L'ocupació de l'exèrcit francès a Reus (Capítol 5) | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\n29 de Desembre de 2014, per Josep Risueño\nAixecament contra els francesos, de Joaquim Sorolla\nA l'Ajuntament de Reus, l’afrancesat, li arriben cartes de resposta de diversos ajuntaments de la comarca, dient que no s'entenen els comunicats en llengua francesa i es demana a algú de l'Ajuntament de Reus per traduir-les. Entre altres, són els ajuntaments de Riudoms, Castellvell i de Cambrils. D'aquesta darrera població, la petició la signa el batlle en Josep Ignasi de Peyri. El personatge de qui us parlava en un altre capítol, el pintor i mestre de francès l'Antoni Verdaguer Llunell, al qual anomenaven "afrancesat" o "caragirat" no devia donar l'abast donat que ell i altres coneixien aquesta llengua. Es prou com dels francesos residents a la nostra ciutat, comerciants la majoria de vins, no traduïen o no els feien col·laborar (data del 28 de febrer 1809).\nReus és ocupat per l'exèrcit francès, però Tarragona, encara està sota el regent Ferran VII. El regidor degà Gabriel Simó i Martí, secretari vocal, amb data a Tarragona de 20 juliol del 1809, i amb signatura de la Junta del Corregiment, el marquès de Coupigui, han resolt fer circular a tots els pobles dels seus partits i que facin saber a los mozos son sujetos al servicio, que han d’incorporar-s’hi. La circular diu:\nAntes de poner á disposición del Regidor Decano Regente la Vara del pueblo de Ulldemolins la fuerza que pide para obligar á los Mozos á quienes ha cabido la suerte de servir que se presenten para cumplir con su deber, la fuerza..... que si continuan con su resistencia y no verifican su venida á esta Plaza para ser destinados al Exército, les mandaré prender y conducir fuera de la Provincia para que sirvan en otro m Exército por el termino de 8 años. És evident que en saber-se la circular, qui l'hagués conegut, només serviria per fugir i entrar en un altre estat d’angoixa, no solament per als joves; sinó per a les famílies.\nPel que fa a la nostra Ciutat de Reus, on habiten en connivència govern de Ferran VII i govern dels francesos ocupant la Ciutat, en aquest mateix mes J.P. Marchant comissari de guerra diu que als hospitals de Reus existeixen encara alguns militars que feia tres dies que no havien rebut cap ajuda i alguns cadàvers encara estaven pendents de ser sepultats. Era habilitada la Casa dels Paüls com a hospital que durant la guerra va encabir militars.\nA l'Arxiu comarcal i municipal trobo un altre document de la nostra Ciutat fent esment que a l'Hospital Vell (carrer que avui porta el seu nom), podia encabir 250 malalts. En haver-hi dues administracions, (l'ajuntament constitucional i el francès), es cobrarà cadastre doble o senzill fins al darrer dia de l'ocupació de l'exercit francès; per tant, per a la Ciutat això és una sangonera en pagaments.\nPer la seguretat i control policial, Monsieur le Regidor de la Comunne de Reus, en aquell mes de febrer a Reus es fa saber per les autoritats que per tal de no tenir sorpreses per part dels sentinelles, situats a les places públiques i altres llocs de la Ciutat, prevenint actes de sabotatge o traïdoria, es demana als habitants de Reus que a la nit no surtin, a no ser que ho facin portant una torxa. El sentinella ha de dir (qui vit ? ¿quien vive?), qui és? I els habitants havien de contestar “amic”.\nEl dret de conquesta obligava a pagar a l'exèrcit francès unes contribucions en espècies o diners. Acabada la guerra, a partir del 1817, es plantejarà amb les autoritats del moment altres aspectes com la petició que es faria de recuperar la compensació pels edificis privats i altres cases malmeses a la Ciutat. No diem a Tarragona que, amb el temps, seria molt més malmesa, sobretot en vides. Teodor Reding, tinent general dels reials exèrcits i comandant del Principat a Tarragona, havia fet circular la demanda de tota la plata i or, llevat dels vasos sagrats i la làmpada del Santíssim i calze, dient que es lliuri al Comissionat per necessitats de l'exèrcit i, a la vegada, també es demana a la gent particular la meitat del que tenien i es fixava un termini per fer el lliurament. I tot, per ser convenient a la Religió, la Pàtria i l’Estat. A Tarragona s'encunyaven monedes d’una pesseta. La fabricació de moneda, una vegada Reus fou ocupat, va traslladar-se de la nostra Ciutat a Tarragona. Els dos llocs que s'havien emprat a Reus per fabricar moneda eren els quarters i la Casa Marc.\nDesprés de la Guerra del Francès es coneixeran alguns altres aspectes. En el Libro de reclamaciones celebradas por el magnificio Ayuntamiento de la Villa de Reus, en virtud de Real Autorizacion relativas a la obra del Muelle del puerto de Salou, (1815-1823), es poden llegir algunes coses que durant la Guerra del Francès, encara que fossin conegudes per l'exèrcit “nacional” i l'ajuntament, no es podien reflectir al tenir la nostra Ciutat i els seus regidors prou cura de no donar a conèixer referències als ocupants, donat que, com he dit anteriorment, eren dos ajuntaments: el de Ferran VII i el francès o afrancesat. El document parla que s'han pagat, per part de l'exèrcit nacional, amb els diners dels imports recaptats anteriorment per l'obra del Canal, la quantitat d’ 1.191.235 (un milió cent noranta-un mil dos-cents trenta-cinc rals. (Dinero percibido por el derecho de la Aduana de Reus que se percibe para la construcción del Canal). Aquestes xifres comprendran tota la Guerra del Francès del 1810 fins al 1814 (document reflectit en el llibre del període referent al 17 de desembre de 1819).\njosep risueño granda 08 de Gener de 2015\nPer el treball que estic fent, en especial he de valorar els documents de l'Arxiu Comnarcal i Municipal de Reus, lligalls i altres documents de l'epoca, sobretot del 1809 fins el 1814 i en aquest moment recerca dels Protocols Notarials del 1810-14 que, son a l´Arxiu de la Ram\nbla Vella a Tarragona i, que per motius diversos els protocols haurien d'estar ja a la nostra Ciutat.\nMiquel Anguera "Beatet" 30 de Desembre de 2014\nMolt bé, també, aquest cinquè capítol. Josep, no et cansis pas!


LA ROSA DE TORTOSA: Sabaté insta Mas a posicionar-se clarament contra el transvasament de l'Ebre davant l'amenaça d'un nou PHN\nSabaté insta Mas a posicionar-se clarament contra el transvasament de l'Ebre davant l'amenaça d'un nou PHN\nEl portaveu adjunt de l'Entesa i president del PSC de l'Ebre rebutja la política d'aigües anunciada pel ministre d'Agricultura, Miguel Arias Cañete\nEl portaveu adjunt de l'Entesa pel Progrés de Catalunya i president del PSC de l'Ebre, Joan Sabaté, ha valorat molt negativament l'anunci per part del ministre d'Agricultura, Miguel Arias Cañete, de voler impulsar un nou Pla Hidrològic Nacional amb la filosofia que s'ha de repartir aigua per a tots. “Aquesta és una política de gestió de l'aigua completament caduca que ignora que aquest és un bé escàs i contrària al que s'estableix a la directiva europea en matèria d'aigües”. El senador ha reiterat una vegada més l'oposició a qualsevol intent de transvasar aigua de l'Ebre per l'impacte que tindria sobre l'ecosistema del Delta i sobre l'economia de tota la conca.\nD'altra banda, ha recordat que aquest model de gestió de l'aigua per part del PP ja va ser denunciat durant la campanya electoral i respon a un tipus de pràctica de gestió dels recursos hídrics com la que va portar a assecar el mar d'Aral a l'antiga Unió Soviètica.\nPer tot això, Sabaté ha anunciat que des de l'Entesa s'estarà atent a qualsevol iniciativa legislativa que intenti recuperar les polítiques de l'antic Pla Hidrològic Nacional de l'època del govern d'Aznar que es va tirar endavant amb el suport de CiU.\nAixí mateix, el senador insta al president de la Generalitat, Artur Mas, a que fixi clarament i sense ambigüitats l'oposició del govern de Catalunya a les polítiques anunciades pel ministre Miguel Arias Cañete i que defensi rotundament i sense matisos l'aigua de l'Ebre i, amb ella, els interessos del territori.\nPublicat per La Rosa de Tortosa a 15:34


Els usuaris de PlayStation es mobilitzen perquè Sony inclogui el català als seus videojocs ! directe!cat\ndirecte ! a La República. N. 4126. Diumenge, 25 de juliol de 2021 22:04 h\nTecnologia Última actualització Dijous, 8 d'abril de 2010 11:11 h\nEls usuaris de PlayStation es mobilitzen perquè Sony inclogui el català als seus videojocs\nVolen que l'empresa 'vegi que realment el mercat català vol que els seus productes estiguin en català'\nLa web VaDeJocs.cat ha iniciat la campanya Add Catalan language support on XMB al blog oficial de la consola PlayStation de Sony per mirar d'aconseguir que l'empresa japonesa inclogui el català als menús de PlayStation 3 i PlayStation Portable. La pròpia companyia ha endegat aquesta setmana una innovadora iniciativa en què demana als seus usuaris que li expliquin quines millores volen que incloguin les noves versions de la consola. VaDeJocs.cat ha aprofitat la idea per a fer-hi la petició lingüística, que ja compta amb 178 vots i 130 punts positius, situant-se ara mateix en la posició 550 d'un total de 1.700.\nEl blog oficial de PlayStation ha estrenat aquesta setmana una secció on els usuaris registrats de PlayStation Network poden demanar qualsevol millora per a les videoconsoles de Sony. Qualsevol usuari pot crear una petició i quan aquesta ha passat els filtres de moderació estarà disponible perquè els usuaris del blog la votin positivament o negativa. Així es va creant un rànquing que permetrà a Sony de saber què desitgen els seus consumidors. 'La iniciativa és molt interessant i caldrà seguir amb atenció si les propostes que arriben a les primeres posicions de la llista es converteixen en realitat en properes actualitzacions de les seves videoconsoles', raona VaDeJocs.cat.\nTots els usuaris de PlayStation que vulguin afegir-se a la petició s'han de registrar prèviament a PlayStation Network, seguint tot un seguit de passos que VaDeJocs.cat explica detalladament.\nSony, disposada a estudiar-ho\nVaDeJocs.cat basa la seva campanya en les declaracions que feu a Barcelona el vicepresident sènior de PlayStation per al sud d'Europa, James Amstrong, qui digué que l'empresa podria avenir-se a doblar els videojocs al català si li ho demanaven els consumidors. 'Si el consumidor ens exigeix videojocs doblats o subtitulats en català i guanyem diners amb la comercialització d'aquest producte, nosaltres estaríem encantats d'incorporar-ho', digué Amstrong.\nPlaystation no tanca la porta a doblar videojocs al català si el consumidor ho exigeix i els és rendible 12.02.2010.\n4 de maig de 2010, 01.19 h\njosep anton ruiz martinez sant marti de tous\n20 d'abril de 2010, 15.16 h\nSi les coses les demanes amb educació, tens un tant per cent molt elevat d'aconseguir-les.\n9 d'abril de 2010, 19.02 h\nPetició perquè l'empresa japonesa SONY inclogui el català als menús de PlayStation 3 i PlayStation Portable :\nRequest so that the Japanese company SONY includes the Catalan in the PlayStation 3 and PlayStation Portable menus :


