al FTC\nEscanegeu i actualitzeu el vostre equip\neina gwx de Windows\napagueu els programes en iniciar\nhacking aeri de macbook\nciutats de passaports mòbils


Bloc CALdesplugues: VELLA POLÈMICA, VELLS ARGUMENTS (i 4)\nVELLA POLÈMICA, VELLS ARGUMENTS (i 4)\nBernat Joan i Marí, en el seu llibre Les normalitzacions reeixides, ens parla de l’existència, reconeguda pels estudis de psicologia social, d’una patologia denominada de la minorització. És, aquesta, una patologia que afecta, no només al poble pla, sinó que, en menor o major mesura, incideix en tots els estaments de la societat. La clau d’aquesta patologia radica en el fet de no poder concebre la pròpia comunitat com una comunitat normal, és a dir, no minoritzada. Els estudis realitzats a l’entorn de la patologia de la minorització ens indiquen que aquesta acaba exercint, també, una forta influència entre la intel•lectualitat del país minoritzat. El sector intel•lectual que la pateix mostra uns símptomes força evidents. Per exemple, acostumen a proclamar i fomentar el nivell mínim possible pel que fa a les aspiracions d’assoliment d’una normalitat lingüística, cultural i política; consideren que la llengua superposada és, evidentment, d’una absoluta necessitat i arriben a valorar qualsevol mesura de protecció o discriminació lingüística positiva, no només com a inoportuna i exagerada, sinó totalment inadequada i fora de lloc.\nEl diagnòstic sembla evident: la patologia de la minorització ja fa temps que es va instal•lar a casa nostra i ho demostra el fet que, històricament, hem tingut i tenim molts intel•lectuals que la pateixen, que en són portadors i, a la vegada, elements contaminants.


La Direcció General de Política Lingüística estrena nova pàgina de dictats en línia - YCOM\nLa Direcció General de Política Lingüística estrena nova pàgina de dictats en línia\nEls dictats estan de moda, i encara que bona part de la culpa la té el conegut programa de televisió El Gran Dictat, fora d’aquest també hi ha alternatives, com la que ens proposa La Direcció General de Política Lingüística a través de la seva pàgina Dictats en línia, que recentment s’ha vist renovada.\nS’hi han inclòs un centenar de nous dictats que es podran consultar, escriure i autocorregir-se interactivament des d’ordinadors, telèfons mòbils intel·ligents, i tauletes tàctils. Aquests dictats han estat estructurats en quatre nivells, permetent treballar l’ortografia, i se’n pot descarregar lliurement tant l’àudio com el text.\nConstitueixen un complement perfecte per a les persones que segueixen cursos de català per a adults i per a persones que es formen en llengua catalana de manera autodidàctica, ja que els permet comprovar, de manera autònoma, el seu nivell i corregir les faltes que facin, al mateix temps que, per als amants de la llengua, constitueix un passatemps amb el qual comprovar el seu nivell.\nEls textos han estat elaborats per dues escriptores que, alhora, són professores de català per a adults, Mònica Batet i Sònia Moll, mentre que els àudios han estat tractats amb una cura especial i han estat enregistrats pels locutors professionals Montse Lluçà, Sofia Martin, Xavier Martin i Jordi Royo.\nSobre aquesta nova pàgina de dictats en línia, la directora general de Política Lingüística, Ester Franquesa, ha afirmat que “el català, com la majoria de les llengües, té regles d’ortografia que faciliten la lectura dels textos. Dominar-les és un senyal de qualitat en la comunicació escrita i de respecte per qui ens llegeix i per la mateixa llengua que utilitzem. Oferim ara una eina àgil que ens ajudarà a guanyar domini en l’expressió escrita en català”.


Ja hem tornat a pujar al Creu de Saba! - INSCreuDeSaba - serv\nPublicat el Dimecres, 13 Maig 2015 17:54\nJa hem tornat a fer el cim! El proppassat diumenge 10 de maig, un grup de 50 pares, mares, alumnat i professorat del centre van pujar com ja es costum a la muntanya més alta d'Olesa, arribant fins a la Creu de Saba que dóna nom al centre.\nVa fer un dia esplèndid, amb molt de sol però tampoc excessiva calor (al menys durant la pujada), i com sempre en aquesta època de l'any el paisatge destacava per la seva vegetació, a part de la pista forestal vam travessar algunes dreceres per la zona de bosc fins arribar al cim amb una vista molt àmplia de les diferents ciutats i pobles propers a la vila d'Olesa.\nUn grup de mares de l'AMPA va destacar per la seva velocitat, ja que acostumen a entrenar amb marxa atlètica i van pujar al Creu com qui va al bar del costat. És de destacar també el bon estat de forma del personal d'administració i serveis, és a dir la Pili, l'Esther i la Laura, que aquest any van participar en ple.\nAlguns professors, com l'Àlex i el Javier, van arribar dels últims però no perquè o estiguessin en forma -diuen- , sinó per les seves extenses converses durant el trajecte, sobre la conveniència o no d'incorporar alguns elements de la flora i la fauna, com la ginestera i el porc senglar, a l'espai naturalista del centre ;)\nUs adjuntem algunes fotos de la jornada, el curs vinent més!


