utopies quotidianes: de març 2012\n18 de març, 2012 0\nCreant propostes urbanes alternatives\nA Barcelona seguim compromesos amb la construcció d’una acció política transparent i oberta a la ciutadania: amb capacitat d’escolta activa i interacció amb la gent i els moviments socials. Situem la participació, les dinàmiques relacionals, en el centre de la nostra activitat municipal. Ho fem de maneres diverses. Una d’elles són els Diàlegs Temàtics i Territorials, taules compartides entre regidors/es d’ICV-EUiA, associacions de veïns/es, entitats i persones a l’entorn de qüestions o barris concrets. Aquesta setmana hem tingut l’oportunitat de fer un interessant diàleg sobre model urbanístic i dues trobades de treball: amb les entitats veïnals signants del Compromís per Glòries, i amb les entitats gestores de Plans Comunitaris agrupades avui en una Plataforma. Hem intercanviat punts de vista, ens hem compromès a seguir articulant espais de diàleg, i a fer del nostre grup municipal un canal d’expressió de la gent que lluita per transformar els barris i fer de Barcelona una ciutat més humana i habitable. Esmento només algunes de les reflexions que hem compartit.\nPel que fa a model urbà, tres idees bàsiques. D’una banda, el govern municipal de CiU està situant en el relat de l’Smart City els principals elements del seu projecte. És un relat d’aire innovador però alhora molt decantat: es tracta de construir pistes d’aterratge per a les grans empreses privades de les eco-tecnologies urbanes, amb nul.la dimensió social i ciutadana. D’altra banda, el projecte expressa poca solidesa quan es col.loca a remolc de perspectives tan nefastes com la possible implantació d’Eurovegas, un model de segregació urbana i depredació ambiental contrari a la ciutat cohesionada i sostenible. Finalment, el discurs sembla funcionar sovint a manera de “músiques per despistar” mentre passen, alhora, coses concretes com la nova Marina de Luxe al Port Vell, una actuació privatitzadora on el Port no dialoga amb la ciutat, una iniciativa que configura model i que es desencadena, precisament, en un àmbit d’opacitat, sense control ni deliberació ciutadana: l’urbanisme del luxe expulsa la lògica de la ciutat democràtica.\nPerò més enllà de l’oposició concreta i nítida a iniciatives com Eurovegas o el Port Vell de Luxe, cal disputar la batalla del model i del seu relat. S’ha d’articular un discurs urbà a partir d’elements alternatius. Per exemple, enfront de l’smart city de les eco-tecnologies privades cal defensar processos de transició (transition towns) cap a l’ecologia urbana des de la implicació ciutadana, el canvi cultural en la quotidianitat, les universitats públiques o el teixit de cooperatives. Enfront del model urbà de les infrastructures s’ha d’articular el de la gestió participativa d’espais i serveis. Enfront de les grans inversions, un model configurat per un conjunt d’iniciatives de proximitat, radicals, fàcils i austeres: ha arribat el moment de practicar les superilles, de posar cons per treure cotxes i ampliar l’espai per les persones, de tallar la circulació de vehicles perquè la gent camini o es mogui en bicicleta, d’obrir del tot places avui tancades...\nUn apunt també sobre Glòries. El Compromís signat entre les AA.VV. i l’Ajuntament el 2007 s’ha de desplegar en totes les seves dimensions. La nova proposta del govern municipal ha de passar del terreny de les idees i els criteris, on se situa ara, al terreny de la seva progressiva concreció, per tal de poder debatre sobre elements tangibles. Les AA.VV ens van expressar la seva disposició a implicar-se en el procés, sobre la base d’una participació que ha de ser efectiva i real. Vam compartir la preocupació entorn al tipus de plaça-parc, els ritmes lents i desiguals entre Ajuntament i Generalitat en la construcció dels equipaments previstos, l’esquema de mobilitat (que no inclou la connexió dels tramvies i sí en canvi la inacceptable desaparició del túnel de l’estació de França) o la manera de plasmar la redistribució dels habitatges. Cal impulsar la inversió a Glòries, apostar pel verd, per habitatges asssequibles i creadors de teixit urbà, pels equipaments de proximitat, i per la mobilitat pública i ecològica. Treballarem en aquesta direcció, al costat del moviment veïnal, i amb voluntat d’acord de ciutat.\nEtiquetes de comentaris: Diàlegs amb Barcelona, Glòries, urbanisme\n10 de març, 2012 0


Fusta contraxapada de color vermell de la Xina amb unió digital Fabricació i fàbrica | Sulong\nFusta contraxapada de pel·lícula\nNucli de bedoll\nContraxapat de pel·lícula articulada amb dits\nFusta contraxapada de pel·lícula antilliscant\nEmbalatge de fàbrica i transport\nFusta contraxapada de Combi Film\nFusta contraxapada de pel·lícula antilliscant hexagonal\nPel·lícula articulada amb dits de fusta contraxapada marró\nFusta contraxapada de Poplar Film\nPel·lícula articulada amb dits de color vermell contraxapat\nAquest producte és contraxapat de bedoll de 1/8 x 12 x 12\nCòmode i senzill d’utilitzar\nAquest producte es troba a la Xina\nFusta contraxapada a doble cara, possibilitats de muntatge il·limitades\nAfegiu el vostre propi estil a cada centímetre\nAquest producte inclou una fusta contraxapada artesanal de 12 x 12 x 1,27 CM (mida aproximada)\nMolt adequat per a tot tipus de manualitats\nHeavy Duty: aquesta fusta contraxapada lleugera i amb un preu raonable proporciona una durabilitat, rigidesa i estabilitat excel·lents per a totes les vostres necessitats de fusta. La seva superfície proporciona un poder de subjecció excel·lent per a la cola i els cargols.\nFusta contraxapada: la fusta contraxapada de l’empresa és coneguda per la seva resistència, durabilitat i estètica i és afavorida pels treballadors de la fusta de tot el món. Està fabricat amb l’últim mètode de producció de fusta, resistent i durador, no fàcil de portar.\nCompatible amb serres rodants i màquines de tall per làser dissenyades per passar sense problemes per serres rodants i màquines de tall per làser, cosa que el converteix en una fusta contraxapada ideal per tallar fusta de manera eficient.\nGrau B / BB: aquesta fusta dura té xapes superficials i posteriors. La xapa superficial té una superfície llisa i un color uniforme. Normalment hi ha 1-2 taques petites amb colors coincidents a la part posterior. La fusta contraxapada gruixuda i fina també pot lliscar sobre fusta per utilitzar-la en màquines de gravat CNC o màquines de gravat.\nServei postvenda d’alta qualitat: ens comprometem a cooperar amb empresaris, artesans familiars i fusters que aposten per perfeccionar l’artesania. El nostre personal d’atenció al client ben format està familiaritzat amb els nostres productes i estem encantats d’ajudar-vos a resoldre qualsevol dubte i consulta.\n1. Bon rendiment i llarg temps d'ús.\n2. Fàcil de pelar.\n3. Feu que la superfície de formigó sigui més llisa i bella, sigui fàcil de decorar i reduïu el procés d’enguixat.\n4. Això pot reduir el 30% del temps per contactar amb el projecte.\n5. Resistent a la corrosió i que no contamini la superfície del formigó.\n6. Bon rendiment d'aïllament tèrmic, propici per a la construcció d'hivern.\n7. Les ungles, serres i broques són millors que els motlles de bambú i acer i es poden processar en diversos tipus.\nAnterior: Pel·lícula articulada amb dits de fusta contraxapada marró\nPròxim: Pel·lícula articulada amb dits de fusta contraxapada de color negre\nPel·lícula articulada amb dits de fusta contraxapada de color negre\nZona de desenvolupament econòmic, ciutat de Pizhou, província de Jiangsu, Xina


Inhibit Retinol Eye Lift - Els Núvols. Centre d'estètica, massatges i benestar.\nFluid antiarrugues per contorn d’ulls\nLa teva mirada parla per tu\nquantitat de Inhibit Retinol Eye Lift\nCategories: PRODUCTES, NATURA BISSÉ, INHIBIT COLLECTION Etiqueta: Facial\nEl Octamioxyl-6 Advanced, una nova versió de la molècula Octamioxyl, clau de la col·lecció Inhibit, ajuda a relaxar l’aparença de les línies facials.\nEl retinol encapsulat i un complex amb 4 tipus d’àcid hialurònic revelen una pell molt més llisa i d’aspecte més ple, a més d’ intensament hidratada.\nLa combinació d’arutoside, silici orgànic i arbre de la seda aporta un efecte tensor a la parpella.\nLa niacinamida potencia la lluminositat per difuminar els signes de fatiga i despertar la mirada.\nInhibeix, farcida, tensa i il·lumina: minimitza tots els signes de l’edat del contorn d’ulls.\nAjuda a relaxar l’aparença de línies i arrugues.\nAporta un efecte lífting per una parpella superior d’aspecte més elevat.\nCombat la manca de fermesa i proporciona un efecte tensor.\nContribueix a minimitzar l’aspecte de bosses i ulleres.\nDermatològicament i oftalmològicament testat.\nPer potenciar els resultats, realitza el massatge per a un efecte lífting dues vegades; primer amb l’aplicador, i després amb els dits.\nPer refrescar la zona i despertar la teva mirada, aplica-sempre massatge amb l’aplicador de ceràmica.


Inici Preguntes i respostes De qui és la frase "penso, i per tant existeixo"?\nAmb aquesta frase, Descartes es va guanyar el títol de pare de la filosofia moderna\nDescartes al llenç 'Descartes a la Cort de la reina Cristina de Suècia', de Pierre Louis Dumesnil\nEl que s'ha guanyat el títol de pare de la filosofía moderna amb la frase "penso, i per tant existeixo" va estudiar de nen en una escola dels jesuites, i quan no estava a classe anava a la biblioteca: abans d'entrar a la universitat ja s'havia llegit tots els llibres que hi havia. Un cop llicenciat en lleis, va decidir abandonar completament l'estudi formal i dedicar-se a aprendre només de sí mateix i del "gran llibre del món". El 1618 es va allistar a l'exèrcit holandès de Maurici I de Nassau, en guerra contra l'Espanya de Felip II, i va aprofitar la treva per estudiar matemàtiques.\nDesprés va servir amb les tropes de Maximilià de Baviera per reprimir la rebelió de Bohèmia, o sigui que va lluitar en els dos bàndols de la guerra dels Trenta Anys. En la nit del 10 de novembre del 1619, el jove mercenari de vint-i-tres anys va tenir tres visions sobtades, i va concloure que un esperit diví li havia revelat una nova filosofia. Va dedicar la seva vida a aplicar el mètode matemàtic a la recerca de la saviesa, convençut que totes les veritats estan connectades: segons ell, si es troba una veritat fonamental i es procedeix amb lògica, la ciència no té límits. La seva obra va ser clau en el racionalisme i en la Revolució Científica.