La llebre amb ulls d’ambre: Una herència oculta, Edmund de Waal - Xavier Serrahima: el racó de la paraula\nSegurament un dels motius que atorga, si no sentit, almenys interès a la vida és la seva absoluta imprevisibilitat, la seva infinita capacitat de sorprendre’ns. Condició que és igualment agraïda en una obra literària: quan, tot d’una, ens arriba a les mans un llibre nou del qual no n’hem sentit a parlar —que no ha comptat, doncs, amb alguna d’aquestes modernes campanyes publicitàries que confonen art i mercaderia— i ens captiva, ens fa la impressió, encara que sigui tan sols per un breu, efímer instant, que el nostre planeta gira cap al costat correcte.\nPoques experiències culturals hi ha més plaents que participar en la descoberta d’un tresor que, més o menys amagat, esperava la seva gloriosa oportunitat a la taula de novetats de la llibreria. Com ho és, sens dubte un relat tan exquisit i deliciós com La llebre amb ulls d’ambre: Una herència oculta, (The Hare whit Amber Eyes: A Hidden Inheritance), d’Edmund de Waal (Quaderns Crema, Barcelona, 2012) —un artista que abans de la seva inesperada eclosió com a escriptor únicament era conegut com a ceramista. Una obra amb entitat més que suficient per a no passar mai de moda, per a mantenir-se eternament contemporània.\nLa gènesi d’aquest excel·lent volum té lloc quan el futur escriptor es proposa esbrinar l’origen d’unes diminutes obres d’ivori japoneses, anomenades netsukes, que hereta d’un dels seus oncles: puc anar-ne explicant anècdotes fins que em mori […] o anar a buscar el què significa.”. Possibilitat que, un cop s’obre camí en el seu pensament —bo i seguint un impuls tan subtilment descrit per Proust a Du Côté de Chez Swann: “II éprouvait une volupté à connaître la vérité qui le passionnait dans cet exemplaire […] d’une matière […] si chaude et si belle.”—, com més va, més sent com una necessitat. Més predestinat se sent a resseguir les traces de la seva història —o, més aviat, si se’ns accepta el mot, del seu recorregut biogràfic.\nRecerca que en un principi no té altre objectiu que una prospecció estricament artística —potser fins i tot acadèmica—, però que ben aviat esdevindrà un afer molt més determinant, un quest personal envers l’origen no tan sols de la seva família —indissolublement arrelada a la tempestuosa història de l’Europa del segle XX— sinó de tota una societat, d’una manera de veure —i entendre— el món. D’aquella manera ingènua i il·lusionada, curulla d’esperances davant d’un futur millor que la Segona Guerra Mundial i el seu desenllaç s’encarregaren de frustrar per sempre més.\nUna immersió, tan dolorosa com ineludible, en la història més recent, que li permetrà saber d’on ve, on va i, sobretot, qui és i per quina raó hi ha arribat —i, incidentalment, però afortunada, també ens ho facilitarà a tots nosaltres. Perquè, com bé anirà descobrint de Waal, la història dels objectes és també la nostra història: “La manera com es transmeten els objectes és de tot el que tracten els relats. […] ¿Què se m’ha transmès juntament amb aquests petits objectes japonesos?”, (pàg. 28).\nEl que se li ha transmès, mitjançant una cabal hereditari mescla inescindible de genètica i d’aprenentatge, és una cosmovisió —o Weltanschauung— pròpia, que l’ha fet ésser qui és. Car, per a tractar de seguir la divisa dèlfica de Sòcrates —“Coneix-te a tu mateix”— el mitjà més directe i eficaç és investigar els nostres orígens (“Qui perd els orígens, perd la identitat”). El millor camí per a entendre — que no acceptar, i menys acríticament, com a predestinat i immutable— el present és coneixent el passat. Coneixent-lo en la seva major, insofrible, profunditat. En aquella irremissible veritat que deixà tantes petges en la pell i la sang no només del segle passat, sinó en la dels seus protagonistes.\nTant per als objectes com per a les persones, res més convenient que “descobrir quant —o, més aviat, quin, diríem nosaltres— espai ocupa al món, quina quantitat de món desplaça”, (pàg.34). Cal ésser coratjós, submergir-se en l’arqueologia de la pròpia existència, i ésser capaç de trobar una (certa) raó en els nostres fonaments més antics, una “una harmonia general fins i tot dins de la discordança”, (pàg. 95). Car, tot i el risc cert que comporta la decisió de cercar —i, en conseqüència, de saber—, el guany acostuma a ésser major, car esbrinar “era més que una manera de crear un escenari on viure. Era també una afirmació de la seva essencial identitat […], de la seva pertinença a un lloc concret”, (pàg. 118).\nTanmateix, a efectes literaris, el que és rellevant no és tant el seu propòsit, ans el seu resultat i, encara més, la seva plasmació narrativa. El primer repte l’assoleix amb escreix: transforma una experiència individual —una minuciosa i infatigable recerca del seu temps passat en universalment assimilable. El segon —potser el més difícil—, també: el seu relat abasta una qualitat literària elevadíssima; atrau tant pel què diu com per com ho diu.\nÉs capaç de traslladar el seu mestratge en les arts plàstiques a la literatura. Demostrant, una vegada més, que la creació artística, ja sigui plàstica o literària, constitueix la més elevada mostra de les possibilitats —gairebé infinites— de l’esperit humà, aquella que li permet situar-se en un pla superior, vers la transcendència, vers d’aquest únic més enllà assolible: l’eternitat de l’obra feta.\nAmb major raó quan la creació artística —o, millor encara, artesanal, feta amb les mans— sorgeix de manera espontània i immediata del més pregon de cada individu, com a irreprimible necessitat de comunicació o diàleg de dins a fora. Quan l’obra no és causa, sinó conseqüència; quan la creació prové de l’exteriorització de la irreemplaçable sensibilitat —inseparablement unida amb la sensualitat— individual que atresora cada persona. Quan són obres de veritat en les quals, com en la poesia, els seus autors hi han deixat retalls de la seva ànima, que les han fet sorgir del més pregon —i, en general, desconegut— d’ells mateixos.\nEl sublim festí literari que és aquest llibre convida a estimar l’art, a apassionar-nos-hi, a convertir-lo en una part inextricable de la nostra vida, a constatar una realitat tan obvia com habitualment negligida: literatura i arts plàstiques són arts germanes, són dos llenguatges paral·lels que es proposen un mateix objectiu, crear bellesa, però no pas per la bellesa en si, sinó com a vehicle de transmissió d’emocions o sentiments, convertir-se en diàleg entre l’autor i el lector o espectador: “els netsukes són uns contes breus relatats en ivori”, (pàg. 196). Relats amarats d’una “poesia incrustada”, producte de la “llibertat miraculosa”, (pàg. 68), de creació de cada artista.\nPossiblement és per aquesta raó que el seu llibre, i la seva prosa, s’ha d’assaborir amb calma, a petits glops, tranquil·lament, deixant-se dur. Si cal —i en les creacions de mèrit, en les destinades a romandre, sovint (per no dir sempre) cal— aturant-se a paladejar l’escriptura, la narració, el pensament. Talment com si hom fos amarat pel renascut esperit de Marcel Proust —aquell magne creador de la Recherche que no tan sols fa una imprescindible aparició en la trama de La llebre amb ulls d’ambre, sinó que impregna tot el relat amb aquella parsimoniosa i encisadora prosa, que convida a ésser llegida i, sobretot, rellegida.\nCom si passegéssim vagarívolament per l’ombrívola frescor dels viaranys de Guermantes, convé que ens immergim sense pressa en el tan exuberant com addictiu llibre de de Waal, deixant-nos seduir per la natura, per l’esperit del bosc, pel seu silenci ple de vida (i de delícia) —“Aquestes peces japoneses estan fetes per a la conversa plena de digressions, per a la distracció. […] afegeixen alguna cosa molt particular a la manera de viure”, (pàg. 82)— per aquesta embriagadora prosa que ens convida a assaborir l’art —“és una defensa en clau a favor del diàleg entre una determinada classe d’art antic i l’art més nou”, (pàg. 90)— i la vida —“quan parlava del seu viatge a Nova York i el descrivia com una mena de baptisme en què havia passat d’una vida a una altra, havia sigut en certa manera un viatge cap a dins d’ell mateix”, (pàg. 251).\nComencem pel seu magnífic prefaci, tenyit per un no-sé-què d’irresistible temptació, d’incitació a la lectura, continuem amb les mil i una increïbles anècdotes que el farceixen i acabem el nostre enriquidor pelegrinatge bo i acompanyant l’autor en el recorregut per l’Europa de la meitat del segle passat —“No vull escriure una saga de tons sèpia i posar sobre el paper una narració elegíaca mitteleuropea de la pèrdua”, (pàg. 26)— tan plural, complex i omnicomprensiu: “No m’interessen les coses primes”, (Íd); “Ja no sé si aquest llibre és sobre la meva família, sobre la memòria, sobre mi mateix, o si continua sent un llibre sobre aquests petits objectes japonesos”, (pàg. 366).\nEn definitiva, capbussem-nos en una obra del tot aconsellable, traduïda admirablement per Carles Miró, que ens parla, per damunt de tot, del record i la memòria, però que també ens adverteix dels nefastos perills que pot comportar l’irresponsable exercici de la desmemòria, i més quan és induïda: “Com puc escriure sobre aquella època?” es demana, (pàg. 270), quan reviu la maquinària genocida en què el feixisme convertí l’antisemitisme i la xenofòbia, quan es produïa “l’estrany desmantellament d’una col·lecció, d’una casa i d’una família”, (pàg. 274) —i d’una ciutat, d’un país, d’un continent i d’un món sencer, hi afegiríem nosaltres.\nLa llebre amb ulls d’ambre, Edmund de Waal, pàg. 278-278, traducció de Carles Miró\nPublicat al Suplement de Cultura d’El Punt Avui, l’11 de gener del mmxiii\nCatalà, de Waal, Edmund, Notes de lectura, Novel·la\tTags:Carles Miró, Edmund de Waal, La llebre amb ulls d’ambre, novel•la, Quaderns Crema, Suplement de Cultura d'El Punt Avui\nPrevious Post: Quo usque tandem abutere, Duran i Lleida, patientia nostra?\nNext Post: Correspondencia, Thomas Bernhard – Siegfried Unseld\nComment (1) on “La llebre amb ulls d’ambre: Una herència oculta, Edmund de Waal”\ncarme arenas ha dit:\n24 de maig de 2014 a les 10:46 AM


PASSAT I PRESENT DE LA FESTA CATALANA, A LA SALA 15\nPASSAT I PRESENT DE LA FESTA CATALANA, A LA SALA 15 L'exposició, que s'inaugura aquest divendres, es podrà veure fins al 7 de febrer\nAquest divendres 4 de desembre, a les 19 h, a la Sala 15 s’inaugura l’exposició “La festa popular. La catalanitat cívica”, a través de la qual es presenta una mirada àmplia a la festa popular catalana.\nDes d’un punt de vista sociològic i polític, entenent polític com la participació de les persones en els afers ciutadans, aquesta exposició enfoca la seva atenció en l’antiguitat i la profunditat del fenomen festiu. Una exposició comissariada per Bienve Moya que ens mostra com la festa omple el temps d’oci cultural de la societat i que serveix com a eina fonamental per fomentar les relacions entre persones i entorn.\nLa catalanitat històricament ha fet ús de la festa popular per manifestar-se en l’espai públic i ha estat un dels elements essencials que ha permès que segueixi tan viva. I aquesta exposició ens endinsarà als orígens de la festa i en com s’ha anat adaptant als nous temps. La Festa Vella, estretament lligada a les feines del camp, que evoluciona cap a la Festa Nova, tot incorporant tots aquells nous elements arribats amb les grans exposicions industrials i que es va consolidant a principis del segle XX.\nFinalment, després del franquisme i amb la lenta recuperació de l’espai públic, aquesta exposició acaba amb la novíssima Festa Catalana del segle XXI que té com a bases la festa de la Mercè de Barcelona i els nous corrents universals del teatre de carrer. L’exposició es podrà veure fins al 7 de febrer.