Ban de l'alcalde adreçat als nens i les nenes de Torelló\nData de publicació: 29.12.20 14:05\nL’alcalde Marçal Ortuño ha signat un ban adreçat a tots els nens i les nenes de Torelló. Amb aquest comunicat, els informa que s'han decretat serveis essencials el Tió, els Patges Reials i Ses Majestats els Reis d’Orient. Així, uns i altres podran complir la seva missió sense les restriccions del confinament nocturn i d’aquesta manera portar la il·lusió i la màgia del Nadal a totes les llars del municipi.\nUna gala de circ tancarà el cicle d'activitats culturals del Teatre Cirvianum\nData de publicació: 27.12.20 09:38\nEn aquest any atípic, Torelló no ha tingut els tradicionals Pastorets a l’escenari del Teatre Cirvianum. I per tal de pal·liar d’alguna manera aquesta mancança, des de l’Àrea de Cultura s’ha organitzat una programació específica per aquestes festes, ‘El corral d’aquest Nadal!’. Es tracta d’una programació variada, amb representació de diferents gèneres d’arts escèniques.\nTorelló aprova un pressupost 'expansiu' de 19,6 milions d'euros, amb 6 milions per a inversions\nData de publicació: 22.12.20 12:30\nEl ple de l’Ajuntament de Torelló va aprovar, dilluns al vespre, el pressupost municipal per al 2021, que s’enfila als 19,6 milions d’euros, una xifra notablement superior al pressupost d’aquest any. L’equip de govern va comptar amb el suport del PSC en l’aprovació dels comptes, mentre que la CUP i JxCat hi van votar en contra.\nAquest dilluns, Gran Concert de Nadal amb el Cor i l’orquestra Simfònica Harmonia\nData de publicació: 21.12.20 09:38\nEn aquest any atípic, Torelló no tindrà els tradicionals Pastorets a l’escenari del Teatre Cirvianum. I per tal de pal·liar d’alguna manera aquesta mancança, des de l’Àrea de Cultura s’ha organitzat una programació específica per aquestes festes, ‘El corral d’aquest Nadal!’. Es tracta d’una programació variada, amb representació de diferents gèneres d’arts escèniques.\nEl Cirvianum ofereix una programació especial per a aquestes festes\nData de publicació: 18.12.20 14:38\nDiumenge vinent, arriben els Reis a recollir les cartes\nData de publicació: 18.12.20 14:05\nEl proper diumenge 27 de desembre arriben SSMM Els Reis de l’Orient per recollir les cartes dels nens i nenes de Torelló. Ses Majestats s’instal·laran en tres campaments a la plaça de la Sardana, la plaça Joanot Martorell i la plaça Nova. Per tal d’evitar aglomeracions, cal demanar hora.\nDilluns 21, ple ordinari del mes de desembre\nData de publicació: 15.12.20 10:34\nAquest dilluns, 21 de desembre, a partir de les 7 de la tarda, tindrà lloc la sessió plenària ordinària corresponent al mes de desembre. A causa de les mesures de prevenció per la situació actual, el ple es celebrarà telemàticament. El ple es podrà seguir en directe a través de la web municipal: http://torello.videoacta.es.\nAquest dijous, assemblea de barri de la plaça Joanot i la Cabanya\nData de publicació: 14.12.20 13:18\nAquest dijous, tindrà lloc una assemblea de barri amb els veïns de la plaça Joanot Martorell i La Cabanya. La trobada, que es farà en format virtual, està prevista per les 8 del vespre i el tema principal de l'ordre del dia serà la reordenació de mobilitat al barri.\nData de publicació: 14.12.20 11:38\nEn aquest any atípic, Torelló no tindrà els tradicionals Pastorets a l’escenari del Teatre Cirvianum. I per tal de pal·liar d’alguna manera aquesta mancança, des de l’Àrea de Cultura s’ha organitzat una programació específica per aquestes festes, ‘El corral d’aquest Nadal!’. Es tracta d’una programació variada, amb representació de diferents gèneres d’arts escèniques, que comença aquest divendres amb l’espectacle de titelles per a adults ‘Espejismo’.\nRestriccions de trànsit a la C-37, als túnels de Bracons, del 14 al 18 de desembre\nData de publicació: 14.12.20 09:20\nEl Centre de Control de Carreteres de Vic ha informat d'una incidència que afectarà durant alguns dies la C-37, als túnels de Bracons. La restricció de trànsit en el carril dret, direcció a Vic, del dilluns 14 al divendres 18 de desembre.


TOTHOM A ESCENA, CASAL D'ESTIU 2022 - Ajuntament de Corçà\n4 de maig de 2022 26 d'abril de 2022\nBenvolgudes famílies, el casal d’estiu TOTHOM A ESCENA, serà un casal d’arts escèniques, dirigit a infants de P3 fins a 2n d’ESO.\nDossier informatiu del casal d’estiu, Tothom a escena!.\n· Del 28 d’abril al 3 de maig per infants empadronats al municipi\n· Del 4 al 8 de maig per infants NO empadronats.\n· Dimarts 10 de maig, al Punt de Trobada, de 16:30 a 19:30 h.\nInfo: 635 635 358 / 972 630 072 / tothomaescena@gmail.com\nPREINSCRIPCIÓ INFANTS NO EMPADRONATS AL MUNICIPI