Xerrada a Reus el 23 de febrer: retallen la sanitat pública mentre fan negocis privats – CGTCatalunya\nInici > General > Comunicats > Xerrada a Reus el 23 de febrer: retallen la sanitat pública mentre fan negocis privats\nSala d'Actes Casal de les Dones (Plaça Patacada 9, Reus)\nExisteix una trama organitzada de persones que ocupen (o han ocupat) càrrecs a l'Administració autonòmica i local al mateix temps que a consorcis, holdings i altres ens públics i a empreses privades del sector sanitari o de serveis, una trama que s'està carregant la sanitat pública catalana, trossejant-la, privatitzant-la, retallant-la, desmantellant-la,... al mateix temps que aprofiten els seus càrrecs (per cert, molt ben pagats, amb salaris en alguns casos astronòmics) per a realitzar tot un seguit de negocis privats en detriment de l'interès general.\nPersones com Josep Prat o Ramon Bagó, només són la punta de l'iceberg, altres noms eixamplarien la llista. Innova, l'Institut Català de la Salut o el Consorci Sanitari de Catalunya com a botó de mostra. Exemples d'un atac planificat a la sanitat pública que pren forma quan mirem el que està passant a molts CAP o a hospitals com Joan XXIII de Tarragona, Bellvitge, Viladecans, Sant Joan de Reus, Pius de Valls, Vall d'Hebron, etc, tot això amb la col·laboració del Conseller de Sanitat Boi Ruiz i el mateix president de la Generalitat Artur Mas. Negocis que potser són "legals" (a falta del que dictamini la justícia) però que ni són ètics ni es fan en benefici de la gran majoria de la població.\nPer tal de donar a conèixer el que està passant a nivell de Catalunya, del que en tenim una mostra molt destacada a nivell de Reus amb l'affaire Innova - Josep Prat, hem organitzat aquest acte en el qual intervindran destacats activistes que lluiten en defensa de la sanitat pública, des d'associacions com Dempeus per la Salut Pública o Units pel CAP.\nxerrada sanitat a Reus\nagenda, Crisi, Retallades, Salut, Sanitat


Absolts els dos joves detinguts per les protestes de Can Vies a Palma\n10 maig 2021 20:27\nEl Jutjat Penal número 1 ha absolt aquest divendres els dos joves detinguts durant les protestes a Palma contra el desallotjament del centre Social Can Vies de Barcelona el 28 de maig de 2014. Els joves estaven acusats de desordres públics, fets pels quals la fiscalia els demanava fins a 9 mesos de presó.\nLa sentència recull la confusió i les contradiccions en les declaracions de diversos membres de la Policia i diu que «si bé van afirmar que els tenien perfectament identificats visualment sense haver-los perdut de vista en cap moment fins que els van identificar pel seu nom i cognoms en el moment de la detenció, no van poder oferir una explicació concordant, coherent i prou clarificadora sobre la participació que van tenir cadascun dels acusats en els fets objecte d'enjudiciament».\nLa sentència, a més, diu que dos dels agents varen assegurar «que no havien presenciat els tals incidents concrets», però que un dels dos detinguts «ja era conegut per aquesta unitat policial per la seva participació molt activa en diferents actes».\nEl document sentencia que ha quedat acreditat que la conducta dels dos detinguts durant la concentració no tenia com a finalitat la pertorbació de l'ordre i de la pau pública.\nLa sentència no és ferma i l’acusació té ara deu dies per recórrer-hi, si així ho estima.\nGracis a tots els que lluiten contra l'autoritarisme, espanyolisme i atacs a la llibertat del pp, sou herois, i gracis a tots els ciutadans que amb el seu vot heu fet possible la sortida del pp de les institucions.\nPer Vicenç Marquès i Sanmiquel - SABADELL, fa mes de 5 anys\nBé. Per fi sembla que algú s'ha recordat d'obrir de bat a bat les portes i les finestres perquè hi passin aires nous, frescos i sans! Ses Illes balears s'ho mereixen!\nPer Demiurg, fa mes de 5 anys\nEnhorabona a les persones que lluiten!\nNo deixeu de fer-ho mai!\nEnhorabona! Pareix que la mala sort, s' en comença a anar cap un altre costat.


Eti@m By M@ite: Premis blogs Catalunya 2013\nA veure si tinc sort!!!!!\nUna vegada categoritzats els blogs, poden participar en una (i només una) de les següents classificacions temàtiques. Stic.cat es reserva el dret a modificar la categorització d’un blog en el cas de què es detecti que pel seu contingut o autoria aquesta modificació és necessària. El llistat de blogs inscrits i en quina modalitat concorren als premis es farà pública una vegada finalitzat el procés d’inscripció.\nCriteris establerts per a identificar un blog corporatiu:\nConsiderarem blog corporatiu aquell realitzat per una organització / institució / entitat amb la finalitat de:\nCriteris establerts per a identificar un blog professional:\nConsiderarem blog professional aquell que, realitzat personalment o per encàrrec a un tercer, té com a objectiu la promoció de la imatge personal o professional d’aquell a qui fa referència.\nAixí mateix, s’inclouen en aquesta categoria aquells blogs de professionals o persones amb important rellevància pública (càrrecs electes, polítics, esportistes d’alt nivell, artistes, presentadors o col·laboradors de ràdio o televisió, etc) que utilitzin el seu blog com una eina més de comunicació professional. Qualsevol particular pot incloure el seu blog en aquesta categoria.\nPublicat per etiametiam.blogspot.com a 11:22


Va succeir que molts dels plats tradicionals estan íntimament relacionats amb tota la gastronomia de la gent. S'han fixat estereotips similars per als alemanys, la cuina dels quals, segons molts, està construïda amb salsitxes i col estofat. No obstant això, deixar aquest plat sense atenció també és difícil, així que hem decidit esbrinar com cuinar la col en alemany.\nLa recepta de xucrut cuit en alemany\ngreix o oli - 1 cullerada. cullera;\n2/3 de col que posem en una cassola. Netegem les cebes i tallem en anells prims. Les prunes amb pomes són de la mina, netegen les llavors i es tallen en tires fines.\nEscalfem el greix al braser, o la mantega i fregiu-lo primer amb col, després prunes i pomes. Al final, podeu complementar el plat amb baies de ginebre. Fregui-ho tot uns 10 minuts i després deixeu-lo suc de poma i guisat fins a la disponibilitat total, és a dir, la suavitat de la col. Menjar preparat barrejat amb la tercera col, que es va reservar inicialment.\nServim col amb carn, salsitxes o plats de carn especiada, ja que equilibra perfectament el sabor brillant.\nLa recepta de la col estofada en alemany amb carn de porc\nbolets blancs - 300 g (es pot assecar - 100 g);\nsucre - 1/2 cullerada. culleres;\nCol de guatilla espremuda d'excés de suc i, si cal, si la col es trosseja aproximadament, la molem encara més. A la paella, escalfem l'oli i fregim les cebes, les pastanagues ratllades, els bolets blancs aixafats i, de fet, la col. Durant la cocció, escampeu les verdures amb sucre.\nPorc meu i tallat en tires grans. Fregir la carn en una paella ben escalfada fins que estigui completament preparada. Combem la carn i les verdures i estofeu-les en una petita quantitat d'aigua durant 15-20 minuts, fins que s'evapori completament. Al final de la cocció, afegiu les prunes i l'all i seguiu guisant tot durant una hora. Posem el plat preparat en un plat profund i espolvorem amb herbes picades.\nDeliciosa carn de porc amb col dolça en alemany, perfectament adaptada a un got de cervesa fresca o a un got de tintura forta.\nAtenció a les violetes: regles senzilles de créixer a casa\nQuè pot substituir l'agar-agar?\nPastís amb col i carn\nCom preparar un escalope?\nVitamines per a atletes\nCom entendre que t'agrada un home de Capricorn?\nFruit kiwano - apetitós tropical exòtic al lloc\nQuè és un fons de pantalla líquid?\nVestit de forma completa\nVisa als Emirats per a russos


Sortirà a la venta a partir de l’any 2020 i tindrà un cost aproximat de 36.000 euros\ndivendres, 26 de juliol 2019 - 14:37h\nImatge del nou SEAT 100% elèctric, el-Born. | SEAT\nEl primer vehicle fabricat per SEAT de forma 100% elèctrica, el-Born, va debutar públicament al prestigiós Saló Internacional de l’Automòbil de Ginebra 2019. Una de les cites més clàssiques de l’any on la majoria de marques treuen a la llum les seves últimes tecnologies i els seus millors models. Una oportunitat d’or perquè la marca de Martorell pogués mostrar a la resta del món quines són les seves intencions de cara al futur.\nUn dels primers avantatges d’aquest concep-car presentat a Suïssa és que els seus clients no veuran massa canvis a l’hora d’obtenir el seu model definitiu, que s’estima que vegi la llum a meitats de l’any 2020 amb un preu aproximat de 36.000 €.\nSEAT, igual que la resta de marques del Grup Volkswagen, ha utilitzat un compacte per estrenar-se en aquest vessant de vehicles elèctrics. Basat en la plataforma MEB del Grup Volkswagen, és la mateixa que utilitzarà el nou AudiQ4 e-tron i el Volkswagen ID.3, entre d’altres.\nReferència especial als seus orígens\nAmb el nom d'el-Born, SEAT ha volgut destacar la seva procedència i els seus orígens, deixant clar que el seu vehicle elèctric ha estat dissenyat i desenvolupat a la fàbrica de Martorell, a Barcelona. A més, la marca catalana també ha jugat amb el significat de ‘born’ en anglès (naixement), a banda de ser, un barri de la Ciutat Comtal.\nDos significats que, de la mà, donen el nom al nou concep de SEAT que serà 100% elèctric. La seva fabricació però, es portarà a terme a la fàbrica del Grup Volkswagen de Zwickau, situada a Alemanya, lloc principal de producció d’aquest tipus de vehicles per tot el grup.\nUna autonomia de 420 quilòmetres\nLa marca de vehicles catalana, a banda d’utilitzar la plataforma MEB, també ha realitzat una gran combinació de motor i bateries que fan d'el-Born un vehicle adequat per poder competir amb la resta de cotxes elèctrics d’última generació.\nDisposa de bateries suficients per recórrer un total de 420 quilòmetres amb una càrrega completa, certificant aquest fet amb el cicle de proves WLTP. El temps de càrrega complet de les seves bateries no supera els 47 minuts. Aquest vehicle aconsegueix accelerar de 0 a 100 km/h en 7,5 segons gràcies al seu motor elèctric de 150 kW, donant 204 cv de potència.\nImatge de l'interior del nou SEAT 100% elèctric, el-Born. | SEAT\nDisseny interior i exterior\nUna dada a destacar és que el-Born resulta ser més alt que un compacte normal, ja que guarda les bateries sota del xassís i d’aquesta forma, s’eleva l’habitacle. Aquest nou compacte de la marca catalana incorpora un patró en forma de falca que es repeteix en altres zones del vehicle, com als laterals o als fars. El capó, de disseny pla, precedeix a uns parabrises amb una aerodinàmica molt cuidada.\nEn canvi, les llantes que porta són les mateixes que incorpora el cotxe de sèrie, és a dir, un model de 20’’, amb importants propietats aerodinàmiques. Un altre distintiu important d’aquest SEAT és la línia de leds que uneix els pilots d’ambdós costats. El logotip de la marca en ‘S’ recupera la seva antiga funció per tal d’obrir el maleter.\nA l’hora de parlar de la part interior, a l’habitacle destaca un quadre de comandament completament buidat, amb pocs botons, i una gran pantalla pel sistema d’entreteniment, així com la instrumentació tota digital. Els seients davanters, de disseny esportiu, deixant encara el dubte de si formaran part del cotxe de sèrie o serà un extra per una gamma en concret.\nLa part de darrere és realment còmode i àmplia, amb seients molt similars a altres compactes de la marca. Cal destacar que el canvi de marxes que desapareix i ocupa la seva funció un petit comandament que serveix per inserta la marxa cap endavant, cap endarrere i l’estacionament, un model molt semblant a l’utilitzat al BMW i3. Una altra dada que encara no es coneix serà el nombre de versions que tindrà aquest model, però segurament el més lògic seria utilitzar una estructura idèntica al seu germà, utilitzant versions amb 330, 420 i 550 quilòmetres d’abast.