Unlock | Via Lúdica\nUnlock, el fenomen Escape Room\nUn joc de taula inspirat en un Escape Room\nEl fenomen dels “Escape Room” ha arribat al món del joc de taula. Aquest format de joc va néixer com una subcategoria dels videojocs d’aventures “point and click”. Es tracta de jocs que normalment són programats en flash i es poden jugar de forma gratuïta en navegador. Durant una època van ser tan populars que van sortir moltes pàgines web oferint noves aventures cada dia. Degut a aquesta popularitat els “Escape Room” van saltar al format físic sorgint empreses que et proposen una aventura d’escapar real. Sales en les que quedes tancat amb un grup d’amics i has de resoldre els diferents puzles per aconseguir sortir. En aquest salt al món físic va ser quan aquest tipus de joc es va donar a conèixer al gran públic. Fins llavors podríem considerar que eren un producte destinat a un perfil de jugador molt concret.\nLes sales de “Escape Room” reals han proliferat així com també el món del joc de taula ha madurat. Fa unes setmanes publicàvem El format Legacy i les experiències de joc i us parlàvem de com estava evolucionant el món del joc. El salt al format de taula s’entén a través d’aquests factors.\nEl salt al joc de taula\nUnlock no és el primer joc de taula de tipus “Escape Room”, però si que és el primer que ha calat profundament. L’editorial responsable del seu disseny és Space Cowboys, la responsable del T.I.M.E. Stories. Aquesta ens està sorprenent amb mecàniques molt noves i està portant el nivell d’immersió en el joc de taula a un altre nivell. De fet un dels punts forts d’Unlock és que no cal ni llegir-se les instruccions. Porta un mini tutorial de deu cartes que ens ensenyarà a jugar de manera ràpida i fàcil.\nTrobem diferents tipus de cartes que podrem identificar ràpidament pel seu color:\nBlau/vermell: Representen objectes. Els objectes dels dos colors diferents es poden combinar.\nVerd: Màquines. Poden ser manipulades per obtenir modificadors per combinar amb altres objectes.\nGroc: Codis. Per interactuar amb aquestes cartes és imprescindible utilitzar l’aplicació per a dispositius mòbils del joc.\nGris: Principalment mostren les habitacions o el resultat d’interacció amb un objecte.\nEl funcionament del joc és completament intuïtiu. Si volem combinar un objecte blau amb un de vermell només haurem de sumar el número de les dues cartes i anar a buscar la carta corresponent. Si interactuem amb una màquina aconseguirem un modificador que podrem fer servir amb una altra carta per arribar-ne a una de nova i quan haguem d’introduir un codi haurem de recórrer a l’aplicació per a dispositius mòbils. Sempre que agafem una nova carta ens dirà quines hem de descartar per tal que no continuem buscant pistes en cartes ja utilitzades.\nEn les aventures que ens proposa Unlock l’ús de l’aplicació mòbil és indispensable. No només ens permetrà ambientar la partida amb música i controlar el temps del que disposem per escapar sinó que quan introduïm un codi ens dirà si és correcte o no i com hem de procedir, ens farà sonar la gravació que hem trobat o li demanarem pistes quan ens encallem. A més quan combinem cartes errònies el joc ens farà tocar el botó de penalització per descomptar-nos temps. Així que compte amb combinar cartes sense pensar!\nUn dels aspectes que més ens ha agradat del joc es que posa a prova la capacitat de concentració i la percepció visual doncs hi ha objectes ocults en les cartes. Haurem d’estar molt atents buscant números ocults en qualsevol racó.\nUna experiència cooperativa\nEl punt fort d’Unlock és el grau d’immersió que s’aconsegueix amb el joc. En un moment tots els membres del grup estaran intentant resoldre els puzles combinant cartes i proposant idees. El fet que l’aplicació posi en marxa un comptador ajuda encara més a ficar-se dins del paper i sentir-se com que hi ha poc temps per escapar i que s’ha d’anar ràpid.\nEl punt feble del joc és el mateix que trobem en altres jocs immersius com el T.I.M.E. Stories, i és que no és rejugable. Un cop hem jugat les tres aventures que porta la caixa i en coneixem la solució ja no té sentit tornar-les a jugar. Cal destacar que a diferència dels jocs de format Legacy, el joc no queda modificat i sempre el pot gaudir algú altre.\nVal la pena un joc que no sigui rejugable? Unlock no és només un joc de taula. És una experiència. Si és deixa de banda el factor de la rejugabilitat sense cap mena de dubte és un dels millors jocs dels últims temps.\nAutors: Cyril Demaegd, Alice Carroll i Thomas Cauët


Fem que Girona brilli més\nQuim Ayats i Bartrina\n07·06·22 | 06:31 | Actualitzat a les 12:01\nEsquerra Republicana vam entrar al govern de Girona per desbloquejar i per tirar endavant projectes abandonats i menystinguts durant massa anys; perquè no podíem permetre que la ciutat quedés aturada. Vam decidir arremangar-nos per Girona, per a donar resposta a les demandes de la ciutadania en mig d’una pandèmia especialment complicada per a tothom. Vam assumir la responsabilitat de governar per fer avançar la nostra ciutat. Perquè nosaltres entenem que la millor política és ser útils als gironins i gironines, a diferència d’una política del bloqueig que no ens permet avançar.\nTenim la capacitat de fer una Girona més dinàmica, amb oportunitats i llocs de feina de qualitat\nTothom és conscient que vivim un canvi d’època, on les ciutats muten de manera accelerada. Cada dia apareixen nous reptes socials, econòmics, tecnològics, de mobilitat o ambientals que exigeixen noves respostes. Els pròxims anys seran claus per preparar la ciutat pels nous temps. El 2023 està en joc posar les bases de la Girona del futur, amb una visió renovada que tingui en compte els nous models de negoci, la digitalització, la nova mobilitat, les ciutats sostenibles o l’habitatge. És innegable que la decisió de Marta Madrenas —de no repetir com a alcaldable— suposa un fi de cicle d’un determinat lideratge que ha marcat Girona durant anys.\nPer poder respondre als reptes presents i futurs és necessari adaptar-nos als nous temps. Hem de renovar l’agenda de polítiques públiques i proposar noves receptes. Actuar amb la mirada posada al present i al futur; una mirada actualitzada i que connecti amb els nous referents socials, polítics i econòmics que estan aflorant. Nous referents generacionals que lideren en molts àmbits de la societat, la cultura, l’esport, les entitats i les empreses, i també de cada vegada més institucions, com és el cas de la Presidència de la Generalitat. Un relleu generacional que dibuixa noves formes de lideratge a Catalunya. Cal que aquesta mirada renovada i compromesa marqui el rumb de Girona amb un projecte sòlid i fort. Aquest nou lideratge és necessari per connectar amb la Girona que s’obre pas.\nGirona té el potencial de brillar encara més. Tenim la capacitat de fer una Girona més dinàmica, amb oportunitats i llocs de feina de qualitat. Una Girona on el nostre jovent pugui construir el seu projecte de vida. Una ciutat que protegeixi l’estil de vida dels gironins i gironines, més segura i més neta. I amb una mirada àmplia, per construir la Girona sencera, la Girona dels barris. És l’hora de fer un pas més, de deixar enrere un cert conformisme de viure de la inèrcia. És l’hora de brillar amb més força.


Avançament editorial: 'Tenc set de tu i bec ginebra', de Damià Huguet\nAvançament editorial: ‘Tenc set de tu i bec ginebra’, de Damià Huguet\nL'editorial AdiA ofereix una nova edició dels primers llibres de poesia que Huguet va publicar\nAdiA Edicions publica el volum Tenc set de tu i bec ginebra, una reedició que aplega els primers tres llibres de poesia que va publicar Damià Huguet: Home de primera mà (1972), Cinc minuts amb tu (1973) i Carn de vas (1976). Segons que explica Carme Castells a l’epíleg: ‘Són tres llibres en què tastam la paraula neta i jove de l’autor i la veim créixer i refermar-se.’ Aquests primers llibres són narratius, de contundència lèxica i tenen un ús magistral de metàfores del camp i la ruralia. Aquestes imatges del poble rural s’acompanyen d’escenes amoroses i referències cinematogràfiques del cinema francès i italià, imperant en aquells moments.\nUs oferim tres poemes de Damià Huguet.\nDamià Huguet va néixer a Campos, Mallorca, el 1946 i es va morir prematurament el 1996. Era poeta, editor, periodista, fotògraf, pintor, activista, cinèfil i empresari. Diu l’editorial: ‘Els que han llegit la seva obra han quedat endamianats. La seva poesia és plena d’imatges contundents referents a la terra, l’amor o al cinema. Té més d’una dotzena de llibres de poemes publicats.’ I també: ‘És un dels poetes maleïts i silenciats de la segona meitat del segle XX, a l’alçada dels grans noms del moment. És de justícia refer el pont i presentar-vos el Damià Huguet renovat.’\nPrecisament, l’editor d’AdiA, Pau Vadell, comenta: «Damià Huguet és un referent per a mi i la nostra editorial. Hem de pensar que el disseny de la col·lecció Ossos de Sol, precisament, és un homenatge a la col·lecció Guaret, dirigida per Huguet els anys vuitanta. Té aquest punt terrós que vol acostar la poesia a l’essència del llenguatge, a la part més arrelada a la terra.\nEls tres llibres reunits amb aquest títol, Tenc set de tu i bec ginebra, que també és un vers del mateix Huguet, és una declaració d’intencions i un far d’allò que trobaran dins el llibre. És una declaració amorosa amb un llenguatge violentat, eixut, directe, aspre.\nTambé hem afegit epíleg, sobrecoberta, imatge i glosa per evidenciar que Huguet és un avantguardista, un home total. Als anys setanta, a part d’empresari, era fotògraf, periodista, i feia provatures en el cap de la pintura i el cinema. Si hagués nascut en alguna ciutat dels Països Catalans, hauria estat un dels anomenats ‘homes del país’ que han sacsejat la cultura i han posat les bases del que coneixem avui, com foren Josep M. Llompart, Jaume Fuster i són Eliseu Climent i Damià Pons.\nAquests tres primers llibres reunits estableixen perfectament la base d’una trajectòria poètica destacable. Fan que un món rural i local esdevingui universal, conegut per tothom, assimilant les escenes quotidianes descrites amb el millor cinema de Pasolini o emmirallant-se en la poesia de Blai Bonet o César Vallejo.\nPensam que és un autor molt prolífic i interessant que ha restat ocult durant molts anys. Si bé és cert que el 2008 va sortir la seva Poesia completa en dos volums i recollia també molt llibres inèdits, Damià Huguet ha restat gairebé en l’oblit. A AdiA Edicions volem fer justícia a l’autor i tornar a fer valdre la seva obra. Situar-la a l’altura que té, ni més ni menys, al seu espai. Així, editam en un sol volum els tres primers llibres datats a la dècada dels anys setanta i l’acompanyam d’alguns elements que en sustenten aquest valor. Per una banda, l’epíleg que Carme Castells, directora de Mallorca Literària, ens ha fet a títol d’huguetiana convençuda i la reproducció d’una il·lustració de l’artista Antoni Mas. Per una altra banda, els elements externs. La sobrecoberta del llibre porta una imatge de rajoles hidràuliques procedent de la fàbrica que l’autor va regentar tota la vida i que ara el seu fill ha rellançat a través del disseny i la recuperació de tècniques. Al revers d’aquesta sobrecoberta, hem encarregat al jove glosador Miquel Àngel Adrover, també del poble de Campos, que ens acompanyàs escrivint un diàleg en format dècima amb Damià Huguet, un text que recitat amb la tonada tradicional de l’illa dura cinc minuts, fent referència al llibre Cinc minuts amb tu, inclòs en el recull.\nAquesta publicació és la primera d’un seguit de llibres que es faran durant el 2019; com ara una nova antologia revisitant tota la seva obra poètica, incloent-hi els volums de poesia inèdita, i, a final del 2019, la reedició dels relats Les fites netes amb edició de luxe i fotografies del mateix autor.»


De fet, el mateix Samaràs, representant de l'elit grega formada als Estats Units (de jove compartia habitació amb el seu rival polític, el socialdemòcrata Iorgos Papandreu a l'Amherst College de Massachussetts), es va guanyar en la seva primera etapa com a ministre d'Exteriors, als anys 90, la reputació de polític de poc criteri i escassa fiabilitat. En aquesta crisi ha tornat a recollir dures crítiques dels seus col·legues europeus per la seva estratègia d'oposar-se al primer rescat de Grècia, avalar el segon i dirigir una brutal reacció contra Papandreu i el seu anunci de referèndum, fins a la caiguda del govern. Material reciclat Ho comentava fa uns dies Alexis Papachelas, columnista del Kathimerini , el principal diari conservador, que no estalvia crítiques al nou gabinet. "Si els partits polítics del nou govern cometen l'error de reciclar el material desgastat d'executius anteriors no hi haurà gaire a dir, més enllà que quedaran enterrats com una trista nota a peu de pàgina al final del capítol que explicarà la història de la crisi grega. Els grecs que estimen el seu país no toleraran solucions partidistes del vell estil reciclades". Sembla, doncs, que de poc servirà per restablir la confiança que els nous ministres s'hagin abaixat un 30% el sou.