Des de la Font del Bisbe: De l’horror a l’esperança. No oblidem!\nDe l’horror a l’esperança. No oblidem!\nNo crec ens conspiracions però si en les reiteracions. Les de les polítiques sectàries, dels que creuen que solament Espanya -com diuen ells, l’estat espanyol com diem nosaltres- és un únic espai de sobirania i conseqüentment la jerarquia del centre a la perifèria és el model natural de gobernança. Les hem patit, aquestes reiteracions sectàries i destructives, en sanitat i educació, en infraestructures i en serveis socials...també les patim en seguretat, o millor dit, en inseguretat.\nPer a ells, la sorpresa de l’actuació dels mossos no ha estat que se’n hagin sortit bé, que també, ha estat la seva sobirania és a dir la seva centralitat perifèrica que ha relegat en un paper secundari a les forces policials de l’estat. I això cou, valga’m Déu com cou! Les traves perilloses a la seva coordinació internacional ha fet més indigne la vella política espanyola supremacista de que el que fa l’estat ningú més es capaç de fer-ho. I encara dol més si es fa molt més que bé.\nEls hi ha durat poques hores el dol a les víctimes que havia de posposar les picabaralles. Ajudats, com no per la “Brunete mediàtica” i per les seves sucursals a Catalunya, han obert foc contra els mossos, contra la Generalitat i contra l’Ajuntament de Barcelona. Si han de fer canallades, sempre pel broc gros! És igual que es desmenteixin les seva rucades, que les tornen a explicar com si no passes res. No es tracta d’informar, es tracta de destruir a qui es veu com l’adversari.\nI malgrat la por, malgrat la sang, malgrat el sectarisme, la gent ha sortit i sortirà al carrer per a recordar les víctimes i per homenatjar als servidors públics, aquells que han estat als costat en els pitjors moments. La sinceritat guanyant a la hipocresia! A Barcelona, a Cambrils, però també a Ripoll, volem una societat segura i un estat amb el que puguis confiar.\nEtiquetes de comentaris: confiança, mossos, societat\nCorrupció? No. El problema és Catalunya!\nLa policia catalana (Jaume Curbet, in memoriam)\nSegona quinzena d’agost!\nEls que volen fer el referèndum, els que el volen ...


“He tingut la sort de tenir al meu costat una gran mestra, la meva mare, la Paquita Moix” - Nova Conca\n“He tingut la sort de tenir al meu costat una gran mestra, la meva mare, la Paquita Moix”\nEster Díaz Moix Aviram Moix\nDiumenge, 5 de novembre de 2017 a les 17:45h\nEster Díaz Moix està ben contenta i d’enhorabona després que l’establiment Aviram Moix, del qual es troba al capdavant, hagi recollit aquest dissabte passat un premi de la Unió de Botiguers i Comerciants de Montblanc, en el marc de la 3a Nit del Comerç del Camp de Tarragona. Ens en dona les claus.\nCom valoreu que la UBCM us hagi atorgat el seu premi anual?\nUn reconeixement com aquest ens omple de gratitud i ens fa tirar endavant amb molta més empenta. Que la Unió de Botiguers i Comerciants de Montblanc hagi reconegut la nostra feina sempre és un valor afegit. Però hem de reconèixer nosaltres també la tasca important que durant els darrers anys ha generat totes les activitats que des de la junta de la Unió s’han fet. Crec que el fet de poder comprar al petit botiguer, amb la confiança que avala la seva professió, passejant per un museu a l’aire lliure, és únic.\nQuines creieu que ha estat les claus per a l’obtenció del premi?\nLa constància, puntualitat i perseverança, qualitat que busquem en cadascun dels nostres elaborats, i una clientela fidel en l’àmbit comarcal; a totes, moltes gràcies per aquests vint anys.\nQuina és la clau de la gran acceptació que té Aviram Moix entre la societat montblanquina i comarcal?\nDoncs això no t’ho sabria respondre; són opinions dels nostres clients, sempre intentem fer-ho tan bé com sabem. De vegades també ens equivoquem, però ens agrada tant la nostra feina que dels errors també aprenem.\nHa estat fàcil arribar als vint anys de vida?\nTots els començaments en una empresa són difícils, però personalment he tingut la sort de tenir al meu costat una gran mestra, la meva mare, la Paquita Moix, i tot el que ella m’ha ensenyat ho he transmès a les meves companyes de feina, la Rosa i la Marina; les tres formem un equip i jo diria que sense les tres, Aviram Moix no hauria estat possible.\nEn aquests vint anys ha canviat la tipologia i gustos de la vostra clientela?\nI la vostra oferta?\nSempre anem afegint novetats de productes elaborats, fent-ne diverses varietats i de diferents gustos, inclús a gust del consumidor. Però l’essència de tot és utilitzar una matèria primera de primeríssima qualitat, si no les coses no surten bé. Ara ens hem posat amb el tema dels embotits cent per cent de pollastre. De moment hem aconseguit la botifarra blanca, la sobrassada, fuet i xoriç.\nFinalment, vau notar aquests passats anys de crisi? Com veieu el present i quins projectes de futur teniu?\nVam notar un canvi d’hàbits, la gent comprava més el que necessitava dia a dia.\nFinalment donem les gràcies un cop més als nostres clients; a la Unió de Botiguers i a Cecosect i Rafel Tatay. Seguirem treballant per millorar encara més aquest oficina que tant ens agrada.