Cures pal.liatives, eutanàsia i comunicació pública\n12 abril 2021 08:42\nBernat Joan i Marí | 13 abril 2005\nAvui dia els mitjans de comunicació poden convertir un gra d'arena en una autèntica muntanya, un polsim en una bola de neu extraordinària i fets que no tendrien més transcendència en autèntiques bombes mediàtiques. Així mateix, el context permet que qui vulgui pescar en aigües tèrboles, cada vegada ho tengui més fàcil. I, per acabar-ho d'adobar, molt sovint s'hi mescla la ideologia pura i dura, i llavors sí que sempre hi ha algú que acaba bevent oli.\nHo deia un metge d'un conegut hospital de Madrid: avui dia hi ha gent que s'està morint, que pateix un dolor immens, i que es troba que el metge que l'atén pràcticament no s'atreveix a receptar-li un calmant una mica fort, no fos cas que rebés una denúncia per eutanàsia encoberta. I no deixava de tenir les seues raons: la conselleria de Sanitat de la comunitat de Madrid acabava de sancionar una colla de metges d'aquell mateix hospital, a partir de denúncies realitzades en les quals se'ls acusava d'haver accelerat la mort de persones que es trobaven en situació de malaltia terminal.\nPotser tot plegat havia estat atiat pel fet que el tema de l'eutanàsia es troba en primera línia de la comunicació pública a bona part de la nostra àrea del món. El cas de Terri Schiabo, als Estats Units, ha constituït un autèntic altaveu per a molta gent per prendre-hi posició, i ha afectat persones d'arreu del món. Tothom ha sabut alguna cosa d'aquesta dona que duia més de quinze anys en estat vegetatiu i que va ser desconnectada, per voluntat del seu marit. El fet que els seus pares no volguessin la desconnexió va provocar una aspra polèmica, en la qual es varen enfrontar aquells que consideren que s'ha de mantenir la vida a tota costa, passi el que passi, i aquells que consideren que, en determinades situacions, quan ja no hi ha cap esperança de recuperar una vida normal, s'ha de deixar que la natura faci el seu camí tota sola.\nA l'Estat espanyol, el tema també ha tornat a estar en primera línia per diverses raons: hi ha hagut institucions, com el Parlament de Catalunya, que han adoptat importants decisions pel que fa al Testament vital; s'ha portat al cinema el cas de Ramon Sampedro, a través del film «Mar adentro», d'Alejandro Amenábar; i s'ha assistit, amb divisió d'opinions (sobretot pel que fa al tractament mediàtic), a la llarga malaltia i agonia de Karol Wojtyla.\nAvui dia, gràcies als avanços de la ciència i de la tecnologia, tenim mitjans per pal.liar el dolor, tenim mitjans per fer que persones que, en altres èpoques, haurien passat per un terrible sofriment, no hagin de sofrir tant. Tothom hauria de poder triar, en aquestes condicions, què vol fer, com vol ser tractat. Entenem que aquesta tria forma clarament part de la pròpia llibertat individual. I que no s'hauria de sotmetre els professionals de la sanitat a un estrès que no els ha de correspondre a ells per res.\nDavant una situació límit, una persona pot voler ser tractada d'una manera i una altra d'una altra. Tothom hi té dret. Les voluntats han de ser respectades. Allò que no es pot permetre és que es jugui frívolament amb decisions que són molt delicades i que creen una imperiosa necessitat de referents de tipus ètic i moral.\nPensem, per exemple, que Joan Pau II, per voluntat pròpia, quan va veure que la seva fi s'acostava, que la seva malaltia ja no tenia cap remei, i que el desenllaç era inevitable, va preferir quedar al seu apartament del Vaticà i no tornar a ser ingressat a la clínica Gemelli. Tothom va respectar, com pertoca, la seua voluntat de no continuar el calvari de metges, traqueotomies, tractaments més o manco agressius. Va preferir quedar al seu llit i morir en pau.\nSi així ho va decidir el cap de l'Església catòlica i si, com pertoca, se li va respectar, per què, en nom de no se sap exactament quina moral, hi ha qui vol que altres persones no puguin decidir per si mateixes?


“Em preocupa que el poble acabi sent un lloc dormitori” | MO1-TE pel Catllar\n“Em preocupa que el poble acabi sent un lloc dormitori”\nISABEL LLAVORÉ FÀBREGAS\nRESPONSABLE DE LA BIBLIOTECA MUNICIPAL DEL CATLLAR\nEl Catllar forma part de la seva vida des de nena, quan durant les tardes d’estiu es colava al jardí del Castell amb els seus amics a jugar i fer guerres de mandarines bordes. A aquest poble la va unir, entre moltes altres coses, Ca Pascual, la casa pairal d’herència familiar del seu avi matern i lloc que, a més d’albergar les seves vacances de la infància, va ser també llar a la qual tornar entre viatge i viatge quan, en acabar Història de l’Art, va decidir que volia viatjar pel món. Al Catllar va criar el seu fill, el Dan, el nom del qual significa “justícia”. I al Catllar li va retornar al 2006 el que per a ella és un gran tresor: la biblioteca. Isabel Llavoré Fàbregas parla del que considera el seu poble amb molt d’amor, però sense deixar- se encegar per aquest. És conscient que al municipi, així com al servei bibliotecari, encara queda molt per fer.\nEn quinze anys la biblioteca del Catllar ha passat d’estar tancada a realitzar més de 700 préstecs anuals arreu de tot Catalunya. Una xifra extraordinària per a unm unicipi de menys de 5000 habitants…Com s’ha aconseguit això?\nEl 2006 jo ja havia decidit quedar-me a viure al Catllar. La biblioteca estava tancada i em va sorgir la possibilitat d’obrir-la de nou. Arran de la crisi del 2008 i la manca de recursos públics, un grup de bibliotecàries de la zona vam iniciar un projecte per a treballar en xarxa, compartint usuaris, fons i recursos. Vam crear la Xarxa de Biblioteques del Baix Gaià, que abasta el servei bibliotecari de vuit municipis. El projecte va agradar tant a la Generalitat que el Departament de Cultura va decidir exportar-lo a altres\nàrees territorials i premiar-nos integrant-nos a la Xarxa de Biblioteques Públiques de Catalunya, de manera que avui, la Biblioteca Municipal del Catllar, pot donar servei a un catllarenc, un gironí o algú que visqui a Lleida.\nTot això hauria estat impossible sense tu, que a més ets autodidacta…\nJo no tinc els estudis de biblioteconomia però soc persona de lletres i una apassionada del món de les biblioteques. Amb moltes ganes i a poc a poc vaig anar formant-me i professionalitzant-me i en això segueixo, mantenint l’ànsia per aprendre i sempre amb l’objectiu de donar un servei bibliotecari de qualitat.\nParlant amb tu queda clar que consideres la biblioteca molt més que el lloc on es guarden i presten llibres. Explica’m què més és.\nPer a mi és important tenir present que la meva feina és pública i dono un servei a la comunitat. Cada comunitat té unes característiques específiques i la biblioteca ha d’adaptar-se a l’usuari. A més de ser un lloc on es guarda i ofereix coneixement, és un espai per a tothom, de portes ben obertes. Qui entra a la biblioteca ha de sentir-se còmode, acollit i cobert.\nAquest concepte de biblioteca amplia i complica molt la teva feina…\nSí, jo crec que és molt important la tasca social que fan les bibliotecàries. Primerament, jo soc la responsable de cuidar, triar, adquirir, catalogar i gestionar els llibres per crear un bon fons documental per a la biblioteca del poble. I per una altra banda faig l’atenció a l’usuari, que va des de recomanar un llibre, donar soport amb l’ús d’Internet, oferir informació sobre el municipi… M’agrada ajudar a la gent i considero que és part de la\nEs creen així vincles amb l’usuari més enllà de la lectura?\nAbsolutament. Moltes vegades, comentant un llibre, acaben sortint coses personals i al final la lectura passa a un segon pla. He viscut moments íntims molt especials amb alguns usuaris , que recordo i valoro molt. Mitjançant el llibre sento que puc tocar facetes de la persona que d’una altra manera no tocaria. L’acompanyament també és una de les tasques\nde la bibliotecària. En primer lloc perquè els llibres fan companyia, però també perquè les xerrades i els moments compartits son gairebé terapèutics.\nSortim de la “biblio” per fer un volt pel Catllar. Què trobes a faltar?\nM’agradaria molt que es potenciés i facilités el petit comerç local des de l’Administració. Al Catllar hi havia un forn de pa de llenya, que era un referent, hem perdut la peixateria i la possibilitat de comprar verdura d’horta de proximitat… Em falta poder sortir a comprar al poble….no m’agrada anar als súpers.\nD’altra banda, considero que manquen més iniciatives en tot el que està relacionat amb la cura de la natura: el riu, els horts, els boscos i camps de conreu tan abandonats… També urgeix facilitar les energies renovables o aplicar eines com la recollida d’escombraries porta a porta, que està demostrat que a més d’abaratir impostos és molt efectiva. Tot això, a través de plans d’actuació i conscienciació des del govern municipal.\nTambé vull recalcar la manca d’una aposta valenta i ferma per la cultura. Des de la regidoria es podria anar molt més enllà de la programació de concerts i obres de teatre. Mitjançant la biblioteca es pot oferir als catllarencs un punt d’accés gratuït a la cultura, apostant per la dinamització d’aquest espai amb activitats com tallers, cursos, xerrades…\nPenso també que tard o d’hora, s’haurà de repensar el servei bibliotecari municipal, des de les instal·lacions i equipaments al propi funcionament, per a poder millorar i oferir als catllarencs un servei de biblioteca amb qualitat.\nContinuem el passeig pel poble fixant-nos ara en les seves virtuts. Quines coses t’agraden del Catllar?\nSens dubte, el potencial del seu entorn natural. També em fascina la seva història i la possibilitat de conèixer-la. Mitjançant restes arqueològiques podem recórrer tota la història, des de l’Edat del Bronze fins avui. Em sembla fascinant tenir l’emprempta d’aquesta presència humana de manera continuada aquí al Catllar al llarg dels segles. Alguna cosa ja tenia\naquest indret, perquè sempre hi ha viscut gent aquí. Potser per tot això penso que el Catllar emet una estranya atracció que fa que tothom trobi el seu lloc propi en aquest poble. Tot i no ser especialment acollidor ni tenir serveis excepcionals, tothom s’hi pot sentir a gust i sorprenentment, els joves no tenen ànsies de tocar el dos, com és habitual en les poblacions rurals.\nI si haguessis de quedar-te amb un personatge destacable de la història del Catllar…\nAvui diria el Josep Maria Gavaldà. Va estar més de tres dècades a l’Ajuntament. Ho va fer tot! És clar que també va tenir temps de fer alguna cosa que no m’agrada, però ara valoro molt la seva gestió. Hi ha un abans i un després d’ell i els qui l’han succeït en podrien aprendre molt, especial-\nment, de la seva dedicació al municipi.\nMirant ara al futur: com t’imagines el Catllar i com t’agradaria que fos?\nEm preocupa que el poble acabi sent un lloc dormitori, sense vida als carrers, sense serveis. No voldria que el nucli acabés funcionant com una urbanització més, però a vegades sembla que aquesta és la tendència. M’agradaria que El Catllar fos “més poble”, amb els seus comerços i serveis de qualitat.\nTria un racó, una foto del Catllar\nLes petites escales que comuniquen el Corraló amb l’església.\nI per acabar: recomana’ns, si us plau, un llibre\n“Si no t’agrada llegir, no és culpa teva” de Jimmy Liao.