Expressions ben nostres al Nan@fest 2021 d’Alzira – RiberaTV\nExpressions ben nostres al Nan@fest 2021 d’Alzira\nDril ens anima a jugar amb la llengua amb el fotoreclam del SERVAL\nEl SERVAL (Servei Alzireny de Promoció i Ús del Valencià) participa en el festival Nan@fest 2021, amb un divertit fotoreclam, dissenyat per Empar Piera, que conté algunes expressions ben nostres, en boca de Dril i dels seus amics.\nDes del Serval ens animen a fer-se una fotografia com a record del Nan@fest. Es tracta d’una activitat gratuïta, com totes les disponibles a este festival, en la qual els assistents es poden fer una foto per unitat familiar o per grups de quatre persones. A més de les fotografies, es repartiran 600 adhesius de diversos modismes que formen part de la campanya del Dia de la Llengua Materna 2021 i que tan bona acceptació tingueren.\nEnguany Dril ens ajuda a difondre alguns dels modismes que estan molt arrelats a la nostra ciutat, com són: Eres d’Alzira i plores?, Jo no em mossegue la llengua, Xe quin comboi. Estic desficiós. Quina coentor!, Quin poc trellat!, Nyas, coca!, Ja està bé de fer-li l’esqueta. Mante, què vols?, Dóna’t aire!, Sí que estem bons!, Més clar, aigua!, Pensat i fet, Jo no tinc pèls en la llengua, Si en vols més, para el cabàs….\nEl regidor de Cultura, Alfred Aranda, ha manifestat que és molt important que els xiquets i les xiquetes d’Alzira coneguen i utilitzen este tipus de modismes perquè són un exemple del nostre enriquiment expressiu i ajuden a mantenir ben viva la nostra llengua.\nD’altra part, des de l’equip del festival, s’ha informat que el Nan@fest 2021, s’ha organitzat tenint molt present l’aforament limitat i les mesures preventives. “Sentim no poder acollir totes les persones interessades, però demanem que ho comprenguen. Confiem que el Nan@fest 2022 torne al parc de l’Alquenència amb més diversió i energia per a tots”\nEl Nan@fest tindrà lloc el dissabte 15 de maig al CEIP AUSIÀS MARCH, en dos blocs un de matí i un altre de vesprada.\nExpressions ben nostres al Nan@fest 2021 d’Alzira added by Ribera Televisió on 10 maig, 2021


Ferrum PHOSPHORICUM 5CH 4CH 9CH 15CH 30CH 7CH 6DH grànuls Tube Boiron | Ordre Boiron homeopàtic\nFerrum PHOSPHORICUM 5CH 4CH 9CH 15CH 30CH 7CH 6DH grànuls Tube homéopathie Boiron\nS'utilitza per: artritis, sinovitis aguda\n3 CH200 K1 000 K6 CH6 DH8 DH10 DH12 DH15 DH30 DH4 CH5 CH7 CH9 CH15 CH12 CH30 CH\nEl Fosfat ferrós 4CH 9CH 15CH 30CH 7CH 5CH 6DH grànuls Tube homeopatia Boiron\nEls medicaments homeopàtics FERRUM PHOSPHORICUM 5CH 9CH grànuls o glòbuls 30CH dosis es poden utilitzar en una varietat de símptomes, el que no és possible determinar les indicacions i dosis d'una preparació específica.\nSuggeriments Fosfat ferrós 5CH 9CH 30CH i les instruccions\nDosi utilitza traditionnement\nEn el tractament del maluc r Hume o sinovitis aguda del maluc, es recomana 5 grànuls de Ferrum phos 5 CH tres vegades al dia i aquesta prop d'una setmana, en associació amb la mateixa dosi de Drosera rotundifolia 5 CH.\nEn el cas de l'artritis, prengui Ferrum phos 5 CH tres vegades al dia durant una setmana a 5 grànuls per dosi.\nPer tractar la febre amb certs òrgans o músculs inflamació en la seva totalitat, ha de Ferrum phos 9 CH tres vegades al dia durant un tractament de 4 dies. Cada sortida constarà de 5 grànuls.\nEn els casos en què el pacient està sagnant pel nas i sent dolor a les orelles s, és recomanable que el Ferrum phos 5 CH matí, tarda i nit fer fins que es curi completament.\nPrevenció de les infeccions de l'oïda estaran amb Ferrum phos 9 CH en combinació amb 15 CH i aviària Kali m. El tractament serà més eficaç si s'inicia des del mes d'octubre i això fins a finals de març. Si l'otitis canviants del remei homeopàtic recomanada és de 5 grànuls de Ferrum phos 9 CH prenent matí i nit durant 3 dies. El metge pot receptar altres medicaments homeopàtics per millorar l'acció dels remeis per al tinnitus i el malestar de l'oïda.\nLes malalties de la laringe, bronquitis amb secrecions sanguínies pectoral i traqueïtis també poden ser tractats amb Ferrum phos, però en aquest cas, la dilució preferit per a 7 CH demà 5 grànuls, tarda i nit durant una setmana.\nTub grànuls translúcids Fosfat ferrós 5CH 9CH 30CH (li permet veure els grànuls restants).\nPer precipitats Boiron Ferrum PHOSPHORICUM es dissolen en 100 ml d'aigua. Els grànuls són molt lents per dissoldre, cal preparar amb antelació la seva barreja.\nEls medicaments homeopàtics Fosfat ferrós 5CH 9CH 30CH no tenen toxicitat química o en contra de la indicació o la interacció amb altres medicaments o efectes adversos relacionats amb la quantitat de producte ingerit. Les dones embarassades poden ser tractades sense risc conegut per a ells i el seu fill per néixer, però el millor és demanar consell.\nEn les malalties cròniques, els remeis baixa dilució (Fosfat ferrós 30c) es prenen 1-2 vegades al dia, els remeis de fons es prenen 1 cop per setmana o 1 cop al mes. Aquesta decisió és el homeòpata.


'Rojadirecta.com' també pateix el bloqueig de la justícia nord-americana\nAhir ja s'havia clausurat el domini .org\nLa pàgina ofereix transmissions de futbol sense tenir-ne els drets. Continua activa en altres dominis\n1 min. Barcelona 02/02/2011 12:54\n260x366 El missatge que apareix en accedir a Rojadirecta.com El missatge que apareix en accedir a Rojadirecta.com\nEl departament de Justícia dels Estats Units ha bloquejat avui l'accés a la pàgina Rojadirecta.com, que oferia transmissions en directe de partits de futbol. El bloqueig d'aquest domini arriba tot just l'endemà que la justícia nord-americana clausurés també Rojadirecta.org.\nTotes dues pàgines han estat substituïdes per un missatge que assegura que el bloqueig s'ha dut a terme a instàncies de la fiscalia del districte sud de Nova York, que ha denunciat que la web oferia "la reproducció o distribució il·legal de material amb copyright". El text, que s'acompanya dels escuts del departament de Justícia, el Centre de Coordinació dels Drets de Propietat Intel·lectual i el departament de Seguretat Nacional nord-americans, adverteix també que els condemnats per aquests delictes per primera vegada es poden enfrontar a penes de "fins a cinc anys de presó".\nDe totes maneres, la web continua funcionant a través d'altres dominis, com el .es o .in, entre d'altres, que no es troben sota jurisdicció nord-americana, de manera que la justícia d'aquell país no hi pot actuar en contra.


Com si fos ahir - capítol 708\nL'ecografia de la Pili confirma que l'embaràs va endavant amb un dels dos embrions. Ella i Andreu volen celebrar-ho en la intimitat, però, cansats d'e\nlls mateixos, decideixen convidar les persones que els han donat suport durant el procés de la FIV. La Cristina reconeix a en Quique que va deixar el Tàpies a la gossera. Els dos ex intenten recuperar-lo, però el Tàpies ja té una nova propietària. Què es pot fer? Seguint els consells del seu ex, la Gemma suspèn una reunió important per anar a dinar amb l'Andreu i la Pili. Encara està amoïnada per la possibilitat que en Ricard s'hagi suïcidat...\nCom si fos ahir - capítol 709\nLa Cèlia admet a la Noe que s'ha embolicat amb un noi per oblidar en Bruno, però que no ho ha aconseguit. En Miquel i la Noe se les tenen quan la Noe\npressiona en Litus perquè es vengui el pis. Després, en Litus acusa l'Eva de manipular els amics perquè es posin de la seva banda. El conflicte s'agreuja. La Gemma es disculpa amb la Patri i li assegura que ja és part de la família. Se la creurà, la noia? En Jordi proposa a en Quim que vagi a Mallorca amb ell i solucioni el tema de la Ginesta d'una vegada. En Quim comunica a la Cati que renuncia a ser el pare de la Ginesta, almenys fins que la nena sigui més gran. Diu la veritat?\nLa Gemma s'empipa amb l'Eva quan s'assabenta de l'acord a què han arribat amb en Litus, però permet que es quedi a casa seva les setmanes que no li to\nqui el pis. Al pis comencen els problemes. En Litus no té on anar. La Cati es troba amb la Xesca i en Jordi a Mallorca en secret per convèncer la Xesca perquè doni una altra oportunitat a en Quim. La Cristina torna el gos a en Quique i es disculpa. La dona pretén que a partir d'ara intentin mantenir una relació cordial i fins i tot que siguin amics.\nLa colla està dividida en dos grups arran del conflicte Litus-Eva. En Litus i la Sílvia coincideixen a casa de la parella i tenen una enganxada import\nant. L'Ivan i la Sílvia es disculpen amb l'Anton perquè no es van portar bé amb ell amb el tema de les cendres. L'Anton queda amb l'Ivan i es mostra encantador amb ell, però l'Ivan no ho té tan clar. La Gemma s'adona que en Manel està fred amb ella. El noi retreu a la seva mare que es va disculpar amb la Patri però que ha evitat una conversa amb ell sobre la mort de la seva mare biològica.\nL'Anna està nerviosa perquè anirà a veure en Juli a l'hospital, però amaga als seus pares que el noi està ingressat. En Miquel està convençut que el p\nrojecte d'en Manel té molt futur i hi vol invertir. Comença a buscar els diners per fer-ho. La Gemma també s'ho planteja. La Sílvia i l'Ivan no han pogut comprar gènere d'estiu i les vendes estan baixant molt. L'Hèctor, al veure l'Ivan tan desanimat, li ofereix diners del seu compte d'estalvis. En Quim va a Mallorca a veure la Ginesta. D'entrada, la Xesca està molt freda amb ell.\nAquesta setmana a l'Eva li toca viure al seu pis i l'Ismael passa amb en Litus a recollir algunes coses, una situació que el nen viu angoixat i amb tr\nistor. En Litus s'instal·la al pis de la Marta i fan pinya contra la colla i el seu suport a l'Eva. L'Anna ha quedat amb en Marc. Està preocupada perquè han donat d'alta a en Juli a la clínica i no el localitza enlloc ni en té notícies. En Bruno queda amb la Samantha i en Xavi perquè coneguin la Cristina, però entre les dues dones no hi ha química. La Cristina ha començat a tramitar el divorci. L'Elisa ha quedat amb l'Ivan perquè està preocupada per l'Hèctor. No està complint les normes al pis tutelat i, a sobre, ha demanat diners a diverses persones.\nEn Quique reconeix a en Miquel que la relació amb la Cristina estava acabada feia temps. En Miquel té por que a la Noe i a ell els passi el mateix i p\nroposa a la Noe fer un sopar tots dos. El sopar va molt bé fins que es troben amb en Barceló. L'Andreu no pot evitar comprar un peluix per al nadó. Al principi a la Pili no li agrada la idea, perquè es manté ferma en la seva decisió de no fer-se gaires il·lusions. La Marta contracta la Patri per netejar el Burger, però deixa clar a en Manel que no actuarà amb ella amb condescendència. Per això posa la noia a prova.\nEn Quique reconeix a en Miquel que la relació amb la Cristina estava acabada feia temps. En Miquel té por que a la Noe i a ell els passi el mateix i proposa a la Noe fer un sopar tots dos. El sopar va molt bé fins que es troben amb en Barceló. L'Andreu no pot evitar comprar un peluix per al nadó. Al principi a la Pili no li agrada la idea, perquè es manté ferma en la seva decisió de no fer-se gaires il·lusions. La Marta contracta la Patri per netejar el Burger, però deixa clar a en Manel que no actuarà amb ella amb condescendència. Per això posa la noia a prova.\nLa Cristina i en Quique queden per firmar el preacord del divorci. Ell acata totes les decisions de la Cristina per no discutir però més tard es desmu\nnta davant del seu fill. L'Eva i en Litus no han pagat el primer rebut de la hipoteca i no es posen d'acord sobre com fer-ho. L'Eva torna al pis de la Gemma però les amigues acaben discutint. La Patri vol demanar un dia de festa al Burger però la Marta no li dona permís perquè la noia no li vol explicar per què no pot treballar. L'endemà, la Patri es presenta al Burger però es troba malament. La Cati ha de tornar a la feina però ara ja no li troba cap al·licient.\nL'Hèctor té ganes de tenir relacions sexuals i l'Ivan li proposa anar a una associació d'assistència sexual per a persones amb diversitat funcional. E\nn Quim vol mantenir-se al marge del conflicte Eva-Litus i no vol pertànyer a cap bàndol, però s'acaba barallant amb tots dos i entén que ha de decidir. La Cati està a punt de quedar-se sense feina, però el seu cap, a l'últim moment, li dona una nova oportunitat. En Manel explica a la Patri que la Pili està embarassada. Durant un dinar familiar, la Patri explica per què va anar a l'hospital.\nEn Miquel està convençut que invertir a l'empresa d'en Manel seria molt bona inversió, fins i tot demanant un préstec, però quan en parla amb la Noe,\nella no en vol sentir parlar més ni vol assumir cap risc. La Gemma, per la seva banda, ja ha pres la decisió d'invertir. La Marta ha de sortir i deixa la Patri a càrrec del Burger una estona. Se'n sortirà? En Quique i la Cèlia veuen a les xarxes que en Bruno i la Cristina estan de celebració i decideixen que han de fer alguna cosa. En Juli vol anar a un concert però l'Anna té un compromís aquella nit i li diu que no hi podran anar. En Juli no hi vol renunciar.\nEn Miquel està convençut que invertir a l'empresa d'en Manel seria molt bona inversió, fins i tot demanant un préstec, però quan en parla amb la Noe, ella no en vol sentir parlar més ni vol assumir cap risc. La Gemma, per la seva banda, ja ha pres la decisió d'invertir. La Marta ha de sortir i deixa la Patri a càrrec del Burger una estona. Se'n sortirà? En Quique i la Cèlia veuen a les xarxes que en Bruno i la Cristina estan de celebració i decideixen que han de fer alguna cosa. En Juli vol anar a un concert però l'Anna té un compromís aquella nit i li diu que no hi podran anar. En Juli no hi vol renunciar.\nEn Bruno i la Cristina es volen comprar un pis. A en Quique no li fa gens de gràcia, tot i que dissimula. Ell i la Cèlia decideixen sabotejar-los el p\nla. Aquesta setmana, en Litus és al pis de l'Eva. L'Íngrid li recrimina que no tingui diners per pagar-li la meitat de les colònies de l'Ismael. Els problemes creixen. L'Eva continua al pis de l'Andreu. La Gemma li retreu que l'estigui esquivant. D'altra banda, l'Aimar no podrà tenir la Júlia a casa seva durant uns dies. L'Ivan descobreix que l'Hèctor mira porno al mòbil i que s'ha gastat una morterada de diners per culpa d'això.\nLa Marta enganxa la Patri llegint un diari d'economia i prenent notes, però la noia dissimula. A la nit hi haurà sorpresa. En Paco està preocupat per\nen Miquel i la Noe i li ofereix diners per invertir al negoci d'en Manel. Ells poden avalar un préstec amb la casa del poble. La Noe no vol ni sentir-ne parlar. A l'Hèctor li agrada la Lua i la convida a sortir, però la noia li diu que no. Al vespre, l'Hèctor surt a fer un volt i passa pel forn on la Lua treballa sola... L'Anna intenta evitar que en Juli vagi al concert i el convida al sopar de mestres. No és conscient que l'està controlant.\nLa Marta enganxa la Patri llegint un diari d'economia i prenent notes, però la noia dissimula. A la nit hi haurà sorpresa. En Paco està preocupat per en Miquel i la Noe i li ofereix diners per invertir al negoci d'en Manel. Ells poden avalar un préstec amb la casa del poble. La Noe no vol ni sentir-ne parlar. A l'Hèctor li agrada la Lua i la convida a sortir, però la noia li diu que no. Al vespre, l'Hèctor surt a fer un volt i passa pel forn on la Lua treballa sola... L'Anna intenta evitar que en Juli vagi al concert i el convida al sopar de mestres. No és conscient que l'està controlant.\nL'Ivan espera l'Hèctor però el noi no apareix i, quan l'Ivan li truca, ell li explica que es troba malament. L'Eva apressa en Litus perquè se'n vagi d\nel pis perquè no se'l vol trobar. En Litus es pica i decideix canviar el pany i atrinxerar-se a dins. La Cristina esbronca en Quique perquè sospita que va ser ell qui va esguerrar la compra del pis. En Quique ho admet però amaga que va anar-hi amb la Cèlia.\nL'Ivan espera l'Hèctor però el noi no apareix i, quan l'Ivan li truca, ell li explica que es troba malament. L'Eva apressa en Litus perquè se'n vagi del pis perquè no se'l vol trobar. En Litus es pica i decideix canviar el pany i atrinxerar-se a dins. La Cristina esbronca en Quique perquè sospita que va ser ell qui va esguerrar la compra del pis. En Quique ho admet però amaga que va anar-hi amb la Cèlia.\nEn Miquel i la Gemma visiten el terreny que comprarà en Manel. La Gemma empeny en Miquel a parlar amb la Noe i explicar-li que els seus sogres l'han a\nvalat amb la casa de Cañada. Ho farà? La Cristina s'assabenta que en Quique i la Cèlia estan junts i això genera una petita crisi amb en Bruno. En Juli fa entendre a l'Anna com se sent respecte a la seva malaltia mental. L'Anna es disculpa amb ell pel seu comportament el dia del concert. N'hi ha prou?\nCom si fos ahir - capítol 722\nLa Pili i l'Andreu tenen una ecografia rutinària. L'Andreu proposa a en Manel si ell i la Patri voldrien ser els padrins de la futura criatura. A l'ec\nografia hi haurà una sorpresa. L'Eva carrega contra en Litus pel fet d'haver-se tancat a casa i per com li va parlar. Però no es conformarà amb això. La Marta i en Quim descobreixen que tornen a faltar diners a la caixa. Amb l'ajuda d'en Jordi, la Marta para una trampa a la Patri, però la noia no hi cau. L'Anna i en Juli viuen un moment de felicitat, després de la reconciliació del dia anterior. La parella se'n va de revetlla amb la Sílvia i la Gemma, però s'hi presenta en Jordi i les coses es compliquen.