Ós polar de fusta\n16 de Novembre de 2010 Categories: Cròniques del jugar\nUn taller, uns materials, moltes esperances\nFa pocs dies vam organitzar a Barcelona un Taller de Materials Evolutius, en dues sessions d’un format de 4 hores, adreçat a mestres de Primària, psicomotricistes i professionals de l’educació en general. El nostre propòsit era donar a conèixer i difondre uns materials concrets i el pensament que els motiva. La Montse Camps ens va introduir als treballs d’E. Hengstenberg sobre el moviment, el Marco i la Betzabé (www.montessoricanela.es) ens van exposar breument els materials Montessori, i nosaltres mateixes vam parlar del que ens apassiona: els materials oberts, evolutius, que acompanyen i alimenten el desenvolupament i el joc de qualitat dels petits, així com de la importància del condicionament d’espais en els entorns educatius.\nL’experiència d’aquest taller va ser especialment important per a Jugar i Jugar: cinquanta participants en cada sessió: educadors, pedagogs, membres d’Ampas i de projectes educatius de nova creació, havien decidit venir a veure, conèixer, escoltar, tocar i jugar amb materials i joguines…un divendres a la tarda, o un dissabte al matí, moguts per l’interès, la inquietud, i per la passió envers la feina d’acompanyar els infants. Nosaltres vam posar els cinc sentits en muntar una exposició generosa, atractiva i variada, i l’última hora del taller estava dedicada a recórrer lliurement, experimentar i jugar amb tots els materials distribuits per l’espai. Veure els adults manipulant, jugant, creant, presents i absorts en l’activitat, és un plaer que no té preu.\nEns sentim molt agraïdes i afortunades pels comentaris, les propostes, les demandes i els suggeriments rebuts dels participants.\nTambé volem agraïr al Joan Domènech la col•laboració de l’Escola Fructuós Gelabert en tota la organització.\nAquesta edició del taller ha estat tan satisfactòria, que ens permet creure que una mirada respectuosa i oberta cap al desenvolupament dels infants, compta amb moltes complicitats, i que tenim a parts iguals, tant de camí per recórrer com il•lusió per a fer-lo junts. Gràcies!


xecam: Metres d'adherència a Roca Narieda\nPublicat per Xevi a 7:00\nsi que hi ha anat gent aquests dies a roca Narieda!!! felicitats\nuna bona opcció per anar a passar alguna dia de tardor!! merci per la piada! el 6a+ obligat...es un pas o en tot un tram?\n1 d’octubre de 2009, a les 1:38\nEl primer llarg déu n'hi dó per escalfar, però em va costar bastant més el tram de 6b, buf, aquells passos d'adherència són fins fins...i amb algun tram obligat, jo diria que s'ha d'escalar en 6a+ obligat entre parabolts. I pensar que s'ha repetit en "solo", quina por...\n1 d’octubre de 2009, a les 2:23\nLlorenç, no sé si hi vareu anar dissabte o diumenge, però ja t'asseguro que el dissabte erem almenys sis cordades.\nPel què fa al 6a+ no sé si és obligat, però amb l'adherència que heu anat fent aquest estiu el passareu bé.\nXavi, a nosaltres ens va sembla més dur el primer llarg, segurament perquè t'enganxa fred.\n5 d’octubre de 2009, a les 4:59


Cal Pepet del Xica, un jardí urbà al Prat de Llobregat: de novembre 2009\nL'escorça del gegant\nL'escorça esquarterada de la noguera americana (Carya illinoensis) sembla agrair els raigs de sol de la tarda.\nUna Vanessa atalanta tardana volava aquesta tarda al jardí.\nArriba la tardor per a la noguera americana\nTot just ara apareixen les primeres fulles grogues de la noguera americana (Carya illinoinensis), quan ja fa dies que deixa anar les anous amb profusió.\nFotografiant un fantasma\nUna tórtora turca (Streptopelia decaocto) ha col·lisionat amb un vidre de casa fugint d'una merla (Turdus merula) que l'empaitava. Ha deixat l'empremta del seu cos sobre el vidre, com un fantasma. Afortunadament no s'ha fet mal i ha marxat volant.\nEtiquetes de comentaris: Aves, Streptopelidae, Tórtora turca (Streptopelia decaocto)


Man Va Hotel Macau Macau - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA AGODA\nSituat a l'encantadora àrea de Ciutat de Macau, Man Va Hotel gaudeix d'una posició excepcional a la la cultura, els paisatges, l'oci nocturn de Macau. Amb aquesta situació a només 1.5 km del centre de la ciutat i a 9.6 km de l'aeroport, aquest hotel de 2-estrelles atreu nombrosos viatgers cada any. No és menys excepcional el fàcil accés que té l'hotel a les incontables atraccions i llocs d'interès de la ciutat com Museu Pawnshop, Club Cultural, Museu So del Segle. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Macau. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos visites turístiques, Zones públiques amb Wi-Fi, bugaderia, ascensor, àrea de fumadors. Les comoditats de l'hotel han estat cuidadosament seleccionades per a satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, habitacions per a no fumadors, aparell de televisió, cafetera/tetera, plat de dutxa a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Man Va Hotel és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Macau.\nLlegiu tots 575 comentaris\nBest Western Sun Sun Hotel Agradable