L'ampliació del port de València tensa les relacions de Ribó amb el PSPV\nEs calcula que podrien travessar la zona fins a 400 camions cada hora i que els efectes del dragatge podrien causar danys greus en l'entorn natural\n14.12.2019 - 00:51\nActualització: 13.12.2019 - 20:43\nLes relacions entre el batlle de València, Joan Ribó, i els seus socis de govern socialistes continua causant turbulències. La Junta de Govern Local ha aprovat, amb els vots de Compromís i l’abstenció del PSPV, de demanar una nova Declaració d’Impacte Ambiental (DIA) sobre l’afecció de les obres d’ampliació nord del port als barris que envolten el recinte i a l’entorn natural, especialment les platges.\nLa petició es recull en una moció de Ribó, que inclou set informes de la Secretaria d’Urbanisme (amb un informe de la Universitat Politècnica de València) i els serveis de Platges, Mobilitat, Devesa-Albufera, Parcs i Jardins, i Emergència Climàtica i Transició Energètica.\nEs calcula que podrien travessar la zona fins a 400 camions cada hora i que els efectes del dragatge podrien causar danys greus en l’entorn natural, a més d’un canvi paisatgístic de les platges. A la moció, es demana al ministeri espanyol competent una nova DIA, prèvia a l’aprovació final de la concessió administrativa de la nova terminal de contenidors, a la qual opta la signatura Terminal Investment Limited (TIL), filial del grup MSC.


Acte acadèmic 2021 | Facultat d'Informàtica de Barcelona\nActe acadèmic 2021\nInici » Notícies » Acte acadèmic 2021\nDijous 4 de novembre i dijous 2 de desembre, a les 19 h a l’Auditori de l’edifici Vèrtex a Campus Nord.\nEl Degà de la FIB es complau convidar-vos a l'Acte Acadèmic del curs 2021/22 on lliurarem les acreditacions als titulats i titulades del curs 2020-2021.\nAquest any tindrem 2 actes acadèmics, el primer, dijous 4 de novembre a les 19 h, serà l'acte de graduació dels estudiants del GEI. El segon, dedicat als titulats i titulades dels màsters MAI, MEI, MIRI i MFPS, tindrà lloc dijous 2 de desembre, a les 19 h. Ambdós actes es faran a l’Auditori de l’edifici Vèrtex a Campus Nord.\nActe 2 de desembre, acte acadèmic titulats i titulades de màster (MAI, MEI, MIRI i MFPS)\nSi ets titulada/titulat durant la promoció 2020-2021, has rebut una invitació i has confirmat la teva assistència via formulari.\nA la resta de la comunitat, es demana confirmació d'assistència abans del 30 de novembre a l'adreça o bé trucant a l'17111, per tal de no sobrepassar l'aforament de la sala.\nBenvinguda, a càrrec del degà de la FIB, Sr. Josep Fernandez\nConferència de Josep M. Pujol, Chief of Search at Brave, alumni FIB i doctorat UPC, titulada "De mica en mica s'omple la pica -- i de cap altra forma". Davant de canvis com la IA, Crypto, Quantum Computing, IoT cal estar preparat no només amb coneixements però també amb mètode.\nIntervenció de 4 titulats de la promoció 2020-2021.\nLliurament de reconeixements.\nLliurament de les acreditacions als titulats i les titulades.\nPresentació de FIB Alumni.\nCloenda de l’acte, a càrrec del representant del rector de la UPC, Sr. Jordi Cortadella.\nEn Josep M. Pujol és el creador i director del cercador de Brave. Anteriorment va ser fundador de Tailcat (comprada per Brave). Directori científic a Cliqz (liquidada). Director tècnic i co-fundador de 3scale (comprada per Redhat). Investigador al grup científic de Telefónica. Post-doc en el departament de epidemiologia i sistemes complexos a la universitat de Michigan i doctor en Intel·ligència Artificial per la UPC.\nActe 4 de novembre, acte acadèmic graduats i graduades del GEI\nA la resta de la comunitat, es demana confirmació d'assistència abans de l'1 de novembre a l'adreça o bé trucant a l'17111, per tal de no sobrepassar l'aforament de la sala.\nConferència de Jordi Estapé, cofundador i CEO de l'empresa de programari Enchainté i alumni FIB, titulada "I ara què?"\nIntervenció de dos titulats de la promoció 2020-2021\nLliurament de reconeixements i premis\nLliurament de les acreditacions als titulats i les titulades\nPresentació de FIB Alumni i Lliurament del Premi FIB Alumni al millor Treball de Fi de Grau.


Gràcies, m'heu canviat la vida! - Revista SMX\nPer Paco Jaldo.\nDimecres, 9 de novembre, vam acomiadar l’Emmanuel, un jove que hem acollit a casa durant dos anys. Són ja molts els nois del projecte Buzzetti que han passat per la comunitat i que, després d’haver complert satisfactòriament els objectius establerts, aconsegueixen fer un pas més per aconseguir la seva autonomia. Estem molt contents amb aquesta tasca. L’Enmmanuel ha realitzat estudis en cuina i va a fer un pas més per seguir el que està buscant, la seva integració en la societat.\nAquestes comiats es mouen sempre entre l’alegria de saber que un altre dels nostres nois ha aconseguit superar reptes i objectius, i la tristesa d’haver de dir-li fins aviat. Mai no és un adéu, perquè saben que aquí estarem sempre que ho necessitin, però no podem evitar la malenconia de saber que ja no compartirà més amb nosaltres el dia a dia.\nEn el discurs de comiat que ens va fer, una expressió sobresortia per sobre de totes les altres: “Gràcies, m’heu canviat la vida! I m’he sentit molt estimat i per fi he trobat persones que aposten per mi”.\nPerò no només hem viscut moments de comiat, també ens hem seguit formant avançat en els nostres estudis. Especialment els nois vocacionals de la casa han continuat amb la seva formació en Bíblia, en Don Bosco i en Pastoral. També hem participat en el recés d’advent, unint-nos a la proposta que s’ha ofert per part de la casa salesiana de la Trinidad.\nTambé en aquest mes, amb les noves mesures que ens han imposat amb el toc de queda, hem obert un “cinema d’hivern” i estem gaudint amb les diferents propostes de pel·lícula, que uns i altres, estan proposant, amb les seves corresponents crispetes. La pandèmia ens està obligant a extremar les mesures de precaució i de protecció, però no ens aturarà en ser creatius.\nLa nostra mirada la posem ja en el desembre, i ens preparem amb il·lusió per viure aquest mes tan especial amb molta alegria.


Márquez, tot i caure, és el més ràpid a l'Argentina - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nMárquez, tot i caure, és el més ràpid a l'Argentina\nEl cerverí va superar Valentino Rossi, segon, i Jorge Lorenzo, tercer\nefetermas de río hondo 03.04.2016 | 00:00\nEl cerverí Marc Márquez va imposar-se als dos pilots de Yamaha DAVID FERNÁNDEZ/efe\nEl pilot cerverí Marc Márquez (Honda) va obtenir una nova pole al circuit argentí de Termas de Río Hondo. Márquez, tot i caure en un moment de la sessió de qualificació, va superar per més de tres dècimes de segon l'italià Valentino Rossi (Yamaha) i per cinc dècimes el vigent campió del món i company d'equip de Rossi, Jorge Lorenzo, que va tenir una caiguda en el mateix punt que Márquez.\nA la segona línia de la graella de sortida hi haurà Dani Pedrosa (Honda), que va ser quart, i els dos pilots oficials de Ducati, els italians Andrea Dovizioso i Andrea Iannone. Maverick Viñales (Suzuki) va acabar setè, Pol Espargaró (Yamaha) desè, el seu germà Aleix (Suzuki) onzè, i Tito Rabat (Honda) va finalitzar dinovè.\nA la quarta sessió d'entrenaments lliures, el pneumàtic del darrere de la moto de Scott Redding (Ducati) es va rebentar i va provocar una caiguda. L'incident va motivar que Michelin demanés als competidors que no fessin servir el seu compost més tou. Finalment, aquestes gomes han quedat excloses de la cursa d'avui.\nEn la categoria de Moto 2, el britànic Sam Lowes (Kalex) va ser el més ràpid i es va imposar a dos companys d'equip, el francès Johann Zarco, segon, i l'alemany Jonas Folger, tercer. Finalment, en Moto 3 la primera posició va ser per al sud-africà Brad Binder (KTM), que va ser més ràpid que l'italià Romano Fenati (KTM) i el valencià Jorge Navarro (Honda).