ARA MATEIX: procrastinació (massa tard, però...)\nprocrastinació (massa tard, però...)\nJa sé què tinc...sniffff i què han heretat els meus fills. Sempre s'hereta allò genèticament millor? NOOOO!!! Ja m'ho podien haver advertit abans, no? Vull dir, potser no tindria tants sentiments de culpa... Així que vaig a "desfacer entuertos" Fins aviat.\nProcrastinació (paraula derivada del llatí pro: "endavant" i cras: "demà") és l'acció o hàbit de deixar per a més endavant accions o activitats que s'han d'atendre per altres més irrellevants i agradables. La procrastinació és un trastorn del comportament associat a la percepció de l'acció que cal realitzar amb el canvi, el dolor o la incomoditat. La procrastinació també pot ser un símptoma de certs trastorns psicològics com la depressió o la hiperactivitat.\nescrit per zel a les 11:08\nBenvinguda al club zel jo també procrastino, a més mira tu tampoc cal estar depre ni tenir cap trastorn....procastinem perquè aparquem allò que no ens agrada fer al cras ( demà en llatí ....cras! cras! em fa gracia que demà sigui cras igual que avui és hodie i ahir eri)....no passa res per procastinar fem la feina igualment però amb una mica més d'angoixa....la sal de la vida! bon diumenge !\nprocrastinar.....no acostumo a fer servir aquesta paraula....massa difícil de pronunciar. Prefereixo fotre un bon cop de puny sobre la taula i desfacer el entuerto abans no sigui massa entuertado.\nQuin gràfic més encertat! Em sembla que la gran majoria funcionem així...\nUf, quin mal rotllo. M'has fet pensar en moltes coses que tinc endarrerides...\nem penso que som molts, en aquest club. Anem en massa al psicòleg?\nbuf, ja veus, en som molts així!!!\nJo crec que això, més enllà d'altres cosideracions, és influència directe de l'educació judeo-cristiana que hem rebut i que ens ha inculcat el sentiment de culpa de forma que l'hem près com una herència genètica.


Com funcionen les analítiques de Pinterest\n/ Com funcionen les analítiques de Pinterest\nDes de fa un temps, Pinterest ofereix interessants analítiques que ens permeten conèixer millor al nostre públic i com interacciona amb els continguts que li proposem a través d'aquesta xarxa social. Són analítiques molt fàcils d’entendre, però és possible que no sapiguem com accedir-hi o per on començar a interpretar-les. Per això, avui t’expliquem a grans trets com funcionen les analítiques de Pinterest i com pots extreure'n dades rellevants que, un cop interpretades, t'indiquin com pinejar per a generar més tràfic cap a la teva web i més leads i conversions.\nPer accedir a les analítiques de Pinterest, primer has de crear-te un perfil d'empresa. Pinterest Analytics es va crear en el seu dia per ajudar les marques a estar a Pinterest d'una manera més efectiva per a elles i més interessant per als usuaris. Si no saps com crear un perfil d'empresa des de zero o com convertir el teu perfil d'usuari de Pinterest en un d’empresa, segueix aquest senzill pas a pas. Un cop creat el teu perfil d'empresa, hauràs de tenir activitat a Pinterest durant un temps per disposar d'un històric de dades i poder detectar pautes de comportament i tendències, ja que Pinterest Analytics no opera amb dades retroactives: acumula dades a partir del moment en què comença a funcionar.\nPassat aquest temps, començaràs a veure estadístiques a la teva pàgina d'Analytics, a la qual pots accedir clicant en el desplegable que apareix en fer clic sobre el botó de la rosca, situat a la cantonada superior dreta del teu perfil de Pinterest. Les analítiques ofereixen informació sobre 3 paràmetres: el teu perfil de Pinterest, el teu públic i la teva web.\nPel que fa a l'anàlisi del teu perfil de Pinterest, en aquesta pestanya la xarxa social t'ofereix informació general sobre el comportament dels teus pins en forma d'impressions, repins i clics sobre el pin, i també et permet accedir als teus pins més populars i efectius a través d'un overview anomenat "Todo el período". Les dades numèriques són sempre mitjanes diàries. Totes les estadístiques poden filtrar-se per data i per dispositiu, a través del botó "Todas las apps". Si ho necessites, a més, pots exportar totes les dades a un arxiu csv mitjançant el botó "Exportar datos".\nUna cosa molt interessant d'aquest primer nivell d'anàlisi es troba a la pestanya "Todo el período": allà hi ha els anomenats Súper Pins, pins que aglutinen una barreja extraordinària de repins, clics, impressions i altres accions per part dels usuaris. Conèixer quins són pot ajudar-te a arribar a conclusions interessants sobre quins continguts compartits per tu generen el màxim interès. A més dels Súper Pins, en aquesta pestanya també podràs saber quins han estat els teus pins més buscats i més compartits.\nEl segon nivell d'anàlisi se centra en el teu públic, mostrant algunes característiques interessants sobre ell. A tenir en compte que aquí Pinterest et mostra dades de tot el teu públic, no només el que segueix els teus taulers sinó el que ha entrat en contacte amb algun dels teus pins d'alguna manera. Pinterest és tremendament viral, de manera que és fàcil que alguns dels teus pins hagin arribat molt, molt lluny. Si vols centrar l'anàlisi només en els teus seguidors, escull-los al desplegable del botó "Todos los públicos", a la part superior dreta de la gràfica, i obtindràs dades molt més ajustades. De fet, fer-ho et permetrà conèixer molt millor com són els usuaris que et segueixen i que comparteixen directament els teus pins des del teu perfil, és a dir, com són els usuaris que detonen la teva viralitat a Pinterest.\nEn el cas d'aquesta botiga online, per exemple, veiem que l'abast dels seus pins és bastant espectacular, de centenars de milers de persones; però si ens centrem només en els seus seguidors, veiem que són moltes menys les persones que de mitjana visiten els seus pins cada mes (47), i encara menys les persones que hi interactuen (10), és a dir, que fan alguna cosa més, com clicar sobre el pin, fer "m'agrada" o repinejar-lo. És a aquestes menys de 50 persones a qui t'interessa conèixer millor. I si mirem les dades demogràfiques i els interessos que ens ofereix Pinterest Analytics, veurem que aquest petit grup està fet majoritàriament de dones espanyoles i llatinoamericanes, hispanoparlants i amb especial interès en el bricolatge, el DIY, les manualitats i la decoració de la llar.\nCom al primer paràmetre, també aquí poden filtrar-se les dades per dates i per dispositiu, així com exportar les dades a un csv.\nFinalment, a la pestanya d'activitat a la teva web accediràs a informació sobre com es comporten a Pinterest els pins generats directament des de la teva web o botiga online. Per tal que Pinterest Analytics et mostri aquestes dades, has d'haver verificat la teva web –un pas que Pinterest et demanarà quan creïs un perfil d'empresa o fer convertir a perfil d'empresa un antic perfil personal. La idea d'aquest nivell d'anàlisi és que sàpigues quin contingut de la teva web és la que genera més interès i interaccions a Pinterest.\nA part de les impressions, els clics i els repins obtinguts, pots també conèixer quants pins s'han creat directament des de la teva web i per part de quants usuaris; i quins pins han estat els més reeixits (més buscats, més compartits i Súper Pins). Tanmateix, a la pestanya "Botón Pin It" podràs saber quantes vegades i per part de quants usuaris s’ha fet servir el botó de Pinterest integrat a les fotos de la teva web per crear un pin directe des d'allà. Com a la resta de nivells d'anàlisi, també aquí pots filtrar per data i dispositiu, i exportar les dades a csv.\nAra que ja saps navegar per les analítiques de Pinterest sense perdre't, en breu t'explicarem com interpretar les dades per extreure’n insights, treure conclusions i passar a l'acció, modelant la teva manera de pinejar fins a trobar la clau de l'èxit. No t'ho perdis!\nSi vols iniciar-te a Pinterest, descarrega't de franc la nostra Guia Definitiva sobre Pinterest, i si ja ets un usuari avançat, no et perdis el nostre decàleg de bones pràctiques a Pinterest.\nImatges | Fotolia, Pinterest.