Per Quim Curbet dissabte, de juliol 25, 2015\nÉs evident que hi ha feines més dures que altres, professions que exigeixen un plus d’esforç, de dedicació i, si és vol, de vocació. Metges i personal sanitari, bombers, cossos de seguretat en general, mereixen tot el nostre respecte i admiració, perquè molts de nosaltres –entre els quals m’hi compto entre els primers– probablement no tindríem el valor suficient per exercir-les, sobretot en els moments delicats, de crisi.\nTot es pot aprendre i reconduir, però en una emergència sempre esperem que acudeixen els que estan preparats per fer-ho. L’altre dia a Girona vam poder contemplar des de l’espai ciutadà una tasca, la d’apagar un foc forestal, que habitualment només podem veure a través dels mitjans de comunicació. Jo mateix em vaig creuar amb un comboi de dotacions dels bombers i em vaig emocionar com quan de petits, al cinema parroquial, veiem que el setè de cavalleria venia a salvar als bons.\nMolts d’aquells camions portaven pintats als seus flancs missatges de protesta per la falta de mitjans i de recursos. En un país en què els incendis forestals a l’estiu i les inundacions a l’hivern són problemes endèmics, regatejar aquestes coses als bombers seria només ridícul sinó fos també suïcida. Crec que no hem entès mai del tot el paper fonamental que desenvolupen i que no només necessiten i mereixen el nostre agraïment general, sinó alguna cosa més.\nAra fa exactament 3 anys d’aquells incendis a l’Alt Empordà que van afectar 18 municipis i que van cremar durant sis dies entre els xisclets dels mussols i el cant agònic dels grills. Des d’aleshores el nostre govern no deu haver demostrat gaire interès a arranjar aquesta situació, els rètols dels bombers ens ho demostren. Qualsevol dia tornarà a passar una gran catàstrofe i els responsables giraran una vegada més la seva mirada eixelebrada i sinistra cap un altre costat.


Sanitat xifra en 27.125 els morts per coronavirus, quatre més que el total d'ahir i 43 en els últims set dies La República\nACN Barcelona.-El Ministeri de Sanitat xifra en 27.125 el total de mors per coronavirus, segons l’últim balanç d’aquest dissabte. Se sumen quatre morts al total publicat ahir i s’especifica que […]\nACN Barcelona.-El Ministeri de Sanitat xifra en 27.125 el total de mors per coronavirus, segons l’últim balanç d’aquest dissabte. Se sumen quatre morts al total publicat ahir i s’especifica que hi ha hagut 43 defuncions en els últims set dies. A Catalunya, la xifra total de morts és de 5.587, tres més que aquest divendres, dels quals 13 s’han produït en l’última setmana. En relació al nombre de positius confirmats, Sanitat els xifra en 239.228, 664 més dels comunicats ahir i 271 es van diagnosticar el dia previ. Segons l’últim informe de Sanitat, hi ha hagut 2.825 diagnosticats en els set dies i 6.891 en les darrers dues setmanes.\nA Catalunya, que continua amb el procés de validació, els casos totals sumen 59.003, 304 més dels comptabilitzats al total d’ahir (58.699). Del total, 88 es van diagnosticar el dia previ, 1.231 en els últims 7 dies i 3.050, en les darreres dues setmanes. 95 persones han iniciat símptomes en l’última setmana i 371, en els últims 14 dies.En relació a les defuncions, de les 43 dels últims set dies, 13 s’han produït a Catalunya, 6 a Extremadura, 4 a Castella i Lleó, 4 a Madrid i 4 a Galícia. Hi ha set comunitats que no han tingut cap mort en l’última setmana.Pel que fa als ingressos a l’UCI, l’informe xifra en 10 les entrades en Unitats de Cures Intensives en els darrers set dies -2 dels quals a Catalunya i 3 a Castella-la Manxa-. Hi ha dotze comunitats que no n’han tingut cap en l’última setmana.Hi ha hagut 287 hospitalitzacions en els darrers set dies, la majoria (88) a Madrid. A Catalunya, n’hi ha hagut 73. En total, des que va començar l’epidèmia, hi ha hagut 123.987 hospitalitzacions i 11.404 ingressos a l’UCI.