El nostre Outdoor Training treu el màxim de partit als valors del Team Building nàutic . Sabem per la ciència que la gent aprèn especialment experimentant . Això significa que una experiència viscuda pot ser molt més eficaç que un curs teòric . Quan apliquem els nostres esdeveniments nàutics a les reunions i convencions és quan té més sentit .\nL’entrenament a l’aire lliure és una tècnica que té el seu origen després de la Segona Guerra Mundial per impulsar la productivitat de les persones . S’ha aplicat a la resolució de conflictes . En el nostre cas consisteix en un conjunt de jocs o activitats a l’aire lliure ( mar obert ) . En un clima de confiança és possible abordar temes com la comunicació , la coordinació i la competència en l’exercici d’una activitat nàutica. Quan ens acostem a l’entorn de mar , la nostra motivació i la nostra adaptació al lloc inusual és natural.\nVeiem l’horitzó que ens relaxa i un esforç constant per seguir movent-se al voltant de l’embarcació és un exercici perfecte . El risc pot estar present , com en la vida diària . Però és sobretot quan estem fora de la nostra zona de confort que un entrenador nàutic ens pot ajudar a treure el millor de nosaltres.


celler sota l'escala: La primavera esclata !\nPublicat per Celler Sota l'Escala a 11:50\nEl Sotaescala 15 d’abril de 2012 a les 2:00\nes veritat que ens aquest moments els horts fan molt de goig. El tema de la lumbàlgia , ja el conec, em va passar el mateix netejant l'hort de males herbes .\nnosaltres tenim el presseguer brotant i en Jordi va planta dos figueres que de moment no fan res de res , no sabem si son vives o mortes .\nEl plat blanc 15 d’abril de 2012 a les 11:25\nQue bonica que és la primavera!! Tu tens l´oportunitat de viura-la i gaudir-la de molt a prop. molt maques les fotos


Parc del Poblenou | Web de Barcelona Parc del Poblenou | Web de Barcelona\nEl parc del Poblenou és, juntament amb el del Port Olímpic, el de la Nova Icària, el de les Cascades i el de Carles I, un dels cinc grans espais verds que es van construir en els antics terrenys industrials del Poblenou a principis de la dècada de 1990.\nBarcelona va recuperar aquests terrenys i en va dedicar una part a la creació de nous espais verds públics: Aquesta actuació va formar part de la important renovació urbanística que es va dur a terme a la façana litoral de la ciutat amb motiu dels Jocs Olímpics del 1992.\nA la zona del passeig exterior, els àlbers (Populus alba) comparteixen espai amb les tanques vegetals fetes, moltes, amb bambú (Phyllostachys sp). També són abundants arreu del parc les tanques vegetals de troana (Ligustrum lucidum), llorer (Laurus nobilis) i llentiscle (Pistacia lentiscus).\nA la zona propera a l’estany, entre els pins pinyers, hi trobem pins blancs (Pinus halepensis) i algun garrofer (Ceratonia siliqua). A mesura que ens acostem a les dunes, ran de platja, comencen a sovintejar les palmeres datileres (Phoenix dactylifera) i les washingtònies (Washingtonia filifera). El parc també conté uns quants eucaliptus (Eucalyptus globulus), i als camins que hi ha a l’altre costat del parc, paral·lels al passeig, són abundants les espècies aromàtiques, com la farigola (Thymus vulgaris), el romaní (Rosmarinus officinalis) i grans mates d’espígol dentat (Lavandula dentata) i sàlvia microfil·la (Salvia microphylla).\nEl parc queda separat dels cotxes per un passeig d’accés amb una llarguíssima filera d’àlbers i nombroses tanques vegetals en forma de rectangle, atapeïdes i curosament retallades. Les tanques vegetals estan escampades irregularment i creen una progressió d’espais d’allunyament de la circulació rodada i d’apropament al silenci del parc.\nDes de l’esplanada cap al mar, a l’altura del llac i de l’esplanada, el terreny s’eleva lleugerament. Aquí hi ha grans praderies i espais de repòs separats per murets sota la capçada protectora dels arbres, sobretot dels pins.\nAl final d’aquest primer tram del parc comença la part més naturalitzada. Es tracta d’una gran pineda situada sobre una extensa praderia que travessen petits camins. Quan arriba el bon temps, molts usuaris busquen un lloc a l’ombra −o al sol, per bronzejar-se− per poder-se estirar i gaudir de l’olor dels pins i del mar.\nAl final trobem les dunes. Són en una peça una mica separada del conjunt del parc per l’avinguda del Litoral. La més gran de totes acaba a la platja, al punt on es fonen el parc i la platja de la Mar Bella. És un espai molt assolellat, cobert amb l’escassa vegetació capaç de resistir la salinitat d’un mar que té a tocar. És, de lluny, l’indret més natural i el més feréstec.\nRepartides entre les dunes del parc hi ha les restes d’un vaixell de bandera libanesa, l’Ashraf II. Es tracta de la xemeneia i dos trossos de la popa, l’un amb una part de la coberta del vaixell i l’altre amb l’hèlix de bronze i el timó. Aquestes restes van quedar força temps abandonades a la platja, fins que els arquitectes Manuel Ruisánchez i Xavier Vendrell, autors del projecte del parc del Poblenou, van decidir aprofitar-los com a elements destacats d’aquest espai verd.


A Compa TIC, S.L. utilitzem cookies amb l'objectiu de prestar un millor servei i proporcionar-te una millor experiència en la teva navegació. Volem informar-te de manera clara, transparent i concisa sobre les cookies que utilitzem, detallant a continuació, què són les cookies, per a què serveixen, quins tipus de cookies utilitzem, quina és la seva finalitat i com pots configurar-les o deshabilitar-les si així ho desitges.\nLes cookies utilitzades a www.compatic.com són tractades per Compa TIC, S.L. amb les finalitats i temps de conservació exposats a l'apartat "Relació de cookies utilitzades".\nA continuació, detallem les cookies utilitzades al nostre web (www.compatic.com) i la finalitat d'aquestes:\nA continuació, detallem la relació de tercers prestadors de serveis de cookies a la nostra pàgina web (www.compatic.com):


BONIBIKE: AMB UNA SOLA IDEA\nAMB UNA SOLA IDEA\nAvui,a última hora de la tarda he decidit sortir a rodar tot i que el cel no pintava gens bé.Ho he ben encertat ja que no ha caigut ni una gota.\nA més demà al vespre vaig cap a Girona a casa d´una amiga on passaré la nit i així al matí podré dirigir-me cap a la sortida del Tour sense estrés ni presses,per tant la bici romandrà aparcada.Encara que avui no estava massa motivat m´he estimat més sortir.\nPer cert ja he rebut per e-mail el lloc on haig de recollir l´acreditació,l´hora que haig d´entrar i un planell de la zona del "village" on puc accedir i per on passen els corredors just abans d´anar al control de firmes...ja s´acosta!!!\nAl final 1h30´ per a 43 km amb un temps fresc i amb una sola idea.\nEtiquetes de comentaris: ·tour 2009\nApa, xala molt! :)\n8 de juliol de 2009, a les 8:13\nDisfruta de l'ambient i de la festa del Tour.\n8 de juliol de 2009, a les 11:15\nClidice,ja començo a estar neguitós com un nen petit abans d´anar d´excursió.\nHola Manel,segur que l´ambient serà genial,únic,per a tots aquells que estimem aquest esport.\nAra estic preparant i buidant la càmara de fotos.\n8 de juliol de 2009, a les 15:06\nVinga controla els nervis que ja falta poc.....\nDisfruta molt , aprofita-ho, segur que tindràs una bona experiencia.\n8 de juliol de 2009, a les 20:10