27 de juny; la Festa Major petita | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nAquest dimecres, la Festa Major és per als petits de casa\nDe dos quarts d'11 del matí a dos quarts de 2 del migdia, a la plaça d'Evarist Fàbregas, Taller Bótes.\nA les 11 del matí, al Mercat Central, aperitius de festa, taller de cuina per a infants d'entre 4 i 12 anys.\nD’11 del matí a 1 del migdia, al Gaudí Centre, 'Observem, ecoltem i toquem en família el Gaudí Centre!'. Visita familiar al Gaudí Centre. Imprescindible reserva prèvia al 977 010 670 o a infoturisme@reus.cat. Preu: 4 euros per adults i nens.\nA la mateixa hora, al jardins de la Casa Rull, concert vermut amb Inxa Bass Band.\nDe 5 de la tarda a 8 del vespre, a la plaça d'Evarist Fàbregas, Taller Bótes. A les 6 de la tarda, des del Campanar, Toc de la Festa Major Petita per anunciar la sortida del Seguici Petit i, des de l’Ajuntament, inici de la cercavila del Seguici Petit. A dos quarts de 7 de la tarda, al Mercadal, berenar popular gentilesa de Borges.\nA les 7, a la plaça de Prim, ballada de sardanes amb la Cobla de Reus Jove. A les 7, als carrers del centre, cercavila del ball parlat satíric de Dames i Vells.\nA dos quarts de 8 del vespre, a La Palma, concert col·lectiu dels alumnes de corde de l’Escola i Conservatori de Música de Diputació a Reus juntament amb Aupa Quartet, amb motiu del 25è aniversari de l’Escola i Conservatori de Música de la Diputació al Palau Bofarull.\nA un quart de 9 del vespre, a la plaça d'Evarist Fàbregas, actuació del ball parlat complet del Ball de Marcos Vicente.\nA les 9 del vespre, al terrat de l'escola d'art i disseny, concert dins del cicle Música als Terrats.\nA les 9 del vespre, als jardins de la Casa Rull, nova sessió de les Varietées de Sant Pericu.\nA les 9 del vespre, a la Llibertat, exhibició de dansa a càrrec de les escoles que formen la Coordinadora de Dansa a Reus: Artis-Fraga, Centre de Lectura i Núria Díez.\nA dos quarts de 10 de la nit, sopar popular de bou i arròs, el plat tradicional de la Festa Major, i ball de la revetlla amb l’Orfeó Reusenc.\nA dos quarts d'11 de la nit, al carrer del Fossar Vell, El Tomet de Sant Ganxet.\nProjecció i col·loqui de la pel·lícula 'El fotógrafo de Mauthausen', a Tarragona


'Carnapop 2017': El Carnestoltes musical de Love of Lesbian, a la Sala Apolo | Barcelona Cultura\n'Carnapop 2017': El Carnestoltes musical de Love of Lesbian, a la Sala Apolo\nTorna a la Sala Apolo una nova edició d'aquell Carnestoltes musical on tot està permès. L'ànima dels Love of Lesbian sobrevolarà la sala durant tota la nit, del divendres, 24 de febrer durant la qual escoltarem Los Niños Imantados, els Puto i els Electroplayback. Veniu amb disfressa.\nEl Carnapop de Love of Lesbian és, de fet, tota una tradició. I si alguns vau patir l'any passat, quan la festa es va traslladar a Madrid, enguany us podreu treure l'espina escoltant els convidats de la nit. Traieu de l'armari la vostra disfressa i aneu comprant l'entrada.\nA la Sala Apolo us trobareu amb Los Niños Imantados. Sí, és una banda que ret tribut als Love of Lesbian i que els versionen. I ho fan tan bé, que hi ha molta gent que fins i tot els prefereix als originals...\nQuè en deuen pensar Santi Balmes i els seus? Busqueu-los (potser els trobareu dalt de l'escenari) i pregunteu. Recordeu que és Carnestoltes i que tothom anirà disfressat, així que potser alguna banda passa desapercebuda sota la disfressa d'una altra...\nCovers irreverents i cançons "lesbianes" de les que s'escolten en poques ocasions formaran part de la intervenció de Los Niños Imantados, que tocaran després dels Puto, una banda enigmàtica sobre la qual ningú no en sap gaire res i que, pel que diuen, és una barreja explosiva entre els Def con Dos i Los Ganglios. No falteu, que serà la primera aparició en directe de la banda.\nLa nit s'acabarà amb els Ultraplayback, una banda barcelonina que porta dotze anys sobre l'escenari i que el 2016 va treure el seu tercer treball, El día en la noche, tota una sorpresa de la música independent plena de referències que van de Kant a David Bowie, i que inclou cançons tan brillants com Tejados de amor.\nMés informació al web de la Sala Apolo.


5 de octubre de 2020 (17:13 CET)\nEl Col·legi Major Galileu Galilei, els residents del qual estan confinats després d'una sèrie de contagis detectats la passada setmana relacionats amb una festa en aquest centre privat situat en el campus de Vera de la Universitat Politècnica de València, ha assegurat aquest dilluns que tots els positius de coronavirus són asimptomàtics, que la situació està "controlada" i tots els alumnes estan aïllats en les seues habitacions, en les quals disposen de bany privat.\nLa residència s'ha confinat preventivament i les zones comunes s'han clausurat a l'espera de tindre tots els resultats dels tests realitzats a estudiants (650) i treballadors. El director del Col·legi Major, Vicente Picassari, ha assegurat a Europa Press que els residents es troben "en bon estat de salut i no presenten símptomes", per la qual cosa ha volgut llançar un missatge de tranquil·litat a les famílies dels universitaris.\nAixí mateix, Picassari ha assenyalat estan a l'espera dels resultats de les proves PCR realitzades aquest divendres per part de la Conselleria de Sanitat per a veure "quals són els passos que anem a anar prenent". El director d'aquesta residència ha manifestat que, des del primer moment, es van activar "tots els protocols tant d'aïllament de positius com de contactes directes".\nEl col·legi està realitzant test de detecció de Covid-19 a tots els estudiants i treballadors del centre i s'han aplicat els protocols d'aïllament i control "per a garantir la salut i benestar dels residents". Segons ha apuntat en un comunicat, "es van prendre immediatament les mesures necessàries per a controlar el focus, seguint el Manual de Prevenció i Contingències emesos per KPI Consulters i Antea Prevenció".\nAls estudiants se'ls serveix esmorzar, dinar i sopar i els servicis de neteja van equipats amb les EPI reglamentàries, per a garantir la seguretat del personal, assenyala el centre, el qual ha constituït un Comité de Continuïtat i Benestar, que analitza constantment la situació per a controlar l'evolució.\nEl centre compta amb un servici mèdic permanent dirigit pel doctor Felipe de la Guardia, coordinat amb la Conselleria de Sanitat, a la qual se li facilita "constantment informació" i s'ha establit un mecanisme d'informació recurrent per als familiars dels estudiants. A més, s'ha establit contacte permanent amb el Rectorat de la Universitat Politècnica de València.\nEl col·legi ha destacat la "bona predisposició" dels estudiants per a seguir les dos recomanacions establides per la direcció del centre. Els residents segueixen els seus estudis de forma telemàtica, en comptar amb un sistema de wifi d'alta velocitat i se'ls facilita tot el necessari per a continuar amb l'activitat acadèmica.


III Cross Solidari per la Salut Mental\nEl Club Atletisme Sant Boi, amb l'autorització de la Federació Catalana d'Atletisme, organitza conjuntament amb l'Orde Hospitalari Sant Joan de Déu Serveis de Salut Mental i l'Ajuntament de Sant Boi de Llobregat, el 3r Cros Solidari per la Salut Mental. Tots els atletes de les categories federades hauran de tenir la seva corresponent llicència tramitada per a la temporada en curs. Les inscripcions a les curses federades (prebenjamí / benjamí / aleví / infantil / cadet / juvenil / junior / promesa / senior / veterans) podran ser enviades per escrit, i en fulls separats per a cada categoría, al fax 93 654 30 67 o al correu electrònic mbosch@santboi.cat. Les inscripcions a la cursa Open Popular (atletes no federats + 16 anys) es podran fer a través de la pàgina web www.atletisme.com . El preu de la inscripció a la cursa Open Popular serà de 3€ . La totalitat de la recaptació de les inscripcions anirà destinada a la Fundació La Marató de TV3, que enguany tractarà les malalties mentals greus.


La companyia Acosta Danza ha tancat la 31a edició del Festival de Peralada portant Debut a l'escenari del parc del Castell. Estrenat en primícia a l'Estat, es tracta d'un espectacle marcat per la fusió d'obres neoclàssiques i contemporànies, una filosofia pròpia d'Acosta Danza que, amb 25 ballarins, naixia amb l'esperit de fusionar el ball clàssic amb el contemporani, enriquint-lo amb les tradicions folklòriques i els balls urbans. Sense oblidar la cultura cubana, que és l'essència de la companyia.\nL'artífex del grup, el cubà Carlos Acosta, també ha pujat a l'escenari per ballar dos solos: 'Memoria', amb regust de dansa urbana i música electrònica, i 'Two', on ha explorat la relació entre llum, moviment i música.\nAixí acaba la 31a edició del Festival Castell de Peralada, on l'òpera i la dansa (Madama Butterfly, La bella i la bèstia, Béjart Ballet Lausanne) s'han donat la mà amb concerts d'artistes com Franco Battiato, Katy Melua o Bryan Ferry.\nFestivals Peralada estrena una Madama Butterfly ambientada a la II Guerra Mundial La Llança\nMúsica Tot a punt per al Festival de Peralada La Llança