Suggeriments sobre la Proposta d'Ordenació del Territori per a concert amb la Conselleria d'Urbanisme\nDes de l'Associació Salvem La Tossa, atenent a la crida de l'Ajuntament de Benicarló per aportar suggeriments a la proposta d'ordenació del territori per a concert amb la Conselleria d'Urbanisme us fem tramesa d'un seguit de propostes perquè les tingueu en consideració a l'hora de la redacció definitiva.\nAbans d'exposar la visió de l'Associació, volem fer constar:\nQue falta la major part de la documentació del Concert Previ que es relaciona en l'article 43 del Decret 201/1998 del Govern Valencià perquè els veïns puguen valorar adequadament la proposta de l'Ajuntament.\nLa manca de participació que ha tingut el procés d'elaboració de la proposta. L'actual equip de govern ha faltat al compromís de reunir-se amb aquesta associació i altres abans de la seua confecció.\nTot i això, sobre la proposta feta pública fem la següent valoració:\nManca un model urbanístic clar. La nova proposta es hereva de l'anterior homologació i està encotillada per voler legalitzar les actuacions irregulars anteriors.\nL'execució completa de la proposta suposaria un Benicarló de 85.000 habitants, més del triple de la població actual, la qual cosa triplicaria el consum de recursos i la generació de residus, el que la fa absolutament insostenible.\nNo dibuixa un model econòmic equilibrat. La proposta es decanta cap al sector serveis i de construcció turística, sectors d'evolució molt conjuntural. A més, no aprofita l'experiència del poble en els sectors agrícola, pesquer i industrial.\nEl Benicarló que proposem necessita:\nIncrementar la zona agrícola protegida per als conreus tradicionals com la carxofa, l'olivera, ... L'actual legislació urbanística valenciana permet que tot el sòl no urbanitzable comú acabe urbanitzat. Per això és necessari que tot el sòl que en la proposta de l'Ajuntament apareix com no urbanitzable comú quede com a sòl no urbanitzable protegit (SNUP 2 Protecció agrícola).\nRecuperar les zones urbanes que s'estan degradant, com el nucli antic. S'ha d'acabar d'urbanitzar els solars que romanen sense aprofitar en la ciutat (Partida Povet, carrer d'Ulldecona, avinguda Castelló, ...).\nSer una ciutat compacta. A la zona litoral nord només s'haurà de classificar com a sòl urbanitzable de baixa densitat les partides Riu i Surrach mantenint per a ús agrícola la partida Aigua-Oliva, tal com va manifestar l'actual equip de govern en el seu moment.\nGaudir d'un model econòmic equilibrat on cap sector productiu siga residual.\nDisposar d'una zona de transició sense edificar entre la part residencial i la industrial. Aquesta zona de transició serà agrícola. Això suposaria seguir un model de desenvolupament urbanístic més avançat que ha demostrat ser eficient a altres ciutats europees com Brussel·les. Aquesta zona de transició compleix dos objectius:\nfa de cinturó verd que envolta la ciutat; i\ngaranteix el subministrament de productes frescos per a la pròpia ciutat.\nComptar amb més superfície amb la qualificació de sòl no urbanitzable protegit.\nAugmentar el sol no urbanitzable protegit de la muntanya de la Tossa fins l'inici de la vessant.\nDelimitar una zona d'especial protecció per tot el marge del barranc d'Aigua-Oliva.\nConsolidar el sector industrial amb l'ampliació de les zones d'activitats econòmiques cap al terme de Peníscola, entre la futura N-340 i l'AP-7.\nEl Benicarló que proposem no necessita:\nConsolidar actuacions urbanístiques realitzades fora d'ordenació.\nHabitatges buits la major part de l'any.\nUna ciutat dispersa esclava de l'automòbil.\nCap camp de golf. El model turístic que li cal a Benicarló ha de ser sostenible i diferenciador. El malbaratament dels recursos hídrics que comporta mantindre un camp de golf a una zona, la nostra zona, cada cop més mancada d'aigua, repercutirà en la qualitat de vida dels ciutadans de Benicarló i en la font de subsistència dels nostres llauradors. No hi ha cap justificació per a la instal·lació d'un camp de golf al terme. El suposat atractiu turístic es diluirà amb l'elevada oferta comarcal de camps de golf.\nEncara que, potser, aquest no és el moment aprofitem per demanar que es considere, entre d'altres, l'adopció de les següents mesures:\nUna xarxa separativa de clavegueres, com a mínim per a les noves àrees urbanes.\nEliminar la línia del PAI de la Tossa Campo de Golf en el Plànol.\nProposta de Paratge Natural Municipal per a la Tossa i el barranc d'Aigua-Oliva.\nDepuradora amb tractament terciari i re-aprofitament de les aigües.\nOrdenança d'energies alternatives seguint el model de Barcelona.\nSoterrament de tot el cablejat aeri.\nConstrucció de galeries soterrànies de servei per a la canalització de llum, gas, aigua, comunicacions, ... que eviten la perforació periòdica dels carrers.\nConsultar als ciutadans.\nBenicarló, 15 de febrer de 2005


Una mica de cada cosa: Que no em passin la factura!\nCarmen dimarts, 08 de febrer, 2011\nLlegit als diaris: El conseller fa una crida a la responsabilitat i solidaritat dels "usuaris" etc...(!!What??!!)... Què he de fer?? no posar-me malalta????????\nAixò d'usuaris m'arriba a l'ànima, jo creia que erem "pacients" i ben pacients.\nMolt encertat tot el que dius, Josep Mª. Això de "Mai se m’hauria passat pel cap anar al metge amb un document que certifiqués la meva aportació a la seguretat social" és genial.


Servei de Seguretat CAIB\nLa Llei Orgànica 2/1983 de 25 de febrer, de l'Estatut d'Autonomia de les Illes Balears, modificada per les Lleis Orgàniques 9/1994 de 24 de març i 1/2007 de 28 de febrer, estableix la "competència exclusiva en la vigilància i protecció dels seus edificis i instal·lacions".\nL'Ordre d'11 de setembre de 1996, de la Presidència del Govern de la Comunitat Autónoma de les Illes Balears, atribuí a la Conselleria de la Funció Pública i Interior la competència per a la vigilància i protecció dels edificis i instal·lacions de la Comunitat Autónoma així com a la resta de bens que li pertanyin per quasevol títol; per l'efectiu exercici de les esmentades competències fou creat, mitjançant la mateixa ordre, el Servei de Seguretat de la CAIB que orgànicament fou adscrit a la Direcció General d'Interior.\nAixí mateix, col·laboren amb les forces i cossos de seguretat i d'emergències, amb subjecció al protocol de seguretat propi i a les disposicions legals vigents. (BOIB múm.70 de 14 de maig de 2009).\nL'Acord Marc per a la homologació dels serveis de vigilància i seguretat de l'Administració de la Comunitat Autónoma de les Illes Balears i el sector públic instrumental, estableix les condicions generals d'execució dels serveis de seguretat i vigilància que poden contractar les entitats destinatàries de l'Acord Marc quan aquestes funcions no siguin exercides per personal propi de la Comuniat Autònoma, qui tindrà caràcter supervisor dels mateixos.