Hegemonies: Entre aigües. De la vaga general clàssica a la vaga general metropolitana?\nEntre aigües. De la vaga general clàssica a la vaga general metropolitana?\nDintre del particular ecosistema de l’esquerra dels moviments socials propi de Barcelona aquesta vaga ha tingut un caràcter paradoxal. Sense una referència clara de discurs ni d’espai propi en els dies previs i alhora amb una notable capacitat de mobilització el mateix dia de la protesta. La vaga anterior del 29 de setembre de 2010 va suposar, a partir de l’experiència del Banc Okupat, lligat a una àrea autònoma en constant procés de mutació, i l’extinta Assemblea de Barcelona (entre todos la mataron y ella sola se murió), l’inici de la pèrdua de protagonisme de les grans organitzacions sindicals en la protesta pública contra la crisi, mentre semblava iniciar-se un nou cicle de l’esquerra radical (semblava ja que el 15M va canviar totes les coordenades, però no pas la de la pèrdua de protagonisme dels grans sindicats). Contràriament la vaga del 29 de març, dos anys després, ha portat als grans sindicats al centre de la resposta contra les polítiques neoliberals (encara que en aquest cas de forma molt limitada a la temàtica de la reforma laboral, en un moment on l’atur està a punt d’arribar als sis milions de treballadors) just quan, en el marc de la mateixa vaga, els sectors més radicals han mostrat una capacitat de convocatòria major que mai. La imatge de tot el Passeig de Gràcia ocupat pel piquet alternatiu parla, en aquest sentit, per si sola d’una força inesperada fins i tot pels sectors més militants. Tanmateix aquest vaga, a diferència de la viscuda fa dos anys que inaugurà un cicle, sembla situar-se més en el camp de l’experimentació entre dos moments.\nEl caràcter d’una vaga, el caràcter d’un sistema polític.\nLa vaga del 29 de març ha resultat un èxit de convocatòria. Tota la retòrica de que les vagues i els sindicats són quelcom del s.XIX, que curiosament no s’aplica quan es parla de les organitzacions patronals, o que no són eines ja de lluita efectiva, queda absolutament desmentida per la intensitat, gairebé histèrica, d’aquesta mateixa retòrica que no pretén altra cosa que el fracàs de la vaga. De tant anunciar-ne la seva mort es nota massa la pretensió de matar-la.\nEls sindicats majoritaris han mostrat en el procés que, malgrat tot, segueixen tenint una àmplia i gairebé única capacitat de mobilització en el marc del teixit productiu; alhora els minoritaris han pogut visualitzar una creixent influència i la possibilitat d’obertura d’un espai creixent de mobilització propi; les noves formes d’articulació de la protesta lligades al 15M i als barris que segueixen intensament vives; mentre unes classes populars en un procés accelerat de mutació han palesat de nou que, malgrat tot, segueixen estan presents com a principals protagonistes de la lluita contra la destrucció dels drets socials i polítics. Caldrà veure tanmateix sí el camí inaugurat en aquesta vaga pels sindicats majoritaris és pròleg o epíleg d’un procés on el sindicalisme de negociació té ja poques sortides i ha de posar el seu centre de nou en la mobilització; si els minoritaris seran capaços de transmutar la seva creixent influència en força organitzativa; o bé si les noves estructures als barris quedaran com un recurs per la mobilització coordinada episòdica, en escenaris que creen altres subjectes mentre es centren en la seva feina quotidiana, ho emergiran finalment com un subjecte propi a la ciutat. Perquè el cert és que si la vaga ha estat un èxit en termes de mobilització per tots els sectors implicats en ella, amb les seves diverses formes d’organització i mobilització, també ho és que el resultat en els objectius declarats (la negociació o la derogació de la reforma laboral) serà més que probablement un fracàs.\nUn fracàs que no té a veure amb que les vagues siguin una “anomalia” pròpia del segle XIX, pràcticament totes les vagues des del 14D de 1988 fins a l’inici de la crisi del s.XXI han tingut elements d’èxit. L’”anomalia” no rau aquí, sinó en el sistema polític. Ho expressa certerament la frase que ha corregut en aquests dies per les xarxes socials: “si os hacéis los suecos, nosotros nos haremos los griegos”. I és que el cert és que el sistema polític porta temps fent-se el “suec”, primer afirmant que la protesta no serveix, després negant-se a modificar res de les seves grans línies d’actuació com a producte de la resposta viscuda al carrer. La sobirania resideix en els mercats, tal com ens informen constantment els nostre dirigents públics (quan els arguments s’els hi acaben afirmen que a ells tampoc els hi agrada fer el que fan, però que no hi ha altre camí possible, amb la qual cosa fins ells apareixen com inútils quan no serveixen per altra cosa que obeir i fer obeir). Una actitud que, combinada amb la crisi, portarà, si no es vol pagar les conseqüències ara, a pagar-les a llarg termini ja no en termes d’una política concreta, ni general, sinó en termes de tot el sistema polític. La protesta en aquest context no servirà probablement per canviar les grans línies polítiques, malgrat que la resistència serveixi per amortiguar-ne alguns dels seus efectes, sinó que es dirigirà davant la falta de resposta de forma natural cap a l’intent de modificació de tot el sistema polític. Primer això es viurà com a desafecció o desesperació –són dues cares de la mateixa moneda–, però a la llarga pot anar molt més enllà. Acabarà per transformar tot el panorama polític i social en uns termes que actualment només podem albirar en petits instants. Això a la llarga, a la curta un sistema polític tancat sembla tenir una resposta possible: la criminalització i la repressió.\nEl miratge de Felip Puig o la gran transformació\nMai un Conseller d’Interior d’aquest país havia tingut el protagonisme que té actualment Felip Puig, ni tan sols Joan Saura que s’havia convertit en el blanc preferit de les crítiques al tripartit (seria interessant fer una comparativa del tractament dels mitjans entre un cas i l’altre davant de situacions similars). Es podria argüir que el creixement de la protesta en aquests últims dos anys explica aquest protagonisme, però en realitat es deu fonamentalment a la falta de resposta dels poders davant d’ella. Quan no hi ha resposta política possible, s’imposa una resposta repressiva. És més el debat sobre la violència, en el que es basa aquesta resposta, esdevé un escenari aparentment perfecte per situar el problema en les mobilitzacions que qüestionen les mesures del poder i no en allò que las ha originat. Es poden omplir pagines de diaris, omplir mil editorials, passar un milió d’imatges i situar la càrrega del problema no en les polítiques, ni els polítics, sinó en els activistes i els dissidents. Es pot fer, i es farà cada cop més, però això pot tenir un doble resultat no desitjat.\nEn el primer es pot produir una escissió social creixent. Una part de la societat, mirant allò que el poder els hi ofereix no veurà així la zona gris on la gent perd la hipoteca, es queda sense feina i sense cobertura i viu en una misèria creixent mentre li retallen tots els seus drets. Només veurà un espectacle d’aldarulls que activarà la pulsió d’odre com una forma d’identificar al sistema contra els “antisistema”. Mentre tant una altra part de la societat viurà cada cop més els aldarulls com una forma legitima, l'única potser, de visualitzar un patiment no reconegut (quan els suïcidis motivats per una gestió reaccionaria de la crisi és multipliquen per dos, altres formes d’acció desesperada es deuen estar també multiplicant) . En el segon resultat possible, la retòrica feta des del poder esdevindrà a ulls cada cop de més gent inflada i alhora contestada per mitjans d’informació alternatius i no tant alternatius, obligant al poder a incloure cada cop més gent en la categoria dels antisistema fins a fer-la del tot inútil. No és estrany en aquest sentit que en les declaracions de Puig el control de twitter així esdevingut una clau central de la seva retòrica.\nFelip Puig, malgrat tot el que s’hagi pogut dir, ha mostrat ser el polític amb més capacitat d’absorció d’una certa complexitat discursiva del govern actual. Del Conseller d’Interior que afirmava que “aniria més enllà de la llei” a principis del seu mandat, al actual que no deixa de recordar, quan pot, que “Montesquieu no ha mort i existeix la separació de poders en la qual no li pertoca al Conseller d’Interior parlar del que ha de fer el legislatiu o el judicial” o al que ara ens explica que el fenomen de la violència a Barcelona es paral·lel al que està passant a altres països o que, fins i tot, afirma que “ser antisistema és legítim”, hi ha un llarg camí (o bons assessors). Però es queda en l’intent. En una versió una mica d’estar per casa de Doctor Jekyll i Mister Hyde (en un home que a voltes sembla pretendre ser una Churchill a la catalana) de cop retorna al passat i , oblidant la separació de poders o una realitat que va més enllà de Catalunya, explota. Llavors afirma a qui el vulgui escoltar que no només hi ha violents, sinó que són molts i que estan arreu (a la política, a la universitat, als mitjans, en la societat) i que la solució és diu regulació dels drets de reunió, associació, manifestació i vaga. Allí es nada, es proposa i proposa reformular tots els pilars bàsics de les llibertats democràtiques. Reacció incontrolada d’un caràcter volcànic? Podria ser, com també podria ser que hi hagi un tremolor de fons. El tremolor de després de Pl. Catalunya, de després del fets del Parlament, de després de… El tremolor de que en el fons cada cop siguin més el que no se’l creguin, que cada cop siguin més pot vèncer en un moment determinat, però ja no convèncer.\nLa repressió creixerà i en el procés veurem com persones són castigades, violentant la legalitat, tan sols per servir d’exemple, tan sols per “crear por” (com demanava el mateix Puig del sistema judicial, com hem vist en el cas dels tres detinguts en presó preventiva). Però en el procés, si la por no paralitza, també allò que es proposava com a solució pot acabar per engrandir el problema. Si el que es cercava era marginalitzar la dissidència, construir una cortina de fum per convertir el problema d’un sistema tancat a la protesta en un problema centrat en els mateixos que protesten, el resultat pot ser no altre que el creixement encara més de la deslegitimació del sistema polític. Tenen sortida ells a aquesta situació? La tindrien sí, però llavors haurien d’obrir el sistema polític, obeir a sobiranies que no fossin només la dels mercats, haurien de…No hi ha cap dada que indiqui que ho faran. Però si aquest és el joc que han proposat a la protesta, el cert és el que s’està movent és tot l’escenari i és en aquest escenari on tots plegats ens juguem el futur.\nDe febrer a maig: el retorn del 15M\nL’escenari és la crisi, una crisi que ha esdevingut una gran transformació, tenyida de gran reacció en tots els camps. “S’ho volen carregar tot” deia un altre lema d’aquesta vaga general. Un eslògan en el que si es fracassa sembla tot perdut i, probablement, sigui cert. Cal però recordar com a mínim dues coses.\nA les èpoques de gran reacció, quan com sota el feixisme semblava realment tot absolutament perdut, el pèndul s’havia estirat tant cap a un costat que el que seguí fou una inversió radical de la situació sobtadament. Hi ha molts elements que no sabem en aquest sentit. Gran part de la derrota actual no es gesta només en les “oportunitats” que genera la crisi, sinó en l’hegemonia neoliberal (sobre ideologies, teories i valors) dels anys noranta. Però una nova experiència contradiu aquesta hegemonia, una realitat feta de mil assemblees, centenars de milers de pintades i milions de tweets, i de moltes altres coses, s’està obrint camí. Si la crisi trenca horitzons i un sistema polític tancat no esdevé resposta, nous principis s’hauran d’obrir camí. Serà probablement una transformació de llarg abast, que no es completarà fins que les generacions més joves que hagin crescut ja en una nova realitat no arribin a la maduresa. La seva reacció és a hores d’ara una incògnita, tot i que en els fets viscuts recentment a València i en la gegantina manifestació universitària del 29 de febrer viscuda a Barcelona (on molts del seus participants eren d’instituts), hem pogut veure clarament que quelcom s’està movent amb força en aquest terreny. Caldrà estar atents a les seves preguntes i, sobretot, a les seves respostes. Quan finia finalment la Segona Guerra Mundial a Gran Bretanya la població va deixar de votar, per sorpresa de tot el món, als conservadors que havien governat durant tota la guerra, i comença també sorprenentment un ampli pla de nacionalitzacions i expansió dels drets socials, mentre al continent gran part dels principis que havia defensat la resistència es convertien en els principis de la nova constitució. Quan s’acabi aquesta “crisi”, no acabarà en tot cas amb un retorn al passat ni sembla que ho hagi de fer en breu, la memòria de la mateixa i tot allò que s’hagi fet durant el seu decurs determinarà molt més el nostre futur del que podem arribar imaginar. La protesta serveix en aquest sentit per resistir en el present, però serveix sobretot, i caldria no oblidar-ho, per construir el nostre futur.\nEl segon element que val la pena tenir en compte és que les èpoques de crisi, enteses com a gran mutació, han estat també les èpoques de les que han emergit gran part dels principis tàctics, estratègics, ideològics i organitzatius dels moviments emancipatoris. Èpoques en les que, seguint el que deia el vell talp, el pes dels morts semblava oprimir el cervell dels vius i calia cercar nous principis. De la primera gran crisi del capitalisme, la que va anar de 1873 a 1894, s’afermaren al mig d’un debat d’una increïble diversitat entre insurreccionalistes, cooperativistes o sindicalistes, les grans ideologies de l’esquerra moderna (el socialisme, transmutat posteriorment també en comunisme, o el anarquisme) i nasqueren les formes d’organització política i sindicals de masses. De la segona gran crisi, aquella que nasqué amb el crack del 1929 i que no finí realment fins després de la Segona Guerra Mundial, el frontpopulisme es va convertir en l’eix d’una nova política de l’esquerra que va transmutar posteriorment en els grans moviments de resistència al feixisme, alhora que s’expandien els principis dels drets polítics i socials. Estem també ara, en aquest sentit, en una període de creació on les velles formules són posades en qüestió, i o es transformen o probablement moriran, on no sabem que és encara vàlid d’ho antic i que no, on, en definitiva, moltes coses hauran de néixer per desaparèixer, només sabent al final del procés que hi ha de permanent i que no. Un camí i un procés necessari. És probable en aquest marc que els sindicats i partits siguin un element a tenir en compte, però no ja l’”element”. Aquests es transformaran o no (algunes tendències ja s’estan vivint en aquest sentit, però si seran un nou principi o no tampoc ho podem saber ara), alhora que un sistema polític tancat, si segueix el context de la gestió de la crisi actual, haurà per força de mostrar elements d’una forta inestabilitat que poden portar a canvis substancials en els subjectes que hi participin. Podem trobar-nos amb sorpreses en aquest sentit (serà interessant per exemple veure que passa a Grècia en les properes eleccions del 29 d’abril), però l’escenari va més enllà, molt més enllà.\nAquesta va ser, entre d’altres, una de les principals virtuts del 15M. Situar la problemàtica en l’escenari global, i no en una part d’ell. Mai havíem viscut un moviment que tractés centralment el problema del sistema en la seva globalitat (fos per reformar-lo en alguns casos, fos per superar-lo en altres), com tampoc mai hauríem pensant que un moviment així adquirís les quotes de legitimitat que va adquirir. Certament aquella deflagració inicial es va esmorteir, era insostenible mantenir-la viva en el centre de l’àgora pública de forma perllongada. Però ho feu per anar a cercar més gent, més motius, més complicitats. Hem viscut restes del seu esperit en les protestes als barris posteriors, o en les grans mobilitzacions universitàries i de sanitat (malgrat en tots els casos hi hagués també un origen propi anterior). Però això forma part d’unes resistències que, davant d’un sistema polític tancat a la protesta, necessiten plantejar-se de nou el problema globalment Felip Puig, obsessionat com pocs amb el retorn del 15M, ha anunciat que la nova forma que prendrà serà una vaga general metropolitana. De fet, paradoxalment, ell s’ha convertit amb aquesta afirmació i la de que hi hauria protestes en la propera reunió del Banc Central Europeu el 3 de maig (reunió de la que ningú en semblava saber res) en el principal convocant públic d’aquest nou cicle. El principal resultat de les cendres de la vaga general del 29 de setembre de 2010, de les experimentacions i fracassos d’aquella vaga, va ser una part de l’eclosió d’un moviment radicalment nou de protesta en un espai que havia quedat buit. Caldrà veure ara com evolucionen els resultats de la vaga general del 29 de març, que tingué certament molts elements ja d’una vaga general metropolitana i no només del teixit productiu, però és probable també que molts dels elements viscuts siguin un nou pròleg del renaixement del 15M. En tot cas, és clar que com un experiment va ser viscuda per les forces d’ordre públic (d’altra manera el seu comportament resulta incomprensible en el bloqueig de la manifestació de Pl. Catalunya) i això pot modificar les possibilitats d’aquest moviment. Tanmateix, sigui una vaga general metropolitana o qualsevol altra cosa, el maig ha de tornar, ara, després o dintre d’un temps, ja que la seva dimensió global és la dimensió des de la que les resistències en cada espai esdevenen patrimoni comú, des de la que la resistència pot esdevenir a la llarga desafiament. I el maig s’apropa, caldrà aprendre en el camí.\nPublicado por Junius en 18:05\nEntre aigües. De la vaga general clàssica a la vag...