La primera fornada de mestres innovadors\nAixí es forma la primera fornada de mestres innovadors\nLa Universitat de Lleida imparteix un grau de Magisteri pioner que ensenya a aplicar les noves metodologies\nLa millora de l'escola exigeix docents capacitats en les didàctiques renovadores\nDiumenge, 11/12/2016 | Actualitzat el 12/12/2016 a les 17:37 CET\nPrimer dispara, després pregunta. Així es titula el taller a què assisteixen una trentena d’estudiants de primer curs de Magisteri. Atents a les explicacions del fotògraf Llo-renç Rosanes, que els introdueix en els rudiments de la disciplina, els estudiants del grau de Gestions Creatives de la Universitat de Lleida (UdL) formen un cercle, pregunten i plantegen les seves pròpies propostes al ponent avui convidat. És una classe activa, dinàmica, molt pràctica. Res a veure amb les tradicionals lliçons magistrals de tota la vida.\n«De les últimes investigacions dutes a terme en Pedagogia es conclou que s’han de renovar les metodologi-\nes docents, que cal, fins i tot de forma urgent, proporcionar als alumnes eines perquè siguin ells mateixos els que avancin en l’aprenentatge… Nosaltres, aquí, mirem de preparar els estudiants, que d’aquí uns anys seran mestres, perquè siguin capaços d’ensenyar d’aquesta manera», explica Pepa Valls, coordinadora del grau universitari que s’imparteix des del 2015-2016, únic d’aquestes característiques a Catalunya.\nEls estudis, que van adreçats de moment a futurs docents d’educació infantil, combinen els tallers (com el de fotografia) amb les classes de teoria, «perquè també han de conèixer les raons per les quals fan el que fan», assenyala la professora de la UdL. Per poder aplicar mètodes innovadors a les seves classes, els ara estudiants de Magisteri han de conèixer bé què deien Maria Montessori, Céléstin Freinet o Ovide Decroly, han de dominar les teories de l’escola activa i l’aprenentatge per projectes i han de ser, així mateix, capaços d’estimular el treball col·laboratiu i preparar una classe invertida. Ells seran, quan acabin d’aquí un parell d’anys, la primera fornada de mestres innovadors formats a la universitat exclusivament amb aquest propòsit.\n«Necessitem professors que deixin de ser mers transmissors de coneixements i que siguin dissenyadors de dinàmiques, que ells mateixos deixin d’actuar individualment i sàpiguen treballar en equip», reclamava, en un debat a la Universitat Abat Oliba (UAO-CEU), Xavier Aragay, ex director general de Jesuïtes Educació i responsable de l’avaluació del programa d’innovació introduït a les escoles que l’ordre té a Catalunya,\nAPRENDRE PER REPRODUCCIÓ\n«El problema és que molt sovint els professors acaben reproduint el que han vist ells com a alumnes i això, portat al sistema educatiu, implica que es reprodueixin també les desigualtats entre alumnes», va afegir Iolanda Arboleas, directora de l’institut de Sils, un centre del projecte Escola Nova 21, al mateix fòrum.\nEstudis amb 175 anys d'història a Lleida\nLa facultat d’Educació de la Universitat de Lleida (UdL) celebra aquests dies el 175è aniversari de la fundació de l’Escola Normal Masculina de la ciutat, que va ser una de les primeres d’Espanya on es van impartir estudis de Magisteri. La de Barcelona no es va posar en marxa fins a quatre anys més tard.\nL’escola de mestres lleidatana va començar, aquell 26 de novembre de 1841, «amb només 21 alumnes, una aula i un professor», explica l’actual degà, Carles Alsinet. «I l’any següent, es va crear l’escola de pràctiques, amb 50 nens d’entre 6 i 12 anys», afegeix. Va ser la primera escola pública moderna de Lleida, subratlla.\nNo està sent senzill, admet la coordinadora del grau de Gestions Creatives, en el qual hi ha matriculats 120 alumnes, entre primer i segon curs. «¿Com s’ensenya a un docent a ser innovador? ¿Com aprèn algú a tenir iniciativa, a saber formar equips d’alumnes, a estimular l’aprenentatge?», es pregunta Valls. «Abans d’oferir la carrera als alumnes, vam estar temps treballant a definir quina mena de mestres volíem formar» i vam concloure que s’havia de donar prioritat al pensament crític, la creativitat, el treball col·laboratiu i les actituds proactives», explica.\nUn dels èxits ha sigut la implicació que hi ha hagut per part de la vintena de professors que imparteixen classes en aquesta titulació de la facultat d’Educació. «Excepte en un cas, el d’un professor de més edat que va preferir seguir impartint classes com ha fet sempre, la resta de docents estan col·laborant de forma molt estreta», indica Valls. «Tant ens fa que segueixi havent-hi alguna classe segons les metodologies més tradicionals, perquè els estudiants en vegin també el model», postil·la. «El més important és que hem començat a crear una certa cultura de col·laboració entre professors universitaris, cosa que no és gaire habitual en l’àmbit universitari», destaca.\n«Potser la nostra sorpresa més gran l’any passat va venir dels alumnes… Ens vam adonar, amb el curs ja començat, que molts no sabien ben bé què fer quan els plantejàvem un projecte», relata Helena Ayuso, professora de Didàctica de les Ciències Socials en aquest grau. «Ells també van haver de fer una adaptació i no els va resultar fàcil, perquè tota la seva trajectòria acadèmica anterior ha sigut amb el model de classe magistral, on el professor marcava el ritme i el mètode de treball», afegeix Valls.\nEls resultats de la posada en marxa d’aquests estudis «són positius, però encara intuïtius», admet la coordinadora del grau que assegura que s’estan recollint dades i experiències «per poder avaluar i validar els processos que s’estan aplicant». De moment, no obstant, la investigació està pendent d’obtenir finançament per tirar endavant.\nQuan un museu o un solar buit són també aules\nA més a més de la facultat, els alumnes del grau universitari de Gestions Creatives de la UdL, «l’espai públic, els parcs de la ciutat o els solars buits, un museu o qualsevol equipament cultural on es pugui portar a terme una acció educativa acaben convertint-se en aules o llocs d’aprenentatge», explica la professora Helena Ayuso, que imparteix Didàctica de les Ciències Socials.\nEl grau està concebut de tal manera que els estudiants creen el seu propi itinerari formatiu, cursant (també ho poden fer on line) «uns determinats temaris o badges, a més a més de les matèries obligatòries», explica la coordinadora del grau, Pepa Valls. Aquests badges tracten qüestions monogràfiques, «desenvolupades per cadascun dels professors que fan classes en el grau i que són les competències específiques que han d’haver aconseguit els estudiants per arribar a ser bons professionals de l’educació». Així, hi ha badges, relacionats amb el pensament científic i la investigació i altres de relatius a les narracions i el coneixement de l’entorn social.\n«Som conscients que aquest és un projecte viu i subjecte a revisions, i per això es realitzen assemblees perquè els estudiants qüestionin el model i prenguin ells mateixos decisions sobre la seva pròpia formació», assenyala Ayuso.\nLa universitat planteja cinc anys d'estudis per als mestres\nTemes: UdL Mestres i professors Universitat Innovació educativa Educació a Catalunya


Noemí Fernández Selva | Grup62\nVa néixer a Barcelona l’any 1976. Llicenciada en Magisteri Musical i Pedagogia a la Universitat de Barcelona. Máster en Psicoteràpia Humanista a l’Institut Erich Fromm. Ha treballat més de 20 anys a escoles de Primària com a tutora i especialista en l’àmbit artístic. Máster en Direcció de Centres Educatius (IL3-UB) i ha exercit com a Directora. Actualment és inspectora de educació, i ho compagina amb l’escriptura. Ha publicat diverses obres amb les principals editorials del país, i es autora de la col·lecció dels millors contes i cançons tradicionals catalans (Estrella Polar), amb les il·lustracions de Roser Argemí.\nAprèn a llegir amb els contes i les cançons tradicionals catalans.\nSinopsi de De mica en mica. Contes tradicionals per a primers lectors\nDe mica en mica és un recull de contes basats en cançons i en tradicions catalanes amb textos senzills, en lletra de pal i lligada, per a nens i nenes que estan aprenent a llegir: En Patufet, Sol solet, El Casnestoltes, La mona de Pasqua, El tió, i altres. Amb il·lustracions de Roser Argemí.\nÚltims llibres de Noemí Fernández Selva\nBibliografia de Noemí Fernández Selva\nLa verema - 14/09/2022 - Estrella Polar\nDe mica en mica. Contes tradicionals per a primers lectors - 07/09/2022 - Estrella Polar\nEl tió - 10/11/2021 - Estrella Polar\nLa Castanyada - 01/09/2021 - Estrella Polar\nLa mona de Pasqua - 10/03/2021 - Estrella Polar\nEl Carnestoltes - 03/02/2021 - Estrella Polar\nSol solet - 02/09/2020 - Estrella Polar\nLa masovera - 02/09/2020 - Estrella Polar


Relat "Cròniques de l’alter ego : Una tarda inoblidable"\nInici > detall del relat: Cròniques de l’alter ego : Una tarda inoblidable\nDesprés de l’ensurt del dia anterior, en Watson tornà amb la voluntat d’alleugerir la meua angoixa. Em coneixia prou bé -o això semblava- com per convertir cada trobada en una aventura i, com sempre, absolutament meua.\nAvui vestia pantalons curts i espardenyes de vetes que em recordaven els meus deu anys, quan qualsevol fet es podia convertir en una proesa.\nDe seguida em féu entrar dins la bombolla prodigiosa del meu poble. Em recordà els passejos a pèl a pèl tot explorant les tolles de la sèquia, les tardes de pesca a la bassa de la sucrera o les expedicions per la bultra i llera del riu Farfanya; les sortides per l’horta a collir fruita d’amagat sempre amb l’ai al cor i aquelles batudes pels serrals a la cerca de metralla que canviàvem per quatre rals al drapaire del poble; i els jocs de guerra a l’era del Valeri abillats de soldats amb cascs, baionetes i pistoles de debò, atuells que algú havia oblidat o amagat als coberts de les eres...\nDe sobte s’aturà. I, en veure’m amb cara d’estranyesa, digué:\n-Ei, ara et toca a tu. Recordes aquella excursió a Santa Creu?\nDevia ser a finals d’abril. Els mestres ens havien portat a unes prospeccions de petroli. Bocabadats, seguíem tot el procés i ovacionàvem cada detonació. Fins que, aclarit el misteri, uns quants vam fer cap a un tossal on, segons deien, hi havia hagut unes trinxeres. Fou allí que la vaig veure, preciosa, perfecta. I, sense dir res, me la vaig ficar a la butxaca. De tornada al col·legi la vaig ensenyar i algú ho va xerrar al mestre. Aquest m’exigí que la hi donés. En veure-la, em cridà tot esverat:\n-Animal! Això és una bomba de mà!\n-Ja ho sé..., vaig contestar atemorit.\nDe continent, l’agafà i la va dipositar amb molt de cura al peu de la serra. En aquell moment algú va fer, Bummm! Llavors el mestre deixà anar un sonor renec entre la riallada general.\nA causa del soroll, obriren la porta. Allí estava jo, cofoi, assegut a terra fent rotllana amb coses meves al voltant del llum de la tauleta de nit.\nVaja, que interessant està aquest relat d'aventures, en el qual hi ha de tot un poc i al final hi ha una bomba sorpresa, en la que tots es van quedar bocabadats.


Apartment Zaboric 54 Sibenik Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nApartment Zaboric 54ApartamentSibenik Old Town, Sibenik, Croàcia - Veure al mapaApartment Zaboric 54Veure més fotosVeure més fotosVeure totes les 29 fotos\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Sibenik, no busqui més enllà de Apartment Zaboric 54. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Apartment Zaboric 54 també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Sibenik. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen habitació familiar. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera, plat de dutxa per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Apartment Zaboric 54.