Alcanar reviu el passat iber amb el segon festival Tyrika ~ EbreDigital.cat\nCarles Ferrando2018-10-09T18:56:46+02:009 d'Octubre de 2018|Cultura| Alcanar|0 Comentaris\nEl passat cap de setmana, Alcanar ha retrocedit, de nou, 2500 anys per a tornar als seus orígens. Tyrika, la mítica ciutat ibera, situada entre la desembocadura de l’Ebre i Peníscola, ha tornat a brillar amb llum pròpia amb la seixantena d’actes celebrats per a posar en valor aquesta civilització.\nHelena Fibla, coordinadora del festival, valora “sobretot les diferents recreacions històriques que van explicar la indumentària de l’època, la panòplia guerrera tant per part dels ibers com dels romans, així com els diferents usos de l’aigua en l’àmbit domèstic com ritual”.\nPel que fa a la participació ciutadana, Fibla destaca “la implicació de la ciutadania en la varietat de tallers didàctics que, a més d’empreses especialitzades, també van comptar amb la implicació del grup de Teatre Gresol d’Alcanar i de monitors i monitores d’Alcanar formats en el món iber”.\nI un any més, David Garcia, director de les excavacions del jaciment de Sant Jaume-Mas d’en Serrà, va explicar les novetats de la darrera excavació d’aquest important jaciment canareu en la conferència que s’organitza anualment. Posteriorment, es va presentar l’app de realitat virtual que recrea alguns àmbits del jaciment de la Moleta de Remei. Per a Monfort, aquesta aplicació és “un element potent que contribuirà enormement a reforçar l’eix pedagògic i divulgatiu del conjunt de la Moleta, i també una eina important per a explicar i ajudar a interpretar aquell entorn als escolars.”\nLa conferència es complementà amb les jornades de portes obertes a la Moleta del Remei i al Centre d’Interpretació de la Cultura dels Ibers-Casa O’Connor, i també amb el diorama de figures playmòbils “L’aprofitament dels recursos a la Moleta del Remei” i l’exposició “Els temps dels ibers: els objectes evolucionen” realitzada pel Museu de les Terres de l’Ebre, que es podrà visitar a la Casa O’Connor fins al 4 de novembre.