Fisiomoviment, Profesionals del Pilates a Barcelona\nd'instructor@s i fisios\nLa nostra qualitat humana & professional t'acompanyarà en tot el procés de millora\nMàster en valoració i Fisioteràpia en l'esport i Instructora de Pilates a Fisiomoviment\nGraduada i Màster en Nutrició & Salut & Postgraduada en Farmacologia a Fisiomoviment\nGraduat en Fisioteràpia i Màster en Acupuntura a Fisiomoviment\nGraduada en Fisioteràpia, té una llarga experiència en Pilates en terre i màquines especialitzada en reeducació postural, lesions osteomioarticulars, persones grans i embarassades. Té 9 anys d'experiència en l'àrea de la teràpia física, en la prevenció i la rehabilitació de transtorns neuromusculoesquelètics, així com en tractaments amb persones d'edat avançada.\nCORE 360 - Entrenament Funcional\nPilates Mat y Màquinas Polestar - PhysioPilates\nPilates Mat PeakPilates Espanya\nMaster Pilates Teacher Training - 2° generación\nOsteòpata, diplomat en fisioteràpia, col•legiat 9111. Sempre vinculat amb l’esport, m'he dedicat a l’entrenament personal i al món de l’esquí. Actualment porto:\nPersones amb disfunció fisica\nEsportistes tant d’elit com amateurs\nAltres disciplines (apneistes, atletes, corredors, escaladors, futbolistes, músics, esquiadors, etc.)\nEmbarassades (pre i post part)\nEl meu mètode de treball està enfocat de manera multi-disciplinar, amb estreta col•laboració amb metges i podòlegs, entrenadors personals i experts en Pilates per a la màxima eficàcia en el tractament.\nDesprés d'anys d'experiència com a fisioterapeuta en cabina i de treball de moviment en classes grupals de pilates terra, reformer, embarassades, post part i entrenaments personalitzats, a Fisiomoviment he trobat un espai on combinar totes aquestes disciplines en l'atenció més minuciosa i professional.\nMàster en valoració, fisioterapia i readaptació en l‘esport per la Universitat de València.\nEsport amb dones embarassades i post part.\nGimnàstica abdominal hipopressiva per Low Pressure Fitness.\nStretching Global Actif per Université de Thérapie Manuelle Saint-Mont-France.\nTècniques de fisioterapia: punció seca, fibrolisis diacutanea, mètode Pold...\nLa meva experiència com a fisioterapeuta s'extén des de l'àmbit de la ehabilitació de lesions múscul - esquelètiques al sector de la diversitat\nfuncional en l'etapa infantil. Amb un Postgrau en fisioteràpia obstètrica i reeducació del sòl pèlvic i un Postgrau en fisioteràpia pediàtrica per la Gimbernat ( UAB), he cursat la formació en Pilates Mat i Reformer amb Stott Pilates i estic Certificada en la tècnica hipopressiva per Low Pressure Fitness ( LPF). Sóc la persona que dirigeix la secció Hipopresivos en Fisiomoviment.\nSóc diplomada en Nutrició Humana i Dietètica per la Universitat de Barcelona, postgraduada en Farmacologia, Nutrició i Suplementació a l'esport per la Universitat de Barcelona- IL3, Màster en Nutrició i Salut i Antropometrista nivell 1, per l'ISAK. Sóc membre del Col·legi de Dietistes-Nutricionistes de Catalunya i de l'Acadèmia Espanyola de Nutrició i Dietètica. He treballat a consulta clínica i realitzant estudis clínics conjuntament amb un equip d'endocrins a diferents clíniques i centres mèdics de Barcelona (Clínica Teknon, Clínica Diagonal i CCB). I sóc la responable de la nutrició clínica i esportiva a Fisiomoviment.\nAmb més de deu anys d'experiència com a fisioterapeuta, porto anys integrant els tractaments i el moviment actiu i controlat (Pilates) dels meus pacients, amb l'objectiu d'aconseguir el millor i més persistent resultat. Juntament amb aquestes tècniques combino aquestes tractaments d'acupuntura i la filosofia de la medicina tradicional Xinesa per aconseguir un complet reequilibrament psico-físico-emocional de la persona. Anima't a provar-ho i veuràs els canvis. El moviment és vida!\nGraduat en Fisioteràpia a la Université degli Studi di Ferrara, Itàlia\nMàster en Acupuntura i Mixobustió, Escola de MTC Li Ping, Barcelona\nInstructor de Pilates Terre i Màquines


Unió Europea: La igualtat de gènere a mig camí / La Independent / Noticies Gènere\nEscrit per D.C. Redacció La Independent\tdijous, 9 de febrer de 2017 17:45\nDimarts passat, 7 de març, va ser aprovat per majoria absoluta de les i els membres de la Comissió de Dones i Igualtat de Gènere del Parlament Europeu, l'informe "Urtasun" relacionat amb la igualtat entre homes i dones de la Unió, informe que serà votat en la plenària del proper 13 de març.\nEn el document difós, l'eurodiputat Ernest Urtasun denuncia el poc avenç en matèria d'igualtat i la poca importància que es dóna a polítiques públiques de gènere, com els serveis de sanitat, dependència econòmica i falta de guarderies.\nSegons l'informe les dones segueixen assumint la major càrrega de les tasques domèstiques i de cura i suportant la doble càrrega laboral.\nL'informe d'Urtasun, també denuncia que l'estat de la igualtat de gènere a la UE, segueix sent preocupant, i cita parts de l'estudi realitzat per l'Institut Europeu d'Igualtat de Gènere del 2015, on es demostra que les dones de mitjana edat arriben a un nivell alt d'educació, moltes vegades més gran que la dels homes, però segueixen cobrant menys i rebent una pensió menor. Sosté, que en l'actualitat, només el 6% de les grans empreses de la UE tenen presidentes i només el 4,5% dels consells d'administració estan formats per dones. El 2015 les dones només van representar el 29% dels Parlaments nacionals de la UE i només dos països van formar governs paritaris ".\nL'informe reclama a la Unió Europea que s'implementin mesures urgents per acabar amb la discriminació i la bretxa de gènere. També recull propostes que inclouen entre d'altres, una directiva per eradicar la violència masclista, un paquet de mesures legislatives que promoguin la conciliació de la vida personal i laboral de forma equitativa, una directiva sobre quotes en els consells d'administracions i que s'introdueixi una dimensió de gènere dins de les polítiques econòmiques de la UE.\nEl document també alerta del creixement en alguns estats membres de moviments polítics contraris a la igualtat de gènere i que qüestionen drets bàsics i tan fonamentals com el dret a l'avortament o els drets del col·lectiu LGTBI i insta a prendre mesures per protegir-los.\nTenim 376 persones visitants en línia\nVisites del contingut : 10709857


home /Serveis /Impressió professional /Premses Digitals – impressores de producció /Premses digitals Color /CANON imagePRESS C910\nLa nova sèrie Canon imagePRESS C910 per a entorns d’entrada en producció d’arts gràfiques i impressió interna. Diversifica la teva càrrega de treball gràcies a la compatibilitat amb suports de fins a 350 g / m² i 1300 mm de mida, ideal per cartells, fullets i catàlegs A4 en horitzontal.\nCanon C910 - premsa digital\nSRA3 / 330x1300mm + 350grms\n90/80/70 pàgines per minut\nImpressió de banners (330x1300mm)\nCara/dors: menys de 1,0 mm\nFaci un salt endavant en impressió digital. Deixeu-vos convèncer per l’excepcional productivitat, qualitat i versatilitat de la família imagePRESS. Amb dissenys tecnològics innovadors en un disseny compacte, la família imagePRESS s’ha dissenyat per proporcionar el major retorn de la inversió possible, combinant estalvi de temps i costos amb la generació de nou negoci. #UNLEASHPRINT