LA CAPUTXETA VERMELLA DE LES MIL CARES | Antoni Veciana Ribes\nEl divendres 9 de març (2001) a les vuit del vespre es va inaugurar la Sala Hortensi Güell del Centre de Lectura l’exposició La Caputxeta Il·lustrada cedida per la Fundació Caixa de Sabadell. La Caputxeta Vermella és potser la rondalla que més s’ha traduït i més s’ha adaptat, així podem trobar diferents versions del conte des del Japó fins a Galícia, passant per l’Àfrica negra o Escandinàvia. El fet que les rondalles es transmeten per via oral provoca aquesta variació, el narrador és recreador de la peça i hi pot introduir tants canvis d’estil com modificacions del text o de l’argument. Alan Dundes diu que aquesta variació és la clau del folklore, i és justament sobre la variació del mite de la Caputxeta el treball dels vora noranta il·lustradors que podrem veure en l’exposició d’aquest març. Així podrem veure diferents caputxetes: una d’anciana que porta al darrere els seus sis cadells de llop, una en la radiografia de la panxa del llop, d’altres de modernes i urbanes que són assetjades per llops actuals i també caputxetes venjatives, cubistes, psicodèliques, reivindicatives...\nAquesta riquesa de versions plàstiques és comparable a les diferents interpretacions que s’han donat a la rondalla de la Caputxeta Vermella. Primer Perrault i després els germans Grimm van adaptar l’obra folklòrica a la literatura, i la versió oral ha quedat força influenciada per l’èxit de la seva versió literària. Malgrat tot s’han recollit algunes versions orals de la rondalla que podrien ser molt bé els antecedents de l’adaptació de Perrault. Aquests conte anomenat L’Àvia ha estat localitzat entre el Rin, els Alps i els Pirineus, o sigui a l’Estat Francès, però també en part a Alemanya i Itàlia. En aquest conte la nena no duu cap mena de caputxa ni res semblant i el llop té diferents variants com ara home-llop, orc, ogre...En aquesta versió del conte el monstre assassina l’àvia i la cuina, quan arriba la nena el llop disfressat de la velleta l’enganya i li fa menjar un plat de carn de l’àvia i beure una ampolla de vi vermell que realment és la sang de l’àvia. Més tard es posen al llit i després del conegut diàleg sobre la grandària dels membres de l’àvia, la nena li demana poder fer les necessitats i aprofitant l’avinentesa fuig i torna corrent a casa. Una versió semblant és l’oriental on el desenllaç és similar però més cru ja que abans el tigre ha tingut temps de menjar-se els pares i la germana de la nena. En d’altres versions orals la nena mitjançant l’enginy aconsegueix castigar al llop escaldant-lo amb aigua bullent.\nPerrault el 1697 revisa aquest conte i l’adapta a una aristocràcia menys supersticiosa i li proporciona els elements característics que faran que aquesta rondalla traspassi les fronteres. Perrault vesteix a la nena amb una Caputxa vermella que era la moda de les joves de l’aristocràcia i de la classe mitjana i que tardanament es convertiria en el barret frigi republicà. També fixa l’antagonista en el llop i que és l’element natural de la rondalla i per tant no educat ni civilitzat, aquest llop té una llarga tradició d’animal diabòlic com el mític Fenrir, fill de Loki de la mitologia escandinava. També elimina de la rondalla els elements canibalístics que podien repugnar al seu públic benpensant. Segons Josep M. Pujol la rondalla és un relat folklòric fictici que permet la identificació (o contraposició) de l’auditori amb el protagonista, i està destinat a reconciliar l’infant amb el món que l’envolta, així veiem com la Caputxeta és una clara advertència a les noies joves que no han de parlar amb desconeguts, ja que el fet que la Caputxeta parli amb el llop es pot veure com un pacte amb el diable que per força s’haurà de pagar d’alguna manera. Com la Gretchen de Faust, la Caputxeta serà castigada per la seva indisciplina i individualitat que la ha portada a ser contaminada per Mefistòfil. Així la rondalla s’acaba amb la mort de la Caputxeta a mans del llop i una moralitat de Perrault on avisa que de llops n’hi ha de moltes menes, però que tots són perillosos.\nEls Germans Grimm el 1812 volen posar fi a la monopolització francesa del conte i publiquen la seva versió de la Caputxeta Vermella, basada en diversos relats orals. En la moralitat burgesa del s.XIX hi ha ordre i càstig per als malfactors i per tants els Grimm fan aparèixer un llenyataire justicier que com un heroi grec rescata a les protagonistes i castiga al llop posant-li pedres a l’estómac, metàfora d’una malaltia sexual.\nÉs clara la prevenció de la rondalla davant d’un assalt sexual, així diferents elements ens ho confirmen: la caputxa vermella ens suggereix la menstruació que converteix les nenes en dones, el significatiu diàleg entre la Caputxeta i el llop quan estan al llit sobre la mida dels membres d’aquest, el canibalisme del llop és clarament un acte de possessió de l’home sobre la dona i les paraules de la mare en la versió dels Grimm no ens deixen lloc a dubtes “tingues enteniment i no corris fora del sender fressat perquè podries caure i trencar l’ampolla”. D’aquesta manera ho va entendre Víctor Català en la seva excel·lent recreació anomenada La pua de rampí. El viatge pel bosc és una prova ritual que la Caputxeta ha de superar per a passar de la infància a la maduresa, i quan surt de la panxa del llop ho podem entendre com la cristal·lització d’aquest canvi amb un renaixement.\nMalgrat tot hi ha d’altres interpretacions igualment vàlides. El fet que els primers vestigis del conte oral són localitzats en zones fredes del planeta, fa que F. Linning hagi entès el conte com una lluita entre les diferents fases de la naturalesa. La Caputxeta seria la llum i la primavera que ha de perpetuar el cicle posant-se en contacte amb l’àvia (la tardor). Tot això passa amb l’amenaça de les forces de la nit i l’hivern de trencar l’ordre natural, aquestes forces de l’obscuritat prenen forma de llop com el déu ibèric Tir.\nAquesta riquesa de versions plàstiques és comparable a les diferents interpretacions que s’han donat a la rondalla de la Caputxeta Vermella. Primer Perrault i després els germans Grimm van adaptar l’obra folklòrica a la literatura, i cada cop que una àvia explica aquesta rondalla als seus nets el resultat és diferent, igualment com diferents seran les nostres reaccions davant de cada versió que veiem i escoltem de la Caputxeta. Dic escoltar perquè en la inauguració David Figueres, Marta Marca i Carme Merlo dirigits per Ester Cort ens van obsequiar amb una particular interpretació del conte a la inauguració.\nPublicat per Antoni Veciana a 15:22\nEtiquetes de comentaris: Arts plàstiques, contes, Gestió cultural, revistes


L'atleta valencià Kim López, campió d'Europa de Llançament de Pes - Proyecto FER\nL’atleta valencià Kim López, campió d’Europa de Llançament de Pes\nEl llançador aconseguix la seua segona medalla d’or en este Europeu després de guanyar també en Disc.\nKim López ha engrandit el palmarés dels esportistes valencians en l’Europeu d’Atletisme adaptat que s’està disputant a la ciutat gal·lesa de Swansea en proclamar-se este matí campió d’Europa de Llançament de Pes F12.\nL’atleta, integrant del Projecte FER (Foment d’Esportistes amb Reptes, impulsat per la Fundació Trinidad Alfonso), s’ha imposat amb un llançament de 15,55 m i es convertix en un dels grans triomfadors d’este Europeu, ja que dimarts passat va aconseguir també penjar-se la medalla d’or en Llançament de Disc. Un doblet històric que, a nivell particular, se suma al Campionat del Món en Llançament de Disc que va aconseguir l’any passat a Lió.\nKim López (València 04/01/1989) es va haver d’exigir al màxim i millorar la seua millor marca personal (fins ahir era de 15,15 m) i va aconseguir els 15,55 m per a imposar-se al rus Vladimir Andriuhchenko (15,18 m) en el quint llançament. L’ucraïnés Andrii Holivets (14,48 m) va ser bronze. López va arrancar amb algun problema, ja que va registrar un nul en el primer intent, però va anar de menys a més i finalment es va penjar una medalla d’or que, amb la que va aconseguir dimarts en Disc F12, li permeten firmar un espectacular doblet.\nKim López es mostrava exultant després de la competició: “No puc estar més content i satisfet. Són molts mesos de treball molt dur per a arribar ací i, quan veus que el resultat és el que ha sigut, és com estar vivint un somni”, va explicar el llançador valencià. “Vull donar les gràcies a la gent que em dóna suport de manera incondicional cada dia. A la meua família, a la meua parella, als meus amics i, per descomptat, a la Fundació Trinidad Alfonso i al Projecte FER per confiar en mi”, va concloure Kim López.\nTercer Or per al Projecte FER\nAmb el de Kim López els esportistes del Projecte FER ja han aconseguit tres medalles en este Campionat d’Europa, totes d’or. A les dos de Kim López cal afegir la de David Casinos, que es va imposar amb molta autoritat en la final de Llançament de Disc F11 i va engrandir un poc més el seu espectacular palmarés.


Estudiant que no t’enganyin: Ningú pot impedir el nostre dret legal a la vaga!\n1.200 IES i 98 universitats ja han votat a favor de la vaga del 13 i 14!!\nEn els últims dies hem rebut nombroses comunicacions d’estudiants informant-nos de que les direccions dels seus instituts els impedeixen exercir el seu dret a vaga amb tot tipus de maniobres legals, mentides i manipulacions. També a alguna Universitat, com a la de València, el Vicerector d’alumnes ha emès, com si la universitat fos el seu mas, un comunicat afirmant que no hi ha vaga. Totes aquestes mentides tenen l’objectiu d’impedir l’èxit de la vaga del 13 i 14 d’Abril, que ja ha sigut votada a més de 1.200 IES i a més de 98 Facultats de tots els territoris.\nFem una crida a tots els companys i companyes que sofreixen aquestes pressions antidemocràtiques a que no ens deixem intimidar: el dret a vaga ningú ens ho pot negar, hem de exercir-lo i exigir-lo a aquelles direccions que intenten impedir-ho. Seguidament us deixem la legislació que empara el nostre dret a vaga (a l’interior de l’article) per a què ho utilitzeu en cas de necessitat. Per suposat, trucar al Sindicat d’Estudiants per denunciar qualsevol atropellament, ens posarem en contacte immediatament amb la direcció del centre per a fer complir el nostre dret a vaga.\nEl Tribunal Suprem avala el dret a vaga dels estudiants a partir de 3er de la ESO sense permís patern (Descarrega't aquí la sentència)\n1. Dret a vaga\nEn cuanto a la edad para ejercitar dicho derecho de huelga, será a partir del “tercer curso de educación secundaria obligatoria” (3º de la ESO).\n2. Dret a realitzar Assemblees\n3. No poden demanar-nos les nostres dades personals per assistir a una Assemblea o secundar una Vaga\nLES DIRECCIONS DELS CENTRES HAN DE RESPECTAR LA LLEI!\nLlista d’Instituts i Universitats on les direccions estan impedint el dret a vaga\n1. Universitat de Valencia, Valencia\n2. IES Unamuno, Bilbao\n3. IES Bertendona, Bilbao\n4. IES Pallaresos, Els Pallaresos\n5. Salesianos San Ignacio, Cádiz\n6. IES Felipe de Borbón, Ceutí, Murcia\n7. IES Juan Pablo II, Puerto Real.\n8. IES Portada Alta, Málaga\n9. IES Barañain, Navarra\n10. IES Arcipreste de Hita, Azuqueca de Henares\n11. IES San Cristóbal de los Ángeles, Madrid\n12. IES Cervantes, Madrid\n13. IES Lope de Vega, Madrid\n14. IES Cardenal Cisneros, Madrid\n15. IES Galileo Galilei, Puertollano\n16. IES Zunzúnegui, Portugalete\n17. IES Rafael Casanovas, Sant Boi\n18. IES Santa Bárbara, La Felguera, Asturias\n19. IES Joaquim Rubí i Ors, Sant Boi\n20. IES El Castell de Esparraguera\n21. IES Lluis Companys, Ripollet\n22. IES Fort Pius, Barcelona\n23. IES Escola de Treball, Granollers\n24. IES Torrent de les Bruixes, Santa Coloma\n25. IES Torreforta, Tarragona\n26. IES Luberri, Donosti


Copresidència del Consell Polític de Governança Territorial - Mercè Conesa\nLa setmana passada, a Hangzhou (Xina) em van nomenar copresidenta del Consell Polític de Governança Territorial i Multinivell i Finançament Sostenible, un òrgan mundial de nova creació que permetrà tenir accés als debats a escala global.\nCrec fermament que els governs locals ens hem d’empoderar per assegurar l’acompliment dels Objectius de Desenvolupament Sostenible o dels acords de París. Els objectius de desenvolupament sostenible no s’aconseguiran sense ells. Cal apoderar als ens locals i als ajuntaments per aplicar els objectius de l’agenda global, reforçant la col·laboració entre les diferents esferes de govern, que ens obligarà a pensar nous models de governança i a promoure el diàleg i la cooperació entre territoris.\nHem d’impulsar la participació activa i situar-nos com a actors principals en aquesta agenda internacional. Des del món local som conscients de les tendències de la globalització, fet que implica reivindicar el paper dels governs locals, no només davant de les Nacions Unides, sinó també davant dels propis Estats. I ens cal també un sistema financer sostenible i un millor finançament pels governs locals. Només així podrem assegurar els drets dels ciutadans des de la base: l’accés als serveis bàsics, a l’energia, a l’habitatge, a la salut, l’educació, a l’equitat i igualtat d’oportunitats i la sostenibilitat.


Microscopi: La carta als reis ·\nMicroscopi: La carta als reis\nRedacció 20 Desembre 2019 2 min read\nS’acaba l’any i en començarà un de nou. És el moment de plantejar-se noves fites, de continuar avançant per resoldre els dèficits històrics que té la ciutat i construir el Ripollet del futur. I això vol dir que hem de parlar de nous equipaments municipals.\nDotar a Pont Vell i Tiana d’equipaments socials dignes. L’espai cultural a Tiana i la casa de la carretera de l’estació destinada al Casal de Barri resoldran les obsoletes condicions actuals. A més, potenciaran la cohesió a dins del barri i amb la resta del municipi.\nLa construcció de la segona biblioteca, més gran i amb més serveis, li donarà a Can Mas el protagonisme que es mereix. I no només això, també ens demostra que quan un equipament i el seu servei es capaç d’adaptar-se a les necessitats de les persones usuàries, aquest pot estar perfectament situat a la perifèria.\nL’Arxiu Municipal, amb un espai destinat a la recuperació de la memòria històrica local, també respondrà a un plantejament modern: l’accés públic a la informació i la custòdia de la documentació administrativa i històrica de la ciutat.\nPensar el Ripollet del futur vol dir alçar equipaments que responguin als temps que corren, com La Casa de la Dona, que reclamarà uns fonaments sòlids per combatre aquest sistema patriarcal. I també construir l’educació. Importantíssim. L’Escola Municipal de Música i l’Escola d’Adults Jaume Tuset s’han d’ubicar en espais nous.\nTot això sense oblidar la Torre de Can Mingrat i la residència, que continua fent passes sense aturar-se per ser una realitat. I l’horitzó fixat en l’hospital. Que el necessitem.\nJa sabem qui són els Reis. Així doncs, en aquest mandat caldrà posar-hi tot l’esforç, tots els recursos i tota la responsabilitat per fer-ho. La justícia social, el desenvolupament comunitari i la democràcia passen per construir espais i serveis per fer vida.\nI els únics Reis en els quals hi creiem, són els d’Orient, és clar.\nPrevious: Veus: Canvi climàtic\nNext: Tribuna: Ponència a la UAB