Els fons del CRAI Reserva i la història local de la nostra ciutat | Blog de Fons Antic\n← Noves incorporacions al catàleg i a les bases de dades del CRAI Biblioteca de Reserva durant el mes de maig de 2017\nParticipació del CRAI Biblioteca de Reserva en l’exposició “Imatges per creure. Catòlics i protestants a Europa i Barcelona, segles XVI-XVIII” →\nEl passat dissabte 17 de juny, el Born Centre de Cultura i Memòria va acollir una jornada que portava per títol Reptes i oportunitats de la recerca local a Barcelona. La jornada, organitzada per l’Institut dels Passats Presents i l’Arxiu Municipal de Barcelona, va aplegar centres de recerca, investigadors i arxivers, i tenia el ferm propòsit de donar a conèixer quines són les principals recerques i recursos documentals sobre la història local de la ciutat.\nCelebrem la iniciativa i, com no podia ser d’altra manera, ens hi adherim avui oferint-vos un petit tast sobre fonts d’història local de Barcelona que podeu localitzar i consultar al nostre fons. Esperem que sigui del vostre interès!\nSi haguéssim de citar un manuscrit aquest seria, evidentment, el nostre valuós Lumen Domus o Annals del convent de Santa Caterina de Barcelona, que podeu consultar a través de la Biblioteca Patrimonial Digital de la Universitat de Barcelona (BiPaDi). Com molt bé sabeu, aquest manuscrit constitueix una veritable mina per als investigadors, atesa l’abundància de notícies que aplega, no només relatives al convent dominic, sinó també a la història de Barcelona i fins i tot, en ocasions, a grans esdeveniments que van tenir lloc a Europa, com us explicaven en aquest post que li vam dedicar fa un temps.\nPodeu localitzar altres manuscrits, incunables o impresos que tractin la història local de la nostra ciutat a través del catàleg de fons antic de la UB, realitzant cerques per autor, títol, matèries, etc. Hi trobareu més de 1.300 documents sobre Barcelona.\nDe tota manera, som conscients que molts investigadors realitzen recerques molt concretes a les que els catàlegs de biblioteques massa sovint no poden donar resposta. Per això us animem a posar-vos en contacte amb nosaltres (nverger@ub.edu) -ja que tant pel coneixement que tenim del fons com per la possibilitat de realitzar cerques internes més enllà de les que els opacs dels catàlegs permeten als usuaris- us podem ajudar a optimitzar el vostre temps donant resposta a les vostres necessitats d’informació i orientant-vos en la diverses possibilitats de la nostra col·lecció patrimonial.\nDestaquem, dins l’àmbit dels impresos, dos tipus de fonts de gran valor sobre la història de la nostra ciutat: les relacions de successos i els sermons. Pel que fa a les relacions de successos, es tracta de documents, normalment de poca extensió i dirigits a un públic general, que narren fets de temàtica molt diversa. Les relacions de successos són considerades l’antecedent del periodisme modern i se solien comprar a venedors ambulants o escoltar en lectures públiques. Degut al seu inestimable valor, la Biblioteca de Reserva va iniciar el 2008 una col·laboració amb el Grupo de Investigación de Relaciones de Sucesos en la Península Ibérica amb la finalitat d’introduir les seves relacions al Catálogo y Biblioteca Digital de Relaciones de Sucesos (siglos XVI-XVIII). Arran d’aquest projecte, s’ha portat a terme la col·lecció temàtica també vinculada al catàleg de la UB i en la que actualment hi trobareu descrites més de 900 edicions, amb més de 2800 exemplars i 774 edicions ja presenten l’enllaç a l’accés lliure al text complet.\nUn altre fons clau per a la història local de Barcelona són els gravats. La nostra Biblioteca compta amb una col·lecció d’uns 8.000 gravats, una part dels quals es troben digitalitzats i són accessibles a través de la Memòria Digital de Catalunya. Actualment podeu accedir a la imatge d’una vintena de gravats relacionats amb Barcelona.\nNo podem deixar de fer un breu incís sobre les nostres bases de dades. En primer lloc, caldria esmentar la base de dades de Marques d’impressors i la col·lecció específica Marques impressors catalans on trobareu informació relativa a les marques emprades per gairebé una seixantena d’impressors barcelonins. Una de les possibles cerques dins la base de dades, és per ciutat d’impressió, per la qual cosa la tasca de reunir tots els impressors barcelonins té una fàcil resposta.\nD’altra banda, a la nostra base de dades d’Antics Posseïdors hi trobareu 170 persones i/o institucions barcelonines que, fins a data d’avui, hem identificat com a propietàries d’alguns exemplars dels nostres fons. Destaquen, per la seva importància numèrica, especialment els fons de convents, com el Convent de Santa Caterina o el Convent de Sant Francesc d’Assís. A nivell individual, el CRAI Reserva ha identificat també obres que havien pertangut a personatges tan il·lustres com el qui va ser Ardiaca de la Seu de Barcelona, Daniel Saiol i Quarteroni , o l’humanista i bibliòfil Pere Miquel Carbonell.\nRecordem que només les institucions poden recuperar-se a partir del nom de les ciutats. Pels posseïdors individuals trobem les dades biogràfiques només recuperables per paraula clau. De tota manera, cal tenir present que una gran part dels posseïdors individuals tenen relació amb la nostra ciutat, ja que la nostra col·lecció, a nivell d’antics posseïdors, és bàsicament de caire local.\nFinalment, us convidem a acabar aquest tast pels nostres fons d’història local de la ciutat de Barcelona amb una de les nostres exposicions virtuals, en concret pel Fons bibliogràfic de la Guerra de Successió (1702-1714), que recull el fons bibliogràfic del CRAI Biblioteca de Reserva relacionat amb la Guerra de Successió, una col·lecció temàtica que abasta els antecedents, el desenvolupament i les conseqüències de la Guerra i que inclou impresos, manuscrits i gravats.\nAquesta entrada s'ha publicat en Antics posseïdors, Conferències, cursos i jornades, Gravats, Manuscrits, Marques d'impressors, Suport a la recerca i etiquetada amb 1714, Biblioteques conventuals, Museus, Relacions de successos. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Collboni renuncia al seu escó per centrar-se en les primàries\nEl candidat del PSC de Barcelona comunica la seva decisió a Navarro poc abans d'iniciar-se la campanya interna\nDilluns, 10/03/2014 | Actualitzat a les 14:26 CET\nConferència del candidat a les primàries del PSC, Jaume Collboni, el mes de febrer passat. / Joan Puig\nLa campanya de les primàries del PSC de Barcelona ha començat aquest dilluns amb un nou sisme en el partit. Un dels candidats, Jaume Collboni, va comunicar diumenge a última hora al primer secretari, Pere Navarro, la renúncia al seu escó al Parlament per centrar-se "al 100%" en la carrera per ser l'alcaldable socialista en les municipals del 2015. L'exportaveu del PSC vol defensar en la seva campanya que els polítics tinguin una sola responsabilitat pública.\n"S'ha d'acabar amb la vella manera de fer política, aquella que es preocupa més per mantenir-se en el càrrec que per pensar en la ciutat, que parla de renovació sense baixar del cotxe oficial, que converteix la política en una professió en lloc d'una passió per millorar la societat. La coherència és fonamental en la trajectòria d'una persona i els canvis han de començar per un mateix perquè siguin creïbles i reals", ha justificat Collboni en una carta a la militància.\nAquesta decisió obre una nova esquerda en el grup parlamentari, ja que la persona que l'hauria de substituir és una altra de les aspirants a les primàries del 29 de març, Laia Bonet, adscrita al sector crític del PSC i que ha anunciat que té presa una decisió, però no l'anunciarà fins demà dimarts. Bonet va afirmar al gener que no ocuparia aquest escó si es produïen les expulsions dels tres diputats díscols, cosa que per ara no ha passat.\nUna altra candidata a les primàries, Rocío Martínez-Sampere, pertanyent també a l'ala més catalanista del PSC, és igualment diputada al Parlament i, segons fonts de la seva candidatura, no té previst abandonar el seu escó. Un altre aspirant a alcaldable, Jordi Martí, sí que ha criticat Collboni: "Per Navarro, el problema del PSC són els crítics. Per Collboni, l'oposició municipal a Barcelona. ¡Quina parella!", ha tuitejat el cap del grup socialista a l'ajuntament, en resposta a algunes crítiques de Collboni a la seva actuació com a líder de l'oposició.\nEn cas que Bonet renunciï a assumir l'escó, el següent en llista del PSC per Barcelona tampoc podria ocupar el lloc al tractar-se de Javi López, líder de les joventuts del partit i nomenat recentment candidat a les eleccions europees. Així doncs, a Collboni el substituiria Cristòfol Gimeno, alcalde de Castellgalí (Bages) i primer secretari de la federació del PSC al Bages, el Berguedà i el Solsonès. Un dirigent afí a la cúpula del partit.