Harmonies de lluita, febrer 2011\nEn el mes en que s'ha apagat la veu de Jordi Barre, l'avi de la cançó, i en que s'ha censurat definitivament el senyal de TV3 al País Valencià, moltes raons ens empenyen a l'obstinat optimisme. S'ha tornat a gaudir del Tirant de Cançó, han aparegut nous concursos musicals per als grups novells com el Sona Jove del Poblenou, o el Concurs itinerant del Camp de Túria, i es continuen celebrant edicions d'altres concursos com l'Aborigen de Benissa, l'Emmaketa'm del Clot o La Costera sona.\n04/03/2011 02:02 Harmonies de lluita\nLa sintonia de Barcelona Decideix la signa Marc Serrats amb el títol Dret a decidir, en Titot ha posat el 12 d'abril com a data de sortida del nou disc de Brams, i fins i tot ha aparegut un grup de tribut a Tipuaixí.\nTambé recordar, com no, de que aquest març surt el segon disc d'Eina, L'estat i la revolució, que s'encartarà amb la revista Enderrock. Fa uns dies, els mateixos components del grup vilafranquí feien una xerrada a Tarragona sobre la influència de la política en la música. I com a ultimíssima hora, ja estan aquí els nous discs d'Orxata sound system i de Gato-el-qiman. Però no ens avancem tant.\nEntre el Solsonès i l'Alt Cardener fa tres anys Les absentes van iniciar el seu camí. Amb un estil ben diferent i propi, al que ells anomenen "desestructuracions folk de pagès", el grup presenten sis talls del seu repertori. Agafen cançons contemporàniament populars, les trinxen i les refan barrejant-les amb folk, rock, ska, funk i punk, traient-ne himnes de casal.\nDel cap i casal valencià arriba el rap d'Arrap. Olmos i Fabre ens presenten amb el subtítol "rap de metxa ràpida” la seva primera maqueta, produïda per Loren D. Conté set talls on se senten rimes ben parides, sinceres i sense por, amb actitud crítica i combativa.\nPer la seva banda, Mauro I presenta la seva primera maqueta en solitari, L’ordre. Després de passar pel grup Calawo i nodrint-se de moltes diverses fonts, en Mauro ha enregistrat sis talls de hip hop que parlen de la seva vida i el seu entorn des de un punt de vista crític i agut, sense por a posar el dit a la nafra si cal.\nEn un estil molt més dur, Murtra i Brutal project fa uns mesos van treure un disc compartit. En ell s'hi pot sentir un crust core treballat i amb melodia del primer, on s'hi brama amb ràbia a la desolació de la guerra i l'alienació de la societat moderna. En els altres sis talls s'hi pot sentir el crust core a mig temps del segon.\nTambé fa unes setmanes que els barcelonins Addenda van treure la seva maqueta Et corrigenda. Hardcore accelerat i rabiós de la vella escola, inconformisme i veganisme.\nPer últim de Castalla arriben Aigua llimó i la seva maqueta Al fons del nostre cor. Amb influències d’Obrint pas o Rammstein, aquets nois fan un rock lleuger i melòdic amb gralla, teclat i violins, aconseguint un toc simfònic propi.


Gerard Quintana: «Sempre hi ha alguna cosa a vèncer dins d'un mateix» - Ràdio Televisió El Vendrell\nGemma Ventura entrevista Gerard Quintana a “Com a casa”, el programa de\nconverses gravades a llocs emblemàtics del Vendrell: des dels museus fins a la biblioteca. Aquesta conversa ha estat enregistrada a la Casa nadiua de Pau Casals.\nLa primera, que podeu recuperar en aquest web, va ser a Francesc Torralba, al Museu Pau Casals de Sant Salvador, i les següents que s’emetran seran la de Marina Rossell, al Museu Apel·les Fenosa; la de Lluís Soler, al Museu Àngel Guimerà; la de Rafel Nadal, a la Biblioteca Pública Terra Baixa i la de Pilarín Bayés, al Museu Deu.\nCom a casa Gerard Quintana\nGemma Ventura farà un cicle d’entrevistes especials amb motiu de la capitalitat cultural\nLa periodista vendrellenca Gemma Ventura protagonitzarà un cicle d’entrevistes de contingut cultural amb motiu de la capitalitat cultural. La regidoria de Cultura i els museus del Vendrell impulsen aquest projecte. Es faran sis entrevistes amb públic a sis endrets especials


PSC, CiU, ICV i ERC pacten incloure, en les seves respectives esmenes a la totalitat, que la norma nega la diversitat lingüística i suposa un atac al model d'immersió\n3 min. Barcelona 02/07/2013 19:01\n260x366 El ministre Wert, en una compareixença al Senat / EFE El ministre Wert, en una compareixença al Senat / EFE\nLa llei Wert "nega la diversitat lingüística de les comunitats autònomes i suposa un atac al model d'immersió lingüística". PSC, CiU, ICV i ERC coincideixen en aquest punt i així ho han fet notar aquest dimarts a les esmenes a la totalitat a la Lomce que han presentat al Congrés dels Diputats.\nEls partits catalans han pactat presentar dos paràgrafs conjunts en les seves respectives esmenes on denuncien que la Lomce té un caràcter "centralitzador, segregador i elitista" i que suposa "una amenaça per al conjunt del sistema educatiu català". Un sistema que es fonamenta en els principis de la "universalitat i equitat" com a garantia d'igualtat d'oportunitats, així com en la inclusió escolar i la qualitat de l'ensenyament d'acord amb el que marca l'estatut d'autonomia de Catalunya i la Llei d'Educació catalana.\nEl text pactat neix de la proposta de resolució elaborada pels partits catalans, a excepció de PP i Ciutadans, a començaments de juny al Parlament, que instava al Govern català a demanar a l'Executiu central la retirada de la reforma, en defensa del sistema d'immersió lingüística i la reivindicació del "blindatge" de les competències educatives de la Generalitat.\nEl termini de presentació d'esmenes de totalitat a la Llei Orgànica de Qualitat Educativa finalitzava aquest dimarta i aquestes seran debatudes en la pròxima sessió plenària que tindrà lloc la tercera setmana de juliol, al voltant al dia 16.\nPosició conjunta dels partits catalans\nEl diputat de CiU, Martí Barberà, ha advertit que tots els partits respondran junts a aquest "atac" al sistema educatiu amb el qual el PP intenta imposar "el seu model ideològic" i "recentralitzar competències" i que lluitaran perquè "no es posi en pràctica".\nDes del PSC, el diputat Francesc Vallés ha recalcat que, a més de la presentació de l'esmena a la totalitat, faran tot el possible per evitar el "gran despropòsit" que representa aquesta llei i defensar el model d'escola pública i immersió lingüística que fins ara ha estat un èxit a Catalunya.\nEn la mateixa línia, Joan Coscubiela, d'ICV, ha defensat el model educatiu actual català com un "gran mecanisme d'integració social i vertebració" a la societat, pel que creu que la Lomce és un atac "a aquesta funció de l'escola com a factor de cohesió". Coscubiela ha rebutjat el model educatiu "mercantilista" i l'obsessió "centralitzadora i homogeneïtzadora" del PP, que "tracta els alumnes com a éssers clònics i pretén excloure els anomenats fracassats perquè no molestin els triomfadors".\nPer la seva banda, el portaveu d'ERC, Joan Tardà, ha posat èmfasi en què la Lomce és un "projecte classista, segregador, fill del nacional-catolicisme i nacionalista espanyol". Tardà ha avisat el PP que si utilitza "el corró" per imposar la llei, malgrat la falta de diàleg i amb "menyspreu" a la resta dels grups parlamentaris, es mobilitzaran per intentar parar el projecte i reclamar que el govern de Catalunya "no acati la llei Wert".


Nota Legal | El Castell de Ciutat\nDenominació Social: HOTEL EL CASTELL, S.L.U.\nDomicili Social: CTRA. N 260, 25700 LA SEU D'URGELL, (Lleida)\nLloc Web: www.hotelelcastell.com\nHOTEL EL CASTELL, S.L.U. (en endavant també el prestador) com responsable del lloc web, posa a disposició dels usuaris el present document, que regula l’ús del lloc web www.hotelelcastell.com, amb el que pretenem donar compliment a les obligacions que disposa la Llei 34/2002, de Serveis de la Societat de la Informació i del Comerç Electrònic (LSSICE o LSSI), així com informar a tots els usuaris del lloc web respecte de quines són les condicions d’ús del lloc web.\nA través de la Web, HOTEL EL CASTELL, S.L.U. facilita als usuaris l’accés i utilització de diferents serveis i continguts posats a disposició a través del web.\nLa prestació dels serveis per part de HOTEL EL CASTELL, S.L.U. té caràcter gratuït per a tots els Usuaris. No obstant, alguns dels serveis subministrats pel prestador o per tercers a través de la Web estan subjectes al pagament d’ un preu determinat a les condiciones generals de contractació.\nAmb caràcter general la prestació dels Serveis no exigeix la prèvia subscripció o registre dels Usuaris. Tanmateix, HOTEL EL CASTELL, S.L.U. condiciona l’ús d’alguns dels serveis a la prèvia complimentació del corresponent registre d’Usuari. Aquest registre s’efectuarà en la forma expressament indicada en la pròpia secció del servei.\nTota la informació que facilita l’ Usuari ha de ser veraç. A aquests efectes, l’Usuari garanteix l’ autenticitat de les dades comunicades a través dels formularis per a la subscripció dels Serveis. Serà responsabilitat de l’Usuari mantenir tota la informació facilitada a HOTEL EL CASTELL, S.L.U. permanentment actualitzada de forma que respongui, en cada moment, a la seva situació real. En tot cas, l’Usuari serà l’únic responsable de les manifestacions falses o inexactes que realitzi i dels perjudicis que causi al prestador o a tercers.\nHOTEL EL CASTELL, S.L.U. no atorga cap garantia ni es fa responsable, en cap cas, dels danys i perjudicis de qualsevol naturalesa que puguin sortir a col·lació de la falta de disponibilitat, manteniment i efectiu funcionament de la web o dels seus serveis i continguts; de l’existència de virus, programes maliciosos o lesius en els continguts; de l’ús il·lícit, negligent, fraudulent o contrari a aquest Avís Legal i condicions d’ús; o de La falta de licitud, qualitat, fiabilitat, utilitat i disponibilitat dels serveis prestats per tercers i posats a disposició dels usuaris en el lloc web.\nDes del lloc web és possible que es redirigeixi a continguts de terceres webs. Atès que des del web no podem controlar sempre els continguts introduïts pels tercers, HOTEL EL CASTELL, S.L.U. no assumeix cap tipus de responsabilitat respecte a aquests continguts. En tot cas, el prestador manifesta que procedirà a la retirada immediata de qualsevol contingut que pogués contravenir la legislació nacional o internacional, la moral o l’ordre públic, procedint a la retirada immediata de la re-direcció a aquestes webs, posant en coneixement de les autoritats competents el contingut en qüestió.\nLi informem que HOTEL EL CASTELL, S.L.U. pot estar present en xarxes socials. El tractament de les dades que els usuaris incloguin en les mateixes [fent-se seguidors del prestador en les xarxes socials (i/o realitzin qualsevol vincle o acció de connexió a través d’aquestes)] es regirà per aquest apartat, així com per les condicions d’ús, polítiques de privacitat i normatives d’accés i ús de les xarxes socials en qüestió i acceptades prèviament per l’ usuari. HOTEL EL CASTELL, S.L.U. tractarà les seves dades amb la finalitat d’ informar-li de les activitats, productes o serveis del prestador a través d’aquests xarxes socials, així com per a qualsevol altre finalitat que les normatives de les Xarxes Socials permetin, però no se’n farà responsable de les seves polítiques de privacitat.\n- Que atemptin contra els drets fonamentals de les persones, faltin a la cortesia a la xarxa, molestin o puguin generar opinions negatives als nostres usuaris o tercers i en general qualsevol contingut que HOTEL EL CASTELL, S.L.U. consideri no apropiats.\nTanmateix, HOTEL EL CASTELL, S.L.U. es reserva la potestat de retirar, sense previ avís de la pàgina web o de la xarxa social corporativa aquells continguts que es considerin no apropiats.